prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — Visserligen kan arbetstagarparten påkalla förhandling och därefter medstöd av 17 § begära att få ta del av det material som arbets- Prop.1975/76:105 Bilaga 2 81 givarenförfogar över men detta är en onödig omgång beträffande information i frågor ivilka förhandling inte erfordras när informationen lämnats. Denfortlöpande informationsskyldighet, som föreslagits i 18 § FKL och som avserden produktionsmässiga utvecklingen hos vederbörande myndighet liksomrikflinjerna för den offentiige arbetsgivarens personalpolitik, har inte röntnågon större uppmärksamhet under remissbehandlingen. De remissinstanser somsärskilt yttrat sig på förevarande punkt är emellertid i stort sett positivtinställda till arbetsgivarens skyldighet att aktivt lämna fortlöpandeinformation. De fackliga remissinstansema stöder i regel också i dettasammanhang LO/TCO-réservationen. Flera remissinstanser påpekar attinformationsskyldighet enligt 18 § redan fullgörs av arbetsgivaren i denuvarande samverkansformerna. Sveahovrätt anser att arbetsgivarens fortlöpande underrättelseskyldighet enligt 18§ med hänsyn till frågornas art framstår som ett naturligt åliggande oberoendeav förhandlingsskyldigheten enligt 12 och 13 §§. framhålleratt den kompletterande information av mera allmänt slag rörande ekonomiskutveckling, personalpolitik o. s. v. som arbetsgivarparten skall lämna sinmotpart torde för den offentliga sektoms del finnas inskriven i gäUandeföretagsnämndsregler och att den även i utvidgad form inte torde medföranågra större svårigheter att precisera i särskilda avtal. Med ett liknanderesonemang konstaterar domänverket att instrumenten för en vidareutveckling avinformationen redan finns. , som inser betydelsen avatt arbetstagarorganisationerna fortlöpande hålls informerade om frågor avbetydelse för arbetstagamas arbetsförhållanden, framhåller att kommunerna gärnamedverkar till den informationsskyldighet som omnämns i 18 § FKL. Troligenlämnas emellertid via företagsnämnder och på annat sättinformation, som sträcker sig lika långt som den av ARK föreslagna. I dettasammanhang framhåUer kommunförbundet att den föreslagna avfattningen av 18 §inte ger någon större ledning för den informationsskyldighet som åvUarkommunerna. SAV anser det inte helt klart om staten som arbetsgivare enligtförslaget skall ha skyldigheter enligt 18 § även i frågor för vUka 1113 §§ FKLinte gäller. SAV ifrågasätter om inte undantag från upplysningsplikten börgälla för staten i frågor, där 1113 §§ FKL inte skall vara tiUämpliga. Dettakan ställas mot den av i och UKÄ hävdadeuppfattningen, att den information som nämns i 17 och 18 §§ FKL i princip börvara oinskränkt. Äv de fackliga remissinstansema har särskilt SF och TCO hälsatmed tillfredsställelse att den löpande undertättelseskyldigheten enligt 18 §FKL även omfattar frågor som faller under begreppet myndighets verksamhet. Somtidigare nämnts är SF:s och TCO:s grandläggande kvav att 6 1975/76.1 saml. Prop.1975/76:105 Bilaga 2 82 informationsskyldighetenomfattar alla frågor, framhåller attarbetsgivarens information måste vara vittomfattande och i princip kunnadelges all personal. Inom förbundets verksamhetsområde är det mycket få frågorsom kan undantas från denna princip. anseratt informationsplikten bör gälla samfliga frågor och instämmer i LO/TCO-reservan-ternasåsikt att förslaget på denna punkt inte sträcker sig längre än vad gällandeföretagsnämndsavtal ger rätt tUl. Beträffande editionspliktens förhållande till sekretesslagensbestämmelser är remissutfallet växlande. Till de instanser som kan sägas godtaARK-majoritetens ändringsförslag beträffande 35 § sekretesslagen hör JK,och . Flera remissinstanser synesemellertid negativt inställda till, jämte annat, den föreslagna ändringen.Slutligen bör anmärkas att ett stort antal remissmyndigheter, som lämnarARK-majoritetens förslag i 17 § FKL utan erinran, inte närmare berörförhållandet tUl sekretesslagens bestämmelser. JK har ingen erinran mot denföreslagna ändringen i 35 § men understryker att handlingar som innehållersåväl sakuppgifter som värderingar och förslag tUl uppgörelse lämpligen börvara sekretessbelagda. Utdrag ur sådana handlingar av endast sakmaterial kannämligen enligt JK indirekt lämna upplysningar om vUka förslag parten avser attlägga fram. godtar likaledes den föreslagna ändringen i 35 §sekretesslagen och förutsätter att med begreppet "förslag" avsesvärderingar av framlagt material, prioriteringsförslag o. d. Verket har inteheller något alt erinra mot att sekretessen bibehålls för handling som enligt6 § sekretesslagen "upprättats eller anskaffats för myndighets räkningsåsom i någon dess rättstvist". Som tidigare antytts synesLandstingsförbundet godta den av ARK-majoriteten föreslagna ändringen i 35 §sekretesslagen. SJ, som hänvisar bl. a. till att termen"förslag" enligt ARK (SOU 1975: 1 s. 680) skall omfatta ävenvärderingar och synpunkter i frågor av betydelse i förhandlingshänseende.Ifrågasätter om lagtexten ger adekvat uttryck för lagstiftarens sålundatillkännagivna intentioner beträffande sekretessens omfattning. Vidare påpekarSJ att ARK inte berört verkan av övriga utlämningsförbud i sekretesslagen iförhållande till den föreslagna regeln i 17 § FKL. SJ förmodar att man iavsaknad av en uttrycklig reglering härav har att utgå från att lagrummet inteär avsett att medföra någon genombrytning av dessa, oaktat handlingar somomfattas av dessa utlämningsförbud kan ha ett bestämmande innehåll förmyndighets ställningstagande i förhandling. i länhävdar att reglerna i 35 § sekretesslagen bör antingen utgå eller bringas iöverensstämmelse med principen om partsinsyn. Bland de negativa instansema märks SF och TCO. Deanser sålunda att det inte är vare sig nödvändigt eller önskvärt med en ändringi 35 § Prop.1975/76:105 Bilaga 2 83 sekretesslagen.Den nu gällande lagtexten och dess tolkning och lilllämpning har enligtorganisationerna inte utgjort något hinder för dem att få ta del av utredningaroch uppgifter, som arbetsgivaren förfogat över, och som varit av betydelse förförhandling. Mot den bakgranden föreslår SF och TCO att regler för SAV:s ellerannan myndighets tUl-ståndsgivning tUl utlämnande av handling som avses i 35 §första och andra styckena sekretesslagen skall motsvara arbetsgivaresskyldighet gentemot arbetslagarpart enligt 17 § FKL. Vad härefter angår ARK-majoritetens förslagbeträffande dels 19 § FKL om undantag från parts informationsskyldighet vidpåtaglig risk för skada dels 51 § om tystnadsplikt, har remissinstansemasinställning i båda fallen varit växlande. Remissutfallet ger emellertid ettvisst belägg för att ARK inte tagit tillräcklig hänsyn till förhållandena inomden offentliga sektorn vid utformningen av dessa regler. De flestaremissinstansernas uppfattning är att regler om tystnadsplikt i enlighet medARK-majoritetens förslag bör finnas med i FKL. De fackliga remissinstansemaföreträder liksom LO/TCO-reservantema en linje som innebär att 19 och 51 §§bör slopas och ersättas av en regel i kollektivavtal om tystnadsplikt. På förhållandet mellan 19 och 51 §§ anlägger Sveahovrätt följande synpunkter. I 19 § talas om "påtaglig risk förskada". Enligt ett motivuttalande avses därmed, att undantag gällerendast om det står klart för den förpliktade, att fullgörelse av förhandlingeller informationsskyldighet vid visst tUlfälle måste väntas medföra skada.Man frågar sig enligt hovrätten om det inte bör vara tillfyllest med "riskför allvarlig skada". Enligt ett annat uttalande får beaktas endast skadagenom att omständighet bUr känd utanför partsförhåUandet. I 51 § ges möjlighetatt göra förbehåll om tystnadsplikt vid besked om affärs- eller driftsförhållanden.Eftersom meningen mte torde vara, att part med framgång skall få åberoparisken för alt motpartens representanter inte respekterar ett sådant förbehåll,blir tUlämpningsområdet för 19 § enligt hovrätten försvinnande litet. ÖB anseratt en överföring av ARK-majoritetens förslag till den offentiiga sektorn isynnerhet till försvarsmakten är förknippad med avsevärda svårigheter, vUkainte beaktats av vare sig ARK eller LO/TCO-reservantema. Enligt ÖB omöjliggördetta en närmare bedömning av konsekvenserna för försvarsmakten. När det gäUertystnadsplikten i 51 § tillstyrker ÖB majoritetsförslaget med hänvisning tUlgällande sekretesslagstiftning och den särreglering som ÖB anser nödvändig.Försvarets civilförvaltning anser allmänt att ARK närmare borde ha utrett despeciella förutsättningar som råder inom den offentliga sektorn. understryker att den ömsesidigaskyldigheten att ställa handlingar och uppgifter tUl motpartens förfogande intefår försvagas i den slutliga lagtexten. Den i 51 § intagna rätten för part att 1975/76:105 Bilaga 2 84 göraförbehåll om tystnadsplikt beträffande innehållet i handling av här nämnt slagutgör enligt verket i detta sammanhang för statsförvaltningens del ettönskvärt komplement till den statliga sekretesslagstiftningen, där en mothandlingssekretessen svarande tystnadsplikt annars inte lagstadgats. UKÄ geruttryck åt en likartad uppfattning och anser att inget annat undantag börmedges från arbetsgivarens informationsskyldighet än att information i vissafall skall kunna ges under tystnadsplikt. UKÄ stöder sin uppfattning på bl. a.yttranden från juridiska fakulteterna i och . finner att regeln om tystnadsplikt i 51§ ger möjlighet till erforderlig information även då påtaglig risk för skadaföreligger enligt 19 § men ger sitt stöd åt kombinationen av regler medhänvisning till att en väl avvägd användning av regdkombinätionen tordeunderlätta den mognadsprocess som informationsarbetet kräver. anservidare att regeln i 51 § bör ändras så att med tystnadsplikt förbehålletbesked skall få lämnas tUl ett antal mottagare som arbetsgivaren och denfackliga organisationen i samråd har bestämt. i länanser inte att undantagsbestämmelsen i 19 § bör gälla inom den offentligasektorn. finner ominformationsskyldighet och tystnadsplikt inom offentliga sektorn allmänt settsvårgripbara och i behov av ytterligare analys. delar ävenpå förevarande punkt LO/TCO-reservantemas uppfattning att de anställda bör harätt tUl all den insyn i förvaltningen och arbetsförhållandena som de ansersig behöva. Om det finns skäl att i vissa frågor begränsa informationen börenligt förbundet de fackliga företrädama likväl hållas underrättade. Förbundetstöder sig på uppfattningen att arbetstagarorganisationerna ju annars inte harmöjligheter att kontrollera att arbetsgivaren verkligen följer lagen. LO/TCO-reservantemasförslag att parterna utifrån en avvägning av sina resp. intressen i avtalbör kunna komma överens om närmare regler för informationens omfattning ochspridning stöds av förbundet. Vidare delar förbundet reservanternasuppfattning att lagförslagen om bl. a. tystnadsplikt bör utgå och ersättas avavtalsregler om tystnadsplikt. /SR menar att uppgifter, vilkas spridande påolämpligt sätt enligt arbetsgivarens bedömning kan medföra skada, kan skyddasmed tillämpning av bestämmelsema om tystnadsplikt enligt 51 § och genomskadeståndsansvar för informationsmottagaren. Mot den bakgranden anser /SRatt det inte finns tillräckliga motiv för ett lagstadgat undantag enligt 19 §och att paragrafen därför bör utgå. Svenska kommunalarbetareförbundetinstämmer i LO/TCO-reservanternas slutsats att 19 § helt bör utgå. bör vidare eventuell tystnadsplikt regleras i avtal mellan parternapå arbetsmarknaden. När det gäller de speciella sekretessreglerna på detoffentliga området 1975/76:105 Bilaga 2 85 kanförbundet tänka sig en bestämmelse motsvarande den som finns iarbelarskyddslagstiftningen. Denna uppfattning biträds också av SF och TCO,vUka som tidigare nämnts förordar en lösning för det statligatjänstemannaområdet närmast motsvarande den i 40 a och 51 §§ arbetarskyddslagenstadgade insynsrätten resp. tystnadsplikten för skyddsombud och styrelse förlokal facklig organisation. SF och TCO anser också att undantagsregeln i 19 §FKL helt skall utgå och att frågor om tystnadsplikt lämpUgen bör regleras iavtal. Liknande instäUning till hithörande frågor redovisas också av bl. a.Försäkringsanställdas förbund och . 7 Medbestämmande genom kollektivavtal 7.1 Rätt tOl kollektivavtal ommedbestämmande På det offentliga tjänstemannaområdet har somnämnts i det föregående hänsynen tUl den politiska demokratin ansetts krävaatt det allmänna förbehåUs beslutanderätten i vissa frågor. I 3 § StjL och 2 §KtjL har därför stadgats ett särskilt förbud mot avtal i sådana frågor (jfravsnitt 4). Detta avtalsförbud hindrar den offentiige arbetsgivaren att träffaavtal bl. a. om myndighets verksamhet och om anställning och avskedande avtjänstemän. Genom en lagändring som trädde i kraft slopadesi princip det tidigare rådande förbudet i tjänstemannalagama mot avtal omledningen och fördelningen av arbetet. Avtal i dessa frågor torde emellertid ivissa hänseenden falla under förbudet mot avtal om myndighets verksamhet. DenoffentUge arbetsgivarens rätt att leda och fördela arbetet framgår även avbestämmelsema i 10 § StjL och 15 § KtjS. EiUigt dessa stadganden är tjänstemanskyldig att ställa sig till efterrättelse instmktion, arbetsordning och andraallmänna bestämmelser om arbetet samt särskilda föreskrifter rörande hanstjänsteutövning. Han skall vidare oberoende av fastställd arbetsfördelninglämna det biträde som förman bestämmer. Det har hävdats att denna lydnadspliktbara tar sikte på det avtalsförbjudna området. Rättsläget härvidlag synes varaosäkert (jfr 12.1.3). ARK uttalar sig inte särskilt i fråga om rättentill medbestämmandeavtal på den offentliga sektorn. ARK framhåller dock attinförandet av partssammansatta organ kan komma i strid med innehållet ikommimal-lagama. Grundtankenbakom ARK:s förslag i förevarande del att vidga de anställdas möjligheter tUlmedbestämmande synes omfattas av alla de remissinstanser som har yttrat sigangående förhållandena på den offentUga sektom. Däremot har den väg ARKföreslagit för att nå detta mål mött erinringar i skUda hänseenden. 1975/76:105 Bilaga 2 86 Ett flertal statsmyndigheter har pekat på denförsöksverksamhet méd olika former för de anställdas medbestämmande som bedrivsinom den statliga sektom. i , exempelvis, hänvisartill den försöksverksamhet med fördjupad förvaltningsdemokrati som bedrivs vidlänsstyrelsen. Flera av de frågor som föreslås bli föremål för förhandling ochavtal har omfattats av försöksverksamheten, framhållerlänsstyrelsen. De resultat som nåtts i fråga om medbestämmande för personalenhar tillkommit, i saniverkan meUan läns-, styrelsen ochpersonalorganisationernas företrädare, ulan att formliga avtal härom harträffats. Förhandlingar kan dock sägas ha ägt ram. Givetvis har ramar förverksamheten dragits upp av regeringen, dock på förslag från sommestadels inhämtat personalorganisationernas mening dessförinnan.Motsättningar mellan myndigheten och organisationerna har förefunnits i mycketringa utsträckning. Svårigheterna har legat i att på vissa punkteravgränsa inflytandefrågor mot myndighetsutövning. Verksamhetenhar emellertid efter hand kommit att omfatta alltfler områden avpersonalpoUtiken och personaladministrationen. sätter mot dennabakgrund i fråga, om inte ARK borde ha tagit del av nämnda verksamhet på ettmera ingående sätt. Under alla förhållanden synes föi"söksverksamhetensådan den bedrivits inom förelagsnämnd och beslutsgrupper bli utan värde, omden skall ersättas av ett nytt system med förhandlingar och avtal i berördafrågor. Enligt mening bör övervägas, om inteförsöksmyndigheterna skall tas undan från den föreslagna lagstiftningen,åtminstone i de delar där personalen fått medinflytande. Erfarenheterna ochutvärderingen av verksamheten borde enligt kunna läggas tillgrund för de nya avtalen. Det anförda torde enligt i tUlämpligadelar få anses gälla också för den personal-representation i verksstyrelsersohi äger rum med stöd av kungörelsen om personalföreträdare i statligmyndighets styrelse m. m. menar att ARK borde ha klartbelyst förhållandet mellan de befintliga företagsnämnderna och de nyapartssammansatta organen. Man lämnas således enligt förbundet i ovisshet om deföreslagna partssammansatta organen skall ersätta företagsnämnderna ellerinstiftas för att verka helt jämsides med dessa. Positiva till ÄRK:s förslag i denna del ställer sigbl. a. ÖB, försvarets civilförvaltning, postverket, , statensvägverk, RRV, och domänverket. Även flera äv dessamyndigheter åberopar erfarenheterna av pågående försöksverksamhet på detstatiiga området. ÖB fäster stor vikt, vid ÄRK:s uttalande att arbetstagarinflytandetskall utvecklas tUl deltagande i beslutsprocessen genom avtal om inrättande avpartssammansatta organ enligt 26 § FKL och pekar på att allt eftersom dettasker 12 och 13 §§ FKL i motsvarande mån förlorar praktisk betydelse. Prop.1975/76:105 Bilaga 2 87 föratt personalens inflytande skall kunna inordnas i verksamheten, så att bådekraven på arbetstillfredsställelse och effektivitet kan tUlgodoses.Erfarenheter från försöksverksamheten med fördjupad företagsdemokrati visarenligt ÖB att medinflytandet skall inordnas i linjeorganisationen för attdärmed kunna omfatta all personal som personalorganisationerna medmyndigheten inom företagsnämnden behandlar övergripande frågor, policyfrågoroch samordnar medinflytandet i linjeorganisationen. Försöken har även omfattatmedbestämmande och ett exempel på denna modell är de omfattande försök sombedrivs vid . ÖB konstaterar att detgivetvis kvarstår frågor som bara kan lösas genom förhandlingar men det ärviktigt, menar ÖB, att arbetsmarknadens parter har en vilja att inordna frågorsom berör den enskUde nära och att lösas inom en demokratiseradlinjeorganisation. Detta är av speciell vikt inom försvarsmakten där flertaletmyndigheter har mellan tre och fem eller fler personalorganisationer attsamarbeta med. Därtill kommer att den geografiska utspridningen kan innebärasamordningsproblem för både myndigheter och personalorganisationer. Den primäraförhandlingsskyldigheten, som innebär långtgående förpliktelser förmyndigheten, bör även förplikta personalorganisationerna att medverka till attfinna lämpliga former för detta, framhåller ÖB. Försvarets civilförvaltningkonstaterar att ÄRK:s förslag i denna del medför att arbetslagamas inflytandeöver myndighetens verksamhet i väsentlig grad utökas. Den praktiska utformningenav medinflytandet kan ta sig uttryck genom de anställdas medverkan dels iUnjeorganisationen, dels i partssammansatta organ. Inom civilförvaltningenfinns samverkansformer i både linjeorganisation och partssammansattaorgan. framhåller att de befogenheter att fattabeslut som tillkommer nämnder och utskott i försöksverksamheten vid verket medfördjupad företagsdemokrati omfattar såväl frågor som rör arbetets ledning ellerfördelning som företagsledningsfrågor i den bemärkelse uttrycket används ibetänkandet. Karakteristiskt för systemet är vidare, att nämnderna ochutskotten utgör en del av och att personalinflytandet sålunda ärinbyggt i verkets normala organisation. Verket pekar på att ARK i sittbetänkande framhåller den betydelse förhandlingsrätt och avtal har förutvecklingen av arbetstagarinflytandet och att detta inflytande skallutvecklas till deltagande i beslutsprocessen hos arbetsgivaren samt att 12 och13 §§. FKL aUteftersom detta sker i motsvarande mån förlorar i praktiskbetydelse. Detta uttalande stämmer väl överens med den förestäUning televerkethar om det kommande personalinflytandet i verket, heter det. En liknande åsiktförs fram a.w lantbruksstyrelsen, som finner det svårt att bedöma vilkenomfattning de lokala förhandUngarna kan komma att få med tanke på att partemaenligt 26 § FKL kan reglera inflytandefrågor genom kollektivavtal. 1975/76:105 Bilaga 2 gg leringarinte sker eller sker i mindre skala, kan man enUgt styrelsen anta att lokalaförhandlingar blir många till antalet. Härvid kan risk uppkomma för attbeslutsprocesserna blir alltför tröga vid myndighetema. Alltför oftaåterkommande förhandlingar kan leda till att besluten fördröjs, vilket kan fåtill följd minskad effektivitet i förvaltningen. Styrelsen finner det därförangeläget att framhålla att regleringen av inflytandefrågor m. m. bör få ensådan utformning att förhandlingsverksamhetens omfattning hålls inom rimligagränser och inte blir ett hinder i den fortlöpande verksamheten. DeoffenfliganstäUdas organisationer menar att ARK:s förslag i förevarande delinte svarar mot de förväntningar och krav i fråga om rätten tUl medbestämmandesom ställts från personalhåll. SF vänder sig mot att man i lag slår fast ettsamband mellan löne- och medbestämmandeavtal. Dessa frågor hör enligtförbundets mening inte funktionellt samman. Man behöver inte menar SF reglerainflytandet för att kunna förhandla om löner och vice versa. En sådan kopplingkommer enligt att skapa betydande problemeftersom den fackliga rörelsen då skulle behöva göra en avvägning mellan löne-och . ARK:s förslag härvidlag är inte realistiskt. Om man påallvar hade menat att inflytandefrågorna var så viktiga att dessa måste ges enförhandlingsmässig lösning, borde denna förhandlingsordning enligt förbundetha kunnat fastställas som ett särskilt instrument utan krav på samband medförekommande löneförhandlingar. Det måste, menar förbundet, ges utrymme förden fackliga organisationen att själv välja tidpunkt för ett aktualiserande avinflytandefrågorna. Dessa frågor kan mycket väl senare sammanfattas i enenhetlig överenskommelse vid sidan av de traditionella avtalen om löne- ochallmänna anställningsvillkor. Förbundet har träffat ettarbetsmiljöavtal med de kommunala huvudmännen ulan att dessa förhandlingar varkopplade tiU de centrala löneavtalen. Detta visar enligt förbundet att det ärpraktiskt möjligt att genom en separering i förhandlingsgången särskiljainflytandefrågorna och ändå uppnå resultat. En liknande åsikt förs fram avSveriges kommunaltjänstemannaförbund. Även UKÄ delar uppfattningen att kopplingen mellaninflytandeavtal och löneavtal är mindre tilltalande. En komplicerande faktortorde enligt UKÄ vara att inflytandeavtalen föratsätts bli träffade efterlokala förhandlingar medan löneuppgörelserna i regel sker centralt. De fackliga organisationerna vänder sig också motatt ÄRK:s förslag i 26 § FKL bara upptar frågor som rör arbetets ledning ochfördelning, ingående eller hävande av arbetsavtal samt meddelande av påföljdför arbetstagare som begått avtalsbrott. 5F anser att arbetsgivarens skyldighetatt medverka till avtalsuppgörelser om inflytandeformer skall utsträckas tillatt gälla alla frågor och beslutsfunktioner. Tanken bakom en sådan regel är attden skall öppna vägen för slutande av avtal söm så Prop.1975/76:105 Bilaga 2 89 småningomkan leda fram tiU en bättre balans mellan arbetsmarknadens parter i förhåUandetill dét medborgerliga inflytandet på andra områden i samhället. Dettaframhölls också klart i utredningeris direktiv, påpekar SF. Det kommer enligtSF helt säkert att bli aktueUt att pröva många olika vägar för att nå dettamål. Därför måste lagens bestämmelser vara utformade så att de inte hindrar ettarbetstagarinflytande på alla nivåer och i aUa frågor. SF anser att ettarbetstagarinflytande i företagsledningsfrågor är en fömtsättning för ettreellt inflytande i arbetsledningsfrågor. Analogt kräver ett verkligtsjälvbestämmande i vissa avseenden vad beträffar den egna arbetssituationen ettvisst inflytande även på högre nivåer. SF pekar i det sammanhanget påarbetsgivarens möjlighet att utforma sina produktionsledningsbeslut sådetaljerat att de i realiteten begränsar värdet av ett medbestämmande i t. ex.arbetsledningsfrågor. hävdar att det mått avinflytande som förslaget ger utrymme för måste byggas under med durekt styrandeuttalanden som ger garantier för att en avtals-reglering med avsett innehållockså skall kunna genomföras.