prop · FZ03164 · 1975-12-31 00:00:00 — Om del olovligtbyggda består i en åtgärd, för vilken avgift för byggnadslov enligt taxan skallbetalas med , blir byggnadsavgiften således 4 X 200 =800 kr. Är avgiften enligt taxan endast . eller föreskriver taxan ingenavgift, skall byggnadsavgift utgå med minimibeloppet . Med tillämpning avde lidigare redovisade faktorerna i byggnadslovstaxan blir byggnadsavgiften förett olovligt byggt småhus . Som har nämnts skall-om byggnadslovlill åtgärden söks-dessutom belalas avgift enligt taxan fördetta, Enbyggnadsavgift av den typ som har föreslagits kommer säkerligen att fä enavhållande effekt på en del former av olovligt byggande. Del är emellertid intetroligt att effekten kommer att bli särskill stark i fråga om den typ avbyggande som torde utgöra det största problemet i sammanhanget. Prop.1975/76:164 136 nämligenny-, till- eller ombyggnad av bostadshus. I många av dessa fall kommer nämligenbyggnadsavgiften att utgöra endast en liten del av den totala kostnaden föråtgärden och uppfattas därför inte som särskilt betungande. Även i fråga omandra fall av byggande kan den nu angivna situationen tänkas uppkomma. Omavgiftssystemet skall fä den åsyftade effekten, talar starka skäl för attbyggnadsavgiften mäste kompletteras med en tilläggsavgift för sädana former avolovligt byggande som det är särskilt angeläget att motverka. En svårighet med en sädanordning kan vara att precisera de fall då till-läggsavgifl skall utgå. Med ettundantag, som kommer att avhandlas i det följande, kan dock till en början denavgränsningen göras att tilläggsavgift bör komma i fråga endast beträffandesådana älgärder som enligt 75 § första stycket BS är att hänföra tillnybyggnad. Som har påpekats i det föregående inrymmer emellertidnybyggnadsbegreppet en mängd olika företeelser av varierande svårhetsgrad,vilket gör det nödvändigt att begränsa tillämpningsområdet ytteriigare. Vad först gäller deegentliga nybyggnadsfallen, dvs. uppförande av en helt ny byggnad (75 § förstastycket a), torde det stå helt klart att tilläggsavgift bör ulgå vid uppförandeutan byggnadslov av helt nya byggnader som skall användas för bostadsändamål.Det gäller både hus avsedda som permanent bostad och hus som skall användasendast under en del av året, t. ex. fritidshus, gäststugor o. d. Enannan typ av byggnader som inte sällan uppförs utan byggnadslov är sådana somutgör komplement till bostadshus, t. ex. garage och förråd. Att belägga ocksåfall som dessa med tilläggsavgift är dock knappast motiverat. Man tordenämligen kunna utgå ifrån att byggnadsavgiften här kommer att ha entillräckligt avhållande effekt. Problemet med olovligtbyggande torde i huvudsak vara koncentrerat till byggnader som nyttjas förbostadsändamål. En annan typ av byggande som kan vålla betydande kostnader ocholägenheter för kommunen när det sker utan byggnadslov är uppförande avindustribyggnader och andra byggnader, avsedda att användas som arbetslokaler.Det kan t. ex. föra med sig att kommunen tvingas göra investeringar i bosläder,gator m. m. ulan att detta kan föregås av en tillräckligt omsorgsfullplanering. Dessa företeelser är naturligtvis mest besvärande för sådanakommuner sorn är beroende av att nya arbetstillfällen skapas. För att motverkaatt fall som de nu angivna uppkommer, bör tilläggsavgift kunna utgå också vid uppförandeav byggnad som skall innehålla arbetslokal. Det torde inte finnas skälatt utsträcka tillämpningsområdet för tilläggsavgiften lill andra fall avegentlig nybyggnad än de nu berörda. Avgiften bör således kunna ulgå när denolovligt uppförda byggnaden är avsedd för bostadsändamål eller skall nyttjasför verksamhet i vilken arbetstagare skall utföra arbete för arbetsgivaresräkning. Tillnybyggnad skall enligt 75 § första stycket b) BS hänföras också till- Prop.1975/76:164 137 ellerpåbyggnad av fömt befintlig byggnad. I likhet med vad som har föreslagits ifråga om de egentliga nybyggnadsfallen bor till- eller påbyggnad beläggas medtilläggsavgift, om den avser utrymme som skall användas för bostadsändamåleller som arbetslokal. Det torde inte heller i dessa fall finnas anledning attha ett mera vidsträckt tillämpningsområde. Avgörande för frägan omtilläggsavgift skall utgå bör givetvis vara det för till- eller påbyggnadenavsedda användningssättet. Vilken användning den befintliga byggnaden har skallsåledes vara utan betydelse. Deövriga åtgärder som enligt 75 § första stycket BS skall hänföras till nybyggnadär som förut har framhållits 1. ombyggnad eller annan ändring med avseende äbyggnads yttre eller inre utförande av så genomgripande beskaffenhet, att denkan an.ses jämföriig med ombyggnad, 2. inredande helt eller delvis tillväsentligen annat ändamål än det vartill byggnaden fömt varit använd, 3. sådan förändring av byggnad, som medför altbyggnaden kommer att strida mot fastställd generalplan, stadsplan, byggnadsplaneller utomplansbestämmelser, samt 4. annan förändring av byggnad, vilken i befintligtskick strider mol plan eller bestämmelser som sagts, såvida ej fråga är ombostadsbyggnad med högst två bostadslägenheter eller därtill hörande uthus. Ifråga om de åtgärder som avses med punkterna 1, 3 och 4 måste konstateras attdet är svårt alt åstadkomma en tillfredsställande avgränsning av de fall somskulle kunna komma i fråga för tilläggsavgift. Det är vidare förenat medproblem att finna en lämplig utgångspunkt för beräkningen av avgiftens storiek.Mycket talar emellertid för att det här inte finns lika starka skäl förtilläggsavgift som i de fömt behandlade fallen och att byggnadsavgiften fårtillräckligt avhällande effekt. De med punkterna 1, 3 och 4 avsedda fallen börsåledes inte falla inom tilläggsavgiftens tillämpningsområde. Situationenär annoriunda när det gäller inredande helt eller delvis tillväsentligen annat ändamål (punkt 2). Hämnder faller bl. a. de s. k. smygkontoriseringarnasom pä många häll j landet utgör ett stort problem. Även andra former avändrad inredning förekommer, som det är angeläget att motverka t. ex. attfiskebodar eller andra ekonomiulrymmen inreds till fritidshus. Tilläggsavgiftbör därför utgä för ålgärd som avses med punkt 2. Sammanfattningsvisinnebär det nu anförda alt tilläggsavgift bör utgå vid olovligt byggande somavser 1. uppförande av helt ny byggnad, 2. till- eller påbyggnad av fömt befintlig byggnad,eller 3. inredande av byggnad helt eller delvis tillväsentligen annat ändamål än det vartill byggnaden förut varit använd, omdet uiryinme som omfattas av åtgärden är avsetl för bostadsändamål 1975/76:164 138 ellerför verksamhet i vilken arbetstagare skall utföra arbete för arbetsgivaresräkning. 1det föregående har antytts att det bör göras ett undantag från principen alttilläggsavgift skall utgå endast för åtgärder som är att hänföra lill nybyggnad.Undantaget gäller rivning av byggnad utan byggnadslov. I olika sammanhang undersenare år har framhållits som nödvändigl att samhället fär sädana medel tillsitt förfogande som gör det möjligt att tillgodose intresset att bevara äldrebyggnader och miljöer (se t. ex. prop. 1973:21 och 22, CU 20, rskr 209), 1syfte att stärka samhällets ställning i detta avseende genomfördes med verkanfrån vissa ändringar i BL och BS (prop. 1973:196, CU 35,rskr 386). Ändringarna - som genomfördes i avvaktan på en mera genomgripandereform av byggnadslagstiftningen - innebär att kan meddelatidsbegränsade förbud mot rivning av byggnad inom vissa områden när det ärpåkallat från bostadsförsörjningssynpunkt eller för bevarande avkulturhistoriskt eller miljömässigt värdefull bebyggelse (jfr 35 a § BL). Motden nu angivna bakgmnden torde del inte råda någon tvekan om attlilläggsavgift bör utgå också när rivning av byggnad genomförs utan byggnadslovdär sådant erfordras. För rivning krävs i dagbyggnadslov endast om byggnaden är belägen inom område med stadsplan eller inomområde där förbud mot nybyggnad gäller enligt 35 § BL, dvs. sådant områdebeträffande vilket beslut har fattats eller fråga väckts om antagande ellerändring av stadsplan. Eftersomtilläggsavgift avses utgå endast i fall där byggnadslovsplikten åsidosätts,kommer således bara rivningar inom område som sagts alt omfattas avavgiftsskyldighelen. Samma begränsningar i fräga om ändamål som har föreslagitsi det föregående bör gälla även här. När det gäller beräkningenav tilläggsavgiftens storiek vid byggande, torde den enklaste lösningen varaatt avgiften utgår med visst belopp per kvadratmeter lägenhetsyta som åtgärdenkan beräknas ha omfattat. Beloppet bör bestämmas lill ,, vilkel motsvararungefär en Qärdedel av dagens produktionskostnad per kvadratmeter för småhus. Siluaiionenär delvis en annan i rivningsfallen. Här finns i allmänhet ett taxeratbyggnadsvärde som avser byggnaden i det skick den befann sig när den olovligaåtgärden vidtogs. Det faller sig därför mest naturligt att man, i stället förall ta ul ett belopp per m, här anknyter tilläggsavgiften till byggnadsvärdet.I en del fall kan det f. ö. vara svårt att i efterhand bestämma den yla somskulle kunna ligga till gmnd för avgiftsberäkningen. Tilläggsavgift i dessafall bör utgå med belopp som motsvarar hälften av det laxerade byggnadsvärdet. Denavgränsning av tilläggsavgiftens tillämpningsområde som har gjorts i detföregående innebär att många smärre byggnadslovspliktiga åtgärder undantas fråntilläggsavgift. Sä blir fallel även om de i och för sig kan vara av väsentligbetydelse för miljön eller för byggnadens funktion. 1975/76:164 139 till-och påbyggnader samt mindre ombyggnader och rivning av mindre byggnader torde iallmänhet vara av den arten att de bör jämställas med de nämnda fallen.Här torde också byggnadsavgiften ofta ha en tillräckligt avhållande effekt. Detär därför lämpligt att från tilläggsavgift undanta sådana smärre åtgärder somnu har nämnts. Undantagen kan inte lämpligen anges pä annat sätt än altåtgärder av en viss storiek undantas. Det bör komma till uttryck på sä sätt attåtgärder som omfattar eller mindre inte skall träffas avtilläggsavgift. Förde fall som avser tillbyggnad, påbyggnad eller inredande till nytt ändamål börföreskrivas att den yta som åtgärden avser vid beräkning av tilläggsavgiftskall minskas med . Syftet med detta är att hindra att alltförstor skillnad i sammanlagd avgift uppkommer i gränsfallen. Utan en sädanbestämmelse skulle t. ex. skillnaden i avgift mellan två tillbyggnader om treresp. bli , beroende på att tilläggsavgiften för denstörre tillbyggnaden beräknas på hela ytan, dvs. Med den nuföreslagna bestämmelsen blir skillnaden i avgift . Denu föreslagna reglerna om tilläggsavgift innebär, om det olovligt byggda t. ex.utgör ett fritidshus om 50 m, att tilläggsavgift skall utgå med . Omdet olovligt byggda utgör en tillbyggnad om 15 m till ett befintligt bostadshusskall lilläggsavgift ulgå med (15 - 3) x 500 = . Därest ell garage somomfattar 20 m indreds för bostadsändamål utan att byggnadslov erhållits skalltilläggsavgift utgå med (20 - 3) x 500 = . Dessutom skall i samtligafall betalas byggnadsavgift bestämd pä sätt som framgår av de förul angivnaexemplen samt avgifi för byggnadslov enligt kommunens byggnadslovstaxa. Befrielsefrån avglftsskyldighel i vissa faU Detär av fiera skäl påkallat alt ha bestämmelser om undantag frän skyldighetenatt beiala byggnadsavgifl och tilläggsavgift. Vad först gäller byggnadsavgiftkan det inte anses rimligt att avgift skall utgå om den byggande, t. ex. eftertillsägelse av tjänsteman hos , återställer byggnaden elleranläggningen i dess skick före åtgärden. För att t)efrielse skall inträda börrättelsen dock vidtas innan tar upp frågan om påföljd föråtgärden. Enannan situation där det är befogat att byggnadsavgift inte tas ut är om rivningav byggnad företas i syfte att förebygga eller begränsa omfattande skada påannan egendom eller om rivningen avser byggnad som har skadats genom eldsvådaeller annan liknande händelse. Den närmare avgränsningen av dessa fallavhandlas i specialmotiveringen. Vadhärefter angår skyldigheten att betala tilläggsavgift bör, i likhet med vad somnyss har föreslagits beträffande byggnadsavgift, undantag från skyl- 1975/76:164 140 dighelenföreskrivas för sådana fall då den byggande finner för gott att undanröja detutförda, innan frågan om tilläggsavgift har blivit slutligt avgjord. Som fömt har nämnts fåröverexekutor på gmnd av bestämmelserna i 148 § första stycket BL meddelahandräckning till rättelse i sådant olovligt byggande som innebär att nybyggnadeller annan åtgärd har vidtagits i strid mot förbud som har meddelats i ellermed stöd av BL. Enligt förslag som läggs fram i det följande skall möjlighetenatt fä handräckning vidgas sä att den omfattar bl. a. alla åtgärder beträffandevilka byggnadslovskravet har åsidosatts. Vid sidan av handräckning skallbyggnadsnämnden på samma sätl som f. n. kunna förelägga ägaren att vidtarättelse i del utförda. Med stöd av de nu berörda reglerna kan byggnadsnämndensåledes genomdriva alt det olovligt byggda blir rivet. Det kan inte anses rimligtatt bestämmelserna om tilläggsavgift skall gälla i dessa fall. Undanlag frånskyldigheten att betala sådan avgift bör därför gälla också här. Däremot är detinle befogat att göra något undanlag från skyldigheten att betalabyggnadsavgift. Om ägaren inte efterkommer föreläggande att vidla rättelse, kandet visseriigen ifrågasättas om inte tilläggsavgift bör utgå, när den iföreläggandet bestämda tidsfristen har gått ut. Som fömt har framhållits äremellertid huvudsyftet med avgiften att den skall motverka olovligt byggande. nu aktuella fallen däremot är det fråga om att förmå honom att la bort delolovligt byggda, I en sådan situation fär nämnden tillgripa de tvångsmedel somär avsedda för detta ändamål, t. ex. ansöka om handräckning eller sätta ul nytthögre vite. I det föregående harföreslagits att byggnadsavgift inte skall utgå i sådana fall då rivning skerför att förebygga eller begränsa skada pä annan egendom och då rivningen avserbyggnad som har skadats genom brand eller annan liknande händelse. Givetvis börinte heller tilläggsavgift utgä i dessa fall. Även med de nu föreslagnamöjligheterna till undantag frän skyldigheten att beiala byggnadsavgift ochtilläggsavgift kan det sannolikt inte undvikas alt de föreslagnaavgiftsbestämmelserna nägon gång medför att avgift åläggs i en situation därett avgiftsuttag skulle vara slötande. Därför bör det finnas möjlighet attefterge eller nedsätta avgift när särskilda skäl föreligger. Denna möjlighetbör emellertid komma till användning endast i undantagsfall. Frågan om enåtgärd kräver byggnadslov och om åsidosättande av detta krav skall medföraavgiftsskyldighet bör givetvis bedömas enligt de bestämmelser som gäller näråtgärden vidtas. Som exempel på situationer då eftergift eller nedsättning börkunna komma i fråga kan anges det fallet att en åtgärd, som vid den tidpunktnär den utförs anses inte kräva byggnadslov, på grund av ett prejudicerandeavgörande bedöms som byggnadslovskrävande när avgiftsfrägan prövas. I det nuangivna fallel antas således samma bestämmelser gälla både när åtgärden vidtasoch när avgiftsfrågan prövas. Att rättsläget klargörs genomett prejudikat torde medföra att frågan om avgift skall bedömas med hänsyntagen till detta Prop.1975/76:164 141 ochatt avgift alltså skall ulgå. 1 en sådan situation bör emellertid avgiftenkunna nedsättas eller efterges. Valav subjekt för avgifterna Bådebyggnadsavgiften och tilläggsavgiften bör utgå så snart de objektivafömt.sättningarna föreligger, dvs. att kravet på byggnadslov har blivit åsidosatt.Subjektiva fömtsättningar i form av uppsåt eller oaktsamhet skall inte behövaföreligga. Hämtinnan föreligger således en väsentlig skillnad i förhållandetill nuvarande straffrättsliga regler. 1 anslutning härtill är det befogat attöverväga om avgiftsplikten på samma sätt som straffen skall läggas på den somvidtar den olovliga åtgärden eller om avgifterna skall bäras av ägaren avanläggningen. Den senare lösningen innebär bl. a. att, om det olovligt byggdaöveriåts innan frågan om avgift blir aktuell, skyldigheten att betala avgiftfaller på förvärvaren. Medtanke på att syftet med avgiftssystemet i första hand är att avhålla fränolovligt byggande, inte att inskrida mot innehavet, ligger det onekligen näratill hands att lägga avgiftsskyldighelen på den som har gjort sig skyldig tillöverträdelsen. Att lägga avgiftsskyldigheten pä ägaren kan, i sådanasituationer dä det olovligt byggda överiåts innan frågan om avgift bliraktuell, leda lill resultat som förefaller otillfredsställande. Man kannämligen ta för givet att den byggande vid överiätelsen utnyttjar möjlighetenatt ta ut ersättning för den värdeökning som har uppkommit till följd avbyggandet. Köparen skulle då bli tvungen att betala dels för värdeökningen,dels byggnadsavgift, eventuellt ocksä tilläggsavgift. Detta är emellertidkonsekvenser som är accepterade i BL och BS. Straffansvaret vilarenligt dessa författningar pä den som vidtar den olovliga åtgärden.Konsekvenserna av handräckning enligt 148 § BL eller föreläggande enligt 70 §första stycket BS att riva del byggda drabbar däremot ägaren. Dagens regler kansåledes medföra att en köpare dels kan få betala för den genom det olovligabyggandet uppkomna värdeökningen, dels kan bli tvungen att undanröja detbyggda. 1detta sammanhang skall emellertid erinras om att det i situationer som de nuanförda kan finnas möjlighet för köparen alt kräva ersättning av köparen. Avserköpet t.ex. fast egendom, kan köparen enligt 4 kap. 18 § jordabalken bl. a. hävaköpet eller få avdrag på köpeskillingen. Helt klart är dock rättsläget inle påden punkten (jfr prop. 1970:20 B 1 s. 204 och 205 samt A s. 218). Enannan omständighet som bör beaktas i detta sammanhang är att en reglering,enligt vilken ägaren av det olovligt byggda skall bära avgifterna, mycket snartkommer att leda till stor försiktighet bland köpare. Det kommer sannolikt attutbildas en praxis som innebär att man i köpehandlingar tar ingarantiutfästelser rörande byggnadens rätta tillkomst och eventuellt ävensärskilda bestämmelser beträffande ansvaret för byggnadsavgift och tilläggsavgift.En moisvarande utveckling kunde iakttas när den nya jordabalken 1975/76:164 142 I praktiken kommer det därför sannolikt inte att uppstå några problemav betydelse i det nu berörda avseendet. Ettväsentligt inslag i det föreslagna avgiftssystemet är att det skall vara enkeltatt tillämpa. Detta har kommit till uttryck bl. a. i förslaget att avgifternaskall beslämmas på ett schablonmässigt sätt. Principen bör slå igenom också närdet gäller att bestämma vem som skall ha betalningsansvaret för avgifterna.Detta medför att ansvaret bör läggas på den som äger del olovligt byggda näravgiftsfrägan prövas. Att lägga betalningsansvaret på den som utför detolovliga byggandet är nämligen inte lämpligt med tanke på att det många gångerkan vara vanskligt att bedöma vem som har utfört åtgärden. Frågan kankompliceras ytteriigare, om det olovligt byggda har utförts av fiera personervid olika tidpunkter. Den prövning som skulle bli nödvändig i fall som dessalämpar sig inte förden beslutsordning som föreslås i det följande. Pågmnd av del nu anförda bör skyldigheten att betala byggnadsavgift ochtilläggsavgift läggas på den som är ägare av det olovligt byggda när frägan omavgift tas upp till prövning. Avgiftssystemetär avsett att ersätta den nuvarande ordningen med straff som påföljd förolovligt byggande. 1 det följande kommer därför att föresläs attstrafföeslämmelsema på området upphävs. Somhar framgått av det förul anförda ligger i förslaget att införa avgifter -bortselt frän syftet att avhålla från olovligt byggande - en strävan attåstadkomma en ordning som medger snabba och effektiva ingripanden motöverträdelser. Avgifterna skall beräknas enligl schablonmässiga grunder och kanantas inte vålla några problem för de tillämpande myndigheterna. Något utrymmeför skönsmässig prövning kommer i princip inte att finnas, I linje med angivnasträvanden ligger att man anförtror prövningen av avgifterna åt del organ somi dag har den största erfarenheten av byggnadslovsfrågor, nämligenbyggnadsnämnden. Moten sådan ordning kan invändas att avgifterna i en del fall kan uppgå tillbetydande belopp och därför fä allvariiga konsekvenser för den betalningsskyldige.Delta kan tala för att prövningen bör göras av domstol. Om uppgiften att prövaavgiftsfrågor läggs pä , innebär detta emellertid inte irealiteten någon väsentlig vidgning av de befogenheter som nämnden redan haratt ingripa mot enskilda. Den möjlighet nämnden har all t. ex. meddelaföreläggande om rivning av byggnad som har uppförts utan byggnadslov kanmedföra minst lika allvariiga konsekvenser för den enskilde som en befogenhetatt ålägga skyldighet att betala de avgifter som har föreslagits. Med hänsynhärtill och till att avgifterna skall beräknas på ett enkelt och enhetligtsätt torde det inte finnas skäl att hysa några betänkligheter mol att gebyggnadsnämnden denna befogenhet. Prop.1975/76:164 143 Talanmot beslut i avgiftsfrågor bör, i överensstämmelse med vadsom gäller beslul i egentliga byggnadslovsfrågor, föras hos länsslyrelsen ochkammarrätten. det föregående föreslagna möjligheten att efterge eller nedsätta avgift börlämpligen anförtros åt . Talan mot beslut bör förashos kammarrätten. Avgifternaskall, som har framhållits fömt, utgå när de objektiva förutsättningarna fördetta föreligger. Det är alltså inle avsett att skall ha någonmöjlighet till skönsmässig prövning i detta avseende. Så snart nämnden finneratt kravet på byggnadslov har åsidosatts, skall åtminstone byggnadsavgift tasut. Om dessulom tilläggsavgift skall tas ut är beroende bl. a. av åtgärdensbeskaffenhet och om det byggda kan tillåtas stå kvar. Frägan om tilläggsavgiftbör därför prövas i samband med att nämnden tar ställning till om byggnadslovtill åtgärden kan meddelas i efterhand. Olovligtbyggande kan komma till nämndens kännedom pä olika sätt. uppdagasdet av nämndens egna tjänstemän. I andra fall kan anmälan om byggandet göras avnärboende eller av annan som har upptäckt del. Oavsett hur byggandet kommertill nämndens kännedom måste nämnden på gmnd av sin skyldighel all öva inseendeöver hur kommunen bebygges (1 § BS) la upp frågan och avgöra vilka påföljderåtgärden skall föranleda. Deböter som f. n. döms ut med stöd av sirafföestämmelserna i och BS tillfallerstaten. När det gäller de nu föreslagna avgifterna finns det emellertidanledning att överväga om inte en del av dessa bör tillfalla kommunen.Avgifterna har en annan karaktär än böter och kan till en del ses som enkompensation till samhället för de kostnader som del olovliga byggandetförorsakar. Det synes därför befogal alt byggnadsavgifterna tillfaller kommunenoch övriga avgifter staten. Enligt147 § första stycket BL kan den dömas till böter som företar nybyggnad ellerannan åtgärd i strid mol förbud som meddelats i eller med stöd av BL. Äromständigheterna synnerligen försvärande kan fängelse dömasut. Enligt paragrafens andra stycke kan böter eller fängelse i högst ett ärådömas den som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter villkor somregeringen meddelat med stöd av 136 a § tredje stycket, så att allmän rätt kankränkas. Sirafföestämmelsernai BS finns i 69 § och föreskriver böter eller, vid synneriigen försvårandeomständigheter, fängelse för den som 1.vidtar åtgärd, varom i BS förmäls, utan att ha erhållit byggnadslov, där sådanterfordras. 1975/76:164 144 2, underiåter att ställa sig lill efterrättelse vad iBS eljest är föreskrivet rörande rätt att vidta sådan åtgärd, 3, underiåter att fullgöra föreskrivenanmälningsskyldighet eller att vid utförande av arbete följa fastställdaritningar eller av meddelade föreskrifter eller 4, överträder förbud som avses i 68 §. Detnu föreslagna avgiftssystemet innebär att det vid olovligt byggande utgårantingen byggnadsavgift ellersädan avgift i förening med tilläggsavgift. Omnägon ändring i straffbestämmelserna inte vidtas kommer förseelser som avses i147 § första styckei BL och de förseelser i 69 § BS som avses med punkten 1ovan att omfattas av såväl avgifts- som strafföesiämmelserna.