prop · FZ03209 · 1975-12-31 00:00:00 — Även genomall åla sig - eller få sig pålagd - förvaltningsuppgift, som ej innebär direktmyndighetsutövning, kan en förening övergå från alt vara privairäilslig lillatt bli offeniligrätlslig. Också utredningen konslaierar f ö,, alt medultrycket del allmänna kan förslås ock.så privaträttsligt organiserade subjekt(betänkandet s, 185), Samhällsutvecklingen framför allt under de senasle årenger åtskilliga 1975/76:209 246 exempel på hur i, ex, de fackliga organisationerna ochhyresgäströrelsen fullgör uppgifter, som eljesi legat på traditionella slalligaorgan. De organisationer som erhållit offentiigrättsligauppgifter måsle emellertid anses i varje fall i den omfattning de ombesörjeroffentliga uppgifter ha förlorat sin lidigare frihel all tvinga någon (vare sigmedborgare eller, enligt förslagel, utlänning) att tillhöra trossamfund,politisk sammanslutning eller sammanslutning för annan åskådning. Förbud molkollektivanslutning till politiskt parti, som f n, ej finns upplaget iIbrslagel, torde sålunda i nu angiven omfattning föfia redan av de här aktuellaföreningarnas faktiska slällning. Alt praktiskl skilja inellan de fall och denomfattning i vilka organisationerna erhållit offentiigrättsliga uppgifter och demdär dé enbart utgör frivilliga iniresselöreningar lorde vara ogöriigt, Inleheller kan man gärna "klyva" en organisations verksainhet på delsällel att man särbehandlar den i de fall då den utövar verksamhet, som berörickemedlemmars räll, och dem då den endasl handlar med verkan för de anslutna.Det är under sådana oinständigheler rikligare all i regeringsformen åtminstoneange den minimistandard som beslår i förbud mol kollekliv anslulning av medlemmarlill åsiktsriktning av del ena eller andra slaget. Del bör tilläggas, all ellsådani förbud uppenbarligen icke bör kunna kringgås genom att enskild medlemfår rält all för sin del anmäla all han ej vill dellaga i kollektivanslutningen;en sådan regel innebär tydligen tvång all ge sin åskådning till känna. Fakulteten är självfallel medvetenom all spörsmålet om kollektivanslutning är en polilisk tvistefråga av slorbetydelse. Det kan emellertid inte hjälpas. Ett syslem, som innebär att det ärmöjligt för sammanslutningar, till vilka den enskilde är tvungen att varaansluten för sin bärgning, all utöva ell faktiskt tvång på medlemmarna attantingen stödja en politisk riktning eller la del krävande stegel atttillkännage en avvikande politisk mening, kan i längden inie godtagas i en fridemokratisk rättsstat, och det lämpligaste tillfället att bestämt markera dennastatsforms minimikrav synes vara då man genom grundlagsliftning fastslår demedborgeriiga fri-och rättigheterna. Fakulteten föreslår en regel (2 kap, 4 tj) av följandelydelse: "Föreskrifterna i 2 kap, 3 tjgäller också till förmån för medborgare gentemot sådan sammanslutning, ivilken medlemskap är av väsentlig belydelse för hans utkomst eller förtillvaratagande av viktiga ekonomiska inlressen. Medborgare får ej genoin sådansammanslutning anslutas till trossamfund, politisk organisalion ellerorganisation för annan åskådning medelst beslut, som innebär all anslutningenomfallar alla de medlemmar vilka icke förklararsig vilja slå utanför ellersomeljesi tvingar medlemall ge sin åskådning lill känna," Del bör tilläggas, att en dylikregel - som bör fullständigas genom särskild lagstiftning om verkan av attsammanslutningsstadgar innehåller grundlagsstridiga bestämmelser - ickeuttömmer de problem som från rälisslatliga synpunkter vållas avorganisationsväsendets snabba tillväxt och alltmer markeradeställning av halvofficiella organ med offentliga uppgifter. Ovan harframhållits att de vid bestridandel av sådana uppgifter måsle uppfylla sammakrav som gäller för myndigheler, Särskill gäller del när de fattar beslul somberör utanförstående. Emellertid släller också frågan 1975/76:209 247 omenskild medlems rättsställning gentemot organisationen och om handläggningenav tvister inellan organisalion och medlem svårlösta problem, där en avvägningmellan föreningsfriheten och organisationens självständighet å ena sidan,enskild rätt å den andra måsle företagas. Om detta icke kan ske i förevarandelagstiftningsärende, synes del angelägel att frågan i hela dess vidd blirföremål för särskild utredning. Av de remissinstanser som inte kräver förbud igrundlag mol kollektivanslutning anför hovrätten för all detfinns fog för ståndpunkten alt frågan ej är sådan all en reglering i grundlagenlämpligen bör förekomma. måsle det emellertid enligl hovrättenframhållas att en kollektivanslutning knappast rimmar med de grundsatser somkommit till ullryck i bl, a, I kap, 2 tj och 2 kap, 3 tj i förslagel, Särskillär della förhållandet om en kollektivanslutning skulle tillämpas så all den sominle vill vara ansluten inte kan nå detta mål utan att ge lill känna sinåskådning. Det bör erinras om alt frågorna om kollektivanslutning kan kominaatt få mera allmän aktualitet än de har . Del kan finnas ett iniresse förolika grupper att i opinionssammanhang och liknande sammanhang söka uppvisa enslor och enhetlig uppslutning kring gruppens manileslaiioner. Det kan,exempelvis för personer som tillhör minoritetsgrupper med eget kultur- ochsamfundsliv, inte sällan vara svårt alt utträda ul en gemenskap, 6 Det materiella skyddet för de "kroppsliga" fri- och rättigheterna Ulredningens förslag lill skydd för de"kroppsliga" fri- och rättigheterna har över lag godtagits, I någrayitranden framförs dock krilik och önskemål om kompletteringar. Den främsla innebörden av förslagel, såvitt gällerskyddel för rörelsefriheten i allmänhet, är enligt JK att strafflagstiftningentill allra största delen lämnas utanför det förstärkta skyddet. Detta belyder isin lur en skillnad mot skyddsregleringen för opinionsfrihelerna, vid vilkasåväl gällande som framlida slraffstadganden av utredningen förutsätts blivaläckta antingen "definitionsmässigt" eller genom ändamålsangivelser.Om förslagel godtas kommer alltså all i lämligen oinskränktomfattning alltjämt kunna begränsa rörelsefriheten genom alt i vanlig laginföra frihetsstraff Detsamma gäller frihetsberövanden i andra syften, t, ex,för all bereda vård. Man kan därför säga alt rörelsefriheten i stort setl iniekommer all skyddas mer än sådana fri- och rättigheter som inle får sin plats iRF, Åtminstone i regel kan nämligen ej heller sådana andra fri- och rättigheterbegränsas annal än genom lag. Tilläggas må alt reglerna i 2 kap, 13 jj mereller mindre har karaklär snarare av målsäitningsstadganden än rättsregler ochall de då i vart fall i hög grad ger utrymme för subjektiva värderingar, lagil upp frågan omförbud mot utlämning av svensk medborgare lill främmande stal, men har funnitatt del med hänsyn till gällande ullämningslagsliftning är svårt Prop.1975/76:209 248 attuppställa en enkel och lättillämpad grundlagsregel härom (s, 142), Härvidhänvisar uiredningen bl, a, lill att svensk medborgare f n, enligt särskildalagar kan utlämnas till annat nordiskt land. Förslag i ämnel framläggs därförinle, - Eftersom frågan om införande i RF av förbud mot utlämning av svenskmedborgare inle torde vara av polilisk natur, anser JK sig kunna framlägga sinsyn på ämnet. Enligt hans mening måste ett sådani förbud i princip anses varalika angeläget som förbuden i 2 kap, 6 tj. Härtill kommer all ell förbud motutlämning torde få betydligt slörre praktisk betydelse än exempelvis förbudetmol landsförvisning, JK vill därför beteckna del som en väsentlig brist om RFinte innehåller ett principiellt förbud mol utlämning av svensk medborgare lillannal land. Eftersom del inte torde möta några oöverkomliga svårigheler allbereda täckning för gällande lagar om utlämning till annat nordiskt landföreslår JK alt i 7 tj införs en bestämmelse om absolut förbud alt utlämnasvensk medborgare till utom-nordiskt land, Rälten att fritt lämna riket bör enligt hovrälien torVäslra kunna göras någol starkare genom all del siadgas förbud altuppställa hinder för eller all otillböriigt försvåra en ulfiyltning.Erfarenheter från utlandet visar att en ulfiytlning kan effektivt hindrasgenom ekonomiska ingripanden eller genom andra ingripanden, såsom exempelvismol den ul-flyltandes familj, Enligl hovrätten jör Väslra kan del vidaresynas motiverat all göra skyddet mot förlust av svenskl medborgarskap starkareän vad som följer av bestämmelsen i 2 kap, 6 tj andra slyckel. Kraven pånuvarande eller tidigare bosättning här har inte närmare motiverats. Utlandssvenskarsbarn, som aldrig varil bosalla här, skulle exempelvis inte omfattas av skyddet,- I detta sainmanhang bör observeras att den i 2 kap, 6 ij första stycketstadgade friheten för alla medborgare all resa in i riket skulle kunnaomintetgöras genom alt utlandssvensk, som ej åtnjuter skydd enligt andrastyckei, berövas sitt svenska medborgarskap inför en planerad bilresa, - Även iett annat hänseende kan formuleringen av bestämmelsen i andra slyckeldiskuteras, I belänkandet (s, 143) har erinrats om att bestämmelsen fiir sesmol bakgrund av vår medborgarskapslagstift-ning. Medborgare, som är eller varitbosalt här, kan enligl medborgarskaps-lagsiiftningen inte förlora sillniedborgarskap utan eget initiativ. Av närmasl lekniska skäl har utredningen ejansett sig kunna ge direkl uttryck i lagtexten för denna princip. Del angesemellertid att en sådan regel kan anses följa av grunderna för den föreslagnabestämmelsen i RF, Hovrätten anser att nu diskuterade princip bör vara direktmarkerad i bestämmelsen. Efter del att JO har förklarat sig ense meduiredningen om att reglerna i de internationella fri- ochrättighetskonvenlioner som har anslutit sig till inte är lämpade fördirekl lillämpning av svenska domstolar och myndigheter (3,7) tillägger han,att delta inte hindrar att grundlagstexten utformas i nära anslulning lill konven- 1975/76:209 249 t i o n s t e X t e r n a , Så har enligt också skett. Emellertid möter härett problem. Om man i vår grundlag nämner och delvis reglerar ett myckel stortanlal av de fri- och rättigheter som också nämns i de internationellakonventionerna, kommer därmed varje underlåtenhet all nämna någon sådan fri-och rättighet att falla i ögonen. Det är visseriigen rikligt, som utredningensäger, att konventionerna inte kräver att staterna skall skydda dekonvenlionsfästa fri-och rättigheterna genom föreskrift i grundlag. Det ler sigändå egendomligt och ger anledning tili undran, kanske också oro, om de flesiafri- och rättigheterna nämns i grundlagen men inte alla. Delvis har utredningenanfört godtagbara skäl för att inte medtaga en del fri- och rättigheter igrundlagen. Men det finns andra konvenlionsfästa fri-och rättigheter mot vilkasupptagande i grundlagen ingen rimlig invändning borde kunna göras (annat änmåhända att det är självklart att dessa fri-och rättigheter inte får kränkas,men gäller delta inte också en stor del av det som föreslagits bli medtaget? ).Lundvik vill belysa det sagda med några exempel, alla hämtade fråneuropakonventionen med tilläggsprotokoll, - Konventionenupptar under artikel 4 mom, 1 bestämmelsen, att ingen må hållas i slaveri ellerträldom. Motsvarighet härtill saknas i förslagel, - Fjärdelilläggsproiokollet upptar under artikel I regeln, all ingen må berövas sinfrihet enbari på grund av oförmåga all fullgöra avtalad förpliktelse, Någol sådantförbud återfinns inle i förslaget, - Samma tilläggsprotokoll stadgar i artikel4 förbud mot kollektiv utvisning av ullänningar. Ej heller härtill finns någonmotsvarighet i förslaget. vill ifrågasätta, om inte förslagel börkompletteras med regler motsvarande de berörda. Även slatens önskarett förbud mot kollekliv utvisning av utlänningar i RF, Vad härefter avser s k y d d e tför kroppslig integritet finner , svenska sektionen, attförbudet mot dödsstraff har markerats bättre i förslaget än i gällande lag. Detär enligl sektionen angeläget all del klart skall framgå av de blivandeförarbetena att förbudet mol dödsstraff gäller också för krigslid, Enligl kanunarrätten i Sundsvallger utformningen av utredningens förfaiiningsförslag i vissa avseenden utrymmeför viss osäkerhet angående innebörden. Som exempel kan nämnas förbudet moltortyr i den föreslagna 5 tj i 2 kap, Självfallel kan olika meningar råda ominnebörden av begreppel tortyr, Uiredningen har emellertid enligl kammarrätieni delta och andra fall då del inte utan olägenheter kunnal undvikas att användatill sin innebörd mindre precisa uttryckssätt gjort klarläggande uttalanden isin molivering. Med dessa uttalanden torde uirymmei fören ej avsedd tolkning avbestämmelserna vara starkt begränsat. , svenska sektionen, och Konimiltén Jör mänskligarättigheter: psykiatriska övergrepp föreslår all förbudet mol tortyr eftermönster av artikel 7 i , resp, artikel 3 i europakonventionenskall kompletteras med förbud mot "(grym.) Prop.1975/76:209 250 omänskligeller förnedrande behandling eller bestraffning". i finner det angelägetatt det i grundlag klart utsäges, all enskild inte mot sin vilja får utsättasför medicinska experiment. Detta kan lämpligen ske genom ett lillägg lill 2kap. 5 ij, I historien flnns tyvärr alltför många exempel på hur enskildapersoner blivit utsatta för medicinska experiment, vilka sanktionerats ellerbeslutats av vederbörande lands regim, Koinmiiién jör inänskliga rättigheter: psykiatriskaövergrepp önskar också all grundlagen förbjuder alt enskild mot sin viljautsätts för medicinska experiment. Kommittén påpekarail människans rättighetatt själv bestämma vilken pyskiatrisk behandling hon önskar varken är skyddad iregeringsformen eller i någon annan lagsliftning. Den kliniskaexperimenlverksam-helen på institutionaliserade patienter är enligt kommitténsynneriigen utbredd i , Dessa patienter har i de flesia fall intekännedom om att den behandling de mottar i själva verket utgörexperimentverksamhet. Läkare som utövar experimenten ber i många fall ompatientens tillstånd till experiment, men kommittén har inte i något falliräffal på den omständigheten att läkaren verkligen givit alla informationerom risker, bieffekter etc, till patienten. Läkaren har f ö, inte skyldighetenligt gällande lagstiftning att erhålla skriftligt godkännande från patienteninnan experiment påbörjas, 1 anslutning särskill lill vad fri- ochräiiighelsutredningen på s, 147 angivit om att en sådan särskildrällssäkerhetsgaranti som domstolsbeslut om husrannsakan och liknande intrånginte går alt förena med gällande rätt. vill uiredningen om anonymilei vidbeslag och husrannsakan anmärka att den kommer att föreslå en principiellregel, enligt vilken, i de fall risk föreligger för anonymilelskränkning,beslag eller husrannsakan ej skall få ske utan rättens tillstånd. Vad gäller rätten till förtrolig kommunikation föreskrivsnu i regeringsformen, påpekar postverket, att varje medborgare är skyddad motalt myndighet utsätter honom för inirång bl, a, i hans postförbindelser, 1betänkandet föreslås i detta avseende i stället ett stadgande om alt varjemedborgare i förhållande lill det allmänna är skyddad mot undersökning av post.1 belänkandet anförs alt någon ändring inte åsyftas på denna punkt jämfört medvad som stadgas i regeringsformen. Nuvarande stadgande förefaller dockenligt postverket sträcka sig längre än del av uiredningen föreslagna.Nuvarande stadgande synes sålunda förhindra inle bara undersökning av post utanäven försvårande och avbrytande av poslförbindelser. Med hänsyn härtillförordar postverket ell sladgande av samma innebörd som det nuvarande, -förutsätter att sladgandet i här berört avseende inte lägger hinderi vägen för sådana förändringar i fråga om posiförbindelserna som är betingadeav förutsällningarna för postverkels verksamhet eller av villkoren förpostbefordran av försändelser. måsle ju ha möjlighel att utan hinderav här avsetl grundlags- Prop.1975/76:209 251 Sladgandeändra postförbindelser, avgifter och andra villkor, när t, ex, de driftsmässigaeller ekonomiska förutsättningarna för verksamheten gör del nödvändigt, även omen kunds poslförbindelse därigenom kan komma att försvåras. Likaså måste delenligt postverket givetvis finnas möjlighel all i kontrollsyfte undersöka t,ex, en trycksaksförsändelse för alt utröna om den uppfyller villkoren förbefordran som trycksak eller att avbryta distribution av post genom postbox omkunden inte betalar fastställd avgift för denna distributionsform, Utredningens slällningstagande beträffande fackligafriheter godtas eller lämnas utan erinran av det stora flertaletremissinstanser, däribland Landstingslorbundei. TCO och SACOtSR släller sig bakom ochhänvisar lill de skrivelser från resp, organisation som har getts inlill fri- och räitigheisutredningen. En ledamot i länsslyrelsen i länansluter sig i denna fråga lill den uppfaltning som ledamoten harframfört i en reservation lill utredningsförslaget (s, 252), Juridiska jäkulleten vid Lunds universiiei vill drauppmärksamheten till en särskild aspekt av organisationsväsendet såsomrättsligt problem, nämligen möjligheten för nyetablerade organisationer attgöra sig gällande på framför allt det arbetsräilsliga området. Del i och försig omfattande skydd för föreningsrätten som utredningen föreslår gäller iförsta hand gentemot det allmänna; den fackliga friheten enligt den föreslagna2 kap. 19 ij avses emellertid också slå igenom i privalrättsliga förhållanden.Effektivt blir skyddet emellertid icke, om etablerade organisationer kan göraanspråk på ensamrätt alt sluta avtal med den fackliga motparten. Utredningenhar (s, 154) tillfrågat de tre organisationerna LO, TCO och /SR om dessafinner del lämpligt med ytterligare stadganden om de fackliga friheterna igrundlag, I en gemensam skrivelse lill uiredningen har, heter det, "LO:soch TCO:s jurister förklarat, att man från dessa organisationers sida inte önskarytterligare grundlagsregler av den lyp som har diskuterats i dettakapitel". Med delta - måhända icke oväntade - svar har utredningentydligen ansett problemen kunna avfärdas. Fakulteten uttrycker förhoppningen,all en fortsatt utredning om organisationernas slällning bygger på ettbetydligt bredare underlag, 1 detta sammanhang kan hänvisas också lill ettyttrande av juridiska fakulteten vid universUet (niajoriteten), som harredovisats under 5,8, erinrar om attutredningen påpekar alt ett krav som måste kunna ställas på enrättighelsreglering i grundlag är all politisk makl inte får föras över lillicke politiska organ, t, ex, domstolarna, Förbundel instämmer i deltakonstaterande, Mol bakgrund av ovan nämnda grundsals släller sig förbundelfrågande lill fri- och rällighetsulredningens Prop.1975/76:209 252 beslutall nu avslå från att införa regler om "rätt för arbetstagare att görapolilisk propaganda på arbelsplalsen". - Uiredningen hänvisar till arbetsrättskommilténspågående arbeie med dessa spörsmål. har emellertid arbelsrätlskommitlénpresenterat sitt förslag, 1 della föreslås bl, a, all arbetsplatsen sompolitiskt forum överlämnas till representanter för löntagarna - dvs, defackliga organisationerna. Mot bakgrund av den bindning som finns mellan denstörsta fackorganisationen och del största partiet föreligger här ell stort hotmol ö\Tiga partiers möjlighel att göra sig gällande på arbetsplatsen. Motivetför fri- och räiiighelsutredningen alt inle ta ställning i frågan om rätt förarbetstagare alt göra politisk propaganda på arbetsplatsen har sålundabortfallit, Förbundel anser därför all del är ett ansländighelskrav av fri-ochräitigheisutredningen alt ta slällning i denna fråga. Frågan tangerar kravet påalt politisk makt inle får överföras lill icke politiska organ. Antingentillåter man polilisk propaganda för alla partier på arbetsplatsen ochinskränker denna endasl med hänsyn lill ordningen på arbetsplatsen eller anserman all polilisk propaganda på arbetsplatsen inte skall få förekomma på grundav risk för produklionsslörningar och försvårande av arbetsgemenskapen ochlåter bli alt ta upp frågan i rätlighetskalalogen, - Förbundet anser altpolilisk propaganda inte bör tillålas på arbetsplatsen. Partipolitiska aktionerkan, enligl förbundel, vålla konfiikier som går ut över arbetsgemenskapen,gäller särskill på de mindre företagen, där varje arbetstagare är direktberoende av sina arbetskamrater. Utredningens slällnin.sslagande beträffandeegendomsrätten får ell blandat mottagande. Flertalet remissinstanser godtarutredningens ståndpunkt, däribland hovrätten för Väslra , fem ledamöteri i . i (majorileien)och LO. Rätlen lill ersättning \'id expropriation elc, kanenligt hovränen for synas osäker nied hänsyn till all intet ilagförslagel sägs om storleken av denna ersättning. Den tingstenska utredningenföreslog att lagen skulle innehålla beslämmelser om skälig ersäitning.Hovrätten är av den uppfattningen att en bestämmelse utan ersättningsnormnärmast kan erbjuda en säkrare ersättningsräli. Hovrätten utgår därvid från attbakom stadgandet ligger en given förutsättning att den som utsattes förexpropriation skall hållas skadeslös. Att regelsystemet och tekniken för attbesiämma ersäitning förfinas för att man skall undvika att ersätta mer änrealiserade förluster innebär självfallel inget intrång i ersättningsrätten, -All skyddel skall gälla också för Juridiska personer bör komma lill ullryckdirekl i bestämmelsen, LO betraktar inte den enskilda äganderätten i sigsom någon förutsättning för ett demokraiiski samhälle. Därför anser LO att stadgandetrörande ersättning för expropriation ej bör placeras under 2 kap, omgrundläggande fri- och rättigheter ulan som lidigare stå kvar i 8 kap. Prop.1975/76:209 253 Av de instanser som är kritiska mot utredningenutlalar de fiesta att någon form av ersättningsnorm bör skrivas in i RF, , juridiska fakulteten vid Uppsalauniversitet (majoriteten), i (majoriteten), fyraledamöler i I . och moderaia samlingspartiels kvinnoförbund ärpositiva till all ordel "skälig" skrivs in i RF före ordet "ersättning", hovräti har svårt all se sakligt bärande skälmot att förstärka 10 tj med ordet "skälig" framför"ersättning", särskill som grunderna för ersättningen i alll fallskall bestämmas i lag. Hovrätten hänvisar i övrigt till sitt yttrande 31,3,1970över expropriationsulredningens belänkande "Expropriationsändamål och expropriationsersättning"(SOU 1969:50-51), i (majoriteten)citerar utredningens motivuttalande (s, 155) att det är självklart att lag sombestämmer ersättnings-grunderna inte ges den innebörden att expropriation fårske mot symbolisk ersättning, - finner del betänkligt att maninte i ett förslag lill grundlag strävar efter att så fullständigt som möjligtreglera en fråga i lagtexten. Denna bör, så långt möjligt, bringas iöverensslämmelse med motiven. anser att del i lagtexten börfastslås alt skälig ersättning skall ulgå. konstaterar att förslageti 2 kap, 10 tj fastslår all varje medborgare skall vara tillförsäkradersättning enligl grunder som bestämmes i lag för det fall alt hans egendomtages i anspråk genom expropriation eller annat sådant förfogande. Därmed kananses vara fastställd den allmänna principen men därutöver klariäggs inte hurersättning i olika fall skall bestämmas, 1 och för sig kan delta naturligtvisförsvaras, eftersom reglerna om hur ersättning skall beräknas inte torde ha sinplats i grundlag utan i de olika lagar som reglerar inskränkningarna i denenskildes förfogande över sin egendom, - Förbundel finner dock alt det inte ärtillräckligt all i grundlag fastslå enbart den allmänna principen utan att deldärutöver erfordras någon regel som anger hur ersättning skall bestämmas.Svårigheten att finna en lämplig avfattning är naturligt nog belydande,efiersom spe-cialbeslämmelserna måsle få sin plats på annal ställe än igrundlagen. En av reservanterna i utredningen har för sin del velat markerasill slällningstagande med alt ange all ersättningen skall vara"skälig". Även om en dylik definition lämnar utrymme för olikatolkningar kan den enligt förbundels mening accepteras, hävdar alt grundlagsregelnom egendomsrätt bör innehålla en kvaliletsbestämning som ger uttryck förlikabehandlingsprincipen.