prop · FY0340 · 1975-12-31 00:00:00 — Den ena är, att en tjänsteman avdelas elleranställs för att på dellid svara för konsumentvägledning och härmedsammanhängande frågor. Den andra är, atl flera kommuner samarbetar om en konsumenlsekreterare. Beträffandeden första lösningen konstateras, alt del torde vara mycket svårt förtjänstemannen atl på mindre än halvtid kunna fullgöra konsumentvägledningen,sköta övriga löpande uppgifter och dessutom hålla sig informerad omutvecklingen på det konsumentpoliliska området. Om en tjänsteman harandra uppgifter i kommunen är del enligt arbetsgruppen två ytterligareförhållanden, som särskilt bör framhållas. För all vägledningsverksamhetenskall vara verkningsfull måste det slå klart för konsumenlerna alltjänstemannen i fråga har funktionen som konsumenlsekreterare. Vidare är detav vikt atl de andra uppgifter, som tjänstemannen handlägger, på ett naturiigtsätt är förenliga med konsumentverksamheten. Som en möjlig kombination anges,all konsumentsekreteraren också svarar förviss information eller utredningsverksamhet. Medhänsyn lill de föreslagna åtgärderna beträffande den regionala verksamheten(jfr. s. 22) anser arbetsgruppen del angelägel, alt tillräckliga personalresurseravsätts redan från början. Sålunda väntas slora krav komma atl ställas påverksamheten även under uppbyggnaden. Exempelvis är behovet av information omvägledningsfunktionens befintlighet speciellt markerat i inledningsskedet.Betydande resurser kan åtgå för all föra ul denna information på ettverkningsfullt säu. Konsumentsekreleraren behöver också på elt tidigt stadiumupprätta kontakter med kommunala och andra organ samt med organisationer avolika slag. Fråganom konsumenisekreterarens kompetens las härefter upp lill övervägande. Härvidframhålls inledningsvis atl det svårligen låter sig uppställas någradetaljerade riktlinjer för vilken bakgrund en blivande konsumentsekreterarebör ha. Några synpunkter anges dock. Även om faktaunderiag på olika sätt börfinnas alt tillgå i arbetet, är det enligt gruppen tydligt atl konsumentsekrelerarenmåste besitta en relativt god orientering i en mängd tämligen artskilda frågor.De dominerande områdena är hushållning och ekonomi i olika hänseenden samtfrågor om konsumenternas lagliga rättigheter. Motdenna bakgrund menar arbetsgruppen all konsumenisekreterarens teoretiska och ulbildningsmässigabakgrund kan vara hushållsekonomisk eller samhällsvetenskaplig. Vidare är deten klar fördel, om vederbörande har juridiska kunskaper, i första hand på del konsumenirältsligaområdet. Gruppen anser dock inle, att högre teoretisk utbildning är ett krav.Studier vid folkhögskola, olika bildningsförbund etc. anses vara en minst likalämplig bakgrund. Avgörandebetydelse bör enligt gruppen tillmätas förmåga atl sköta kontakter medmänniskor, förelag, organisationer och myndigheter. Erfarenheter från offenlligförvaltning eller från handeln kan härvid vara av värde. Rekrytering bör ocksåkunna ske bland personer med erfarenheter från folk-rörelsearbeie, anförs det. 3.2.3Effekter på central och regional nivå Denförordade utbyggnaden av den kommunala konsumenlpolitiska verksamheten kommeralt ställa ökade krav på bistånd från de redan etablerade konsumentorganen,konstaterar arbetsgruppen. Sålunda kan kommunerna i inledningsskedet behöva rådi fråga om verksamhetens uppläggning och innehåll. Vidare är det sannolikt all konsumenlsekrelerarnai del dagliga arbetet ofla behöver råd och uppgifter från särskilt sakkunnigainom olika områden. Kommunerna kan också behöva hjälp med konsumenlsekrete-rarnasfortbildning. En utbyggd verksamhet antas härutöver medföra, atlkonsumentproblem i högre grad än f n. kan samlas upp och påkalla relativtomedelbara ålgärder. Ökade krav kommer därför att ställas på central ulredningskapacilet,menar arbetsgruppen. Särskiltframhålls vikten av atl tillräckliga resurser redan i ett inledningsskedeavsätts för alt möta de krav, som den kommunala verksamheten kommer altmedföra. Arbetsgruppen har därför undersökt huruvida den nuvarandeorganisationen är så , alt den kan lämna kommunerna erforderiigt bistånd.Övervägandena har begränsats till hemkonsulenterna och . Hemkonsulenternahar utgjort en viktig del av den konsumentpolitiskaadministrationen, framhålls del. Deras uppgifter och organisatoriska ställninghar skiftat med de nya krav, som ställts på verksamheten. De nuvarandeuppgifterna sammanfattas i konsumentvägledning, spridande av allmän informationinkl. utbildning och vissa utredningsål-gärder samt stöd till kommunalverksamhet. 1 anslutning lill arbetet med dessa frågor rapporteras problem ochandra förhållanden av intresse lill . Med dessa arbetsuppgiftersom utgångspunkt har arbetsgruppen analyserat behovet av en regionalorganisation i del läge då den kommunala verksamheten är utbyggd. F. n.utförs konsumentvägledning av kommunala tjänstemän och av hemkonsulenterna.Under uppbyggnaden av den kommunala verksamheten, då ännu få kommuner påbörjatnågon egentlig verksamhet, har detla varit nödvändigt för att konsumenternasbehov av stöd i olika situationer skulle kunna tillgodoses, anförarbetsgruppen. Om den kommunala vägledningen byggs ul kommer dock situationen atlförändras. Enligt arbetsgruppens förslag skall vägledningen vara enkommunal uppgift. Den logiska följden härav är all vägledning på regional nivå inlesamtidigt bör upprätthållas, menar gruppen. Hemkonsulenternasprider f. n. i stor utsträckning allmän konsumentinformation. De har vidareen betydelsefull planeringsfunktion. Denna allmänna verksamhet omfatiar enligtarbetsgruppen bl. a. utställnings- och mötesverksamhet, utbildning ikonsumentfrågor saml centralt upplagda, riksomfattande informationskampanjer. Arbetsgruppenkonstaterar, att de kommunala konsumentpoliliska organen bör kunna hjälpaandra organ all sprida allmän konsumentinformation. Enligt gruppens förmenande lordekonsumentsekreterarna kunna överta flertalet av de uppgifter härvidlag, som f n.utförs av hemkonsulenterna. Utan tvivel kommer dock vissa informationsaktiviteieratl även fortsättningsvis med fördel bedrivas av regionalt verksamma organ,såsom länsstyrelserna och länsavdelningar. Entredje huvuduppgift för hemkonsulenterna är alt stödja den kommunalaverksamheten. Sålunda bistår konsulenterna kommunerna vid uppbyggnaden avverksamheten. Vidare lämnar de råd lill kommunala vägledare för det löpandearbetet i kommunerna. Arbetsgruppenberör närmare förutsättningarna all bibehålla en stödjande verksamhet förkommunernas räkning på regionall plan. Härvid konstateras bl. a., atl den nuförordade kommunala verksamheten förutsätts bli utbyggd Del är därför inle nödvändigt med särskilda resurser på regionalt planför själva ulbyggnadsverksamheten. En annan fråga är huruvida en regionalverksamhet behövs för atl bistå kommunerna med sakupplysningar i del löpandearbetet. Det bör kunna vara en fördel om särskild sakkunskap för dessauppgifter finns på regional nivå. Arbetsgruppen har emellertid inte funnit detmöjligt all föreslå en bibehållen regional organisation för hithörandeuppgifter. Del är huvudsakligen två skäl som legat bakom denna bedömning.Sålunda konstateras, att nya produktområden har inordnats i verksamheten, atlvaror och tjänster har blivit flera och mera komplexa och atl pågåendelagstiftning på området ställer nya krav på verksamheten. Detta innebär enligtarbetsgruppen atl nya och högre krav måste ställas även på innehållet i dendirekta konsumentvägledningen, varigenom det ofta blir nödvändigt för konsumenlsekrelerarnaall fråga specialister lill råds. Det är enligt arbetsgruppen inle realistisktatl räkna med all den sakkunskap, som fordras i detta sammanhang, inom rimligakostnader skall kunna tillhandahållas regionalt. Vidareframhålls behovet av att de rådgivare, som konsumenlsekrelerarna vänder sig till,har tillgång till de senaste erfarenheterna på de områden som aktualiseraseller all sådan information skyndsamt kan skaffas fram. Det konstateras atlregionall verksamma tjänstemän inte helt kan svara mot dessa önskemål.Upplysningar måste därför inhämtas från . Den omvägsom konsumenlsekrelerarna måsle gå, om den regionala funktionen bibehålls,finner arbetsgruppen från flera synpunkter olämplig. Arbetsgruppenanser därför, alt den löpande kommunala verksamheten bör Slå i direkt kontaktmed . Arbetsgruppenkonstaterar baretter att väsentliga delar av den nuvarande regionalaverksamheten kommer att åligga kommunerna. De uppgifter av konsumentpolitisknatur som även framgent kommer alt åligga länsstyrelserna är enligt gruppenemellertid inte sådana, atl särskilda personalresurser härför är motiverade.Arbetsgruppen föreslär därför, atl hem-konsulenttjänsterna dras in och att deresurser som därvid frigörs används för atl stärka den centrala organisationensservice lill den kommunala verksamheten. Med hänsyn till att den kommunalabudgeten omfattar kalenderår föreslås indragningen ske fr. o. m. den 1 januari1976. Del framhålls dock, atl förslaget bygger på förutsättningen att denkommunala verksamheten byggs ut efter de riktlinjer, som arbetsgruppen angett.Om så ej sker anses det inle försvariigt atl dra in hemkonsulenlljänsterna. Detjänstemän, som i. n. innehar hemkonsulentljänster, antas på ett naturiigtsätt kunna inordnas i den kommunala verksamheten. Del övervägande antaletkommuner som här är i fråga förutsätts finna det värdefullt alt direkt kunnaanställa tjänstemän, som i hög grad uppfyller de krav som kan ställas på konsumenlsekrelerarna.I enstaka fall är en övergång till inte möjlig. Härvid börenligt arbetsgruppen särskilt uppmärk- sammasbehovet av all bereda de tjänstemän i hemkonsulentkåren som är över 60 årmöjligheter lill fortsatt statlig tjänst. Arbetsgruppenbehandlar härefter resursbehovet hos . Det konstaleras all högakrav i elt inledningsskede kommer att ställas på verkels rådgivning i fråga omlämpligt referensmalerial m. m. för vägledningsverksamhelen och om denkommunala verksamhetens uppläggning i övrigt. Särskilt framhålls vikten av allkonsumenlsekrelerarna redan från början har tillgång till grundläggandedokumentation i viktiga konsumentfrågor. Ökade krav kommer enligt gruppen attställas även på samordning internt av verkels insatser gentemot kommunerna. 1sammanhanget understryks särskilt viklen av all verket på elttillfredsställande säll kan hanlera sådana problem, som av kommunernarapporteras in för atl åtgärdas. Även här ställs krav på samordning. Enviktig uppgift för verket blir fortbildning av konsumenlsekreterare, anförs detvidare. Fortbildningen kan delvis avse komplettering av tidigare kunskaper ochär då aktuell huvudsakligen i samband med den kommunala verksamhetensutbyggnad. Av mera regelbunden karaktär blir sådan fortbildning, som erfordrasför all konsumenlsekrelerarna skall vara orienterade om aktuell lagstiftningoch om de senaste rönen på konsumenlområdel. måsle enligtarbetsgruppen känna elt centralt ansvar för dessa frågor. Uppläggning ochadministration föreslås skötas av verket i samråd med . Konsumentverketförutsätts också lämna viss allmän information om förekomsten av kommunalverksamhet. Arbetsgruppenframhåller särskilt betydelsen av den rådgivning i enskilda sakfrågor somverket måsle lämna lill konsumenlsekrelerarna. Härvid anförs bl. a. all direklrädgivninglill kommunerna för alt vara verkningsfull måsle vara tillgänglig.Höga krav måste ställas pä sakkunskapen hos dem, som avdelas för hithörandeuppgifter. Dessa tjänstemän måsle ha tillgång lill och behärska det material,som återfinns i verkels samlade dokumentation. Som lämplig grund förspecialisering anges de olika arbetsområden, som har all verkainom, dvs. f. n. mathållning, bostad, beklädnad samt frilid, resor m. m.Härutöver framhålls behovet av juridisk sakkunskap för alt vara konsumenlsekrelerarnabehjälplig med konsumenirältsliga problem. Häreftererinrar arbetsgruppen om all kommunerna bör kunna rapportera lill konsumentverketsådana förhållanden, som på något sätt befinns otillfredsställande. Det ärenligt gruppen angeläget, atl tilldelas resurser för all snabbtkunna vidta de ålgärder, som påkallas av konsu-menlsekrelerarnas rapporter. Iförsta hand gäller detla verkels utrednings-kapacitet. Genomindragningen av hemkonsulenlljänsterna beräknas 3,3 milj. kr. Detföreslås all dessa resurser i den takt som de blir disponibla användsför alt åstadkomma den nödvändiga förstärkningen av . Arbetsgruppenövergår härefter till effekterna på verkets organisation. Inledningsvisframhålls, all definitivt ställningstagande till dessa frågor bör anstå lilldess alt ytteriigare överväganden gjorts. Målsättningen bör enligt gruppen varaall smidigt anpassa de centrala åtgärderna till de krav, som i olika skeden avden kommunala utbyggnaden ställs på verket. Frågor om inrättande av tjänster m.m. behandlas därför inle närmare. Några riktlinjer för den centralaorganisationen . Detär enligt arbetsgruppen lämpligt atl en särskild enhet inom konsumentverketföljer den kommunala verksamheten och svarar för kontakter med kommunerna ifrågor om verksamhetens uppläggning och innehåll. En sådan enhet finns redaninom verket, nämligen enheten för regional och lokal kontakt. Denna enhet äremellertid inle dimensionerad för ett läge, där den kommunala verksamheten ärmera allmänt utbyggd. Det föreslås all enheten förstärks och benämnskommunenheten. Denärmare arbetsuppgifterna inom kommunenheten föreslås omfatta kontakter medkommuner och andra utomstående organ beträffande konsumentpolitiskverksamhet saml bistånd till kommunerna i frågor av allmän karaktär både isamband med uppbyggnaden och i det löpande arbetet. Enheten föreslås vidaresvara för alt konsumentpolitiskl material insamlas och på lämpligt sätttillhandahålls kommunerna. Kommunenheien föreslås också kunna ha ettövergripande ansvar för att de problem som kommunerna rapporterar lill verketbeaktas och om möjligt åtgärdas inom berörda delar av verket. Närdet gäller organisationen av den löpande rådgivningen till konsumenlsekrelerarnamenar arbetsgruppen atl en lösning bör eftersträvas, där rådgivningen lämnas avtjänstemän, som är i nära kontakt med den utredande verksamheten. Detär enligt gruppen också viktigt, all naluriiga kanaler skapas för beaktande avde problem, som konsumentsekreterarna rapporterar in. Viktenav atl verkets juridiska kapacitet förstärks framhålls särskilt. Härutöverföreslås personalförstärkningar för att möta de ökade krav på verkets utrednings-och allmänna informationskapacitel, som den kommunala verksamheten kommer attmedföra. 4.1Behovet av en konsumentpolitisk verksamhet m. m. Sågott som samtliga remissinstanser vitsordar behovet av en lokal konsumentpolitiskverksamhet och lillstyrker med få undanlag all den byggs upp under kommunall huvudmannaskaphuvudsakligen enligt arbetsgruppens förslag. atlen aktiv lokal konsumentverksamhet är en grundläggande förutsätining för attkonsumentpolitiken skall vara framgångsrik. Verket noterar att kommunerna har sloraförutsättningar atl svara för konsumentpoliliska uppgifter och lillstyrkerdärför i huvudsak promemorians förslag angående kommunernas medverkan ikonsumentpolitiken. Kommunförbundetkonstaterar alt det tidigare fastlagts all den konsumentpoliliska verksamhetenbör vara en uppgift för offentliga organ och alt kommunerna redan haruppgifter som ligger denna verksamhet nära. Mol denna bakgrund och då enstatlig lokal organisation skulle sakna erforderiig organisatorisk förankringi kommunerna finner förbundet ett kommunall ansvar för den lokala konsumentpoliliskaverksamheten vara riktigt. Marknadsdomstolenframhåller atl föreliggande förslag synes lägga en god grund för en önskvärdväl förankrad lokal konsumentpolitisk verksamhet. Länsstyrelseni hälsar den föreslagna uppbyggnaden av kommunalkonsumentvägledning med tillfredsställelse eftersom den lar sikte på all skapaden lokala anknytning, som fordras för att stärka resurssvaga och särskiltutsatta konsumenter. I framhåller atl en kommunalverksamhet gör det lättare atl uppnå det särskilt angelägna målet att komma ikontakt med konsumentgrupper, som av olika skäl har svårigheter alt skaffainformation i konsumentfrågor, exempelvis pensionärer, handikappade ochinvandrare. KF-LO-TCO,som är positiva till en verksamhet, understryker alt det på del lokalaplanet finns uppgifter för vilka folkrörelserna har stort ansvar. Del erinras bl.a.om alt konsumentföreningarna bedriver konsumentinformation och bevakarkonsumenternas intressen i samhällsutvecklingen. Vidare framhålls atl defackliga organisationerna och bildningsor-ganisalionerna gör slora insatser,inte minst när del gäller opinionsbildningen på området. Det kan enligt KF-LO-TCOinte bli fråga om alt organisationernas verksamhet överförs till kommunerna. 1stället måsle samhällets och organisationernas insatser komplettera varandra. KF-LO-TCOföreslår att man i fortsättningen noga preciserar vilka uppgifter på det konsumentpoliliskaområdet som är samhälleliga och vilka som tillhör folkrörelsernas verksamhet.Liknande synpunkter anförs av ABF. Eufåtal instanser, huvudsakligen kommuner, ställer sig avvisande lill arbetsgruppensförslag. Sålunda menar atl man av försöksverksamheten medlokala konsumenlkommilléer inle kan dra slutsatsen att en verksamhetskulle leda lill bättre direktkontakt än den som hemkonsulenterna kan uppnå.Kommunen anför vidare, atl del lorde vara tveksamt om hithörandeverksamhetsområde kan anses vara en angelägenhet. Enligt kommunensuppfattning bör den konsumenlpolitiska verksamheten även handhasav staten, varvid en utbyggnad av nuvarande hemkonsulentverksamhel bör ske. Göteborgskommun finner inte atl den lokala verksamheten nödvändigtvis måsle stå underkommunalt huvudmannaskap. Del kan enligt kommunen anförasflera exempel på verksamhet under siailigi huvudmannaskap finansierat avstaten som erfordrar en nära kontakt med olika medborgar-grupper, inle minst deresurssvaga. Som exempel nämns och arbetsförmedlingen. Kalmarlänsavdelning av förordar all verksamheten organiseras på ettfrån kommunerna frislående sätt genom lokala konsument-kommittéer. Dessakommittéer bör enligt länsavdelningen grundas på frivilliga initiativ och varauppbyggda på samma sätt som de kommittéer, vilka tillsattes på försök på sexplatser i landet. Även , , och kommuner samtIndustriförbundet pekar på denna möjlighet. Remissinstansernatillstyrker allmänt atl den kommunala verksamheten i stort ges det innehåll,som föreslås av arbetsgruppen. I sammanhanget noterar flera instanser, alt denosäkerhet som tidigare behäftat denna fråga nu har röjts undan. Sålundaframhåller , atl de riktlinjer som dragils upp i promemorianpå ett verksamt sätt bör bidra till alt lösa hithörande frågor. kommunmenar alt verksamhetens innehåll har konkretiserats på etl utmärkt sätt. Kommunförbundetunderstryker med hänvisning till uttalande i prop. 1972:33 altkonsumentpolitiken bör avse de problem som hänger samman med konsumenternas köpav varor och tjänster som bjuds ut på den privata marknaden eller på marknadersom arbetar enligt likartade principer. Frågor som berör samhällsverksamhetenskall enligt förbundet bedömas inom resp. sektor av den offentliga sektorn.Förbundet framhåller också allmänt att flera av de beskrivna uppgifternatangerar gränsområdei för den kommunala kompetensen. Fråganom målsättning för den kommunala verksamheten berörs av bl. a. ,som konstaterar all arbetsgruppens uppdrag har varit begränsat lill attkonkretisera verksamhetens arbetsuppgifter och föreslå former för dessorganisation. Verket anser alt det härutöver bör anges en allmän målsättningför kommunernas konsumenlpolitiska insatser. Denna målsättning bör enligtverket vara alt öka konsumentinflylandet i kommunen genom insatser i syfte altstödja och förbättra konsumentern-as ställning på marknaden och genom allhjälpa konsumenlerna alt på bästa sätt utnyttja sina resurser. Botkyrkakommun menar all målet för verksamheten måste vara atl utifrån lokalaerfarenheter eftersträva alt missförhållanden på varumarknaden och i serviceutbudetelimineras. Någraremissinstanser anför synpunkter i fråga om vägledningens roll och närmare innehåll.Sålunda menar att vägledningen är en central del i delkommunala konsumenlpolitiska arbetet menatt betoningen härav inle får innebära att andra viktiga insatser inte gestillräckligt utrymme i den kommunala verksamheten. Målsättningen förverksamheten kan endast uppnås genom eu samspel mellan olika konsumenlpolitiskainsatser, framhåller verket. Huddingekommun anser all verksamheten i ett inledningsskede bör inriktas på spridningav allmän information lill allmänheten och att via olika kanaler nå s. k.resurssvaga grupper. Viss vägledning till enskilda konsumenter kan enligtkommunen ske exempelvis via socialarbetare och fritidsgårdspersonal. Husmodersförbundelhem och samhälle finner de föreslagna uppgifterna så omfattande, atl del finnsanledning befara att en del av dessa kan komma all stanna "påpapperet". Förbundet understryker som angeläget, all del kommande arbeteti första hand inriktas på alt nå den enskilda konsumenten för vägledning och problemupplangning.Liknande synpunkter framförs av kommun. Fråganom rådgivning vid tvister m.m. berörs av flera remissinstanser. Hit hörkonsumentverket, som anser alt resurssvaga konsumentgrupper i första hand harbehov av hjälpinsatser i konsumenirältsliga och andra frågor avproblemlösningskaraktär. Verket framhåller i sammanhanget viklen av alt denkommunala handläggaren ges en aktiv roll då del gälleratt hjälpa konsumenternaatt föra sina problem vidare lill allmänna reklamaiionsnämnden eller lillförenklat rättegångsförfarande. Härvid är det enligt verket vikligi allkonsumenten får hjälp med en analys av problemet för alt konsumentensmöjligheter på bästa säll skall kunna tas tillvara i samband med reklamalionsanmälan. Luleåkommun anser all rådgivningen vid tvister bör fä en mera framskjuten plats änvad arbetsgruppen förespråkar. Visserligen saknar den kommunala verksamhetenformellt förutsättningar att lösa tvister i strid mot någon parts önskan,framhåller kommunen, men atl vid konsumenttvist direkt informera såvälkonsumenten som näringsidkaren om resp. rättigheter och skyldigheter lordeinrymmas i den kommunala verksamhetens kompetensområde. kommunframhåller lämpligheten av elt utökat samarbete mellan den lokala konsumentpoliliskaverksamheten och rättshjälps-verksamheten på de allmänna och enskildaadvokatbyråerna. DOA'anföratt verkliga tvister bör lösas av de allmäilha domstolarna eller av allmännareklamationsnämnden. För förhandlingar med näringsidkare och rådgivning börenligt konsument anlita sig av den kvalificerade juridiska service, somsamhället erbjuder genom rådgivning enligt rätlshjälpslagen. Det förenkladeförfarandet i tvistemål om mindre värden erbjuder även möjlighet atl fåsakkunnig hjälp och anvisningar om hur en tvist mellan näringsidkare ochkonsument lämpligen bör lösas. Den kommunala vägledningen vidreklamationsfrågor bör därför enligt DON:s mening endasl avse råd ochanvisningar om hur konsumenten praktiskt setl börgå till väga saml tillhandahållande av blanketter och skriftliga anvisningar. Liknandesynpunkter anförs av AOoch konsumentljänslutredningen. Härvid menar KO all omen konflikt inle kan lösas av parterna själva vid en direktkontakt bör denkommunala handläggaren avstå från all vidare engagera sig ifrågan. I stället bör köparen hänvisas till allmänna reklamaiionsnämnden,tingsrätten eller advokatbyrå, menar KO och påpekar, atl tingsrätterna numeralämnar allmänna råd när del gäller konsumentivister i anslutning lill lagen omförenklad rättegång i tvistemål om mindre värden. Beträffandefrågan om konsumenterna skall hänvisas till ellertingsrätten är arbetsgruppens framställning enligt konsumentlfänstuiredningenalltför onyanserad. Allmänt anser utredningen all allmänna reklamationsnämndenär all föredra om tvisten i första hand aktualiserar en skälighelsprövning avteknisk natur och gäller en varas eller tjänsts kvalitet i vidsträcktbemärkelse. Gäller tvisten en bevis- eller rättsfråga torde konsumentendäremot böra rådas att vända sig lill tingsrätten, anför utredningen.