prop · FY0370 · 1975-12-31 00:00:00 — Varje medlem äger en röst (38 § förstastycket). Minst ett ordinarie sammanträde skall hållas (39 §).Verkställande organ är styrelsen. Den väljs på föreningssammanträde och skallbeslå av en eller flera ledamöter. Dessa skall vara medlemmar av föreningen ochha uppnått myndig ålder (26 § första stycket). Kontrollerande organ är eneller flera revisorer, som utses på föreningssammanträde. Samtliga medlemmar skall ivissa fall enas om beslut om ändring av sambruksförenings stadgar. Alternativtkrävs att beslutet fallas på två på varandra följande föreningssammanträden.Detta gäller stadgeändring beträffande medlems rätt att utträda ur föreningeni vissa fall och sådan ändring av stadgarna som innebär att medlems rätt tillföreningens behåUna tillgångar vid dess upplösning inskränks (47 § första stycket). Innebärändring av stadgarna att förpliktelse att erlägga avgifter till föreningen ökaseller att medlems rätt lUl årsvinst inskränks, krävs också enligt 47 § andrastycket att beslut härom fattas i viss ordning. Om styrelsen ellerföreningsmedlem anser att ett föreningsbeslut inte tillkommit i behörig ordningeller annars strider mot lagen eller stadgarna, kan styrelsen resp. medlemmenföra klandertalan mot beslutet vid domstol (49 §). i Ukvidation då medlemsantalet nedgått under fem eller det lägre antalsom kan ha medgetts av regeringen enligt 4 § första stycket samt tiUräckligtantal medlemmar inte har inträtt och det inte av särskilda skäl medgettsatt föreningens verksamhet ändå får fortsättas. Delsamma gäller om förhållandeinträffat som gör att förening enligt bestämmelse i stadgarna skaU upphöramed sin verksamhet (51 §), En särskUd anledning till likvidation 1975: 70 14 äratt sambruksförenmg saknar behörig styrelse. Då kan föreningsmedlem, borgenärsamt var och en vars rätt kan vara beroende av att det finns någon som kanföreträda föreningen, hos domstol ansöka all föreningen skall förklarasskyldig att träda i likvidation (52 §). I54 § hänvisas i övrigt i fråga om likvidation och upplösning samt om avträdandeav sambruksförenings egendom till konkurs till lagen (1951:308) om ekonomiskaföreningar. 2.2Statligt finansieringsstöd till samverkan inom jordbruk och trädgårdsnäring Statensmedverkan i jordbrukels rationalisering enligt gällande riktlinjer förjordbrukspolitiken avser uppbyggnad av effektiva jordbruksförelag utanprincipiell begränsning tUl någon särskild företagsform. Deviktigaste bestämmelsema om statligt stöd till samverkan i jordbruket finns ikungörelsen (1967:453) om statUgt stöd till jordbrukets rationalisering m. m.(rationaliseringskungörelsen). Enligt 5 § kungörelsen kan statiigt stöd lämnastill bl. a. sambruksförening, ekonomisk förening, handelsbolag och aktiebolag,som driver eller har för avsikt att driva jordbruk eller på annat sättframställer eller har för avsikt att framställa jordbruksprodukter eller somdriver eller har för avsikt att driva jordbruk och skogsbruk. De nämnda företagsformernaär vad gäller möjligheter tUl stöd i princip jämställda med enskilda personer.Enligt 6 § rationaliseringskungörelsen får sammanslutning slöd endast om förhållandenager anledning anta att den kommer att bestå och ändamålsenligt driva denverksamhet för vilken stödet är avsett. I lantbruks-styrelsens anvisningar tUlkungörelsen uppställs med anledning härav vissa krav på företagsform, stadgareller avtal, yrkesskicklighet, ekonomisk planering och kontroll, beräknadlönsamhet och likvidUet m, m. Somsärskilt villkor för sammanslutningar gäller vidare att huvuddelen av dedeltagande brukningsenhetema bör kunna bedömas uppfylla strukturkraven irationaliseringskungörelsen och därmed ha eller väntas fåförutsättningar för rationell drift. Vidare får inte den gemensammainvesteringen verka hindrande på en önskvärd yttre rationalisering. Enligt7 § rationaliseringskungörelsen skall en behovsprövning ske. Stöd skall inleutgå om åtgärden på grund av bl. a, delägarnas ekonomiska ställning bedöms kurmabli genomförd på skäliga vUlkor utan stöd. För stödgivningen tillsammanslutningar gäUer i övrigt de allmänna villkoren irationaliseringskungörelsen. Stödettill sammanslutningar utgår framför allt i form av statliga lånegarantier.Garanti kan lämnas dels för yttre rationaliseringslån för lillköp av åker ochskogsmark, dels för inre rationaliseringslån till investeringar iekonomibyggnader och markanläggningar, dels för drifts- lånför inköp av inventarier och för anskaffning av drifts- och rörelsekapital iövrigt, dels för jordförvärvslån för förvärv av jordbmksfastighet vidnyetablering. Garanti för driftslån får lämnas endast i samband med tillträdeav förvärvad eller arrenderad jordbruksfastighet, väsentiig yttre rationaliseringeller genomgripande produktionsomläggning. Vidare får sådan garanti lämnas föratt avhjälpa tillfälliga likviditetssvårigheter. Lånegarantikan även lämnas till insats i sambruksförening eller i sammanslutning förgemensam animalieproduktion eller för lagring eller hantering av jordbmksprodukter.Sådan garanti får avse högst . och kan även lämnas för att lösa enföreträdares andel. I begreppet andel kan härvid ingå såväl insats som övrigandel i sammanslutningens tillgångar. För garantilån skall tillfredsställandesäkerhet ställas. Amorteringstidenför garanlilån får vara högst för yttre och inre rationaliseringslån,högst för driftslån och högst för jord-förvärvslån. Fördriftslån till sambruksförening eller sammanslutning för gemensam animalieproduktioneUer lagring eller hantering av jordbruksprodukter får dock amorteringstidenutsträckas till . Längsta amorteringstid för lån till insats eller lösenav andel i nämnda sammanslutningar är . Sammanslutninghar liksom enskild person möjUghet att erhålla statsbidrag vid förvärv av markför yttre rationalisering i form av s.k. värdeutjämningsbidrag för bl. a.överflödiga byggnader och bidrag för lantmäterikostnader m. m. Ifråga om bidrag tUl åtgärd för inre rationalisering gäller för sammanslutningliksom för enskild person att bidrag endast utgår om åtgärden sker i sambandmed genomgripande och kapitalkrävande yttre rationalisering och innebär ensärskilt stor och i tiden koncentrerad investering, som kan antas medförapåfrestning på sökandens likviditet (20 §). Bidraget utgår med högst avgodkänd kostnad. Till ekonomibyggnadsåtgärd får bidraget normalt inteöverstiga . Enligtlantbruksstyrelsens anvisningar till rationaliseringskungörelsen får bidragutgå till kooperativa sammanslutningar av jordbrukare, om investeringen harsamband med sådan yttre rationalisering som avses i 20 § och som utförts ellerutförs av huvuddelen av medlemmarna. Vid tillämpningen av 20 § kan därvidsammanslutningens och delägarnas investeringar ses i ett sammanhang. Störrebidrag till inre rationalisering utgår vanligen som avskrivningslån med tioårs avskrivningstid. För större avskrivningslån skall sökanden ställatillfredsställande säkerhet. InomNorrlandslänen, och samt landskapet kanbidrag utgå under vissa förutsättningar även om någon kapitalkrävande yttrerationalisering inte företagils. a. skall strukturbedömningen kunna görasmed stor säkerhet och erforderliga 1975: 70 16 tillskoltsarrenden vara säkerställda med i regel minst femårs arrendeperiod. Arrendena skall vara belägna inom lämpligt brukningsavståndmed hänsynstagande till övriga utvecklingsbara fastigheter, I nämnda delar av landet lämnas stöd i samband med s.k,särskild rationalisering. Detta stöd skiljer sig från det generella rationaliseringsstödetgenom att bidragsstödet till inre rationalisering kan uppgå till avkostnaden och genom att vissa bidrag utgår till drifts-rationalisering. Flergårdsanvändning av maskiner främjas av slalen enligtkungörelsen (1967:443) om statlig garanti för lån till maskinhållning inomjordbruket m. m. (maskinlånekungörelsen). Enligt denna kungörelse kanlantbruksstyrelsen och lantbruksnämnderna ställa statlig garanti för lån lillförvärv av jordbruksmaskiner med tillbehör som skall användas gemensamt förflera jordbruks- eller trädgårdsföretag (maskinlån) samt till inköp, ny- ellerombyggnad av byggnad för yrkesmässig maskinhållning (byggnadslån). Garanti kanbeviljas såväl enskild person som sammanslutning i form av ekonomisk förening,handelsbolag eller aktiebolag. Garanti kan även beviljas flera enskildapersoner som söker garanti och lån gemensamt. För garanti för byggnadslån krävsatt sökanden driver yrkesmässig maskinhållning. Garanti för maskinlån avser endast lån som skall användasför att sälta upp ett nytt maskinbestånd eller utvidga ett befintligt maskinbestånd.Etablerad maskinhållare kan bevUjas garanti för maskinlån till anskaffande aversättningsmaskin av samma slag som innehafts tidigare om den nya maskinen harklart större kapacitet. Garantin motsvarar då den del av investeringen somavser utökning av kapaciteten. Garanti för maskinlån och byggnadslån utgår inte omköpesumman eller byggnadskostnaden uppgår tUl lägre belopp än . Vidarebeviljas Inte garanti för högre lånebelopp än som motsvarar av köpesummaneller byggnadskostnaden. Amorteringsplan får inte avse kortare amorteringslidän eller än för maskinlån och förbyggnadslån. Enligtkungörelsen (1968:377) om stadigt stöd till trädgårdsnäringens' rationaliseringlämnas stöd till rationaliseringsåtgärder inom trädgårdsnäringen och tillförvärv av trädgårdsföretag och inventarier till sådana företag samt tilltillskottsförvärv av mark. Bestämmelserna för slödet motsvarar till stor del reglernai rationaliseringskungörelsen på jordbmkets område. Sålunda lämnas slöd enligt4 § förutom till enskild person även tUl ekonomisk förening, handelsbolag ochaktiebolag. Enligt 6 § skall behovsprövning ske enligt liknande regler som för jordbmksstödet. Stödet till trädgårdsnäringen utgår praktiskt taget helt iform av lånegarantier. Sådana kan enligt 8 § lämnas till åtgärder för effektiviseringoch förbilligande av driften och mera varaktig förbättring av Prop.1975: 70 17 ekonomibyggnaderoch tekniska anordningar (rationaliseringslån) för förvärv av företag ellertillskottsförvärv av mark som är nödvändig för rationalisering (förvärvslån)samt för inköp av inventarier, plantmaterial och gödsel eller för täckande avandra nödvändiga utgifter för igångsättning, omläggning eller utvidgning avdriften (driftslån). Förgarantilån skall ställas tillfredsställande säkerhet. Amorteringstiden fårnormalt vara högst för rationaliseringslån och förvärvslån samt högst 15är för driftslån. Statsbidragutgår enligt 13 § endast om åtgärden sker i samband med genomgripande och kapitalkrävanderationalisering och innebär en särskilt stor och i tiden koncentrerad investering,som kan antas medföra påfrestning på sökandens likviditet. Bidraget utgår med25 % av godkänd kostnad och är maximerat tiU . 3.1Förekomsten av samverkan i jordbruket Sambruksutredningenhar genomfört en inventering av de sambmksföreningar som bildals enligt 1948års lag samt av vissa andra fall av samverkan över ägogränserna. Dennainventering visar atl har bildals sex sambruksföreningar,nämligen Ryds i , Tarvs i och Hörnsjöforsi , i län , iSkaraborgs län samt Stä-holms i . och Rydssambruksföreningar upphörde resp. . rekonstrueradesär 1960 men gick 1963. De upphörda föreningama hade fem eller sexmedlemmar. Kvarfinns således Hörnsjöfors, och Stäholms sambruksföreningar. Hörnsjöforshade vid starten sex medlemmar och har fyra. Föreningen arrenderar all sinmark i huvudsak av staten. Arrendet omfattar drygt 200 ha åker och ca 10'habetesmark. Djurbesättningen uppgår till omkring 50 mjölkkor och lika mångaungdjur. hade vid starten fem medlemmar och har fyra medlemmar samttre anslällda. Föreningen arrenderade först marken av staten men inköpte sedanmarken . Arealen omfattar omkring 170 ha åker och, 160 ha betesmark.Djurbesättningen uppgår tUl 120 mjölkkor och närmare 300 ungdjur. har tre medlemmar. Föreningen arrenderar drygt 300 ha åker och40 ha annan mark av staten. Ifråga om samverkan över ägogränserna omfattade inventeringen sådant samarbetesom innebär bUdande av företag rned egen produktion 2 1975.1 saml. Prop.1975: 70 18 dvs.samverkansföretag samt samarbete som endast gäller gemensam användning avproduktionsmedlen maskiner och arbetskraft. Inomväxtodlingen drivs gemensamt företag som uppfört olika typer av gemensamhetsanläggningarsåsom potatislagerhus, spannmålslorkar, grovfodertorkar m. m. Dessaanläggningar drivs i bolags- eller föreningsform av sammanslutningar avjordbrukare och finns spridda över hela landet. Samverkansföretagför gemensam växtodling av någon betydelse påträffades i tre fall med tvådeltagare i varje företag. I ett företag bedrivs växtodlingen på tillarrenderadmark om 24 ha och alla maskiner ägs gemensamt. I elt annat förekommerväxtodlingen på egen och arrenderad mark om 130 ha, varvid skördetröska, torkoch silo ägs gemensamt, I ett tredje företag bedrivs gemensamt potatisodling påtillarrenderad mark om 18 ha och maskinerna för potatisodlingen ägs gemensamt.Vid sidan av den gemensamma växtodlingen har företagarna enskilt vissfläskproduktion och även växtodling. Företagen ligger inom Götalandsslättbygder. Samverkanför enbart mjölkproduktion förekom vid undersökningstillfället endast i form avsambeten. Några andelsladugårdar hade tidigare funnits men upphört. Någrasådana ladugårdar befann sig dock på planeringsstadiet. Av de fyraandelsladugårdar som funnits undersökte utredningen tre.Produktionen omfattade resp. 28, 20 och 18 mjölkkor. Före starten avandelsladugårdarna var de deltagande företagen i samtliga fall små med 515 haåker och 512 mjölkkor. Företagarna var hårt bundna i animaUeproduktionen.Genom att gå samman kunde de anstäUa djurskötare och få ordnad fritid. De hadesamarbetat tidigare genom att använda maskiner gemensamt och genomarbetsbyten. Initiativet till diskussion om samverkan togs i regel av någoneller några av deltagarna. Sambetensom bedrev mjölkproduktion påträffades i omkring 25 fall. Av dessa undersökteutredningen särskUt fyra sambeten som omfattade resp. 70, 50, 50 och 25mjölkkor. Antalet deltagande förelag var resp. 5, 5, 4 och 3. Före starten avsamverkan var deltagarna hårt bundna av mjölkproduktionen. De hade inteanställd arbetskraft och hade svårt att få avbytare. De enskUda besättningarnaomfattade endast 918 mjölkkor. Initiativet till sambetena hade i regel tagitsav någon eller några av deltagarna. I något fall kom det från enproduktionsrådgivare. Samverkanför animalieproduktion i övrigt pågick vid undersökningstillfället endast i formav fyra fläskproduktionsföretag. Produktionen uppgick tUl 5 000, 2 500, 2 400och 2 300 svin . Antalet deltagare var resp. 10, 5, 4 och 2. Dedeltagande företagen behövde expandera för att kunna bestå på . Deföretagare som var undersysselsatta i sina egna företag önskade få ytterligarearbetstillfällen i den gemensamma produktionen. Vidare hade man observeratfrån 1975: 70 19 andraföretag att en integrerad drift mellan smågris- och fläskproduktion varekonomiskt fördelaktig. Initiativ till samverkan togs av deltagarna själva. I utredningensundersökning ingick även ett gemensamt fårföretag som hade upphört. Företagethade åtta deltagare. De drev enskilt små företag på ca 1217 ha åker med en animalieproduktionpå uppemot 40 ungdjur. De hade tidigare samarbetat genom gemensam maskinanvändning.Motivet för att starta samverkan i fårföretaget var främst att användaoutnyttjad betesmark. Vidare kunde arbetskraften utnyttjas bättte undervintern. Initiativet togs av en av förelagarna. Samverkansförelag för bådeväxtodling och mjölkproduktion påträffades i fyra fall med sammanlagt tiodeltagare. Målen för samverkan var olika. Några företagare ville expanderaandra ville upphöra med egen mjölkproduktion och en tredje grupp ville göra mindrearbetsinsats i jordbruket. De företagare som ville expandera kunde göra dettagenom att arrendera ytterligare mark gemensamt med andra företagare eller genomatt utöka mjölkkobesättningen i gemensam byggnad. minskadesmaskinkostnaderna och arbetskraften blev mindre bunden av animalieproduktionen.I de fall där motivet främst var att upphöra med egen mjölkproduktion var företagensproduktionsförutsättningar sådana att mjölkproduktion borde bedrivas i näraanslutning till företagen. På några företag var byggnaderna dåliga. För allaföretagarna i denna kategori kunde mjölkkobesättningarna utökas i gemensammaladugårdar. Även här kunde maskinkostnaderna sänkas. Ett par företagare vannsamtidigt en arealmässig expansion och en fick möjlighet att deltidsarbetautanför jordbmket. För den kategori företagare som ville göra en mindrearbetsinsats i jordbmket gjorde samverkan det möjligt att såväl minska someffektivisera den egna arbetsinsatsen. Gemensammaskinanvändning eller flergårdsanvändning av maskiner förekommer enligtutredningen i tre huvudformer. Det är maskmhållarverksamhet, samverkan meUanjordbrukare och utlåning. Avmaskinhållare brukar man skilja mellan yrkesmaskinhållare och jordbmkare som ärmaskinhållare. Yrkesmaskinhållaren kan ha maskinhållningen som endasysselsättning eller driva annan verksamhet vid sidan om eller i kombinationmed maskinhållningen, t. ex. reparation eller försäljning av jordbruksmaskiner.Jordbmkaren-maskinhållaren köper maskiner för eget bmk men använder dem ocksåför arbeten åt grannar. Vanligen gäller det någon enstaka maskin eller några fåmaskiner och ett begränsat anlal betjänade gårdar. Denna maskinhållning ärvidare i regel specialiserad, t. ex. på ogräsbekämpning, spridning avstallgödsel, skördetröskning m, m. Maskinsamverkanmellan jordbrukare förekommer sedan gammalt i 1975: 70 20 formav enkel grannhjälp. Den kan bestå t, ex. i att man lånar ut en maskin till engranne mot samma gentjänst. Ett annat sätt är att utföra arbeten åt varandra.Mera utvecklade former av grannhjälp har uppstått för attundvika överskottskapacitet och onödiga maskinköp. En form är att jordbrukarnagemensamt köper eller eventuellt hyr slörre specialmaskiner som komplementtill individuellt ägda basmaskiner. En annan form är att två eller flerajordbrukare köper maskiner i samråd så att behovet för samtliga brukningsmaskinertäcks. Maskinerna på de olika brukningsenhetema används gemensamt ochkompletterar därvid varandra men de ägs individuellt. Vid arbeten som kräverinsats av flera maskiner bildas lag av maskiner och förare. Utlåningav maskiner annat än som grannhjälp förekommer mera sällan. Det har visat sigatt utlåning utan förare medför risker för eftersatt underhåU och hårdareslitage. Enligt utredningen berörs sannolikt betydligt mer än hälften avgårdarna i landet av någon eller flera former av gemensam maskinanvändning.Större delen av flergårdsan-vändningen gäller alltjämt traktorer och till demhörande maskiner och redskap. Även andra maskiner, bl. a. skördetröskor,används i stor omfattning av flera gårdar gemensamt. Gemensamarbetskraftsanvändning förekommer i såväl enkla som organiserade former. Enenkel form är arbetsbyte mellan två eller ett fåtal grannar i fråga ommaskinanvändning och djurskötsel m, m. För att tillförsäkra sig en meraregelbunden ledighet året om har en del jordbrukare gått samman i avbytarkretsarmed anstäUda avbytare som ambulerar mellan gårdarna enligt turUstor och somavlönas av kretsarna. Ettannat sätt att lösa problemet med ordnad ledighet för jordbrukare som driver djurskötselär gemensamhetsbeten . Sådana förekommer främst iVästernorrlands län men även i , och län.Antalet deltagare överstiger i regel inte tio men det finns fall med uppemottjugotalet deltagare. Djurbesättningarna uppgår till i genomsnitt omkring 50kor eller 200 får eller lamm. Gemensamhetsbeten förekommer även beträffandehästar. Utredningenhar genomfört en analys av sambruksföreningarnas verksamhet i syfte att besvarafrågan orn föreningarnas medlemmar fått del av den allmännastandardutvecklingen som den kommer till uttryck i utvecklingen avlantarbetarlönen. Därvid har utredningen som mått på föreningarnas löneförmågaanvänt i föreningen intjänad ersättning till arbete sedan insatsernaförräntats. Analysen omfattar de fem sam-, bruksföreningar som tillkom åren19511959, dvs, Ryds, Tarvs, Hörnsjöfors, och . Den avserperioden 19531967. 1975: 70 21 Avanalysen framgår att medlemmarna i fyra sambruksföreningar har haft en klarfördel av att vara med i denna samverkan jämfört med om de hade valt_att förblilantarbetare. Den utbetalade lönen har i dessa föreningar varit högre, i ettpar fall betydligt högre, än lantarbetarlönen under motsvarande period.Dessutom hade dessa föreningar byggt upp ett eget kapital som var större ändet ackumulerade insatskapitalet. Detta berodde på att medlemmarna inte tagitut hela den intjänade ersättningen utan sparat en del av denna i föreningama.Det sparade kapitalet uppgick tiU mellan . och , per medlem.Om medlemmarna förblivit lantarbetare, skulle de enUgt utredningens mening inteha haft möjlighet till motsvarande kapitaluppbyggnad. femte föreningen hade medlemmarna tjänat in enarbetsersättning som nära anslöt till lantarbetarlönen: Denna förening fickdras med mycket stora skördevariationer på grund av dåligadräneringsförhållanden och gick i likvidation. En jämförelse mellan deföreningar som lyckats bäst och övriga föreningar visar enligt utredningen attde förra vid starten haft en lägre andel lånat kapital och haft större investeratkapital per medlem. Vidare har de haft högre omsättning per medlem ochväsentligt lägre avkastningsvariationer än de andra föreningarna. Dessutom harde hållit medlemmarnas anspråk på årliga uttag inom ramen för i föreningenintjänad ersättning tUl arbete sedan insatserna förräntats. Utredningen anför atterfarenheterna av sambruksföreningen som företagsform i stort sett har varitgoda. Svårigheterna att finna möjligheter atl utveckla företagen arealmässigthar dock medfört problem. Del har sålunda visat sig vara svårt alt i takt medden fortgående rationaliseringen upprätthålla kravet på sysselsättning för femmedlemmar. Vidare har önskemål framförts bl, a. om underlättande avpersonväxling i föreningarna. Samarbetet har i stort sett fungerat väl.Sambruksföreningen har enligt utredningen visat sig vara en företagsform somefter vissa anpassningar till utvecklingen på jordbrukets område m. m. bör ha godaförutsättningar att medge bl. a. från demokratiska utgångspunkter godaarbetsförhållanden för medlemmarna. Utredningenhar även utfört en företagsekonomisk undersökning av samverkan överägogränserna i form av sam verkansföretag för gemensam jordbruksdrift,gemensam animalieproduktion och gemensam vall-fodertorkning. Med gemensamjordbruksdrift avser utredningen i första hand total integration av driften vidföretagen dvs. att animalieproduktion och växtodling drivs gemensamt samt attföretag utan animalieproduktion driver växtodling gemensamt med övrigaföretag. 1975: 70 22 samanimalieproduktion innebär att flera gårdar gemensamt svarar för sådanproduktion. Det gemensamma animalieföretaget förutsätts inte ha egenfoderproduktion utan anskaffar i stället foder från de deltagande företageneller köper foder på marknaden. Med gemensam vallfoder-torkning avses attgrönmassa från flera företag torkas i en gemensam hetluftstork. Utredningenredovisar bl, a, följande erfarenheter av sådan samverkan. Vadgäller gemensam jordbruksdrift är samverkan möjlig för deltidsjordbrukarenframför allt då han önskar minska sin arbetsinsats i jordbruket, då han önskarbli mindre bunden av jordbruksproduktionen samt då han vill ha avlastning vid arbetstoppar.Då deltidsjordbrukaren vill fortsätta att arbeta i jordbruket i oförminskad omfattningmåste produktionen i företaget ökas, om inte det gemensamma företaget gerhonom mer sysselsättning än som svarar mot deltidsjordbrukets andel.Deltidsjordbruk som är för små för att maskiner och byggnader skall kunnautnyttjas rationellt kan med fördel anskaffa dessa produktionsfaktorer isamverkan. Det gäller särskilt när omfattande investermgar är nödvändiga.