prop · FZ0339 · 1975-12-31 00:00:00 — Rådet hävdar vidare altfritidsnämnden bör vara del organ genom vilket organiserande och genomförandeav den fritidsverksamhet som föreningslivet skall svara för. , kommun, föreslår liknande planeringsmodeller,Socialutiedningen anför alt modellen kräver all åtskilliga förtroendemän ochtjänstemän skulle behöva avsälla ytterligare tid för konferenser och sammanträden.Socialutredningen framhåller härvid att den i sitt principbetänkande anfört altett enda samarbetsorgan kan vara att föredra i många kommuner. Den socialanämnden bör enligt socialutredningens mening inte läsas så i planeringen avjust fritidsverksamheten alt den hindras alt utveckla sin totala verksamhet. Prop.1975/76:39 216 Utredningens förslag om alt varje kommun skallupprätta en fritidsplan för barn och ungdom har berörts i remissvaren av närmarehälften av remissinstanserna och tillstyrks av omkring en fjärdedel av dem.Bland dem som tillstyrker rmns , , några av länsstyrelserna,vissa kommuner och flertalet av de till organisalionslivel höranderemissinstanserna. nämner alt erfarenheterna frånförskoleplaneringen bör ge styrelsen erfarenheter, som till vissa delar kanöversättas i riktlinjer rörande kommande plan för barns och ungdoms fritid.Styrelsen betonar också att fritidsplanen bör utformas så att den kan förhindraen icke önskvärd ålderssegregation. F. n. vill styrelsen inte förorda att denallmänna frilids-verksamheten skall redovisas enligt centralt angivna metoder.Före ett ställningstagande önskar styrelsen skaffa sig erfarenhet av de planerkommunerna kommer att inge lill styrelsen och inbördes jämföra olika kommunalaprogramförklaringar och ambitionsnivåer. SÖ betonar behovet av en samlad syn påbarnens behov och har inga invändningar att göra mot utredningens förslag omplanens innehåll. menar att utarbetande av åriigafritidsplaner bör ingå som en viktig del i arbetet med den kommunalafritidsverksamheten, vilket lorde bidra lill all åstadkomma en bättre resursplanering.Västerås kommun framhåller att den föreslagna planen väl överensstämmer med denlångsiktsplanering som redan bedrivs i kommunen och anser att den utgör ettnödvändigt underlag dels för ekonomisk men även för kvalitetsmässig utvecklingav fritidsverksamheten. anser förslaget till upprättandeav frilidsplan vara utmärkt men påpekar i likhet med flera andraremissinstanser att man bör eftersträva att utarbeta en lokal fritidsplan församtliga åldersgmpper. Några av remissinstanserna uttalar en viss tveksamheteller har vissa invändningar i fråga om fritidsplanerna. ,som inte har några invändningar mot en fritidsplan som sådan, avvisar altsocialstyrelsen skall handlägga den del av planen som avser allmänfritidsverksamhet. Den statliga samordningen vad avser fritidsplaneringen börenligt rådet ses över. Förbundet är tveksam lill alt fritidsplanenskall redovisas lill då kommunen själv bör bestämmainnehållet. kommun anmärker på att förslaget till upprättande avfritidsplan är något oklart skisserat och ifrågasätter om inte ansvaret för ensådan plan bör ligga pä kommunstyrelsen i stället för på barnavårdsnämnden.Uppsala kommun finner det tveksamt att obligatoriskt kräva redovisning av ensärskild fritidsplan. resonerar på samma sätt vad gällerfritidsplaner men tillägger att det för kommunens del i princip utan speciellaåtgärder vore möjligt alt till redovisa planerade insatser förålderskategorin 7-12 är genom att ur den totala åriiga verksamhetsplaneringenplocka ut de önskade uppgifterna. framhåller altfritidsverksamheten för barn och ungdomar inte kan ses isolerad frånmotsvarande aktiviteter för andra grupper. Fritidsverksamheten måste i ställetingå som en del i kommunens Prop.1975/76:39 217 Förbundet har utvecklat en modell som skall underlättakommunernas fleråriga planering och i denna betonas vikten av att samordnasocial, ekonomisk och fysisk planering. Del äriigl återkommande arbetet skallenligt modellen bestå av gemensamma planeringsförutsättningar som angervillkor och ramar för planeringsperioden, verksamhetsplanering inomförvaltningarna, resursanalys utifrån kommunens ekonomiska, fysiska ochpersonella resurser saml en loialavvägning där kommunledningen tarställningtill kommande planer. Förbundet anser vidare att del, även om det finns skälatt sammanfatta planeringen av frilids-verksamheten i en särskild plan, intefinns behov av att formalisera denna del av verksamhetsplaneringen genomspeciell redovisningsskyldighet till . avstyrkeratt en i lag stadgad frilidsplan för en speciell åldersgrupp redovisas försocialstyrelsen. Härigenom bryts enligt kommunen strävandena att se fritids-och kulturpolitiken i sin helhet. Drygt hälften av remissinstanserna behandlarutredningens förslag om statsbidrag. Så gott som alla av dem har tagit upputredningens förslag om ett statligt stimulansbidrag till lokal barn- ochungdomsverksamhet på fritidsområdet. Samtliga är överens med utredningen om altföreningslivet behöver ett ökat ekonomiskt stöd för de ökade insatser frånföreningslivets sida som föreslås i betänkandet. Flera av dem tvivlar på att deförstärkningar som utredningen föreslår kommer att räcka lill. Statensungdomsråd och flera andra remissinstanser skriver i sina yttranden alt del ären felsyn alt tro alt dagens föreningsliv utgör en potentiell outnyttjad reservsom kan utveckla sin verksamhet ulan betydligt ökade samhällsbidrag. Statenshandikappråd påpekar all merkostnader kan uppslå vid anordnandet av arrangemangför handikappade deltagare varför vissa kommuner med specialskolor och slorainstitutioner kan behöva extra resurser för alt kunna tillgodose dehandikappade barnens behov av olika fritidsaktiviteter. TCO anser austimulansbidraget bör anges till ett högre belopp och omfatta åldersgrupperna7-12 år. >lSf skriver i sitt yttrande alt det föreslagna anslaget på 27,5milj. kn är helt otillräckligt och kräver en kraftfullare statlig insatsom utredningens intentioner skall kunna förverkligas. Svenska kommunförbundetoch några kommuner nämner alt statsbidraget på . är klart otillräckligtför au avsedd effekt skall kunna uppnås. Många av remissinstanserna är kritiska till allstimulansbidraget till föreningslivet skall gå via kommunerna. LO framför attprincipen bör vara att samhälleligt stöd lill föreningslivet skall gå genomriksorganisationerna. Detta skapar enligt LO garantier för en likformigbehandling i olika kommuner och ger organisationerna en kontinuitet iplaneringsarbetet. På liknande sätt resonerar ABF, som dessutom tillägger attkommunerna kommer alt uttnyttja bidraget för egen verksamhet och ställaföreningslivet utanfön 1975/76:39 218 1flera remissvar, främst från föreningslivet påtalas att det föreslagna statligastimulansbidraget för barn i åldrarna bör samordnas med del lokalaaktivitetsstödet för 12-25 åringar. anför härvid all enväsentlig förutsättning för att den verksamhet som utredningen föreslår skallnå önskvärd omfattning är att bidraget höjs saml att bidraget kommer all . I likhet med utredningen utgår också rådet från altkommunerna även i fortsättningen ökar sitt stöd till föreningarnas arbete blandsåväl barn i åldrarna som för andra bidragsberätligade åldersgrupper.Unga Örnais Riksförbund och ytteriigare några remissinstanser föreslårsamstämmigt all det nuvarande aktivitelsstödet kompletteras så att bidrag utgårmed fast belopp per sammankomst och all anslaget ändras lill förslaganslag. Vidarebör bidraget räknas upp till 15 kn per aktivitet och grupp och åldersgränsenbör sänkas till samt alt nuvarande bestämmelse om all bidrag kan utgåtill en aktivitet per barn och dag ändras till högst tre aktiviteter (aktivitetunder skoldagen -(- eftermiddagsaktivitet -I- kvällsaktivitet). Man tillägger att det kommunala aktivitelsstödetbör byggas ut efter motsvarande principer samt att det krävs en upprustning avlandstingens anslag till distriktsorganisalionerna. Riksidroltsförbundpäpekar att det kommunala bidraget för , som redan finnsi de flesta kommuner, bör behällas och om möjligt utökas. Förbundet anser attbidragsbehovet och formerna för fördelning och användning av stimulansbidragetsamt kopplingen till det lokala aktivitelsstödet inte utretts tillräckligt. Förbundetföreslår därför att dessa frågor blir föremål för omprövning. ansluter sig till huvudprincipernaför bidragets utformning men saknar i betänkandet preciserade regler förutbetalningav bidraget. Vidare saknar styrelsen närmare angivna metoder ochberäkningsgrunder för fördelningen av bidraget till olika föreningar. i anför alt detfinns åtskilliga organisationer i landet med stabil central organisation sominte når upp till antalet 3 000 medlemmar, vilket enligt förslaget från statensungdomsråd bör vara minimiantal för att statsbidrag skall kunna utgå. Dettavillkor för bidragsgivning bör enligt omprövas i riktning motstörre möjlighet till frihel vid bidragsgivningen. Flera av de till SvenskaKyrkan anslutna remissinstanserna befarar att förslaget till utformning avbidragsreglerna kan komma all innebära att kyrklig verksamhet bland barn ochungdom förvägras statligt stöd. Därför föreslår man att ordet"medlemmar" i förslagen utbyts mot "deltagare" eller"deltagare i aktiviteter". Några remissinstanser tar i anslutninglill slatsbidragsfrågorna upp bidragsgivningen till studiecirkelverksamhet. Utredningens förslag att medel från allmännaarvsfonden skall reserveras för åriiga bidrag till ungdomsorganisationerna förutvecklingsarbete kring framför allt 7-12-årsverksamheten tillstyrks avremissinstanserna. 1975/76:39 219 Att stärka demokratin och skapa ökad jämlikhet isamhället är grundläggande för det svenska skolväsendet. Utbildningen spelarföljaktligen en stor roll för fördelningen av välfärd och inflytande, för denkulturella miljön och för att förbereda människor för en aktivsamhällsverksamhet. Dåvarande chefen för ecklesiastikdepartementetframhöll i propositionen (prop. I950i70) om riktlinjer för del svenskaskolväsendets utveckling alt del arbete som återstod innan skolans inre arbetekunde fullbordas skulle vara stort nog att fylla ett årtionde eller mer. Ipropositionen betonade departementschefen alt framstegen i skolans inre arbetei stor utsträckning är det samlade resultatet av intresserade och framsyntalärares insatser. Vidare betonades vikten av samverkan mellan skola och hem.Han framhöll att skolan skall ha till uppgift att utjämna olikheterna mellanskilda samhällsgrupper och att hjälpa varje ung människa oberoende av socialstartpunkt att utveckla sin personlighet, sina individuella anlag ochintressen. I samband med ställningstaganden till desenaste årtiondenas skolreformer har betonats alt skolans utveckling ochförnyelse ständigt måste fortsätta. Denna betoning av successiv förändring avskolan gjorde , 1962 och 1968 i samband med att riktlinjernaför den obligatoriska skolans organisation lades fast och vidareutvecklades. För att nå de uppställda målen var det nödvändigtatt skapa en helt ny skolorganisation, med en yttre organisation som prägladesav enhetlighet. Hela utbildningen blev tillgänglig för alla. Därmed hade man nrämat sig ett avjämlikhetsmälen, att ge alla ungdomar oberoende av bostadsort och ekonomiskbakgrund en bred grundutbildning och lika möjligheter till fortsatt utbidlningi del frivilliga skolväsendel. Det var vidare nödvändigt att ge skolans inre organisationett nytt innehåll och frigöra den från drag som var karaktäristiska förparallellskolesystemet. Genom ett gemensamt innehåll i undervisningen ladesgrunden till gemensamma referensramar för ungdomarna. Ett annat uttryck församma strävan har varit och är all ge skolklassen en allsidig socialsammansättning. På så sätt möts människor med olika social bakgrund, med olikaerfarenheter och värderingar. Därigenom kan bryggor av förtrogenhet och respektslås mellan grupper och individer. som utbildningspolitiken har strävat motenhetlighet när det gäller den yttre organisationen har den strävat mot mångfaldnär del gällt alt utveckla det inre arbetet i skolan. Kraven på eleverna iskolan kan inte göras enhetliga. Barnen har skiftande förutsättningar ochintressen. Den stimulans som deras hem- och fritidsmiljö kan ge är skiftande.Kraven på eleverna och pä skolan måste därför variera. 1975/76:39 220 Eftersom demokrati och jämlikhet är de övergripandemålen måste elevernas skiftande behov tillförsäkras dem inom en enhetligorganisation, dvs. inom undervisningen i den allsidigt sammansatta klassen.Differentiering inom klassens ram är och har varit uttryck för detta. Omdemo-kraiimålei skall uppfyllas måste eleven också ha möjlighet att reelltpåverka undervisningen. Genom de förändringar som steg för steg skett iförsöksverksamheten och genom grundskolebesluten och 1968 har skolan gettsen struktur som alltmer närmat sig de uppställda målen. Förändringarna knyter därmed an lill del synsätt påskolreformer som redovisades av skolkommission. Den betonade alt dessförslag främst ville skapa förutsättningar för en fortskridande skolreform.Detta kunde ske genom alt den yttre organisationen fick en sådan utformning attden inte stod hindrande i vägen för skolans fria utveckling. Skolan borde därförenligt kommissionen tillerkännas en sådan frihet, att den av egen kraft kundeanpassas efter samhällsutvecklingen och bli en levande kraft i denna. Att förändra undervisningen, det inre arbetet,efter de riktlinjer som ställts upp har varit en betydligt svårare uppgift änatt förändra de yttre ramarna. Sådana förändringar lar lid, eftersom det ärfråga om dels personalens positiva inställning, dels eit praktiskt ochteoretiskt utvecklingsarbete. Man har sökt överge den traditionsbundnakatederundervisningen, och man har prövat olika former av gruppverksamhet ochindividuellt arbete. Att införa nya grepp i det dagliga arbetet innebär att enlång tradition som ofta uppfattas som självklar och därmed nästan värderingsfriskall brytas mot nya idéer och uppslag. Den utveckling som genomgått har visatatt trots att nya arbetssätt och nya läromedel har införts och trots att man påolika sätt har ökat resurserna, detta inte har lett till de avsedda resultaten.Elever med svag stimulans från sin miljö eller med individuella förutsättningarsom krävt särskilda insatser från skolan har inte fött erforderiig hjälp ochuppmuntran. Utredningen om skolans inre arbete () tillsattes bl. a. meduppdraget att föreslå sädana förändringar av skolarbetet att en individuelldifferentiering inom klassens ram skulle kunna underiättas. De svårigheter och den meningslöshet i skolarbetetsom många elever upplever logs som utgångspunkt i direktiven till . Trotsatt olika åtgärder vidtagits finns det många elever som har ett sämreutgångsläge i skolarbetet än sina kamrater. Eftersom generella reformer kanmissgynna de grupper, som av olika skäl inte förår utnyttja de förbättrademöjligheterna är det nödvändigt att kompensera dem för dessa ogynnsamma yttreomständigheter. Dåvarande departementschefen framhöll att sådana åtgärdermåste vidtas inom ett organisatoriskt sammanhållet system, I direktiven framhölls också den betydelsefritidsmiljöns utformning har för skolarbetet. De sakkunniga borde därför samrådamed barn-stugeulredning. 1975/76:39 221 De förändringar av skolans inre arbete och skolansarbetsmiljö som jag i det följande kommer alt föreslå bygger på betänkandenfrån dessa båda utredningar. Diskussionen kring de båda utredningarnas förslaghar varit omfattande. Detta speglas inte minst av att del inkommit ett stortantal remissvar och skrivelser från myndigheter, kommuner, organisationer ochenskilda. Remissinstanserna är i stort positiva tillutredningarnas förslag. Utredningarnas helhetssyn på barns och ungdomars behovsamt synen på den vidgade roll som skolan bör få för att bättre svara mot demål som läroplanen anger delas av remissinstanserna. Många av dessa finner detnaturiigt att arbetet inriktas på alt skapa en öppnare skola som mer änhittills kan samverka med det omgivande samhället, t, ex, med kommunala organ,arbetslivet och föreningslivet. Flertalet remissinstanser betonarnödvändigheten av fritidsinsatser för barn och ungdomar under och efterskoldagen, SIAis förslag om ett ökat lokalt inflytande över skolans verksamhetoch en friare resursanvändning för att anpassa arbetssätt och insatser i syfteatt uppnå de fastställda målen tillstyrks av praktiskt taget alla remissinstanser. För alt skolans arbete skall anpassas tillelevernas olika förutsättningar måste det regelsystem, som styr arbetet iskolan, förändras. Elevernas behov varierar mycket starkt. Detta gäller intebara från ort till ort utan också inom enskilda klasser och skolenheten Motdenna bakgrund är det inte lämpligt att genom ett centralt utfärdat regelsystemdetaljerat ange insatsernas art och organisation. Detta bör i stället ske genomalt ansvar och beslutanderätt decentraliseras. Alt genomföra ett ökat lokall inflytande, förkommuner och för elever och personal vid enskilda skolor, anser jag varaytterst väsentligt. Detta är också nödvändigt för att befästautbildningsreformema och förverkliga målen för dessa i det dagliga skolarbetet. Ökat inflytande innebär också ökat ansvar. Dendecentraliserade beslutanderätt och den friare resursanvändning som jag i delföljande kommer att föreslå måste utnyttjas med hänsyn lagen till dels denenskilda skolenhetens behov och den enskilde elevens individuella utveckling,dels det generella målet att individualisera undervisningen somprincipen om den allsidigt sammansatta klassen upprätthålls. Man måste alltsåvara uppmärksam pä att elevgrupperingar som görs för alt lösa problem inte förövergå till permanenta undervisningsgrupper som kan få karaktären avnivågruppering, vilket skulle leda lill ett återinförande av de principer somparallellskolesystemet innebar. Inte heller bör den friare resursanvändningenutnyttjas enbart för en generell sänkning av elevantalet i klassen. Förstärkningsresursernabör fördelas efter behov på skolenheter, arbetsenheter eller ämnen. En friare användning av resurserna möjligtatt tillämpa en röriigare organisation för arbetet i skolan. Det skapar dockendast de yttre förutsättningarna för alt förändra undervisningen så att denupplevs som me- 1975/76:39 222 ningsfullför alla elever. Avgörande är det arbetssätt och de arbetsformer som utvecklasi skolans dagliga arbete. Barn har olika förutsättningar alt tillgodogöra sigundervisningen. Skolan måste planera sina insatser utifrån de förutsättningarbarnen har när de kommer till skolan. Ett arbetssätt och en arbetsform passarinte alla lika bra. Lärostoffet bör varieras från elev till elev men ocksåkunna erbjudas de enskilda eleverna och med varierandearbetsformer. En förbättrad individualisering av undervisningen kräver enförändrad organisation av skolarbetet. Erfarenheter pekar på att en samverkan mellanskolpersonalen i arbetslag kan betyda bättre insatser för eleverna. En ökadsamverkan leder också tilld ökad trivsel bland personalen. I likhet med SIAanser jag alt all personal i skolan bör söka sig fram lill en samverkan iarbetslag. Skolans ansvar för att ta vara på och stimuleraelevernas intressen kan enligt min mening inte inskränka sig till den tid somanvänds för timplanebunden undervisning. Skolan måste också utnyttjamöjligheten att knyta ihop sin verksamhet med det omgivande samhället, dessarbetsliv och dess kultur- och fritidsverksamhet. Genom att i sin planeringkunna ta med hela den verklighet som barnet lever i bör del bättre än blimöjligt att skapa en god arbetsmiljö. Genom en samlad skoldag får skolan bättreförutsättningar att ta på sig ett ökat ansvar för eleverna. En samlad skoldaginnebär vidare bättre möjligheter för barn och ungdomar att komma i kontaktmed samhällets fritids-och kulturiiv. Sådana möjligheter bör också finnas förde unga efter skoldagens slut. Av väsentlig betydelse är att det lokalaföreningslivet för medverka och pä egna villkor ta ansvar förfritidsverksamheten både under och efter skoldagen. Arbetet spelar en central roll i de vuxnas liv.Genom grundskolereformerna och utbyggnaden av gymnasieskolan har kontakten medarbetslivet för flertalet ungdomar senarelagts. Det kan leda till att de harsvårt att uppfatta ett samband mellan utbildningen och en framtidayrkesverksamhet. Det kan också leda till skilda värderingsmönster mellan ungaoch vuxna och ytterst ett växande gap mellan generationerna. Ungdomarna måste därför i en helt annanutsträckning än få en direkt kontakt med arbetslivet. Detta kan skedels genom att eleverna ges möjlighet till egen erfarenhet av arbetslivet, delsgenom att yrkesverksamma människor utanför skolan medverkar i undervisningen.Jag kommer i del följande att förorda åtgärder som öppnar sådana möjligheter. De förslag som jag kommer att lägga fram har dengemensamma inriktningen att förändra skolans inre arbete. En sådan förändringmåste vara en fortlöpande process. Det gäller särskilt förändringen av arbetssättoch arbetsformer som kommer att påverka arbetsförhållandena för alla dem som ärverksamma i skolan. Det är naturiigt att de själva vill kunna påverka sina arbetsförhållanden.Det är också angeläget alt perso- Prop.1975/76:39 223 nalutbildningsinsalserkan göras som ger personalen bättre förutsättningar att klara av nyasituationer. De förslag som jag i det följande lägger fram gerförutsättningar att förändra skolans arbetsmiljö. Det totala genomförandel avprogrammet kan inte ske i sin helhet . Förutsättningar förreformerna skapas bl. a. genom kommunernas planering och personalens behov avförnyelse. Eftersom kommunernas och personalens initiativ kommer att vara av avgörandebetydelse för vissa delar av reformerna räknar jag inte med att de till alladelar skall vara genomförda vid samma lidpunkt. Jag räknar med alt deorganisatoriska förutsättningarna för en fortsatt utveckling av skolan börgenomföras först /79. Därigenom skapas en period för planering och förförberedande åtgärder. Mina förslag representerar självfallet ingaslutgiltiga lösningar för skolan. Några sådana kan inte ges för skolansverksamhet som bör ses som en fortlöpande process beroende av de krav somalllid kommer att ställas i och utanför skolan. Jag vill här peka på del arbetesom pågår inom utredningen om skolan, staten och kommunerna som har attöverväga en förändrad ansvars- och arbetsfördelning mellan statliga ochkommunala myndigheter på skolans område. har vid sidan om sitt uppdrag tagit upp vissaförslag om förändringar av gymnasieskolan. Gymnasieskolan infördesår 1971.Sedan dess har ungdomarnas önskemål som studieinriktning förändrats, och alltfier har sökt sig till mer utpräglat yrkesinriktade utbildningar. Intresset förde tvååriga linjer, som inte är direkt yrkesinriktade, har minskat. Intressetför den treåriga naturvetenskapliga och den fyraåriga tekniska linjen har varitmindre än beräknat. Detta återspeglas i ett minskal intresse för naturvetenskapligoch teknisk högskoleutbildning. kan konstateras att en stor gruppelever inte fortsätter sina studier i gymnasieskolan direkt efter grundskolan.Många av dem söker sig dock lill gymnasieskolan eller annan utbildning sedan deförvärvsarbetat . Men del finns en grupp ungdomar som inte skaffar signågon utbildning utöver . För all belysa dessa ungdomars problem tillkallade jagår 1974 en arbetsgrupp som överiämnal rapporten (Ds U 1975il8)Utbildning m. m. för 16-19-äringar. Arbetsgruppen föreslär en rad åtgärder för alltillgodose dessa ungdomars behov. a. bör samhället vara skyldigt au följaalla elever till och tillförsäkra dem praktik, förvärvsarbeteeller utbildning. Vidare föreslås vid sidan av gymnasieskolans linjer ochspecialkurser ett system med kortare yrkesinriktade kurser, som i princip skallgaranteras alla ungdomar. Dessa kurser föresläs utformade så alt de kansammanfogas lill en hel gymna-sieskoluibildning och leda fram till kompetens iett yrke. 1 ett längre perspektiv bör man enligtarbetsgruppen också se över gymnasieskolans utbildningsvägar så att manundviker att skapa ålervändsgrän- 1975/76:39 224 Även den mer utpräglat teoretiska ungdomsutbildningen börbli mer yrkesinriktad.