prop · FZ03164 · 1975-12-31 00:00:00 — Om det olovliga byggandet skallkunna bemästras, är del nödvändigt att även sanktionssystemet reformeras så attdet fyller rimliga anspråk på efTeklivitet och snabbhet utan att därmedrättssäkerheten åsidosätts. Detnuvarande sanktionssystemet är, som har framgått av det fömt anförda, uppbyggtdels av regler som i första hand syftar till alt avhålla den enskilde frånöverträdelser av BL och BS, dvs. straffbestämmelser, dels av regler som gersamhället möjlighet att under vissa förutsättningar undanröja eller åstadkommarättelse av olovligt utförda åtgärder. Även ett nytt sank-tionssyslem börinnehålla både sanktioner av repressiv karaktär och sanktioner som har tillsyfte att återställa det läge som har mbbats. Vid utformningen av ett nyttsyslem bör särskilt tillses att möjligheterna att fä det olovligt utfördaundanröjt eller rättat blir effektiva och enkla att tillämpa. Dessa möjlighetermäsle emellertid kompletteras med sanktioner som har ett avhållande syfte. Vadförst gäller nuvarande strafföestämmelser tyder fiera uttalanden i remissyttrandenaöver bygglagutredningens förslag på att beslämmelserna har begränsad eftekt.Många gånger inträder älalspreskription innan överträdelsen ens upptäcks. Detär dessutom troligt att anmälan till åtal inte är någon vanlig företeelse. riktningen pekar åtminstone en enkät som gjordes hos ett 20-talbyggnadsnämnder Enkäten, som utfördes i anslutning till en inom dåvarandecivildepartementet företagen undersökning av påföljdssystemet i BL och BS,visar nämligen att fiertalet av byggnadsnämnderna gjorde anmälan om åtal endastnär överträdelsen bedömdes vara av allvariig karaktär. Detär naturiigtvis möjligt att genom en straffskärpning markera den vikt samhälletfäster vid att reglerna i BL och BS efterievs. Det kan ske t. ex. genom att istraflbestäm melserna anges att antalet dagsböter inte fär underskrida en vissnivå. En sådan åtgärd skulle emellertid knappast leda till några påtagligaförbättringar jämfört med dagens läge om den inte kombineras medorganisatoriska förändringar eller förstärkning av äklagarmyn- 1975/76:164 128 digheterna.Det är därför nödvändigt alt överväga ett system som helt eller delvis byggerpå andra påföljder än de nuvarande. Inomvissa områden har på senare är införts avgifter vid sidan av de ordinärapåföljderna böter och fängelse. En sådan reglering genomfördes den 1 april 1973på det trafikpolitiska området med syfte att motverka överträdelse avbestämmelser om högsta tillåtna last för bl. a. lastbilar. Enligt lagen(1972:435) om överiastavgift utgår sålunda överiastavgift, om t.ex. lastbilframförs med högre axeltryck än som är tillåtet. Avgiften, som beslutas avlänsstyrelsen och påförs ägaren till fordonet, utgår oavsett om straff ådömsför överiaslen. Ävenvid brott mot skattelagstiftningen utgår avgifter av olika slag. Skattetilläggutgår t. ex. om skattskyldig i självdeklaration eller annat skriftligtmeddelande, avgivet till ledning vid den skattskyldiges taxering, lämnatoriktig uppgift. Skattetillägget, som i normalfallet beslutas av den lokalaskattemyndigheten, utgår av det skattebelopp som skulle haundandragits om det oriktiga meddelandet följts. Också här utgår avgiftenoavsett om straff ådöms. Bestämmelser om skattetillägg finns i 116 a, 116 b och116d-j§§ taxeringslagen (1956:623). Myckettalar för att ett avgiftssystem av den typ som har berörts skulle kunna bliett effektivt hjälpmedel mot olovligt byggande. De böter som döms ut fördessa förseelser uppgår, som vissa remissinstanser påpekar, tillbelopp som utgör endast en bråkdel av värdet av det olovligt byggda. Om maninför ett avgiftssystem, kan man fä en sanktion som anpassas bättre till deltavärde och därigenom på ett helt annal sätt än böter verkar avhållande på demsom överväger att bygga utan byggnadslov. Närdet gäller både överiastavgift och skattetillägg finns ett naturiigt underiagför beräkning av avgiften, nämligen överiastens storiek resp. storieken av detskattebelopp som skulle ha undandragits. I fråga om olovligt byggande kanemellertid förseelserna vara av de mest skilda slag och av varierandesvårighetsgrad. Det är därför knappast möjligt att finna någon för alla dessafall gemensam faktor som är lämpad att ensam utgöra underiag för ettavgiftsuttag. Om man skall införa särskild avgift för olovligt byggande, är detdärför nödvändigl att bygga upp ett system med differentierade avgifter. Innanett sådant system närmare diskuteras skall först något beröras de former avolovligt byggande som kan bli aktuella för ett sådant system. 4.2.1Omfattningen av begreppet olovligt byggande Närbegreppen olovligt eller olaga byggande används i dagligt tal, i massmedia ochsannolikt även i de fömt berörda remissyttrandena avses sådana fall dåbyggande, som kräver byggnadslov, sker ulan sådant lov. Vilka ål-gärder somkräver byggnadslov finns angivet i 54 § 1 mom. BS. De kan lämpligen delas in itvå huvudgrupper, nämligen åtgärder som är att hänföra Prop.1975/76:164 129 tillnybyggnad och övriga åtgärder. Enligt 75 5 försia stycket BS skall lillnybyggnad hänföras 1. uppförande av helt ny byggnad, 2. till- eller påbyggnad av fömt befintlig byggnad, 3. ombyggnad eller annan ändring med avseende påbyggnads yttre eller inre utförande av så genomgripande beskalTenhet att denkan anses jämföriig med ombyggnad, 4. inredande helt eller delvis tillväsentligen annat ändamål än det vartill byggnaden fömt varit använd, 5. sådan förändring av byggnad som medför attbyggnaden kommer att strida mot fastställd generalplan, stadsplan, byggnadsplaneller utomplansbestämmelser och 6. annan förändring av byggnad, vilken i befintligtskick strider mot plan eller bestämmelser som sagts, såvida ej fråga är ombostadsbyggnad med högst två bostadslägenheter eller därtill hörande uthus. Avdessa fall kan uppförande av helt ny byggnad sägas utgöra den mest renodladeformen av olovligt byggande. Hämnder faller emellertid alla typer av byggnader,alltifrån fabriksbyggnader till mindre redskapsskjul. Även bortsett fränbyggnadens storlek och ändamål, kan åtgärden vara av mer eller mindre allvariigart beroende pä planförhållandena inom området. Från allmän synpunkt måste dett. ex. anses som en betydligt mera kvalificerad Överträdelse om byggnad uppförsutan lov inom område där det råder nybyggnadsförbud - kanske också förbud motbebyggelse enligt NVL- än om utomplansbestämmelser gäller i området. Omman bortser från åtgärderna under punkt 3, där ingreppet i byggnaden alltidfömtsätts vara av genomgripande karaktär, kan det även i fråga om de fall somavses med punkterna 2 och 4-6 förekomma åtgärder av varierande svårhetsgrad.Till- eller påbyggnad (punkt 2) kan sälunda omfatta både sådana fall då den.urspmngliga byggnaden utgör endast en obetydlig del i den färdiga byggnaden ochfall då det nytillkomna storieksmässigt är relativt obetydligt, t. ex. ettmindre förråd. Inredning för ändrad användning av byggnad (punkt 4) kan avsehela byggnaden eller bara en liten del av den, t. ex. en bostadslägenhet sominreds till kontor. Samma typ av skala kan tänkas också i fråga om åtgärdernaunder punkterna 5 och 6. På samma sätl som i de egentliga nybyggnadsfallen kanunderiåtenhet att söka byggnadslov till nu avsedda åtgärder vara mer ellermindre kvalificerad, bl. a. beroende på om åtgärden innebär attnybyggnadsförbud överträds. Deövriga åtgärder som enligt 54 § 1 mom. BS kräver byggnadslov är 1. sådan till nybyggnad ej hänföriig ändring avbyggnad som berör konstmktionen av dess bärande delar eller av eldstäder,rök-eller ventilationskanaler eller som avsevärt påverkar dess planlösningeller yttre utseende, 2. sådan till nybyggnad ej hänföriig ändring avbyggnad som innefattar inrättande av ledningar för vattenförsörjning elleravlopp och därmed förbundna anordningar samt mera väsentlig ändring avbefintlig sådan ledning eller anordning, 3. ianspråktagande av byggnad eller del därav förväsentligen annat än- Prop.1975/76:164 130 damålän det, vartill byggnaden fömt varit använd som finns angivet på godkändritning, 4. uppförande eller väsentlig ändring av mur, plankeller därmed jämförlig anordning, 5. schaktning, fyllning eller annan liknande åtgärdinom tomt, såvida åtgärden innebär avsevärd ändring av höjdläget för tomteneller del därav, 6. inrättande av fast cistern eller annan fastanordning för hantering eller förvaring av brännbara vätskor, såvida åtgärdeninte avser endast att tillgodose viss fastighets husbehov, samt 7. inrättande av upplag. Enligttredje stycket samma mom. krävs vidare byggnadslov för följande åtgärder inomområde med stadsplan, nämligen 8. omfärgning av fasad som inte vetter mot kringbyggdgård eller annan sådan plats, 9. utbyte av taktäckningsmaterial, 10. rivning av byggnad saml 11. uppsättande eller väsentlig ändring av skylt ellerljusanordning. Tillde byggnadslovskrävande åtgärderna är slutligen att hänföra 12. rivning av byggnad inom område där förbud motnybyggnad gäller enligt 35 § BL (1 mom. tredje stycket), 13. uppsättande eller väsentlig ändring av skylt ellerljusanordning inom område med byggnadsplan (1 mom. tredje stycket) samt 14. inrättande av bl, a, materialgård inom sådantområde i närheten av befintlig eller tillämnad befästning m, m, där skyldighelatt söka byggnadslov föreligger på gmnd av beslut (I mom. Qärdeslycket). Detbör anmärkas att bestämmelsema i 54 § 1 mom. BS inte har generell giltighet. Degäller sålunda inte i fråga om byggnad som tillhör staten eller landsting (2mom. tredje stycket). 1 fråga om ekonomibyggnader för jordbmk, skogsbmk ellerdärmed jämförlig näring gäller beslämmelserna endast inom område med fastställdgeneralplan, stadsplan eller byggnadsplan (35 § BS). Enligt 54 § 2 mom. förstaoch andra styckena BS kan dessutom vissa åtgärder vidtas i en- ochtvåfamiljshus utan byggnadslov. Det gäller åtgärder beträffande ledningar förvattenförsörjning och avlopp saml en del andra invändiga ändringar i huseteller därtill hörande uthus. Slutligen kan medge befrielse frånskyldighet att söka byggnadslov i fråga om industriområde som ligger avskiltoch är i en ägares hand (54 § 3 mom. BS). Detfrämsta syftet med att införa ett avgiftssystem är som fömt har anmärkts därigenom får helt andra möjligheter än f. n. alt bestämma påföljden på ettsådant satt att den kan antas avhålla från olovligt byggande. Avgiften kan m,a.o. bestämmas så att det blir ekonomiskt oförmånligt Prop.1975/76:164 131 attgöra sig skyldig till sådant byggande. Althuvudsyftet är det nu angivna medför att avgiften i det enskilda fallet kanbestämmas på ett schablonmässigt sätt. Den skall således inte utgöra nägondirekt taxering av överträdelsens samhällsskadliga verkningar. Ett avgiftsuttagpå schablonmässiga gmnder medför i sin tur att det skapas fömtsättningar förett system som är förhållandevis enkelt och lätt att till-lämpa, vilket mästeanses utgöra en stor fördel. 1det föregående har anmärkts att det föreligger vissa problem att finna ett föralla former av olovligt byggande lämpligt underiag för beräkning av avgiftensstoriek. En tänkbar lösning är att anknyta avgiften till värdet av det byggdaoch att bestämma värdet enligt de regler som gäller för den allmännafastighetstaxeringen. Dessa regler innebär i huvudsak följande. Allmänfastighetstaxering skall enligt 12 § kommunalskattelagen (1928:370) (KSL) skevart femte år. Bestämmelser om taxering finns även i taxeringslagen.Riksskatteverket () fastställer anvisningar för taxeringen. Fastighetskall taxeras som jordbmksfastighet, då den används för jordbmk ellerskogsbmk, och som annan fastighet, då den används för annat ändamål (7 § KSL). - Avintresse i detta sammanhang är främst taxering av annan fastighet, i förstahand sådana med en- och tvåfamiljshus. Vidtaxeringen av annan fastighet skall i princip redovisas två delvärden, nämligenmarkvärde och byggnadsvärde (10 § KSL). Med markvärde skall enligt punkt 3 a ianvisningarna till 10 § KSL förstås värdet av taxeringsenhetens mark ochmarkanläggningar. Med annan fastighets byggnadsvärde skall enligt punkt 3 b isamma anvisningar förstås värdet av de byggnader som hör till taxeringsenheten.Som byggnadsvärde skall redovisas det mervärde som taxeringsenheten har pågmnd av att den är bebyggd. EnligtRSV:s anvisningar beträffande värdering av småhusfastighet skall byggnadsvärdetberäknas som summan av värdet av varje hus som hör till taxeringsenheten. Medsmåhus avses byggnad, vars ändamål är att utgöra bostad åt högst två familjerför permanent boende eller för fritidsändamål. I riktvärdet för småhusinnefattas även värde av utrymmen i de byggnader som utgör komplement tillsmåhuset i funktionellt avseende, t. ex. garage, bastu eller förråd. Vidvärderingen av småhus skiljer man mellan permanenthus och fritidshus. Föri princip varje småhusfastighet skall fyra värdefaktorer bestämmas, nämligenklass för hustyp, storieksklass, åldersklass och standardklass. Bestämmandeför val av klass för hustyp är bl, a, antalet våningar i huset. Siorieksklassenbesiäms främsl med hänsyn till byggnadens bostadsyta. Inlervallel i varjestorieksklass är 15, 20 eller 25 m. Inlervallel om 15 m gäller för de klassersom omfattar byggnader med högst 100 m bostadsyta. Detta innebär t. ex. attsådana byggnader som har en bostadsyta om 86 m tillhör samma storieksklass sombyggnader med en bostadsyta om 100 m. 1975/76:164 132 Förde klasser som omfattar byggnader med 101-200 m bostadsyta är inlervallel i varjeklass 20 m. Däröver - 201-300 m-är inlervallel 25 m. Åldersklassenbestäms främst med hänsyn till byggnadsåret. Vid större tillbyggnad bör enliglRSV:s anvisningar åldersklassen väljas mellan tidpunkterna för nybyggnad ochför tillbyggnad. Avvägningen däremellan bör ske mot bakgrund i första hand avtillbyggnadens storlek och kostnaden för denna. Standardklassenbestäms främst med hänsyn till byggnadens utrustning och biutrymmesstandard. Sedande olika klasserna bestämts kan med ledning därav byggnadsvärdet utläsas isärskilda byggnadsvärdelabeller. Detskulle otvivelaktigt innebära vissa fördelar om fastighetstaxeringen kundeutnyttjas när man skall bestämma avgifi för olovligt byggande. Förulom attvärdet av det byggda måsle anses utgöra en naturiig utgångspunkt för beräkningav avgiftens storiek, medför en koppling till fastighetstaxeringen denfördelen att värdet kan bestämmas med hjälp av ett värderingsinstrument som ärgodtaget av samhället. De för taxeringen upprättade byggnadsvärdelabellerna kani nuvarande uiformning användas när det olovligt byggda är en helt nybebyggelseenhet. Avgiften kan då bestämmas så att den motsvarar byggnadsvärdeteller en del av della. När del gäller andra lyper av byggande stöter manemellertid på problem. Så är fallet i fråga om t. ex. tillbyggnader elleruppförande av ny komplementbyggnad. Som har framgått av del ovan anförda byggernämligen taxeringen bl. a, på en indelning av byggnaderna i storieksklasser,vars intervaller är så stora alt även betydande tillbyggnader kan utföras utanatt detta medför att byggnaden kommer i en högre storleksklass, Å andra sidankan det inträffa också att en relativt obetydlig tillbyggnad kan leda lill atthögre storieksklass blir tillämplig. Dessa problem kan sannolikt bemästras genomatt ett tabellverk med ett större antal storieksklasser arbetas fram. Däremottorde det inte vara möjligt att inom ramen för taxeringssystemet nå en lösningför sådana fall där byggnadsåtgärder inle kommer till uttryck i form av höjttaxeringsvärde. Detnu anförda visar att det inte är någon lämplig lösning alt anknyta avgifternatill lastighelstaxeringen. Det torde därmed också vara uteslutet att användavärdet av det olovligt byggda som underlag för avgiftsberäkningen. Om manskall ha ett för alla typer av olovligt byggande gemensamt avgiftsunderiag ärdet således nödvändigl att söka en annan lösning. Den enda tänkbara utvägentorde därvid vara att utgå ifrån den s. k, byggnadslovstaxan, beträffandevilken bestämmelse finns i 8 5 BS. Enligldessa bestämmelser får på framställning av kommun utfärda taxaför avgifter att eriäggas av den som hos påkallar åtgärd,vilken föranleder ritningsgranskning, besiktning eller annan tids- ellerkostnadskrävande förrättning. prövning syftar till attkontrollera att avgifterna inte överstiger vad som kan anses motsvara Prop.1975/76:164 133 beslut konstituerar en rätt för kommunen att taut avgifter enligt taxan, däremot ingen skyldighet. Medanledning av förslag i prop, 1975:107 har (CU 29, rskr 220) givitregeringen bemyndigande att meddela föreskrifter om avgifter hos byggnadsnämndoch att överiåta åt kommun att meddela sådana föreskrifter. Bemyndigandetinnebär således att det blir möjligt att överiämna hela avgiftsprövningen tillkommunen. I propositionen (s. 10) uttalade föredraganden alt avgifternasbelopp bör göras beroende av byggnadsföretagets omfattning och den mängdarbete som, genomsnittligt sett, brukar läggas ned på ett ärende av denbeskaffenhet det gäller. Taxornaför avgifter hos byggnadsnämnd har varit relativt likformiga i landetskommuner. Detta förklaras främst av att s. k. normalförslag har utfärdats ochblivit vägledande för taxornas utformning i fiertalet kommuner. Ett nyttnormalförslag till taxa för byggnadslov m. m, har utarbetats av i samarbete med statens planverk. Avsikten med det nyaförslaget är att åsladkomma en bättre anpassning än tidigare lill det aktuellakostnadsläget och att ge möjlighet till en förenklad till-lämpning. Förslagetär vidare grundat på tanken all varje kommun för sig skall kunna besluta omönskad koslnadstäckningsgrad. Taxani det nya normalförslaget kan sägas vara uppbyggd av två komponenter, ettgrundbelopp och en objektfaktor. Grundbeloppet är avsett alt faslslällasåriigen på grundval av löneläget för berörd personal vid byggnadsnämndernaenligt kommunförbundets lönestatistik. I normalförslagei har grundbeloppetbaserats på kostnadsläget och satts till , I taxan harbyggnadslovsärendena indelats i nio olika grupper. Till grund förgruppindelningen ligger uppgifterom normal tidsåtgång för handläggning av olikaärendetyper, Tidsålgången har uttryckts som en objektfaktor. Avgiften för enålgärd bestäms på så sätt att grundbeloppet multipliceras med den för åtgärdenbestämda objektfaktorn. För enfamiljshus t. ex, är objektfaktorn 5,0, vilketmedför att avgift skall utgå med . Objektfaktorernaär avsedda att ge de inbördes relationerna i fråga om tidsåtgång mellan olikaärenden. Gmndbeloppet däremot är ett uttryck för kostnadsutvecklingen.Inträffar kostnadsförändringar eller vill kommunen förändrakostnadstäckningsgraden, är avsikten att kommunen skall besluta om ändring avgmndbeloppet. Förfall där förhållandena är särpräglade innehåller normalförslaget bestämmelsersom ger möjlighet att besluta antingen om skälig tilläggsavgifteller om reduktion av avgiften enligt taxan. Avgiftenomfattar granskning av de handlingar som behövs för prövningen, erforderiigabesiktningar samt meddelande av byggnadslov och bevis om slutbesiktning.Avgiften innefattar också tid för nödvändiga resor inom kommunen. 1 endel byggnadslovsärenden är det nödvändigt att s. k. nybyggnadskarta upprättas(jfr 2 § tredje stycket och 55 § I mom. andra stycket BS). 1975/76:164 134 fallkrävs vidare att mätningslekniska åtgärder, t. ex. utslakning och lägeskontrollav byggnad, skall företas (jfr 63 § och 64 § 1 mom. BS). Enligt normalförslagetutgår särskild avgift för nybyggnadskarta som tillhandahålleroch för mätningstekniska åtgärder. Avgift utgär med belopp som byggnadsnämndenpåförs av den konsult som anlitas för ändamålet. Dessa bestämmelser är avseddaför kommuner, som saknar egen mätningsorganisation och som därför anlitarlantmäteriverket eller annan konsult. Kommuner som själva ombesörjer hithörandeuppgifter förutsätts anta särskild taxa för denna verksamhet, vilket kan skemed stöd av 1 § tredje slycket lantmäteritaxan (1974:337). Enligt uppgift frånkommunförbundet uppgår kostnadema för nybyggnadskarta, utslakning och lägeskontrolli fråga om småhus normalt till 1.200-1.500 kr. Avserbyggnadslovsärende uppförande av enfamiljshus kan den sammanlagda avgiftensåledes beräknas normalt uppgå till 1.700-2.000 kr., varav . utgör avgiftför meddelande av byggnadslov m. m. och återstoden avgift för nybyggnadskartaoch mätningstekniska åtgärder. Detbemyndigande som regeringen har fått genom beslut att godtaförslaget i prop. 1975:107 innebär som har nämnts att hela avgiftsprövningenkan överiämnas till kommunerna. Detta kan medföra - på samma sätt som dagensbestämmelser på området - all avgifistaxan kommer att variera från kommun tillkommun. En övre gräns för avgifterna finns dock genom attsjälvkostnadsprincipen skall följas och avgiftsrätten således inte får utövas ivinstsyfte. Detkan visserligen anföras betänkligheter mot att som underlag för beräkning avavgifter för olovligt byggande använda en taxa som kan ha olika utformning iolika kommuner. Det kan fä till följd att avgiften för en viss typ av olovligtbyggande inte blir densamma i alla kommuner. Risken för olikheter kanemellertid reduceras. Det kan till att börja med ske genom att man vidberäkning av avgift inte tar hänsyn till den möjlighet som enligt taxanföreligger att genom höjning eller sänkning av byggnadslovsavgiften beaktasärpräglade förhållanden. Avgiften för olovligt byggande kan m. a. o. bestämmasmed utgångspunkt i taxans bestämmelser för normalfallet. Risken för olikheterkan reduceras ytteriigare, om man också bortser från sädana avgifter someriäggs för nybyggnadskarta, utslakning och lägeskontroll av byggnader samt förandra mätningstekniska åtgärder. Som har framgått av det ovan anförda fömtsättskommuner med egen mätningsorganisation anta särskild taxa för sädana åtgärder,medan andra kommuner förväntas ta ul avgift med belopp som byggnadsnämndenpåförs av den konsult som anlitas för ändamålet. Om man har så skiftande sättatt debitera avgift, kan naturiigtvis påtagliga variationer i fräga omavgiftens storiek uppkomma mellan olika kommuner. Bortserman vid beräkning av avgiften för olovligt byggande frän fall som de nuberörda, kommer denna att bestämmas med utgångspunkt i Prop.1975/76:164 135 denavgift enligl taxan som ulgår för granskning av de handlingar som behövs förbyggnadslovsprövningen, erforderiiga besiktningar, resor inom kommunen samlmeddelande av byggnadslov och bevis om slutbesiktning. Även med en sådanbegränsning av beräkningsunderiaget finns det givetvis risk för variationerkommunerna emellan. Erfarenheten talar emellertid för att variationerna inteblir stora. Som har nämnts förut har nämligen taxorna i landets kommunerhittills varit relativt likformiga beroende på att de normalförslag som harupprättats blivit vägledande i fiertalet kommuner. De olikheter i taxan som kankomma att uppstå torde därför inte utgöra något hinder mot att taxan i denutsträckning som här har angetts läggs till gmnd för beräkning av avgiften förolovligt byggande. Motbakgmnd av det ovan anförda föreslås att del vid varje form av olovligtbyggande skall utgå en avgift - byggnadsavgift - som normalt bestäms medutgångspunkt i den taxa som avses i 8 § BS. Byggnadsavgift bör utgå med beloppsom motsvarar fyra gånger den avgift som - med beaktande av förordadebegränsningar - enligl taxan skulle ha utgått, om byggnadslov till denifrågavarande åtgärden hade meddelats. Byggnadsavgift bör dock aldrig utgå medlägre belopp än . Detta minimibelopp skall således utgå även i desällsynta fall då kommun inte antagit någon byggnadslovstaxa. 1klarhetens intresse bör framhållas att den byggande i vanlig ordning skallbetala avgift enligt byggnadslovslaxan, om han i efterhand söker byggnadslovtill ålgärden. Att han betalar byggnadsavgift befriar honom således inte frändenna skyldighet. Givelvis skall avgiften enligt taxan därvid bestämmas medhänsyn till förhållandena i det aktuella fallet. Om taxan föreskriver det,skall avgift således eriäggas t. ex. för de mätningstekniska åigärder somvidtas. Denu föreslagna bestämmelserna kan belysas med några exempel.