prop · FZ03179 · 1975-12-31 00:00:00 — S.k. jourtid får enligt arbetstidslagen tas ut med högst under en tidav eller under en kalendermånad. Med jourtid avses tidunder vilken arbetstagaren står till arbetsgivarens förfogande på arbetsplatsenför att vid behov utföra arbete. Tid då arbete utförs räknas inte som jourtid. Reglemaom ordinarie arbetstid och jourtid kan frångås dels genom kollektivavtal i vissordning mellan berörda parter, dels efter dispens av arbetarskyddsstyrelsen i särskUdafall. Regleringenav jourtid i arbetstidslagen tUlkom för att göra det möjligt att inordna vissstatlig och verksamhet i lagstiftningen) Frågan om beredskapstidregleras däremot inte i arbetstidslagen. Beredskapstid är sådan tid dåarbetstagaren står till arbetsgivarens förfogande utan skyldighet att stannakvar på arbetsstället. Den gränsdragning som härigenom skett innebär attarbetstidsbegreppet kommit att fastslås i lagen. Övertid skall liksom enligttidigare lagstiftning betraktas som ett extraordinärt inslag i arbetslivet.1970 års arbetstidslag är beträffande övertiden något mer restriktiv än äldrelagstiftning. Arbetstidslagensbestämmelser om övertid innebär att sådan tid får tas ut med högst 48 timmarunder av eller under en kalendermånad, dock högst150 timmar under ett kalenderår (allmän övertid). När synnerUga skäl föreUggerkan arbetarskyddsstyrelsen medge ytterligare övertid med högst 150 timmarunder ett kalenderår (extra övertid). Från de 150 timmamas allmän övertid kanavsteg göras genom kollektivavtal. Harnatur- eller olyckshändelse eller annan omständighet som inte kunnat förutsesvållat avbrott i verksamheten eller medfört överhängande fara för sådantavbrott eller för skada på liv, hälsa eller egendom, får övertid tas ut i denutsträckning som förhållandena kräver. 1975/76:179 24 sådanövertid s. k. nödfallsövertid skall av arbetsgivaren anmälas tillarbetarskyddsstyrelsen. I anmälan skall anges anledningen till arbetet samtdess omfattning och varaktighet. Anmälan skall göras frånarbetets början. Sådan övertid som utförs som nödfallsarbete inkräktar inte påutrymmet för den genereUt tillåtna övertiden. Tillförberedelse- eller avslutningsarbeten, som nödvändigtvis måste utföras föreller efter den ordinarie arbetstiden för att verksamheten skall kunna utförasutan hinder, får övertid tas med högst eller i vissa fallhögst . Sådan övertid faller också utanförden annars tillåtna övertiden och skall således inte avräknas från de 150timmarna allmän övertid. Arbetstidslagenträdde i kraft . Genom övergångsbestämmelser regleradestakten för arbetstidsförkortningen från 42 1/till 40 timmarsveckapå ett sådant sätt att en första etapp om skulle varagenomförd vid lagens ikraftträdande och den resterande förkortningen senastden . På grund av parternas dispösitionsmöjligheter kunde avtalträffas om genomförande av förkortningen på annat sätt än vad lagen föreskrev.Denna möjlighet utnyttjades inom ett flertal områden. Somtidigare nämnts regleras vissa arbetstidsfrågor i arbetarskyddslagen. Detgäller bestämmelser om raster och pauser i arbetet, ledighet för nattvila och veckovila.Den reglering av arbetstiden som sker i arbetstidslagen är inte huvudsakligenmotiverad utifrån skyddsaspekter. Den normlagstiftning som arbetstidslageninnebär skall i stället uppfattas som ett uttalande om vilka arbetstider somnormalt bör gälla och härigenom tjäna som underlag för arbetsmarknadens partervid diskussioner rörande de mångskiftande arbetstidsproblem som kan uppstå påarbetsmarknaden. Möjligheternaatt i viss utsträckning förhandla om arbetstidsfrågor för att kompletteralagens bestämmelser och även genom att på vissa punkter ersätta lagensbestämmelser med avtal fanns redan i den tidigare lagstiftningen påarbetstidsområdet. arbetstidslag medförde dock förändradeförutsättningar för avtalsregleringen och medförde därigenom en del nyheter.Inte minst inom den offentUga sektorn har de möjligheter som öppnats genomändringar i såväl stats- och kom-munaltjänstemannalagarna som arbetstidslagenutnyttjats av de avtalsslutande partema. För en utförligare redovisning avavtalsregleringen på arbetstidsområdet hänvisas till den genomgång som utförtsav arbetsgrupp (bilaga). 1975/76:179 25 3 Närmare om gällande lagstiftning 3.1 Lagens tillämpningsområde Lagenär i princip tillämplig på alla arbetstagare som utför arbete för arbetsgivaresräkning. Detta innebär att lagen är tillämplig så snart någon tillfälligteller ej anlitar annan persons arbetskraft under sådana omständigheter attett arbetstagarförhållande uppstår. Lagen lämnar emellertid ingen definition påarbetslagar- och arbetsgivarebegreppen utan tolkningen av dessa begreppöverlämnas åt rättstillämpning. I lagen undantas vissatyper av arbete genereUt från tillämpningsområdet. Det första undantaget för s.k. okontrollerbart arbete avser sådant arbete som utförs av arbetstagaren ihemmet, helt eller delvis. Bestämmelsen är också tiUämplig på annat sådantarbete där arbetsgivaren inte har några möjligheter att kontroUera arbetstiden.Som exempel på sådant arbete anges i lagens förarbeten handelsresande. Lagensbestämmelser innebär dock inte att kontinuerlig kontroll av arbetstiden är nödvändigför att lagen skall vara tillämplig. Vidare undantas från lagenstillämpningsområde sådant arbete som utförs av arbetstagare i företagsledandeeller därmed jämförlig ställning samt arbetstagare som med hänsyn till sinaarbetsuppgifter anses ha särskUd förtroendeställning i arbetstidshänseende. Somarbetstagare i företagsledande ställning räknas sådana arbetstagare som direktföreträder arbetsgivaren och därmed har en utpräglad arbetsgivarfunktion. Derasarbetsuppgifter inrymmer inslag av självständigt beslutande och ledande art ochdet har därför ansetts lämpUgt att inte reglera deras arbetstid i lag. Medpersoner i därmed jämförlig ställning avses arbetstagare på företagsledande nivåi statliga och kommunala organ. Tillgmppen arbetstagare i särskild förtroendeställning räknas sådana arbetstagaresom utan att inneha företagsledande ställning har krävande administrativa,intellektuella, konstnärliga eller därmed jämförliga arbetsuppgifter. Dessatjänstemän har normalt en betydande frihet i förläggningen av arbetstiden menockså ofta ett speciellt ansvar för att arbetsuppgifterna fullföljs utanavseende på reglerade arbetstider. Normalt förekommer inteheller någon kontroll av nu nämnd personals arbetstider. tUlämpningen av lagens bestämmelser på dessa punkter hänvisas tillden genomgång som utförts av arbetstidsgruppen och som redovisas i bUagan. I likhet med äldrearbetstidslagstiftning har undantag från lagens bestämmelser också gjorts försådant arbete som utförs av arbetsgivarens familjemedlemmar. Vidare har undantagitssådant arbete som utförs i arbetsgivarens hushåll. Förpersoner i skeppstjänst regleras arbetstidsfrågorna i sjöarbetstidslagen. 1975/76:179 26 Utöverde områden som enligt vad som sagts nu faller utanför lagens tillämpningsområdeöppnar lagen möjlighet för partema på arbetsmarknaden att komma överens omundantag från lagens tiUämpning. Genom överenskommelser med stöd av denna regelkan partema helt undanta viss arbetsplats eller vissa kategorier av arbetsplatserfrån lagens tUlämpning. Överenskommelsen kan också ta sikte på vissa arbetstagareeller kategorier av arbetstagare. Föratt avtal om undantag från lagen skaU vara gUtigt krävs att den avtalsslutandeorganisationen på arbetstagarsidan är att betrakta som huvudorganisation enUgtlagen om förenings- och förhandlingsrätt. I defall då avtal träffats i vederbörlig ordning får detta tiUämpas även påarbetstagare som vare sig han är organiserad eUer ej inte omfattas avavtalet men sysselsätts i sådant arbete för vilket avtalet gäller. Sådanutsträckt tillämpning är dock inte tiUåten om arbetstagaren omfattas av ettkonkurrerande koUektivavtal. Arbetstidslagenföreskriver att den ordinarie arbetstiden får uppgå tiU högst pervecka. Med vecka avses i lagen sju på varandra följande dagar räknat från ochmed måndag eller annan dag enUgt vad som tillämpas för arbetsstället. Närså behövs med hänsyn tiU arbetets natur eUer arbetsförhåUandena i övrigt, fårarbetstiden uppgå tiU i genomsnitt för en period av . Möjlighetenatt i särskilda fall utnyttja än har tiUkommitför att inrymma t. ex. skiftarbete under arbetstidslagen. Skulle arbetsgivareoch arbetstagare ha delade meningar i frågan om vUlkoret för förlängdbegränsningsperiod är uppfyUt, kan saken hänskjutas till tillsyningsmyndighetensprövning. Detbör framhållas att begränsningsperioderna skall läggas ut efter ett fast system.En rullande begränsningsperiod är aUtså inte tiUåten. ArbetstidslagentUlämpar ett nettoarbetstidsbegrepp. Raster inräknas således inte i denordinarie arbetstiden tUl skillnad från pauser. Begreppen rast och paus börtolkas enligt bestämmelsema i arbetarskyddslagen och innebär då följande. Rastär sådant avbrott i verksamheten vars varaktighet är på förhand bestämt ochunder vilket arbetstagaren fritt förfogar över sin tid och dnte är skyldig attstanna kvar på arbetsstället. Paus är ett kortvarigt, på förhand bestämt uppehåUi arbetet, som anordnas för att bereda arbetstagaren avkoppling från detta ochsom inte kan räknas som rast. Arbetstidslagenbygger på s. k. hård arbetsvecka, dvs. veckoarbetstiden är oavsettantalet helgdagar som infaller . Någon dygnsmaximering av arbetstiden förekommer 1975/76:179 27 intei arbetstidslagen till skillnad från äldre lagstiftning på området. Såledesförekom tidigare flera oUka maximiregler för den ordinarie dygnsarbetstidenberoende på vilken typ av arbete som reglerades. Normalt gällde dock att denordinarie arbetstiden inte fick överstiga , men tio och elva timmarsdygnsmaximum fanns för vissa områden. Avtalsreglering med upp till sextontimmars dygnsmaximum förekom också. Vid tUlkomsten av den nya arbetstidslagenkonstaterades att en föratsättning för en för flertalet arbetsområden enhetliglag var att dygnsmaximeringsbestämmelserna togs bort. Det bedömdes som mindre tUltalandeatt i arbetstidslagen under hänvisning tUl disposiviteten införa bestämmelsersom för stora delar av arbetsmarknaden skulle vara omöjliga att tillämpa.Ölägenheterna med en lagstiftning utan dygnsmaximering bedömdes också somrelativt små, då arbetarskyddslagen inehåller regier som tillförsäkrararbetstagaren erforderlig nattvila. Dessutom ansågs det inte finnas anledningatt anta att en lagstiftning utan dygnsmaximering skuUe leda till att debestämmelser om den dagUga arbetstidens förläggning och längd, somregelmässigt inryms i avtal och reglementen m. m. ändrades i för arbetstagarnaoförmånlig riktning. Vidare påpekades att inte heller regler om dygnsmaximeringav ordinarie arbetstid innebär något effektivt skydd mot långa arbetsdagar,eftersom möjlighet finns att ta ut övertid utöver den ordinarie arbetstiden. Bestämmelsema om denordinarie arbetstiden i arbetstidslagen har dispositiv natur. Genomkollektivavtal kan alltså partema sluta avtal om längre ordinarie arbetstid än40 timmar och längre begränsningsperiod än . Arbetarskyddsstyrelsen kanvidare meddela dispens från lagens regler i detta avseende, om det storaflertalet av de berörda arbetstagama samtycker eller om annars särskilda skäl föreUgger. Arbetstidslagenreglerar förutom tid då arbete faktiskt utförs åt arbetsgivaren tid dåarbetstagaren är skyldig att vistas på arbetsplatsen för att vid uppkommandebehov utföra arbete, s. k. jourtid. Däremot skaU tid under vilken arbetstagarenstår tiU arbetsgivarens disposition utan skyldighet att kvarstanna påarbetsstället, s. k. beredskaptid, falla utanför lagregleringen. Om det på grund avverksamhetens natur är nödvändigt att arbetstagare står till arbetsgivarensförfogande på arbetsstället för att när behov uppkommer utföra arbete, fårjourtid tas ut härför med högst av eller 50timmar under en kalendermånad. Som jourtid räknas inte tid under vilkenarbetstagaren utför arbete för arbetsgivarens räkning. Den del av etttjänstgöringspass då arbetstagaren finns till hands på arbetsplatsen utan attvara sysselsatt 1975/76:179 28 medarbete för arbetsgivarens räkning räknas således som jourtid, medan den del avtjänstgöringspasset då han utför arbete betraktas som vanUg arbetstid ochavräknas mot den ordinarie arbetstiden eller övertiden. Avsiktenmed lagens stadgande var inte att generellt bereda arbetsgivarna möjlighetertill uttag av jourtid utöver ordinarie arbetstid utan syftet har i ställetvarit att under arbetstidslagen inordna sådan verksamhet som hade och föröverskådlig framtid bedömdes behöva jourtjänstgöring. Bestämmelserna omjourtid har således tiUämpning framför allt inom sjukvården, socialvården ochbrandväsendet samt på vissa statliga verksamhetsfält, där jourtjänstgöring ärav relativt betydande omfattning. Detbör framhållas att jourtidsbegreppet inte är tillämpligt på sådan verksamhetsom i sig själv har karaktären av vakttjänst, tillsyn eller Uknande. Dessaformer av verksamhet innebär att arbetstagaren är skyldig att utföraarbete, även om arbetet endast består i att finnas till hands. Exempel på sådanaarbetstagare är vakter och skötare av automatiska arbetsprocesser. Bestämmelsernaom jourtid är dispositiva. Parterna har således möjlighet att avtala om större jourtidsuttagoch längre begränsningsperiod än lagen stadgar. Arbetarskyddsstyrelsenkan vidare ge dispens från lagens regler om jourtid om det stora flertalet avde arbetstagare som berörs samtycker eller annars särskilda skäl föreligger. Medövertid förstås sådan arbetstid som överstiger ordinarie arbetstid och jourtidenligt arbetstidslagen eller den längre ordinarie arbetstid eller jourtid somkan ha avtalats. Dettainnebär att, om kortare arbetsvecka än har avtalats i något fall, skUlnadenmellan avtalad tid och lagstadgad tid inte räknas som övertid i lagens mening.Övertid kan alltså normalt inte uppkomma förrän arbetstagaren har arbetat 40timmar . Detta gäller dock inte om den ordinarie arbetstiden på grundav avtal som inte inneburit annat än en förlängning av begränsningsperiodenkommit att under en viss del av begränsningsperioden understiga lagens maximum.Övertid får tas ut endast när det är påkallat av särskUda skäl. En kontinuerUg förlängningav arbetstiden med stöd av övertidsreglerna får således inte förekomma. Arbetstidslagenanger dels omfattningen av normal övertid, dels vissa specieUa situationer närövertid får förekomma utöver normal övertid. Harnatur- eller olyckshändelse eller annan omständighet, som inte har kunnat föratses,vållat avbrott i verksamheten eller medfört över- 1975/76:179 29 hängandefara för sådant avbrott eller för skada på liv, hälsa eUer egendom, får övertidtas ut i den utsträckning som förhållandena kräver. Nödfallsarbetet behöverinte utföras av anställda i den drabbade verksamheten. Restriktivitet bör dockiakttagas då det gäller nödfallsarbete utanför den egna verksamheten. Vissatyper av arbete kan sägas ha karaktär av nödfallsarbete. Exempel på sådantarbete är visst sjukvårdsarbete. Omhändertagande av sjuka är emellertid detnormala arbetet för sjukvårdsanstäUda och kan därför inte från sjukvårdenssynpunkt anses som nödfallsarbete. I princip skall alltså sjukvårdsarbete intekunna betraktas som nödfaUsarbete. Avsteg från denna huvudregel kan dock tänkasi samband med omfattande epidemier, större olyckshändelser etc. Analogaresonemang kan föras för anställda inom t. ex. brand- och polisväsendet. Förnödfallsarbete har naturiigt nog inga regler om maximalt antal övertidstimmarfastställts. För att säkerställa att lagens regler om nödfallsarbete intemissbrakas har i arbetstidslagen förts in en bestämmelse om att arbetsgivaren tUlarbetarskyddsstyrelsen skall anmäla utfört nödfaUsarbete. Anmälan, som skallgöras från det arbetet tog sin början, skall ange anledningen tiUarbetet samt dess omfattning och varaktighet. Arbetet får inte fortsätta längretid än utan att tillstånd har sökts hos styrelsen. Arbetarskyddsstyrelsenhar möjlighet att medge undantag från anmälningsplikten och därvid föreskrivasärskilda villkor. Denna möjlighet har tillkommit eftersom man i vissa fall kantänka sig att anmälnings-och ansökningsförfarandet blir alltför opraktiskt. Somexempel på sådan verksanUiet anges övertid inom lantarbete på grund avfödelser, sjukdomsfall och olycksfall bland djur. För vissa typer av arbeteanges att arbetarskyddsstyrelsen bör kunna ersätta ansökningsförfarandet med enperiodvis rapportering av uttaget nödfallsarbete. Övertidfår också tas ut för förberedelse- eUer avslutningsarbete, som nödvändigtvismåste utföras före eUer efter den ordinarie arbetstiden för att verksamhetenskall kunna fortgå utan hinder. Sådan övertid får tas ut med högst iveckan eller, om man för den ordinarie arbetstiden får tillämpa en längrebegränsningsperiod än , med högst av fyraveckor. Föratt arbetet skall betraktas som förberedelse- eUer avslutningsarbete krävs attdet skiljer sig från det ordinarie arbetet. Det skall också ha en viss periodicitetoch återkomma med korta intervaller. Föratt tillgodose arbetsgivarnas behov av att på grand av särskilda omständighetertiUfälligt öka arbetstidsuttaget får allmän övertid tas ut. Allmän övertid fåromfatta högst av eller under enkalendermånad, dock högst under ett kalenderår. Dessa maximigränserär dispositiva. Dispositiviteten gäUer även begränsningsperiodemas längd. 1975/76:179 30 övertidfår tas ut endast när särskilda skäl föreligger. Tolkningen av särskilda skälankommer främst på arbetsgivaren. Om en arbetstagare skulle anse attövertidsuttaget strider mot arbetstidslagen kan han vända sig tilltillsynsmyndigheten för att få frågan prövad. Närsynnerliga skäl föreligger, får arbetarskyddsstyrelsen medge extra övertid medytterligare . Att avtal träffats om avsteg från bestämmelsemaom den allmänna övertiden utesluter inte dispens för extra övertid. Arbetsgivaresom uppsåtligen eller av oaktsamhet använder arbetstagare tUl arbete i stridmot arbetstidslagen eller föreskrift som meddelats med stöd av lagen kan dömastill böter. För arbetsgivare som underlåter att göra anmälan eller ansökan hosarbetarskyddsstyrelsen om övertid för nödfaUsarbete är påföljden böter.Åsidosättandet av anmälnings- och ansökningsplikten kan också medföra att denuttagna övertiden betraktas som allmän övertid. Arbetsgivareskall föra anteckningar om jourtid och övertid enligt anvisningar avarbetarskyddsstyrelsen. Arbetstagare har rätt att själv eller genom annan tadel av anteckningarna. Denna rätt tUlkommer också den anställdes fackligaorganisation på arbetsstället. Om arbetsgivaren underlåter att fullgöra sinaskyldigheter i dessa avseenden eller om han uppsåtligen eUer av oaktsamhetlämnar oriktig eller vilseledande uppgift kan böter utdömas. 3.6 Tillsynöver lagens tillämpning Arbetarskyddsstyrelsenär tillsynsmyndighet i fråga om arbetstidslagen. TiUsyn utövas också avyrkesinspektionens tjänstemän och kommunala tillsynsmän efter anvisningar frånarbetarskyddsstyrelsen. Densom har tagit befattning med tillsyn enUgt arbetstidslagen får inte obehörigenyppa eller utnyttja vad han vid tiUsynen erfarit om yrkeshemUghet,arbetsförfarande, affärsförhållande eller förhållande av betydelse för landetsförsvar. Bryter han häremot kan han dömas tiU ansvar enligt 20 kap. 3 §brottsbalken. Iarbetarskyddsstyrelsens avgörande av tiUämpningsfrågor i fråga om arbetstidslagenskall i den omfattning och ordning som regeringen bestämmer delta särskUdarepresentanter för arbetsmarknadens parter. Förhandläggningen av arbetstidsfrågorna inom arbetarskyddsstyrelsen har inrättatsen särskild nämnd som beslutar i styrelsens namn. I nämnden ärarbetsmarknadens huvudorganisationer företrädda. För beredning av nämndensärenden finns inrättad en arbetstidsbyrå. Talanfår inte föras mot styrelsens beslut. 1975/76:179 31 3.7Formerna för handläggning av dispensärenden m. m. Arbetarskyddsstyrelsenkan meddela dispens från vissa av arbetstidslagens bestämmelser.Dispensmöjligheten avser ordinarie arbetstid och jourtid, nödfallsarbete ivissa fall och uttag av extra övertid. Iinstruktionen för arbetarskyddsstyrelsen sägs att styrelsen om så behövs vidhandläggningen av partsärenden som rör förhållandet meUan arbetsgivare ocharbetstagare bör bereda vederbörande arbetsgivare och arbetstagare tillfälleatt yttra sig samt söka samråd med representanter för arbetsgivare ocharbetstagare inom området. I praktiken handläggsdispensärendena hos arbetarskyddsstyrelsen enUgt följande. Har vederbörandearbetstagarorganisation lokalt eUer centralt eller också berörda arbetstagaretillstyrkt arbetsgivarens framstäUning, bifalls ansökan utan närmareutredning. Avser dispensen ordinarie arbetstid eller jourtid, sker dock remisstill partemas huvudorganisationer. Om arbetstagarparten helt eller delvisavstyrkt framställningen bUr ärendet föremål för mer omfattande beredning. Isådana faU sker alltid remiss till arbetstagarpartens huvudorganisation.Organisationens yttrande får därvid stor betydelse för ärendets fortsatta handläggning.Om organisationen avstyrker ansökan görs i vissa fall ytterligare utredningarsom kan inkludera arbetsplatsbesök av tjänsteman vid arbetarskyddsstyrelseneller yrkesinspektionen. 4 Departementspromemorian (Ds A 1975: 3): Arbetstidslagens till-lämpning Genombeslut av chefen för förordnades atten arbetstidsgrupp skulle tUlsättas för att kartlägga vissa frågor angåendetillämpningen av allmänna arbetstidslag. Arbetstidsgrappens rapportär en företrädesvis teknisk rapport om lagens tiUämpning. Rapporten inehållerockså en sammanfattning av partemas syn på lagen och dess tillämpning. Somtidigare nämnts har rapporten bilagts denna promemoria. Det har ändå bedömtsvara lämpligt att här i korthet redogöra för vissa delar av innehållet i rapporten. 4.1Avtalsreglering av arbetstidens längd Arbetstidsgruppenhar gjort en kartläggning av avtalsregleringen av arbetstidens längd ochkonstaterar därvid att man inom LO-området på den enskilda sektorn i allmänhethar en avtalad veckoarbetstid . har dock slutits avtalför underjordsarbetare och skiftarbetare som innebär en ytterUgare reduceringav arbetstiden. 1975/76:179 32 Påden privata tjänstemannasidan har man genom centrala avtal för större delen avtjänstemannaområdet utnyttjat möjligheterna till total frikoppling från lagen,varvid man syftade till att övervinna de anpassningsproblem som man befarade,om lagen i dess helhet skulle tillämpas inom området. Avtalen anknyter i vissastycken nära tUl arbetstidslagen medan de i andra stycken uppvisar betydandeavsteg. Så är t. ex. avtalens övertidsbegrepp ett annat än lagens. Ävenför offentligt anställd personal har slutits arbetstidsavtal som på vissapunkter gör avsteg från lagens bestämmelser. Sådana avsteg har tillkommit föratt möta de speciella behov som funnits inom särskilda områden men också föratt möjliggöra s. k. inom den offentUga sektorn. Avtalens regler omövertid är i vissa fall mer generösa än lagens. 4.2Statistiska uppgifter om arbetstidens längd Föratt belysa de faktiska arbetstiderna har arbetstidsgruppen redovisat vissastatistiska uppgifter om arbetstidens längd enUgt vad som framkommit avstatistiska centralbyråns arbetskraftsundersökningar. Enligt dessaundersökningar har medelarbetstiden för män sjunkit 1970 tUl41,1973. För kvinnor har medelarbetstiden sjunkit från 32,8 timmartill . Andelen personer med mycket långarbetstid, , har sjunkit kraftigt . De långaarbetstiderna förekommer företrädesvis bland egna företagare. Lagensbestämmelser om undantag för vissa kategorier tjänstemän har varit föremål förvissa tolkningsproblem. Tveksamheten i tillämpningen har lett till attarbetarskyddsstyrelsen fått behandla vissa ärenden rörande olika grupper avstatstjänstemän. På det privata området har som tidigare nämnts avtalats omtotal frikoppling från lagen. I privattjänstemännens avtal har dock infogatsbestämmelser om att personer med viss lägsta månadslön i princip inte skall hareglerad arbetstid. Fråganom lagens territoriella giltighet har också varit föremål för diskussion. Arbetarskyddsstyrdsenhar därvid tolkat lagen så att den inte är tUlämplig utanför landets gränser.