prop · FZ03210 · 1975-12-31 00:00:00 — bar en liknandeinställning. och handelskammarförbundet föreslår, medförebild i 55 § KL, att om gäldenären har varit bokföringsskyldig förvaltarenskall lämna uppgift om vilka handelsböcker gäldenären har hållit och hur deblivit förda. Flera remissinstanser uttalar sig i fråga om borgenärernasmöjligheter att följa konkursens utveckling. Hovrätten över och Blekingekritiserar att konunittén inte har funnit det vara nödvändigt med en bestämmelseom att underrättelse om korUcurskungörelsens innehåll skall sändas till kändaborgenärer, sedan bouppteckning har kommit in till konkursdomaren. om att förvaltaren under boutredningen skall kontakta kändaborgenärer finns inte heller upptagen i betänkandet. Konkursborgenärerna tordeunder sådana omständigheter Prop.1975/76:210 104 komma att sväva i ovisshet om huruvida deras fordringarhar kommit till förvaltarens käimedom. Eftersom något bevakningsförfarandeenligt förslaget inte heller skall äga rum och således förvaltarens primäraupplysningskälla är konkursgäldenären, vilken kanske inte alltid kan förväntasmedverka till boutredningen på bästa sätt, torde man vid sådana förhållandenkunna vänta sig att borgenärema i stor utsträckning kommer att hos förvaltareneller kordcursdomaren framställa förfrågningar om deras fordringar är kända förförvaltaren. Det kan ifrågasättas om det inte kommer att kräva störrearbetsinsats och alltså blir dyrare att besvara sådana förfrågningar än attunderrätta de i bouppteckningen upptagna borgenärerna om konkurskungörelsensinnehåll. I samma syfte föreslår fastighetsägareförbundet att bouppteckningenjämte uppgift om tiden för edgång skall i vanligt brev sändas till prioriteradeborgenärer. Härigenom skulle hindras att utdelningsförslaget blir felaktigt pågrund av oriktiga uppgifter, eftersom borgenärerna skulle få möjlighet atträtta till felaktiga uppgifter innan förslaget upprättas. Ocksåackordscentralen stryker under behovet av information till borgenärerna. Omförvaltaren från början vet att oprioriterade inte kan påräkna någon utdelning,bör enligt ackordscentralens mening underrättelse härom länmas. Ackordscentralentillägger att sådana underrättelser liksom mellanbesked i långdragnakonkurser är betydelsefulla också med hänsyn till borgenäremas bokslut,deklarationer, kreditförsäkringar m.m. Om det mot förmodan skulle visa sig attgenom tipsvinst e.d. utdelning blir möjlig, får man börja om på nytt, mensådana fall torde säkerligen vara lätt räknade. anser att förvaltarens skyldighet attsamråda med borgenärer i viktigare frågor bör inskränkas till de borgenärer somkan beröras av den aktuella förvaltningsåtgärden. TCO föreslår däremot attkravet på att förvaltaren skall samråda med borgenärer skärps. Samråd med deborgenärer som särskilt berörs av förvaltningen bör enligt TCO:s mening skeinte bara i viktigare frågor utan vara obligatoriskt i alla frågor. ifrågasätter om förvaltaren självskall få avgöra fråga om boet skall inträda i rättegång. Det kunde enligtförbundets mening övervägas att införa en bestämmelse enligt vilken för sådantbeslut krävs samtycke från speciellt berörda borgenärer. Eftersom det alltid ärmycket vanskligt att bedöma utsiktema att vinna en rättegång, anser förbundettveksamt om förvaltaren själv skall ha avgörandet. anser att det inte kan generelltgodtas att försäljning av boets egendom får ske . Redan vidkonkurs-förvaltning enligt nu rådande system, som kräver stort hänsynstagandetill både gäldenär och borgenär, förekommer inte sällan anmärkningar frånmissnöjda intressenter. Detta förhållande skulle enligt tingsrättens meningsäkerligen bli mer accentuerat, om ett konkursbos tiUgångar kunde vara såldairman gäldenären ens har hunnit beediga bouppteckningen. Farhågor i dennariktning kan också lätt leda till att förenklad konkurs inte komnier 1975/76:210 105 att användas i den utsträckning som är önskvärt. RSV,kronofogdeföreningen och kronofogdemyndigheten i distrikt har ingentingatt erinra mot förslaget att det i alla förenklade konkurser skall ankomma påkronofogdemyndigheten att pröva i vad mån betalning enligt den statligalönegarantin skall utgå för fordran i konkursen. De sist nämnda tvåremissinstanserna ifrågasätter om inte sanuna regel bör införas ocksåbeträffande ordinär konkurs och ersätta den nuvarande ordningen, enligt vilkengenom bevaknings- och anmärkningsförfarandet avgörs om fordran som omfattas avgarantin föreligger. Om kronofogdemyndigheten anses kunna pröva lönefordringari förenklad konkurs med tillgångar, borde myndigheten rimligen också kunna göradet i ordinär konkurs, varigenom en mer enhetlig och rationell ordning skulleskapas. I fråga om valet mellan kommittémajoritetens förslag atttill förvaltare i förenklad konkurs skall utses någon som uppfyller kraven föratt vara förvaltare i ordinär konkurs (advokataltemativet) och det ireservationen framförda förslaget att förvaltare i förenklad konkurs skall varakronofogdemyndighet (kronofogdealtemativet) råder delade meningar blandremissinstansema. Klartför advokatalternativet uttalar sig JK, hovrätten över och , ,bankinspektionen, RRV, kommerskollegium, i ,överåklagarmyndigheten i åklagardistrikt, länsåklagarmyndigheterna iBlekinge län och , , , ochHelsingborgs tingsrätter, kronofogdemyndigheterna i , Helsingborgsoch , handelskammarförbundet, bankföreningen,sparbanksföreningen (majoriteten). ,fastighetsägareförbundet, , ackordscentralen, ,domareförbundet, revisorföreningen, revisorsamfundet, ,, , och . RÅ och säger sig ha fullförståelse för synpunktema i reservationen men förordar ändåkommittémajoritetens förslag. Ytterligarenågra remissinstanser godtar i huvudsak advokatalternativet men förordar vissakompletterande regler med tanke främst på det samhällsekonomiska intresset iföretagskonkurser. Hit hör bl.a. i ochindustriverket. förordas av i , tingsrättoch TCO. De anser att det bör läggas i korUcursdomarens hand att vid utseendeav förvaltare i förenklad konkurs välja mellan kronofogde-ochadvokatalternativen. framhåller att bl.a. det förhål- Prop.1975/76:210 106 landetatt statsverket i en stor del av de förenklade konkursema kommer att vara endaborgenär med förmånsberättigad fordran talar för att möjlighet bör finnas attutse kronofogde till förvaltare. Tingsrätten anser att kronofogdemyndigheten iaUmänhet är lämpligast som förvaltare. En regel om att förvaltarskapet vidförenklad konkurs skall utövas av kronofogdemyndigheten bör dock inte görasovillkorlig, eftersom det kan tänkas fall där det på grund av särskildaomständigheter framstår som lämpligast att utse annan förvaltare. Klart förkronofogdealternativet uttalar sig RPS, statskontoret, RSV, iKalmar län, kronofogdemyndigheterna i , , , ,, , , , , , , ,, , och distrikt, utredningen omsäkerhetsåtgärder m.m. i skatteprocessen, LO, kronofogdeföreningen ochLantbrukarnas riksförbund. LO och utredningen om säkerhetsåtgärder m.m. iskatteprocessen går sä långt att de inte tillstyrker genomförandet avkommitténs förslag i övrigt, om inte kronofogdemyndigheterna anförtrosförvaltningen. Kronofogdealtemativet förordas vidare av en minoritet inomsparbanksföreningen. Götahovrätt, som enligt vad har angetts förordar ett inledandeutredningsstadium före beslut om handläggningsform, anser att kronofogdemyndighetbör ha hand om boet under inledningsskedet och förvaltare därefter utsesendast om det behövs. Iremissyttrandena ägnas stort intresse åt frågan hur kravet på opartiskhetinverkar på valet av förvaltningsorgan i förenklad korUcurs. De remissinstanser somförordar advokatalternativet instämmer över lag i komnuttémajoritetensbedömning att kravet på att förvaltaren skall vara och även utåt framstå somopartisk och neutral i förhållande till olika borgenärsintressen är ettavgörande skäl för att detta altemativ bör väljas. Bl.a. JK, hovrätten överSkåne och , bankinspektionen, krono fogdemyndigheterna i ,och , handelskammarförbundet, bankföreningen.Finansieringsföretagens förening, och ansluter sig tUldenna bedönming. JK framhåller attskatteskulder och skulder avseende allmänna avgifter utgör en stor del av dettotala skuldbeloppet i enkla konkurser och att staten är borgenär i de allraflesta av dessa konkurser. Med hänsyn till övriga borgenärer och till attmotsättningar kan uppstå mellan olika grupper av borgenärer, är det enligt JK:smening mindre lämpligt att till förvaltare förordna kronofogdemyndighet, som ikonkursen företräder statens intressen. Eftersom det på andra närliggandeorruåden finns jävsregler för att förhindra intressekollisioner av liknandeslag, bör man undvika sådana också vid tiUsättning av konkursförvaltare. Kronofogdemyndigheteni anför att situationen ofta kan vara komplicerad förkronofogdemyndighet genom att hos myndigheten finns anhängiga både aUmänna ochenskilda mål mot samma gäldenär och att Prop.1975/76:210 107 myndigheten då måste iaktta enskilda borgenärers rätt tillverkställighet. Enligt myndighetens mening är det en förtjänst hos nuvarandeordning att något liknande inte förekommer vid konkurs och att sålunda inte allexekution och prövning av anspråk är förbehållen den som företräder staten somborgenär. Kronofogdealtemativet skuHe kunna inverka menligt på kronofogdarnashuvuduppgift att svara för verkställighet. Sanuna tjänstemän skulle oftaomväxlande få fullgöra de båda nämnda funktio-nema, och en sådan omstäUningskulle både bli svår att uppnå och menligt inverka på huvuduppgiften att svaraför objektiv verkställighet. i hardock en sådan personalorganisation att dessa svårigheter inte där skulleaktualiseras. Vidare framhåller myndigheten att det har funnitsförfattningsbestämmelser om förbud för kronofogdepersonal att åta sigförvaltaruppdrag i konkurs. i säger sig haförmärkt att det på sina håll finns ett visst misstroende motkronofogdarnas opartiskhet. Risk föreligger att misstroendet skulle öka om deblir förvaltare i förenklad konkurs. Det kan antas att förenklad konkursoftast skulle tillkonuna efter ansökan av kronofogdemyndigheten, som redan frånbörjan skulle stå i motsatsförhållande till gäldenären och ha svårigheter attetablera samarbete med denne. Kronofogden skulle som förvaltare vara skyldigatt tillse att de fordringar som görs gällande i konkursen ävenskattefordringar är befogade. Han skulle sålunda bl.a. biträda gäldenären medatt upprätta skattedeklarationer och att anföra besvär över åsatta taxeringarsom har legat till grund för myndighetens konkursansökan. Myndigheten skuUesom förvaltare pröva sina egna anspråk i konkursen beträffande bådebetalningsrätt och förmånsrätt och också konuna i en egendomlig ställning vidförlikningssituationer, eftersom den själv är part. instämmer i vad kommittémajoriteten haranfört om att kronofogden som skatteindrivare försätts i en principiellt mindrelämplig situation om han är förvaltare i förenklad konkurs. Samfundettillägger att kronofogdarna kan komma att försättas i än mera besvärandesituationer än dem som kommittémajoriteten har angett. I konkurser förekommeribland att gäldenären har skatteprocesser. Det åligger förvaltaren att sökaförhindra att konkursboet utan fog påförs ytterligare skatter. Det kan inteunder några omständigheter vara förenligt med kronofogdens ställning att denneför konkursboets talan mot staten i fråga om skatter. En annan situation sominte är ovanlig är att tveksamhet föreligger huruvida viss egendom omfattas avföretagsinteckning eller inte. Om i sådant fall kronofogden representerar enförmånsberättigad skattefordran och är förvaltare, kan det intealltid förutsättas att företagsinteckningshavaren kan godta som ett opartisktbeslut att kronofogden träffar ett avgörande, särskilt om rättens ombudsmaninte finns. Prop.1975/76:210 108 vilken eljest skulle kunna på ett objektivt sätt avgörafrågan. Vidare kan i förvaltarens uppgifter ingå att för konkursboets räkningdriva in gäldenärens fordringar. Fordringsindrivningen kan ofta gälla kunderoch andra som har skatteskulder, och kronofogden försätts då som förvaltare ien synnerligen olämplig jävssituation. Som ett skäl mot kronofogdealternativetframhåller samfundet vidare att kronofogdemyndighetema sannoliktkommer att i domstols ställe handlägga den summariska betalningsprocessen. Omså blir fallet, anser samfundet uppenbart att de inte i egenskap avställföreträdare för ett korUcursbo kan handlägga inkassering av uteståendefordringar. Om detanses att det allmärma i vissa fall bör beredas tillfälle att följahandläggningen av förvaltningen i enkla konkurser är det enligt JK:s mening enbättre utväg att förordna jurister på de allmänna advokatbyråerna somförvaltare än att välja kronofogdealternativet. Även tingsrättframhåUer särskUt denna möjlighet. Deremissinstanser som förordar kronofogdealternativet bestrider i aUmänhet attadvokatalternativet erbjuder garantier för att förvaltaren skulle ha enopartisk och oberoende ställning. i län,kronofogdeföreningen, kronofogdemyndigheterna i , ,och distrikt samt utredningen om säkerhetsåtgärder m.m. iskatteprocessen pekar på flera omständigheter som talar för denna ståndpunkt.Advokater företräder i sin yrkesverksamhet som regel enskilda intressen. Mångaadvokater är som styrelseledamöter eller på annat sätt knutna tiUkreditinrättning eller bolag som kan vara borgenär i konkurs. Advokater är oftaombud för köpmannaföreningarna som bl.a. tar till vara medlemmarnas intressensom borgenär i konkurs. Ingenting hindrar att sådan advokat eller den somdirekt företräder enskild borgenär utses till förvaltare eller att advokateller annan som i och för sig är behörig att vara förvaltare påverkas avgäldenären vid uppdragets utövande, även om han inte står i släktskaps- ellerberoendeförhållande till gäldenären. Kritikenmot att advokater eller andra som är köpmannaföreningarnas ordinarie platsombudväljs till förvaltare är dock enligt mening obefogad.Köpmannaföreningama representerar i näringsidkares konkurser ofta ett flertalfordringsägare, som tillsammans innehar en väsenUig del av de oprioriteradefordringarna. Det är uppenbart att en advokat eller annan jurist som företräderen större kategori fordringsägare med oprioriterade fordringar inte harintresse av att gynna någon av dessa på annan fordringsägares bekostnad. Dennasituation är alls inte att jämföra med t.ex. den situationen attkronofogdemyndigheten skall föra ett skattemål på konkursboets vägnar, varviddet är helt ofrånkonUigt att kronofogdemyndighetens opartiskhet även om detsker med orätt kommer att ifrågasättas. 1 uttalandena till förmån för kronofogdealternativetbestrids i aUmänhet att kronofogdemyndigheten som förvaltare i förenkladkonkurs inte.skulle 1975/76:210 109 uppfylla kravet på opartiskhet. Lantbrukarnas riksförbundpekar på att förenklad konkurs avses att användas, när tiUgångar saknas eller ivarje fall uppgår till obetydliga belopp. Statskontoret framhåller att riskenför intressekonflikter torde vara större i kronofogdemyndighetens nuvarandedubbla funktion att verkstäUa utmätning i både aUmänna och enskilda mål än viden sådan fuUständig avveckling av tiUgångar som förekonuner i konkurs.Utredningen om säkerhetsåtgärder m.m. i skatteprocessen pekar på att enförvaltare i konkurs kan utföra sina uppgifter mer eller mindre effektivt men iallmänhet inte till fördel eller nackdel för olika borgenärer. Det är svårt attföreställa sig att gäldenären skulle kunna obehörigen påverkakronofogdemyndigheten. Minoriteten inom sparbanksföreningen uttalar, att detförefaller vara ett verklighetsfrämmande antagande att kronofogdemyndighetenvid förvaltningen i förenklad konkurs som i regel är okomplicerad skulle kunnagöra sig skyldig till eller ens med något berättigande misstänkas för mannamån. F.ö. innehåller förslaget att förvaltarens utdelningsförslag kanöverklagas. i distrikt uppger, att personal hosmyndigheten i regel har förordnats till god man i fattigkonkurser som tUlkommitefter ansökan av myndigheten och att detta förhåUande på intet sätt harinverkat menligt på förtroendet från konkursdomarens, gäldenärens ellerenskilda borgenärers sida. Tvärtom anser många gäldenärer det vara naturligtatt personal från kronofogdemyndigheten förrättar bouppteckningen i konkursen.Kronofogdeföreningen framhåller att kronofogdemyndighetens dubbla funktion ärav grannlaga natur och kräver särskild omsorg vid utmätning. Kronofogdemyndighetenhar en sådan dubbelroll också vid exekutiv auktion, då myndigheten oftaföreträder staten som borgenär och har att beakta enskild borgenärsanspråk. Trots de antydda svårigheterna och de principiella invändningar somkan riktas mot kronofogdemyndighetens dubbelroll har emellertid enligtföreningens erfarenhet systemet fungerat i praktiken utan att sakligtunderbyggda klagomål om bristande objektivitet har kuimat framstäUas. Om deplanerade allmärma reformerna av exekutionsväsendet genomförs, kan längre framövervägas om kronofogdemyndigheten bör ombildas till ett renodlat judicielltorgan. Ombild-ningen torde dock inte kunna förverkligas inom överskådlig tid.Detta bör emellertid inte hindra att kronofogdemyndigheten nu görs tillförvaltare i förenklad konkurs. Att kronofogdealternativet skulle erbjuda svårigheter ikonfliktsituationer rörande statens anspråk i konkursen bemöts även av RSV,som bl.a. pekar på att kronofogdemyndigheten som förvaltare måste agera i deenskilda borgenäremas intresse för att återvinna skattemedel som gäldenärenhar betalt före konkursbeslutet. Vidare måste kronofogdemyndighetensom förvaltare pröva sina egna anspråk i konkursen beträffande både betalnings-och förmånsrätt. RSV instämmer emellertid i vad som har anförts i reservationenom möjligheten att komma till rätta Prop.1975/76:210 110 med dessa situationer genom att bl.a. skapa särskildaanordningar till enskilda borgenärers skydd. ochkronofogdemyndigheten i distrikt anmärker att den kritik som iblandriktas mot kronofogdemyndighetens dubbla roll som judiciellt organ och skatteindrivarefrån synpunkten att skattefordringarna därigenom gynnas i själva verket åsyftaren helt annan sak, nämligen skattefordringarnas privilegierade stäUning enligtförmånsrättsreglerna. Myndigheten måste självfallet följa dessa regler. Bland deremissinstanser som förordar advokataltemativet delar RRV och Lidköpingstingsrätt inte kommittémajoritetens bedömning att kravet på opartiskhetspecieUt talar för detta alternativ. De anser att kommittémajoriteten haröverdrivit betydelsen av kronofogdemyndighetens fiskala funktion och ser ingethinder för att kronofogdemyndigheten som förvaltare i förenklad konkurs skullekurma tillfredsställa lika stora anspråk på opartiskhet och objektivitet somadvokat. Kravet på förvaltningens effektivitet intar självfaUet enframträdande plats i remissyttrandena vid sidan av diskussionen om förvaltarensopartiskhet. I en del remissyttranden anmärks att det brister ieffektivitet i nuvarande förvaltarkonkurser. framhålleratt insynen i advokatemas korUcursförvaltning i aUmänhet är bristfällig. Förstnär handlingama har getts in till rätten kan borgenärerna ta del av vad som harinträffat. Önskemål om påskyndande av arbetet med konkursutredning elleranmärkningar mot försumlig advokat leder i allmänhet inte till något resultat.Irman förvaltningen resulterar i avveckling och slutredovisning förflyter iallmänhet alltför även i ganska okomplicerade konkurser.Kronofogdemyndigheten i distrikt säger sig ha tråkiga erfarenheterav advokatförvaltning i konkurser och framhåller som de allvarligasteanmärkningarna att förvaltningen tar aUtför och inte i så få fallresulterar i att konkursboets tillgångar helt går åt till förvaltningskostnaderna.Även LO kritiserar de nuvarande förvaltarkonkurserna från synpunkten att detbrister i effektivitet. RR V anser visserligen att effektivitetskravet aUmänt settbör kurma uppfyllas vid både advokat- och kronofogdealternativet, men i vissafall av förenklad korUcurs bör enligt verkets mening advokat som förvaltarekunna genomföra affärstransaktioner på ett smidigare sätt än om förvaltningensker som myndighetsutövning. Mot denna bakgrund föreligger enligt verketsmening inte något intresse för det allmänna att överta förvaltningeni konkurser. Också kronofogdemyndigheten i ,handelskammarförbundet, fastighetsägareförbundet och görliknande uttalanden. stryker under att det ibland kan riktasbefogade anmärkningar mot advokaters sätt att genomföra konkursuppdrag likavälsom det kan firmas kronofogdar som skulle kunna vara väl lämpade i och för sigför uppgifter som Prop.1975/76:210 111 konkursförvaltare både i mindre och i större sammanhang.Samfundets uttalanden till förmån för advokatalternativet får emellertiduppfattas som aUmänna synpunkter och samfundet erinrar om att advokaterna ärden yrkesgrupp som har den största erfarenheten av praktiskt konkursarbete.Samfundet framhåller bl.a. att i förenklad konkurs kan ingå att avveckla en igång varande rörelse. Arbetsuppgifter av det slaget bör handläggas på ettindividuellt sätt och betydligt mer flexibelt än som kan begäras avkronofogdemyndigheten. Från bl.a.kronofogdehåll uttalas å andra sidan tvivel om effektivitetskravet skulletillgodoses med advokat som förvaltare i förenklad konkurs.Kronofogdemyndigheten i framhåller att kommittémajoritetenutgår från att till förvaltare i allmänhet bör utses advokater som ärspecialiserade på konkursrätt och affärsjuridik. Enligt myndighetenserfarenhet finner man dock knappast sådana specialister utanför storstadsområdena.Kronofogdeföreningen gör ett liknande uttalande. i Örebrodistrikt anför att det kan vara svårt att finna advokater som har enkontorsorganisation som är tiUräcklig för förvaltaruppdrag i konkurs.Kronofogdemyndigheten i distrikt anser att svårighetema att finna advokatsom är lämplig som förvaltare framför allt gäller de mindre konkurserna. Deallra flesta advokatbyråer utgör nämligen alltför små enheter och kan inteväntas få förvaltaruppdrag i så stor omfattning som behövs för att de skallförvärva sakkunskap på onuådet. Inte heller RSV tror att advokatalternativetkommer att leda till att något större antal advokater blir specialiserade påkonkursförvaltning, och verket noterar att knappast ens konunittémajoritetensynes övertygad om detta. I uttalandena till förmån för kronofogdealtemativetåberopas liksom i reservationen som huvudargument bl.a. statens intresse somborgenär i förenklad konkurs. RPS anser att särskUt detta skäl är tungtvägande. i län framhåller att det är angeläget att stateni sin uppbördsverksamhet följer upp kotUcurserna. När det går till konkurs iuppbördsärenden är det med hänsyn till de stora ekonomiska intressen som oftastår på spel inte tiUfredsställande att staten passivt avvaktarslutredovisningen utan att utöva kontroll över konkursförvaltningen och ta tillvara möjligheterna tUl återvinning. Kronofogdemyndigheterna i ,, och distrikt, utredningen om säkerhetsåtgärderm.m. i skatteprocessen och kronofogdeföreningen gör liknande uttalanden.Kronofogdemyndigheten i distrikt framhåller bl.a., att närskattefordringar förekommer i konkurs, kronofogdemyndigheten bäst kan bedömadessa fordringars ofta speciella karaktär. Den föreslagna ordningen attfordringar inte skall bevakas i förenklad konkurs innebär vidare enligtmyndighetens mening ett osäkerhetsmoment, som talar för att det allmänna börfå större inflytande över förvaltningen. Utredningen om säkerhetsåtgärder m.m.i skatteprocessen Prop.1975/76:210 112 anför bl.a. att gäldenärer ofta tillgriper åtgärder föratt göra sina tillgångar oåtkomliga för exekution och att det vid utredningensundersökningar har framkommit att gäldenärer ibland använt konkurs för dettaändamål. Kronofogdemyndighetema har enligt utredningens mening sannolikt bättremöjligheter än advokater att uppmärksamma och stävja sådana åtgärder och fårförutsättas bättre kunna ta till vara möjlighetema till återvirming i konkurs. invänder mot det senast nämnda argumentetatt skatteflyktsåtgärder inte är av den karaktären att de i egentlig mening haratt göra med konkursförfarandet.