prop · FZ03170 · 1975-12-31 00:00:00 — På begäran av utskottet avgavs därjämte yttranden av Sverigesadvokatsamfund, . kvinnoförbund.Folkpartiets kvinnoförbund, Moderata samlingspartiets kvinnoförbund, och . Samtligaremissinsianser med undantag för Moderata samlingspartiets kvinnoförbundtillstyrkte att reglerna för äktenskaplig börd blev föremål för utredning.Några remissinsianser underströk att en utredning borde omfatta reglema istort och inle vara avgränsad på det sätt som förordats i motionen. Hovrättenöver och ansåg bl. a. att det å ena sidan borde beaktas att dengällande regeln om bördspresumtion allmänt sett kan vara till barnels bästa ochdärför inle bör uppges, Å andra sidan bildar denna regel ett hinder, när delgäller alt bestämma det biologiskt rikliga faderskapet. Genom uppdelningen ivissa situationer av denna bestämning på en bördsprocess och enfaderskapsprocess försvårades stundom ett utnyttjande av de förbättrade metoderatt bestämma faderskapet som den medicinska vetenskapen under de senastedecennierna har tillhandahållit. Med hänsyn härtill ansåg hovrätten detpåkallat att bördsreglerna i sin helhet sågs över och att därvid värdet ochomfattningen av en presumtion på detta område övervägdes. I samband härmedmåste processuella regler för tvister om faderskap i och utom äktenskap ocksågranskas. Socialstyrelsenframhöll bl.a. att det säkerligen förhåller sig så att barn Prop.1975/76:170 82 somföds efter det att äktenskap har upplösts i mycket liten utsträckning harmoderns förre make till far. Genom att alltid betrakta sådana barn som föddautom äktenskap skulle förfarandet med alt faslslälla faderskapet förenklas.Eventuellt skulle kunna övervägas att på svagare indikationer än vad som nugäller för fastställande av faderskap till barn utom äktenskap presumera att f.d. make är far till barn som föds efter äktenskapels upplösning, i de fall dåingen annan man kan utpekas som far till bamet. I sådana fall borde deteventuellt inte tillåtas den f. d. maken att föra processen mot bamet på sammavillkor som annan man. Sverigesadvokatsamfund underströk att gällande bördsregler är givna väsentligen tillskydd för barnel. Den ifrågasatta äktabördspresumiionen är ägnad att sätta barni äktenskap i en bättre ställning än barn utom äktenskap. För att nå en ökadlikställighet borde man enligt samfundet eftersträva en förbättring av deutomäktenskapliga barnens rättsställning framför en försämring av deinomäktenskapliga barnens. Samfundet underströk också all man borde beaktaverkningarna av de nya reglerna om äktenskapsskillnad. a. att man i skilsmässofall borde kunna betrakta bametsom avlat inom äktenskapet, om barnet föds efter det attmakarna eller en av dem har begärt äktenskapsskillnad och makama är ense omfaderskapet. Om endera maken däremot bestrider faderskapet, borde dettafastställas på samma sätt som för utomäktenskapliga barn. påpekade att den nya äktenskapslagstiftningengenom den nedkortade tiden för skilsmässoförfarandet visseriigen kunde kommaatt minska de problem som aktualiserades i motionen men att detta inte gjordesvårigheterna mindre för dem som problemen ändå kom att gälla. Samhälletsträvar i princip efter att ställa sig neutralt till olika samlevnadsformer.Förbundet ansåg att samhället också i denna situation måste ha regler sommöjliggör en neutral bedömning av faderskapet, vilket skulle bli fallet med deni motionen föreslagna lösningen. tillstyrkte motionsförslaget men tillfogade attutredningen även borde omfatta de fall där modern ännu ej är frånskild mensammanbor med en annan man och fått barn med denne som vill erkännafaderskapet. Isill belänkande (LU 1974:27) påpekade lagutskottet att de nackdelar sompåtalats i motionen viserligen i någon mån minskal genom att hemskillnadsåretfr.o.m. har avskaffats och ersatts med en sex månadersbetänketid, som dessutom inte behöver tillämpas om makarna saknar barn och ärense om att skiljas. Härtill kom att frågan numera komplicerades av att makarnaunder betänketiden kan leva samman. Det kunde då synas naturligt att utgå frånatt äkta mannen är far till bam, som föds efter det att äktenskapethar upplösts. 1975/76:170 83 gällanderegler om bördspresumtion var enligl utskottets mening likväl så betydande altreglerna enligt utskottets mening borde bli föremål för en översyn. Utskottetframställde att hos regeringen skulle begära en sådan översyn.Riksdagen beslöt i enlighet med utskottels hemställan (rskr 1974:292). Ävenmol bestämmelserna om lalan angående äktenskaplig börd har det riktals kritik iriksdagen. I en motion innevarande år (1975:455) har yrkats att hosregeringen begär förslag till sådan ändring av 2 kap. 1 S attbördstalan för föras utan tidsbegränsning. I motionen framhölls att detinträffar att mannen först efter preklusionstiden utgång, ofta i samband medskilsmässa, misstänker att han ej är far till barn som fötts inom äktenskapet.Mannen saknar då möjlighet att väcka talan mot barnet men undgår inte sinunderhållsskyldighet. Vidare behåller barnet sin arvsrätt, I sådana fall är detbara barnet som har rätt att väcka talan, I motionen framhölls att sammagrundprincip som förestavat reglerna i faderskapslagen, nämligen det allmännaintresset att ett faderskap blir rätt fastställt, borde gälla även talan omäkienskaplig börd. Om en man genom blodprov kan bevisa alt han inte är far tillett i äktenskapet fött barn borde han enligl motionen ha samma möjlighet sombarnet att utan tidsbegränsning föra bördstalan. Isitt belänkande över motionen erinrade lagutskottet (LU 1975:14) om attriksdagen tidigare hemställt hos regeringen att bördsreglerna i sin helhetskulle ses över. Med anledning av att den begärda översynen hade påbörjats inomjustitiedepartementet och till att resultatet av översynen snart kunde väntasbli redovisat fann utskottet det inle påkallat med någon ytteriigare åtgärdfrån sida med anledning av motionen. anslöt sig lillutskottets uppfaltning, 3.2 Vårdnad och underhåll Denpartiella reform av den familjerätlsliga lagstiftningen som trädde i kraft den1 (SFS 1973:645-660) medförde betydelsefulla ändringar i fråga omvårdnaden om barn utom äktenskap. gällde att modem automatiskt varbarnels vårdnadshavare och alt fadern kunde tillerkännas vårdnaden endast omhan visade att modern var olämplig som vårdnadshavare. Enligt de nyabestämmelsema är däremot föräldrarna likställda när det gäller rätten attefter särskild prövning fö sig tillerkänd vårdnaden om barnet. Den nyalagstiftningen har däremot inte medfört några förändringar med avseende påfrågan om ogifta föräldrars möjlighet att gemensamt fö den rättsliga vårdnadenom sina barn. Delta hade emellertid föreslagits i familjelagssakkunnigasbetänkande (SOU 1972:41) Familj och äktenskap I, som låg till grund förpropositionen (1973:32) i ämnet. De sakkunniga föreslog att samlevandefrånskilda föräldrar och samlevande 1975/76:170 84 föräldrartill barn utom äktenskap skulle fö möjlighet att gemensamt handha vårdnaden omoch förmynderskapet för sina barn på samma sätt som föräldrar som är gifta medvarandra. Föräldrar som önskade utnyttja denna möjlighet skulle enligtförslaget kunna anmäla detta till myndighet som regeringen bestämde (betänk, s.208 f.). De sakkunniga var emellertid inte eniga på denna punkt, utan enminoritet hade reserverat sig mot förslaget (betänk, s. 271 ff). Ävenunder remissbehandlingen av de sakkunnigas förslag var meningarna delade i denberörda frågan (prop. 1973:32 s. 258 fO- I propositionen (prop. s. 129 Oanförde föredragande statsrådet att det praktiskt sett knappast innebär någraegentliga olägenheter att ogifta föräldrar inte kan utöva vårdnaden gemensamt,särskilt inte så länge förhållandet mellan dem är gott. Skulle de däremoi utövavårdnaden gemensamt kunde komplikationer av olika slag uppträda, om familjenupplöstes. Föredraganden pekade också på de svårigheter som skulle förorsakasav att tidigare domar eller avtal om underhåll skulle föriora sin verkan tjllföljd av en anmälan om gemensam vårdnad. En annan komplikation utgjordes av detförhållandet att bidragsförskott inte utgick om båda föräldrarna hadevårdnaden. Vid en samlad bedömning fann föredraganden därför att nackdelarnamed en ordning som gav ogifta föräldrar möjlighet till gemensam vårdnadövervägde fördelarna. (LU 1973:20) ansåg att nackdelarna med en ordning där ogiftaföräldrar hade gemensam vårdnad översteg fördelarna. Utskottet uttalade vidareatt det var ovisst i vilken ulsträckning det kunde föreligga önskemål hossamboende om att få gemensam vårdnad om barnen. Skulle det sä småningom bli ettmer allmänt önskemål om gemensam vårdnad borde emellertid enligt utskottetsaken kunna tas upp till förnyad prövning, varvid reglerna om underhållsbidragoch bidragsförskott fick ses över. Även ändringar i barnavårdslagen kunde dåbli aktuella. Utskottetsställningstagande var ej enhälligt. 1 en vid betänkandet fogad reservationförordades sådana lagändringar att samboende föräldrar till barn utom äktenskapoch föräldrar, som sammanbor efter dom på äktenskapsskillnad, skulle fåmöjlighet att gemensamt handha vårdnaden om och förmynderskapet för sina bam(LU 1973:20 s. 138 f.). Enligt reservanternas mening fanns det inte något skälatt förmena den ene av två samlevande föräldrar vårdnaden om barn för vilka degemensamt önskade ta ansvar. Utgångspunkten borde vara att förhållandet mellanbarn och deras föräldrar i samma faktiska familjesituation också rättsligtskulle vara densamma vare sig föräldrarna var gifta eller inte. Vidomröstningen i vann utskottets mening med 199 röster mot 102 förreservationen. 14 ledamöter avstod från att rösta. Fråganom införande av möjlighet för ogifta föräldrar att gemensamt få vårdnaden omsina barn har senare behandlats av riksdag i anledning av en motion ifrågan, I sitt av godkända betänkande ansåg lagutskottet (LU 1974:1)att det inte fanns skäl att frångå uppfattningen att Prop.1975/76:170 85 ettsystem med gemensam rättslig vårdnad för samboende ogifta föräldrar rymmervissa nackdelar som vid en bedömning grundad uteslutande på omtanken om barnetsbästa måste anses överväga de med systemet förenade fördelarna. Skulle detemellertid visa sig alt det framträder ett mer allmänt önskemål om gemensamvårdnad för samboende ogifta föräldrar borde frågan emellertid tas upp tillförnyad prövning. Utskottet förutsatte att utvecklingen på området meduppmärksamhet följdes från regeringens sida. Inteheller var utskottets ställningstagande enhälligt. Reservanternaförordade även sådana lagändringar att samboende föräldrar till barnutom äktenskap och föräldrar som sammanbor efter döm på äktenskapsskillnadskulle få möjlighet till gemensam vårdnad om och förmynderskap för sina barn.Reservanterna framhöll bl. a. att det både praktiskt och psykologiskt var enbelastning att endast den ena av två föräldrar som samarbetade ivårdnadsangelägenheterna skulle vara rättsligt kompetent att företräda barnet.Följden kunde lätt bli en bristande balans i relationen föräldrarna emellan. Ihändelse av separation kunde vidare den förälder som inte hade den rättsligavårdnaden komma att bedömas mindre positivt än den andre. Ett system medgemensam vårdnad hade dessutom den fördelen att vissa praktiska problem somdet nuvarande rättsläget ger upphov till kunde undvikas, t. ex. i det fall attden rättslige vårdnadshavaren avlider eller av annan anledning blir förhindradatt utöva vårdnaden. De problem som ett system med gemensam vårdnad kunde föramed sig vid en separation mellan föräldrarna borde enligt reservanterna intevara svåra att komma till rätta med. Ansökan om ändring lorde då komma attgöras, varvid situationen skulle bli densamma som vid separation mellan giftaföräldrar.. Om föräldrarna trots separationen emellertid önskade behålla dengemensamma vårdnaden torde detta knappast behöva befaras innebära någotsocialt problem vare sig för bamet eller föräldrarna. Vidomröstningen i bifölls utskottets hemställan av 191 ledamöter, medan116 ledamöter röstade för reservationen. 18 ledamöter avstod från att rösta. Äveninnevarande år har frågan om gemensam vårdnad för ogifta föräldrar väckts imotioner i . I motionen 1975:201 yrkades sådan lagändring attföräldrar till barn utom äktenskap som är ense om.att gemensamt utöva vårdnadenskulle kunna erhålla rätlens förordnande härom. I motionen 1975:1130 yrkadesatt föräldrar, som i samband med skilsmässa förklarar all de fortsättningsvisönskar dela det juridiska ansvaret för barnen, skulle kunna få denna möjlighet. Imotionen 1975:201 framhölls bl. a. att antalet utomäktenskapliga barn stigeroch att del faktum att förevarande fråga berör ett stort och växande antalmänniskor är ett starkt argument för en ändring av lagstiftningen. Det är vidareur praktisk synvinkel en klar olägenhet att endasl den ene av två samboende,ogifta föräldrar kan företräda barnet rättsligt, eftersom detta försvårarmöjligheterna att dela på föräldrauppgifterna. Prop.1975/76:170 86 medden nuvarande ordningen är särskilt framträdande vid den rättsligevårdnadshavarens död. Barnen ställs då utan vårdnadshavare som denefterievande föräldem tvingas till ett rättsligt förfarande i ett läge därtrygghet och återhämtning för familjen är del angelägnaste behovei. Giftaföräldrar är automatiskt garderade mot en sådan situation. 1 motionen förordadesinte något generellt införande av gemensam rättslig vårdnad för ogiftaföräldrar, utan det förutsattes att varje särskill fall skulle efter ansökan avföräldrarna prövas av domstol, som skulle kunna vägra bifall om gemensamvårdnad bedömdes vara uppenbart stridande mot barnets bäsla. Imotionen 1975:1130 framhölls att det vid skilsmässor ofta uppstår onödigtkonfiiktskapande diskussioner om vem av föräldrarna som skall fö vårdnaden ombarnen. Detta förhållande drabbar i synnerhet barnen, som behöver ochsjälvfallel önskar goda relationer lill båda föräldrama men ofta tvingas taställning för en av dem. 1sitt betänkande med anledning av motionerna (LU 1975:14) hänvisade lagutskottetlill att frågan om gemensam vårdnad för ogifta föräldrar var föremål föröversyn inom . På gmnd därav fann utskottet det inteerforderiigt med något initiativ från sida i den berörda frågan.Riksdagen anslöt sig till utskottets uppfattning. () har i skrivelse till regeringen kritiserat bestämmelsen i 21 kap. 12 § FBom att länsrättens beslut i fråga om överlämnande av barn länder tillefterrättelse, om inte annal förordnas. Enligt JO:s mening är dennabestämmelse myckel betänklig. Den för nämligen till följd att överflyttningtvångsvis kan genomföras innan besvärsinstansen kunnat pröva frågan ominhibition. Närdetta förekommer omöjliggör det ett återställande av sakläget imålet. Om överiämnandet sker till en umgängesberättigad är konsekvensernavisseriigen inte slutliga på samma sätt som då överiämnandet sker tillvårdnadshavaren men även i sådana fall kan det enligt JO varaolyckligt att överlämnande sker innan saken hunnit prövas i besvärsmålet. JOhemställde att regeringen måtte överväga en ändring av 21 kap. FB och desstillämpningsföreskrifter. Ändringen borde enligt JO ske så alt huvudregelnblir att ett beslut om Överfiyttning av barn inte länder till efterrättelseinnan del vunnit laga kraft. Emellertid måste enligt JO beaktas att det iåtskilliga fall, bl. a, då det är fråga om en nära föreslåendeum-gängesrättsperiod, kan vara påkallat att länsrätten förordnar om omedelbarefterrättelse. Länsrätten borde därför vid behov kunna förordna all dess beslutskall lända till omedelbar efterrättelse. Prop.1975/76:170 87 Kritikhar i olika sammanhang riktats mot att de nuvarande bestämmelsema i RB kanmedföra all tappande part för betala motpartens rättegångskostnader i tvistigavårdnadsmål. a. har frågan om en ändring av reglerna väckts . 1 två motioner (1975:444 och 446) har yrkats att hosregeringen anhåller om lagändring så att den tappande parten i en vårdnadstvistinte skall kunna förpliktas att betala motpartens kostnader. Som skäl har bl,a. anförts att varje förälder bör kunna processa om vårdnaden, när vederbörandeanser alt omsorgen om barnens bästa kräver det, utan att behöva riskera att fåbetala både sina egna och motpartens kostnader. 3.5Avgift för vård av omyndigs värdehandlingar Bankföreningenhemställer i sin skrivelse all de avgiftsbesiämmelser som skall träda i kraftden kompletteras med en föreskrift om att bank får, utöveravgiften för varje påbörjat tusental kronor av handlingarnas värde,betinga sig särskild tilläggsavgift med hänsyn till de i vården ingåendeenheternas antal och förvaltningsarbetets omfattning. Bank skall dock alltid föta ul en sammanlagd åriig avgift per omyndigförvar om . De förordadeavgifterna föreslås gälla oberoende av om det är fråga om inhemska ellerutländska värdepapper. Som stöd för sinhemställan anför bankföreningen att kostnadsutvecklingen på bankområdel medföratt avgifter baserade enbart på inneliggande handlingars värde numera inteförslår att täcka kostnaden för bankernas förvaltningsarbete. Dennagrundläggande tendens i notariatverksamhetens inläktsstruktur framgår entydigtav en omfallande notariaitjänstuiredning som har utförtsinom bankföreningen. Huvuddelen av bankernas nolariatdepåer skulle vidtillämpning av ett renodlat värde-grundat avgiftssystem uppvisa bristandekostnadstäckning. Särskilt ogynnsamt blir resultatet beträffande förvar medlågl värde och i synnerhet när innehållet är fördelat på ett flertal poster.Varje värdepapperspost ulgör nämligen ur förvaltningssynpunkt en särskildenhet som var för sig kräver individuella insatser i fråga om bevakning,emissionsåtgärder, uppbörd av utdelningar och räntor etc. insatser som i mindregrad är beroende av postens värde. Motbakgrund av de uppgiftersom framkom genom notariattjänstutred-ningengenomfördes /74 en allmän höjning av bankernasnoiariaiavgifter. Härvid ökade framförallt andra avgifter än de värdebaseradegrundavgifterna. Minimiavgiften per förvar, ,, behölls. Tilläggsavgifternauttas i regel dels som en avgift per värdepapperspost, dels som en särskildavgift vid inlägg eller uttag av värdehandling. F. n, Uttas . dels förvarje vid avgiftsperiodens början inneliggande handling. 1975/76:170 88 postav ensartade handlingar eller slutet konvolut, dels för varje deponering elleruttag av sådana handlingar. Bankföreningenberäknar att av omyndigförvaren har ett värde som understiger 25 000kr. med ett medelvärde på . och ined ett genomsnittsvärde peraktiepost på . finner det angelägel altbankerna bereds inöjlighel alt i ökad utsträckning belasta omyndigförvaren medavgifter som står i relation till kostnaderna för förvaltningsarbetet. Medhänsyn till de fasta kostnader för uppläggning och underhåll av varje enskiltförvar som bankerna åsamkas även om inga värdepappersrörelser äger rum anserbankföreningen det vidare vara befogat att i lagen skriva in en bestämmelse omminimiavgift. Den föreslagna minimiavgiften, ,, motsvarar vad som ibankerna allmänt lillämpas,som lägsta avgift för vanliga öppna notariatförvar. Motivetför slopandet av en lägre avgift för utländska värdepapper är enligt bankföreningen att i den mån utländska värdepapper ingår i omyn digförvar de i praktiken blir föremål för bevakningsåtgärder och utdelnings uppbörd. 4.1 Faderskap till barn 4.1.1Äkta makes faderskap m.m. Ipromemorian påpekas att de nuvarande bördsreglerna bör ses mol bakgmnd av attbarn i äktenskap har haft en i rättsligt avseende mer gynnad slällningän andra barn. Genom att barn i stor utsträckning har presumerats haäkienskaplig börd har reglerna därmed också tjänat som skydd för barnen. 1 ochmed att de utomäktenskapliga barnens situation numera har förbättrats, så allde i alla väsentliga avseenden har en rättsställning som motsvarar andrabarns, finns emellertid enligt promemorian inte längre så stor anledning att ibarnens intresse ställa upp regler som presumerar att de är födda i äktenskapoch alt sålunda modems make är att anse som far. I stället bör reglerna utformasså att del så enkelt och så säkert som möjligt skall kunnafaslslällas vem som är ett barns far. Enligtpromemorian kunde det övervägas att hell slopa beslämmelserna om att en man ivissa fall skall automatiskt anses som far och i stället införa regler om attfaderskapet för alla barn skall fastställas genom erkännande eller genom dom.Tanken härpå avvisas emellertid främst av del skälet att en sådan ordningskulle medföra åtskilligt onödigt arbete för både myndigheter och enskilda, 1fall då barnels mor är gift vid födelsen lorde också enligt promemorian denuvarande presumtionsreglerna ge ett materiellt riktigt resultat. Detsammatorde vara fallel då modern vid bamets födelse så har blivit änka attbarnel kan vara avlat före mannens Prop.1975/76:170 89 död.Faderskapspresumtionen bör därför enligl promemorian behållas i dessa fall. Dåbarn föds efler en skilsmässa torde emellertid enligl promemorian de nuvarandepresumtionsreglerna ofta slå fel och det föreslås därför att den nuvarandepresumtionen för den frånskilde makens faderskap slopas. Faderskapet för barnsom föds efler en äktenskapsskillnad bör sålunda enligt promemorian fastställasgenom erkännande eller dom. Omman, sägs det vidare i promemorian, behåller den legala faderskapspresumtioneni fall då barnets mor är gift eller har blivit änka, måsle lagen givetvisäven i fortsättningen innehålla bestämmelser enligt vilka det blir möjligt atthäva presumtionen. Det kan emellertid ifrågasättas om lagen alltjämt börinnehålla bestämmelser om vissa frister inom vilka mannen eller hans arvingarmåsle väcka talan om hävande av faderskapspresumtion. Att i lagen behållabestämmelser om all mannen måste väcka sådan talan kan intelängre grundas på tanken att barnet har ell väsentligt intresse av alt inte fösin slällning som barn lill gifta föräldrar ifrågasatt och undanröjd. Enligtpromemorian bör del tvärtom ligga i såväl bamets som mannens intresse att detlegala faderskapet upphävs, om det visar sig all det inte stämmer överens meddet verkliga. Det föreslås därför att man i lagen inte har någontidsbegränsning för mannens rätt att väcka lalan i hithörande fall. 1promemorian behandlas också nuvarande regler om all mannen, oavsett hur långtid som har förflutit från bamets födelse, är avskuren från sin rält att väckalalan angående äkienskaplig börd, om han har erkänt barnet som sitt efter delatt bamet har fötts och efler det att han fött kunskap om att modern haftsamlag med annan under tid då barnet kan vara avlat. Det framhålls bl, a. attmannens intresse av att i ett sådant fall även i fortsättningen gälla som fartill barnel måste vara starkt beroende av att samhörigheten mellan honom, åena sidan, och barnet och dess mor å andra sidan består. Om denna samhörighetbrister är det naturiigt att mannen önskar få klariagt om han verkligen är fartill barnet eller ej. Även från barnels synpunkt synes det i ett sådant fallvara värdefullt att frågan om mannens faderskap blir utredd. Sammanfattningsvisföreslås därför i promemorian att mannen skall få rätt alt väcka talan om atthan inle är far till barnet även i de fall då han först har erkänt del somsitt. Vad gäller mannensarvingars rält alt väcka talan om hans faderskap till barnel fastlås ipromemorian att arvingarna liksom nu bör vara uteslutna från talerätt, ommannen har erkänt barnel som sill utan att därefter själv väcka någon talan motbarnel. Vad därefier gäller del fallet att den avlidne mannen inle har erkäntbarnet som sitt bör enligt promemorian huvudregeln vara att arvingarna tillmannen inle har någon talerätl. Dock bör arvingarna ha rätt att väcka talan, ommannen har dött före barnets födelse. Talerätl bör vidare föreligga, om mannenvisseriigen avled efter barnets födelse men inte kände lill födelsen. Om manneninte har varaktigt sammanbott med 1975/76:170 90