prop · FZ03202 · 1975-12-31 00:00:00 — Utan Ivivel företer de nu behandlade beslämmelserna vissalikheter med reglerna om telefonavlyssning, som skulle kunna molivera enöversyn från samma utgångspunkter som gällt för Översynen av reglerna om telefonavlyssning,Frägan härom ligger emellertid inte inom utredningens uppdrag, Uiredningeninskränker sig till alt uttala alt skäl kan finnas all i lämpligt sammanhangäven överse nämnda refeler. Enligt vad utredningen erfarit är frågan föremålför uppmärksamhet inom . I promemorian om vissa ändringar i terrorisilagen (7.2)ansågs övervägande skäl lala för att de särskilda bestämmelserna omtvångsåtgärder i 10-13 ijij terroristlagen kunde avvaras. Denna uppfaltningbaserades framför allt på den ytterst begränsade tillämpningen avbestämmelserna. Flertalet remissinsianser, däribland LO och invandrarverket,godtog detta förslag. RÅ framhöll att, förulom den begränsade faktiska tillämpningen,tillägget till avvisningsbesiämmelserna att det för ingripande krävs fara föralt utlänningen medverkar till lerrorislhandlingar utgjorde ett ytteriigareskäl för upphävande av tvångsmeddsbeslämmelserna. Även i Malmöhuslän och polisstyrelsen i anslöl sig lill förslaget. 1975/76:202 159 Förslagetavstyrktes av JK, hovrätten för , RPS, och styrelsen för polisdistrikt. Denytterst begränsade användningen av de särskilda ivångsmedlen talar med vissstyrka för att bestämmelserna härom skulle kunna avvaras. Utredningen har ieget yttrande över promemorieförslaget dock framhållit att möjlighelerna attför lerrorislfallen utnyttja övriga beslämmelser om telefonavlyssning lordevara begränsade. Därvid måsle, belönade uiredningen, särskilt beaklas faran föratt en vidgad lillämpning av nämnda bestämmelser kan leda till att den allmännagränsen för misstanke om broll som grund för åtgärden förskjuls saml att kravetpå anknytning till visst brotl försvagas. Denna fara föreligger redan när detgäller tillämpningen av lag, som medger telefonavlyssning vidmisstanke om försök, förberedelse och siämpling till däri angivna broll. Delkan nämligen anlas alt, vid bekämpandel av den brottslighet, varom där är fräga,förundersökning som förutsättning för åtgärden i vissa fall kan uppfattas somen frän effektivitetssynpunkt alltför snäv begränsning. Den grundläggandeskillnaden mellan brottsutredande och brottsförebyggande verksamhet framträder särskillslarkl pä lerrorislbroltslighetens område. Den anknytning lill misstanke motviss person om konkret brott, vilken ligger till grund förden av utredningenföreslagna samordnade lagstiftningen om telefonavlyssning, synes inte kunnaerbjuda tillräckliga möjligheter till det tidiga ingripande i förebyggandesyfte, som är terroristlagstiftningens målsättning. Denna uppfattning bestyrksav vad utredningen erfarit rörande tillämpningen. Av betydelse är också attutredningens förslag beträffande telefonavlyssning i förundersökningsfallensyftar till alt åstadkomma en stram tillämpning, f5etanförda leder enligl utredningens mening till att frågan om telefonavlyssningi förebyggande syfte i terrorisisammanhang måsle bedömas för sig. Det ligger isakens natur att kravet pä misstanke mol viss person om särskill brotlefterges. Beträffande de allmänna överväganden som därvid kommer i fråga kanutredningen i huvudsak ansluta sig till vad som anförts i förarbetena till terrorisilagen(se kap, 7). Del äremellertid uppenbart att, om telefonavlyssningÖverhuvudlaget skall kunna accepteras utan anknytning lill misslanke mol vissperson om konkret brolt såsom förulsällning för åtgärden, särskilda krav måsteuppställas pä styrkan av det behov som skall molivera åtgärden och på enbegränsning av åigärdens räckvidd. Vadgäller behovei föreligger inle någon dokumentation i form av ell slörre anlalfall där ålgärden utnyttjats och befunnits tiäna avsett ändamål. Bedömningen måsledärför till väsenilig del ske pä grundval av den kunskap som den centralapolismyndigheten kunnat erhålla om verksamhet, som kan resultera iterroristaktioner av olika slag. Med hänsyn till svårigheten all överblickasådan verksamhel, inte minst på grund av dess internationella anknyining, förbehovet av beredskap särskild betydelse, RPS har i sitt remissvar överpromemorian med förslag till ändringar i terrorisilagen framhållit alt denrestriktiva tillämpningen av bestämmelserna inte borde tas till inläkt för attde skulle komma all sakna belydelse, I speciella fall och akutalägen var enligl RPS behovei av ivångsmedel framträdande. Utredningenanser för sin del att det i särskilda fall och kritiska lägen 1975/76:202 160 kanfinnas behov av särskilda tvångsmedel i terroristsammanhang. Därvid bör iövrigt märkas att lagstiftningen är på särskilt sätl begränsad vad gäller denpersonkrets som kan komma i fråga för åtgärden. Inom denna krets torde ocksäbeaktas att åtgärden kan ingå som ett led i förekommande övervakning. Den kandärför i många fall tänkas ha en preventiv effekt. Motbakgrund av del anförda har utredningen stannat för att möjligheten till telefonavlyssningenligt terrorisilagen inle nu bör upphävas. Utredningen utgår emellertid frånatt möjligheterna lill ett upphävande fortlöpande kommer att bevakas.Utredningen har av nu anförda skäl funnit alt reglerna om telefonavlyssning idessa fall inte bör infogas i den samordnade regleringen av telefonavlyssningi andra sammanhang som uiredningen föreslår. Reglerna bör i stället upptas ien särskild tidsbegränsad lagstiftning. Uiredningenförordar därför att bestämmelserna i 10-13 ijtj terroristlagen, för denhändelse de överförs till lagen om ivångsålgärder i spaningssyfie i vissa fall,ges tidsbegränsad giltighet. Detta ger möjlighet till en återkommandeomprövning av lagstiftningen. Behovet av pariamenlarisk kontroll gör sig i dessafall särskilt starkt gällande. Del bör, säsom föredragande statsrådet förutskickali propositionen rörande terrorisilagen (7,1), tillgodoses genom att även deenskilda fallen redovisas för de parlamentariska ledamöterna i styrelse.Ordningen med en god man, som utredningen föreslår för förundersökningsfallen,bör gälla även i ärenden om telefonavlyssning i terroristfallen. Prop.1975/76:202 161 föregående kapitel föreslagna samordnade och permanenta lagstiftningenrörande telefonavlyssning vid förundersökning kan i och för sig tas upp i ensärskild lag om telefonavlyssning. Telefonavlyssning som straffprocessueUttvångsmedel bör emellertid regleras i anslutning till övriga sådanatvångsmedel. Utredningen har därför funnit naturiigt att låta den föreslagnalagstiftningen få formen av en utbyggnad av de bestämmelser omtelefonavlyssning som redan finns i 27 kap. RB. Med hänsyn till att telefonavlyssningeninte utgör beslag i egentlig mening och då antalet paragrafer som behandlartelefonavlyssningen ökar bör i kapitelrubriken markeras att kapitlet avserinte bara beslag utan även telefonavlyssning. Deföreslagna forumreglerna i ärenden om telefonavlyssning bör tas in i 19 kap. 12§ RB, som upptar behörighetsreglerna för domstols befattning med tvångsmedel ibrottmål. 10.2 Lag om god man i ärenden om telefonavlyssning Bestämmelsernaom god man i ärenden om telefonavlyssning bör, utom såvitt avser till domstolenriktade föreskrifter om handläggningen, upptas i en särskild lag, i vilkenfastslås behörigheten och regleras formerna för utseende av god man m.m. 1952och lagar gäller till utgången av . Om ett genomförande avutredningens förslag kan ske med verkan erfordrasinte särskilt upphävande av dessa lagar. Vid eventuell förlängning av 1952 årslag i de delar den ej avser telefonavlyssning bör 5 § upphävas och däravföranledd ändring göras i 6 §. Ändringar i 1 § 1952 ärs lag synes ocksä böraövervägas för att uppnå överensstämmelse med utredningens förslag beträffandetelefonavlyssning. I1957 års lag kan 13 § inskränkas till alt avse den interimistiska beslutanderättenför undersökningsledaren eller åklagaren. 1975/76:202 162 Koncentrationenav domstolsbehandlingen till sex domstolar bör inte medföra någon ändring ireglerna rörande vilken myndighei som leder förundersökningen. 1 det mindreantal fall, i vilka åklagare från mera avlägsen ort leder förundersökningen,bör medverkan i domstolsförhandling i telefonavlyssningsärenden genomgenerellt förordnande kunna anförtros motsvarande åklagare på domstolsorten.Särskilda regler härom synes ej erforderiiga. Avlagen om tvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall lorde böra framgå att godman i ärenden om telefonavlyssning enligt RB skall beredas tillfälle att yttrasig också i ärenden om telefonavlyssning enligt ifrågavarande lag. a. utgångspunkten för tiUståndstiden böra samordnas med utredningensförslag. 10.4 Ikraftträdande m. m. Såsomövergångsbestämmelse torde böra föreskrivas att tidigare meddelat tillståndsbeslutalltjämt skall äga giltighet, där ej annal följer av bestämmelserna i 27 kap.16 ij första stycket RB i utredningens förslag. 1975/76:202 163 Somanmärkts i den allmänna motiveringen bör, om systemet med gode män införs,beslutanderätten koncentreras till vissa domstolar. Utredningen har stannat föratt föreslå att ärenden om telefonavlyssning koncentreras till tingsrätterna ide sex hovrättsstäderna. innebär avvikelse från de allmänna forumreglernaför domstols befattning med tvångsmedel under förundersökning, vilka är intagnai 19 kap, 12 § RB, 1 denna paragraf har därför föreskrivits all laga domstol iärenden om telefonavlyssning eller därmed besläktad ålgärd skall varaStockholms, , , , och tingsrätter samlatt tingsrätternas domkrets därvid skall motsvara vederbörande hovrättsområde.Härigenom kommer eventuella ändringar i kungörelsen (1962:550) om hovrätternasdomkretsar att få omedelbar verkan även på tingsrätternas lokala behörighel iärenden av della slag, 11,1,227 kap. Telefonavlyssningär inte beslag i egentlig mening. Med hänsyn härtill och då antalet paragrafer,som behandlar telefonavlyssning, ökar lill åtta bör det av rubriken framgå atti kapitlet behandlas tvä skilda ivångsmedel, Iparagrafen upptas, uppdelade på tre stycken, de grundläggande reglerna omtelefonavlyssning, Liksomi nuvarande 16 § anges i första styckei inledningsvis att en förulsällning förall lelefönavlyssning skall kunna förekomma är att förundersökningenfortskridit så långt att någon skäligen kan misstänkas för visst broll, 1första slycket upptas därefter de brott vid vilka telefonavlyssning Prop.1975/76:202 164 kanlillålas, vem som har rält all ansöka därom saml all lillslånd meddelas avdomstol. Dennuvarande minimislraffregeln behålls som ulgångspunkl. Vid förundersökningrörande broll för vilket ej är stadgat lindrigare straffan fängelse i tvä årskall telefonavlyssning kunna tillgripas, innebär all de broll som ålgärdenkan avse påverkas av förändrade värderingar i höjande eller sänkande riktning isiraffiagsiiftningen, Minimislraffregdns tillämpningsområde framgår av bilaga. Minimislraffregelnkompletteras med en uppräkning av vissa brou. som till sin lyp framstår somsärskilt svårutredda med vanliga spaningsmeloder och - trots att deinte uppfyller kravei slraffminimum - är särskill fariiga förindivid och samhälle. Det gäller broll som uppläs i de tidsbegränsade 1952och 1969 ärs lagar. Ur 1952 ärs lag hämias ell urval av de brott som kanmedföra telefonavlyssning medan lag i delta avseende i sin helhetöverförs lill den nya lagstiftningen. De brolli lag som har undantagits från telefonavlyssning är till en bönan de s,k, majestätsförbrytelserna, nämligen mord, dråp, misshandel, grov misshandel, människorov,olaga frihetsberövande, försättande i nödläge och olaga tvång i de fall brottenriktar sig mol Konungen eller annan medlem av konungahuset eller motriksföreståndare. Vidare har utredningen funnii att lelefonavlyssningsmöjlighelenbör kunna avvaras vid brottet olovlig kårverksamhet (18 kap, 4 ij BrB), Vid singranskning av brotts-katalogen lag har utredningen utgått från delförslag som den särskilde utredningsmannen lagl fram i betänkandet (Ds Ju1975:16) Spioneribrollet m, m, Enligl detta förslag avkriminaliseras lagandeav utländskt understöd (19 kap, 13 ij BrB). uppdelas olovligunderrättelseverksamhet (19 kap, 9 j; BrB) pä två brottstyper, olovligunderrättelseverksamhet (19 kap. 10 tj BrB) och olovlig personspaning (19 kap.11 iJ BrB). samt införs brottstypen grov obehörig befattning med hemliguppgift (19 kap, 8 ;j BrB), Utredningens förslag innebär au broltskatalogen i1 tJ lag med angivna modifieringar förs över lill den permanentalagstiftningen om telefonavlyssning. Tillämpningenbör beträffande de särskill uppräknade brotten omfatta en prövning i del konkreiafallel med en - givelvis ofullsiändig - skattning av gärningens siraffvärdhel.Om en gärning redan på grundval av föreliggande malerial kan anlas inle gesvårare påföljd än böler eller eu par månaders fängelse bör deiia uppenbariigenpåverka bedömningen, Iförslagel uppläs också broiisformerna försök, förberedelse och stämpling närsådan gärning är straffbelagd och del fullbordade brottet innefattar sådanaallmänfarliga brou. högmålsbrott eller brotl mol rikets säkerhel, som kanföranleda lelelbnavlyssning, Deiia överenssiämmcr i huvudsak med 1952 ärs lag.En viss utvidgning har skell. Denna har sin förklaring däri all del, lor all deallmänfarliga brotten mordbrand, grov mordbrand, allmänfarlig ödeläggdse, kapningav luftfartyg och lufifartssabotage skall omfattas av lag, krävs allde innefattar sabotage i den mening som avses i 13 kap. 4 tj BrB, Denna förulsällningföreligger ime alllid. vilkel uppfanas som en nackdel, då lagen efterhand kommiiall fylla ell behov att på eii tidigt stadium bekämpa lerrorhandlingar. sominte behöver ulgöra någol hot mol rikets säkerhet eller landets statsskick.Reglerna kan således iiven Prop.1975/76:202 165 haen preventiv bieffekt, som minskar behovet av telefonavlyssningsregler uianför RB, Tillämpningenbör beträffande de ofullbordade brotten, i likhet med vad som angettsbeträffande brott, som faller under minimislraffregeln, innefatta en prövning idel konkreta fallet av gärningens straffvärdhet. Tillståndtill telefonavlyssning fär liksom nu sökas endasl av undersökningsledareneller åklagaren. har angetts (4,2,1) alt delta utiryck när det användsi RB syftar till att utesluta behörighel för målsägande att tillgripa åtgärdenoch all åklagaren när telefonavlyssning aktualiseras alltid lorde ha inträttsom undersökningsledare. I avsnittet 5.3 har angetts att åklagarfunktionerna isäkerhetsfallen regelmässigt fullgörs av läns- eller chefsåklagare och attnarkotikafallen bör anhängiggöras av distriktsåklagare försl efter samråd med sädanhögre åklagare. Vad som sälunda nu gäller eller tillämpas bör iakttas också i fortsätlningen. Beslutanderättentillkommer enligt denna paragraf endast domstol. I 19 kap, 12 § RB anges vilkadomstolar som är behöriga att meddela tillstånd, Enligl I kap, 3 § RB är rätlenbeslutför med en lagfaren domare. Uiredningenhar i del föregående (9,4,7) utvecklat all vid meddelande av lillslånd rättenhar att utgå från samtal som kan komma alt föras av den misslänkle. Med dennautgångspunkt anges i andra slycket vilka telefonapparater somtelefonavlyssningen för omfatta. Samtalen skall förekomma på telefonapparat sominnehas eller eljesi kan antas komma att begagnas av nägon som skäligen kanmisstänkas för brottet. Denna yttre ram med avseende ä apparaterna liksomdessas anknytning till viss misstänkt person överensstämmer med gällanderegler, I iredje slyckel andra punkien anges dock vissa avvägningar, som skallgöras inom den yttre ramen för apparaturvalet. Försiapunkien torde i huvudsak omfatta vad som anges som "synneriig vikl för uiredningen".Kravet har dock markerats pä ett tydligare sätt i själva lagtexten. Deupplysningar som kan vinnas genom åtgärden skall således vara av synnerlig viktför utredningen och i princip inte kunna erhållas genom andra spaningsmeloder,I det första ledel ligger alt avlyssningen inie fär avse obelydliga detaljer,som man både kan ha och mista, ulan verkligen vara ägnad att föra utredningenframåt. Andra ledet innebär inte att något absolut hinder behöver föreligga motatt få fram information på andra vägar. Det krävs dock alt hindret är av sådanart att det inte skäligen kan begäras att man skall avstå fräntelefonavlyssning. Kan personlig övervakning användas som alternativ bör detändå vara tillåtet med telefonavlyssning, om övervakning skulle kräva enorimligt hög personalinsats eller vara förenad med avsevärd risk att spaningenavslöjas för . Utgångspunkten bör dock alltid vara all i första handpröva alternativa spaningsmeloder. Några uttömmande exempel kan knappasl gesutan bedömningen får ske med beaktande av omständigheterna i det enskildafallet. Prop.1975/76:202 166 Iandra punkien av tredje stycket ges skärpta regler för telefonavlyssningavseende apparat som ej innehas eller huvudsakligen brukas av den misstänkte,1 sådana fall kan nämligen befaras att personer som inte själva misslänks förbrottet kommer att avlyssnas. Till skydd för dessas integritet bör krävas attåtgärden inle vidlas förrän omständigheterna med särskild siyrka lalar för altavlyssningen kommer att få effekt. Efter mönster av reglerna om husrannsakanhos annan än misstänkt har därför föreskrivits alt synneriig anledning skallförekomma att avsedd utredning vinns genom avlyssningen. Kravet att upplysningsom kan vinnas skall vara av synnerlig vikl för utredningen och inte kunnaerhållas pä annat sätt gäller givetvis även i dessa fall och torde härtillmätas ännu större betydelse än enligl försia punkten. Iparagrafen anges alt särskild hänsyn skall tas till den rätt till anonymitet,som tillkommer författare, annan upphovsman, eller meddelare, som anses i TFoch radioansvarigheislagen. Frågan härom har behandlals i del föregående(6,2-6,4 och 9,10), Gällande rätt saknar beslämmelser som reglerar en eventuellkollision mellan telefonavlyssning och meddelares rätt lill anonymilet.Utvecklade regler härom torde, som anförts i de allmänna övervägandena, börainföras i samband med tillkomsten av en ny yttrandefrihetslagstiftning, Uiredningenhar dock ansett det vara angeläget att i avbidan härpå redan nu markera attsärskilda överväganden måste göras för att den grundlagssiadgade rätten tillanonymitet för uppgiftslämnare lill massmedia inle i oträngt mål sätts i fara. Vidinförandet av MGL torde, som nämnts i den allmänna motiveringen, ett särskiltstadgande om avvägning mellan brollsutredningsiniressel och anonymitetsskyddetkomma alt införas i 27 kap. RB. Vad som i den allmänna motiveringen har anförtsom uirymmei för en sådan avvägning bör kunna bli vägledande även för lidenintill dess den nya grundlagen iräder i kraft. Deregler som upptas i denna paragraf åierfinns f n, i 5 tj andra slyckel 1952 årslag, Beslämmelserna innebär att, på samma villkor som för telefonavlyssning iegentlig mening, telefonsamtal kan inställas eller fördröjas och telefonapparatavstängas för samtal. Vidare kan förordnas att uppgift lämnas å samlal somexpedierats eller beställts till eller från telefonapparat. Inställande,fördröjning och avstängning infördes i svensk rätt genom lag och kanantas ha betydelse främst i ell krisläge, där man vill förhindra att telefonenanvänds för alt vidarebefordra för rikels säkerhel betydelsefulla uppgifter.Sådana åigärder har alltså ett preventivt snarare än ell brottsutredande syfie.Som framgått av den historiska översikten (se 4,1,4) vidtogs sädana åtgärdermycket sparsamt under andra väridskriget och i de fall som utredningenundersökt har förordnanden av denna art inle förekommil, Enligl företrädare försäkerhelspolisen kan dock åigärder 1975/76:202 167 av denna ly p i vissa lägen ha en brottsutredandefunktion, Förden preventiva efiekien av ålgärden lorde polisen visserligenkunna åberopa nödreglerna. Del är emellertid av värde för polisen om man har enlagreglerad möjlighel all få domstols lillslånd till åigärder av della slag, . Uiredningen vill framhålla alt inställande, fördröjningoch avstängning är åtgärder, sotn inte berör telehemligheten utan närmastinverkar på civilrältsliga skyldigheter mot abonnenten. Del kandärför ifrågasättas om dessa åtgärder behöver kringgärdas med sammarättssäkerhets-garantier som telefonavlyssning. Utredningen, som delar uppfallningenatt ell behov av dessa åigärder kan uppkomma i undantagsfall, har emellertid funniiall regler av della slag lämpligen bör upptas i samband med lelefonavlyssningsreglerna.Under sådana förhållanden har uiredningen inle funnii skäl att uppställasärbestämmelser för dessa sannolikt även fortsättningsvis siillsynla tall, Enligl paragrafen kan vidare förordnas all uppgift skalllämnas om samtal som beställts eller expedierats lill eller fråntelefonapparat. Här är gällande rätts inställning att ett sådaniförordnande kräver lagstöd Ofr 3 § tcleronregicmenlei), Uiredningen finner allen åtgärd av delta slag principiellt iir all jiimslälla med ell ingrepp i idehemligheienoch all förulsällningarna lör åigiiiden bör vara desamma som förtelefonavlyssning. När lillslånd lill telefonavlyssning meddelats ligger deti sakens natur alt med stöd av tillståndet uppgift lämnas om de samtal somexpedierats till eller från den avlyssnade apparaien. En sådan ordning lordeinte fordra nägon Ultrycklig reglering. Del bör anmärkas au tillämpningsområdet för åtgärder avhär aktuellt slag lill följd av automatiseringen av telenätet i praktiken synesvara begränsat. lag finns f n, möjlighet förundersökningsledaren eller åklagaren alt inierimisliskl förordna om avly,ssning.Denna befogenhet har utnyttjats ytterst sparsami. Beslutsprocessen pä polis- ochäklagarstadierna medför tillsammans med del lekniska tillvägagångssättet föravlyssningen all den obelydliga lidsutdräkl som domstolsprövningen kanförorsaka i regel saknar betydelse. Som Iramhälliis i den allmänna motiveringen (9.5,4) kommerdenna fråga i ell delvis annal läge genom ulredningens förslag om en god man ochom konccnlralion av beslutanderätten lill vissa domstolar. Del kan nämligen - ivart läll i Ibrhandlingslailen anias att domslolshandläggningen blir någolmera tidskrävande. Uiredningen har funnii all en sådan undanlags-reei alUjämt m,å:ucmedtas. Den bör i princip vara begränsad lill fall .som omfaiials av 1952 årslag. Det har därför föreskrivits all det misstänkta hrolicl skall vara ett aUmänfariiglbrott, högmålsbrott eller brotl mol rikels siiKeihci, '-'oni k;);' iora-ilcda avlvss.'!;!! ;,'Häri inncfaiias ä\'?n försök, förberedelse eller si:iiii('ii. i', lill brottsom nu sagi'-. Endast sådana skadeverkningar som iir all tillskriva lidsuidrukienbör få beaklas, och dessa skadeverkningar mäste vara allvariiga. Lik.som f n.skall åtgärden ofördröjligen anmälas till rätten, som skyndsamt skall uppta ärendetlill prövning, Ränen Prop.1975/76:202 168 kandärvid upphäva förordnandei, I denna behörighet innefattas även möjlighetenatt besluta om begränsning av förordnandet beträffande giltighetstid och antalapparater. Dei 20 § föreslagna gode männen skall beredas tillfälle att yttra sig över anmälningarnaom de interimistiska förordnandena. Iärenden enligt 16, 18 och 19 § skall en i särskild ordning utsedd god man gestillfälle att yttra sig. Närmare bestämmelser angående god man föresläs isärskild lag om god man i ärenden om telefonavlyssning, 1 den allmännamotiveringen (9,5,2) har den gode mannens slällning och arbetsuppgifter utföriigtredovisats. Utredningen hänvisar till vad som där har anförts. Iparagrafen föreskrivs att tillstånd till telefonavlyssning, ålgärd enligl 18 §och förordnande enligt 19 tj skall meddelas att gälla . Tiden fär intesättas längre än som finnes oundgängligen nödvändigt och får ej överstiga enmånad för beslutet. allmänna motiveringen har framhållits (9.6) att rätten alltid skallutnyttja möjlighelerna alt sätta liden kortare än en månad när förulsällningtill detta föreligger samt att nytt tillstånd kan beviljas om den ursprungligatillståndstiden befinnes otillräcklig. Ennyhet i jämförelse med gällande rätt är att tillslåndstiden inte knyts till delgivningenmed lelefonansialtens föreståndare utan räknas för beslutet.