prop · FY0329 · 1975-12-31 00:00:00 — Vid bedömande huruvida brottet ärgrovt skaU särskilt beaktas, om jakten avsett sällsynt eller värdefulltvillebråd eller om den bedrivits vanemässigt eller i större omfattning ellerskett med otillåten hjälp av motorfordon eller annat motordrivet fortskaffningsmedel(28 §). I 30 § finns förverkandebestäraraelser. Enligt femte stycket kan vapen,araraunition, annat jaktredskap, hund, motorfordon, annat motordrivet fortskaffningsmedeloch släpfordon som använts eller medförts som hjälpmedel vid olovlig jakt undervissa fömtsättningar förklaras förverkade. Jaktstadgan(1938: 279, oratiyckt 1967: 769, ändrad : 1072) innehållerbestämmelser om fridlysning, jaktmedel, hundförbud, särskild jakttid m. m. förjakt efter älg, hjort och rådjur, särskilda bestämmelser om vissa rovdjur,skottpengar och om kronans villebråd. Stadgan innehåller också tUlämpningsbestämmelsertill vissa regler i jaktlagen och vissa bestämmelser om handel och annanhantering med vUt som syftar till att underlätta kontrollen av fridlysningsbestämraelsernasefterlevnad. Enligt jaktstadgansansvarsbestämmelser döms den som jagar, fångar eller dödar djur under tid dådjuret är fridlyst eller förstör bävers boplats eller dammbyggnad eller tareller förstör fridlyst fågels ägg eller bo för olaga jakt till böter ellerfängelse . Är brottet att anse som grovt döms till fängelsei högst . Vid bedömande humvida brottet är grovt skall särskilt beaktas,om björn, varg, järv, lo, öm, älg, hjort eller rådjur eller annat sällsynteller värdefullt villebråd påskjutits, sårats, dödats eller fångats vid jakteneller om jakten bedrivits vanemässigt eller i större omfattning (28 § 1 mora,).Den som, utan att det är fråga om jakträttsinnehavarens rätt att behålla trafUc-skadatvilt, behåller älg, hjort eller rådjur som anträffats som fallvilt under tid dådjuret är fridlyst, döms såsom för olaga jakt efter sådant djur (28 § 3 mom,första stycket). Såsom för olaga jakt döms också den som hjälper till med attslakta, forsla, bereda eller på annat sätt ta hand om djur som under tid dådjuret var fridlyst fångats eller, i annat fall än då det är fråga omjakträttsinnehavarens rätt till trafikskadat vUt, dödats. Detsamma gäller densom tar emot, bjuder ut, köper eller överlåter djuret eller del därav. Omgärningsmannen inte insåg eUer hade skälig anledning anta att djuret fångatseller dödats under tid då det var fridlyst, skall han dock inte dömas tUlansvar (28 § 3 mora, andra stycket). Den som i strid mot gällande förbud tarbefattning raed skinn av björn, varg, järv, lo, bäver, vit fjällräv eller utterdöms såsom för olaga jakt efter sådant djur, om gämingen inte är belagd medsträngare straff i lagen (1960: 418) om straff för vamsmuggling (28 § 3 mora,tredje stycket). Den sora i strid inot bestämmelse i jaktstadgan använder fortskaffningsmedelvid jakt, döms till böter eUer fängelse (29 § 3 mom,).Löper hund lös i mark där hund- 1975: 29 16 förbudråder till skydd för viss djurart, döms hundens ägare eUer innehavare tillböter eller fängelse (29 § 5 mom,), övriga brott motjaktstadgan bestraffas med böter, antingen i penningar eller somdagsböter. Om barn begår förseelse mot stadgan, svarar vårdnadshavarenför förseelsen, såvida det inte kan visas att den skett utan hans vetskap eUeratt han gjort vad på honom ankommit för att förhindra förseelsen (33 §), Djur,skinn, bo eller ägg som någon har erhållit genom brott som avses i 28 § 13mom. eller 29 § 24 mom, skaU förklaras förverkat, om det inte är uppenbart obiUigt.Vapen, ammunition, annat jakt- och fångstredskap, hund, motorfordon, annatmotordrivet fortskaffningsmedel och släpfordon som använts eller medförts somhjälpmedel vid nyssnämnda brott fär förklaras förverkade, om det är påkallat tUlförebyggande av brott eller annars särskilda skäl föreligger, I stället försådan egendora kan dess värde förklaras förverkat (30 §), Allmännajakttider bestäms i en utfärdad jakttidskungörelse (senaste kungörelsei ämnet 1974: 554). Föratt få medel att ersätta skador som förorsakas av älg, bl, a. pä gröda, uttasallt sedan jaktlagens tillkomst en älgavgift för älg som fälls inom riket.Riktlinjerna för älgavgiftens uttagande har godkänts av , men denärmare bestämraelserna har utfärdats i administrativ ordning. Gällande reglerfinns i kungörelsen (1965: 260) om älgavgift m.m. (prop, 1965: 19, JoU 1965:4, rskr1965: 144), Älgavgiftens storlek fastställs av statens naturvårdsverk.Beloppet skall vara lägst 30 och, ora regeringen inte bestäraraer annat, högst200 kr. Avgifterna erläggs tUl . Älgavgifter som inflyter inomett län bildar en älgskadefond som förvaltas av . För länen finnsen gemensara regleringsfond som förvaltas av kammarkollegiet. Regeringenbeslutar om överföring av medel från älgskadefond till regleringsfonden. Avliknande karaktär med hänsyn till sitt syfte är kungörelsen (1970: 890) omersättning för skada av kronhjort, m.m. (prop. 1970: 165, JoU 1970: 53, rskr1970: 413), För varje kronhjort som fälls inom riket utgår en kronhjortsavgiftsom skall betalas till . Avgiften tUlförs jaktvårdsfonden. Fiskerättslagen(1950:596, ändrad senast 1973:1156) innehåUer vid sidan av den samtidigtutfärdade lagen (1950: 595) om gräns mot aUmänt vattenområde de viktigastecivilrättsliga bestämmelserna i fråga om fiske. Huvudsyftet med fiskerättslagenangavs vid dess tillkomst vara dels att främja fiskevården, dels att skapasådana regler i fråga om rätten att bedriva fiske av olika slag och på olikavatten som innebär en rättvis awägnrag raeUan oUka fiskaregruppers intressenoch saratidigt fyller riraliga anspråk på enhetiighet och klarhet (prop, 1950:60 s, 24), Fiskerättslagen avser enligt 1 § rätten tiU fiske inom Sveriges sjöterritoriumoch svensk fiskezon. Fiskezonen omfattar det havsom- radeintill eller utanför territorialgränsen vidSveriges kuster som regeringen bestämmer. Enligt sista stycket i 1 § gällerinte lagens bestämmelser för oraråde, inom vilket fisket regleras genom överenskomraelsemed främmande makt, i den mån lagens bestämmelser strider motöverenskommelsen. I 16 § finns bestämmelser om fiske i enskUt vatten i Vänern.Rätten till ålrevsfiske i annans enskilda vatten är beroende av särskUttillstånd av . TUlstånd får inte meddelas åt annan än den somutövar fiske yrkesmässigt (första punkten). Enligt andra punkten kanlänsstyrelsen förklara fiske efter siklöja och nors med finmaskad not fritt ivissa notvarp, bl. a. utanför öppen strand. Fiske efter siklöja och nors med finmaskatnät som utgör rörligt redskap är fritt utanför öppen strand på större djup änåtta meter (tredje punkten). får meddela närmare föreskrifter omfiske efter siklöja och nors enligt andra och tredje punkterna (16 § andrastycket). Enligt 22 § får meddela sådana inskränkningar i fiskesom annars skulle vara fritt, som behövs för att bereda de enskUdafiskerättsägarna ett starkare skydd. fastställer också märke raedvilket notvarp skall vara utmärkt för att åtnjuta skydd (22 § första stycket),I 26 § finns en hänvisning motsvarande den i 38 § jaktlagen ora samernas rätt tillfiske i vissa delar av riket på grund av särskilda bestämmelser, I 26 § erinrasäven om att särskilda regler gäller ora fiskevårdsområde. Med hänvisningenåsyftas lagen (1960: 130) ora fiskevårdsområden. Bestäraraelser om ansvar finnsi 34 och 35 §§, om förverkande i 36 §, om åtal i 40 § och om besvär i 41 §.Talan mot länsstyrelses beslut ora hur fisket skall nyttjas, när fiske hör tUlblott en fastighet sora innehas med saraäganderätt och fastigheten inte utgörsav enbart fiske, ora hur fiskådra skall gå och om utdömande av vite förs hoskammarrätten. Mot annat beslut av länsstyrelse enligt lagen förs talan hosregeringen. Beslut av länsstyrelse och kammarrätt får i vissa faU delgesenligt delgivningslagens (1970: 428) bestäramelser om kungörelsedelgivning (41§ fjärde stycket). Fiskeristadgan(1954: 607, omiryckt 1973: 150, ändrad : 475) innehållerhuvudsakligen administrativa bestämmelser om fiskets vård och bedrivande inomrikets vattenområden. Dess huvudsyfte är att bevara och förbättra fiskbeståndetoch att ge lämpliga regler för fiskets bedrivande (prop. 1954: 183 s. 25).Vissa bestämmelser i stadgan gäller även vid fiske från svenskt fartyg påinternationellt vatten (23 §), Lokala bestäraraelser ora fiskets vård ochbedrivande meddelas i stor utsträckning av länsstyrelserna (14 §). Fiskeristadganinnehåller också förbud mot införsel och försäljning m, ra, av fisk (2429 §§),Dessa bestämmelser har tUUcommit för att underlätta kontrollen av efterlevnadenav reglema om fredningstid och rainiraimått. Införselförbuden har också ansettsbefogade med hänsyn till de svenska fiskarnas intresse att fisk, sora desjälva inte får fånga, inte bör få importeras. Gällandeförbud mot införsel av kräftor har också det speciella syftet att ingå såsoraett led i kampen raot kräftpestens spridning (jfr prop. 1954: 183 s. 141). I35 a §§ fiskeristadgan finns allraänna regler om förhållandet mellan fiskandeinbördes. Dessa bestämmelser är delvis av fiskerättslig karaktär och haransetts inte böra ändras utan rUcsdagens hörande (3LU 1954: 28 s, 72). I 3 §första stycket ges en allmän regel för det fall att flera fiskeberättigadeskall fiska i samma vatten raen inte kan fiska på en gång. I sådant fall skallden sora kora först till platsen ha företräde. Enligt andra stycket är detförbjudet att onödigt uppehålla fiskeplats eUer att efter avslutat fiske ivattnet kvarlärana redskap ra.ra. Utestående redskap och igenkänningsflöten soraanvänts i vatten där varje svensk medborgare får fiska skall vara märkta medägarens namn och adress eller av särskilt inregistrerat nummereller, såvitt gäller redskap som utsatts från registreringspliktigtfiskefartyg, med fartygets registerbeteckning. Enligt sista stycket gäller intebestämmelsema i 3 § om andra regler föreskrivits i eller med stöd av annanförfattning eller om med stöd av bemyndigandet i 14 § föreskrivitannat i lokala bestämmelser. De bestäramelser som här avses är i huvudsak 22och 24 §§ fiskerättslagen och lagen (1960:130) om fiskevårdsområden (prop,1954: 183 s, 35), EnUgt vad föredragande departementschefen anförde vidundantagsbestämmelsens tillkomst får lokala bestäraraelser inte ges ett sådantinnehåll att de står i strid raot den allmänna principen i 3 § (prop. 1954: 183s, 36), Enligt4 § skall varje fiskande försöka undvika att hans fiskeredskap kommer så närafiskeredskap som annan fiskande tidigare satt ut eUer börjat sälla ut att farauppkommer för att redskapen hopsnärjs, I 5 § ges regler om hur det skallförfaras om fiskeredskap hopsnärjts och om rätt för den fiskande att i en sådansituation vidta vissa åtgärder med annans redskap. Enligt 15 a §, som tUladesår 1973 (prop, 1973: 9, JoU 1973: 8, rskr 1973 :88), råder genereUt förbud motfiske med krokredskap inom från större fast redskap eller stängvad. Föratt åtnjuta detta skydd skall redskapet vara utmärkt på visst sätt. Bestämmelsernai 3 och 4 § § gäUer även vid fiske från svenskt fartyg på internationelltvatten, och reglema i 5 § skall tUlämpas också på sådant vatten beträffanderedskap som satts ut från svenskt fartyg (23 §). Fiskeristadgansansvarsbestämmelser finns i 30 och 31 §§. TiU böter eller fängelse i högst sexmånader för olaga fiske döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet brytermot 1) i stadgan föreskrivna förbud mot fiske med harka, ljuster o, d, (6 §),mot trålfiske (7 §), mot fiske utan tillstånd med sprängämne, dövande ellergiftigt ämne, elektrisk ström eller med skjutvapen (8 §) samt raot att under fredningstidha redskap utestående i fiskevatten (21 §) eller mot bestämmelserna om fredningstider(9 §) eller minimimått (10 §), i fråga ora brott mot 8 och 1975: 29 19 10§§ även vid fiske på internationellt vatten, 2) förbud som meddelats avlänsstyrelse med stöd av 14 § första siycket raot fiske ellerfångst av fisk som inte håller visst rainiraimått samt 3) förbud mot fiske sommeddelats för visst område i anledning av företag enligt vattenlagen (1918:523) eUer motsvarande äldre lag. Den som med uppsåt att bedriva eller främjaolaga fiske vid färd på fiskevatten medför harka, ljuster, ämne som avses i 8 §eller anordning för fiske med elektrisk ström eller lägger ut ämne elleranordning som nämnts i vatten, döms till ansvar för förberedelse enligt 23kap. (30 § andra stycket). Den som uppsåtligen eller av oaktsamhetbryter mot 3 och 5 a §§, i fråga om 3 § även vid fiske på internationellt vatten,eller mot vissa andra angivna bestämmelser i fiskeristadgan döms enligt 31 § tUlböter, TUl samma straff döms den som bedriver fiske i uppenbar strid motbestämmelsen i 4 §, även i det fall att fisket ägt rum på intemationelltvatten. För försök till brott mot införselförbuden i 24 § döms till ansvar enUgt23 kap. (31 § sista stycket). Förverkandebestämmelser finns i 32och 33 §§, Fångst, som någon har erhållit vid olaga fiske eller genom brott raotandra lokala bestäramelser än förbud raot fiske eller fångst avfisk som inte håller visst minimimått, skaU förklaras förverkad, ora det inteär uppenbart obilligt (32 § första stycket). Påträffas i ett parti fisk sådanfisk som enligt första stycket skall förklaras förverkad därför att den fångatsunder otillåten tid eller inte håller föreskrivet minimimått skall, såvida inteinnehavaren av partiet genast på egen bekostnad låter trovärdig person frånsorteraden övriga fisken, också denna fisk förklaras förverkad, om det inte äruppenbart obilligt (32 § andra stycket). Fiskeredskap som har använts somhjälpmedel vid olaga fiske, vid straffbelagd förberedelse till sådant brotteller vid överträdelse av 3 § andra eller tredje stycket eller 5 a § eller somanvänts i strid mot sådan lokal bestämmelse beträffande vilken överträdelseinte rubriceras som olaga ..iske får förklaras förverkat, om det är påkallat tiUförebyggande av brott eUer annars särskUda skäl föreligger (32 § tredjestycket), I stället för fångsten eller redskapet kan dess värde förklarasförverkat (32 § fjärde stycket). Finnes någon ha tUl riket olovligen införteller försökt införa fisk i strid mot införselförbud enligt 24 § eller har haninom riket saluhållit, utbjudit, sålt eller i återförsäljningssyfte köpt fisksom inte håUer i 10 § föreskrivet minimimått i strid mot bestämmelserna i 2628§§, skall vad i 32 § första, andra och fjärde styckena föreskrivs ägamotsvarande tiUämpning, varvid den fisk som varit föremål för olovligbefattning skall anses såsom olagligen fångad (33 §), Enligt 39 § skaU delägarei visst fiskevatten alltid anses som målsägande i fråga om rätt att beivra därbegångna brott. Vidsidan av fiskeristadgan och av med stöd av denna meddelade lokalabestäraraelser finns flera i administrativ ordning ut- 1975: 29 20 färdadeförfattningar som avser fiskets vård och bedrivande. De grundar sig ofta påinternationella överenskommelser. Ansvarsbestämmelser med böter eller fängelsei högst i straffskalan och förverkandebestämmelser finns iföljande författningar, nämligen 1) kungörelsen (1933: 282, ändrad senast1973: 209) med vissa bestämmelser rörande fiskeriförhållandena i de tillSverige och gränsande farvattnen (8 och 9§§), 2) kungörelsen (1949:97,ändrad : 198) med v'issa bestämmelser rörande lax- ochlaxöringsfisket i och m.m. (11 och 12 §§), 3) kimgörelsen(1952: 752, ändrad : 199) angående fiske med räktrål efterdjuphavs-räka (4 och 5 §§), 4) kungörelsen (1955: 45, ändrad : 200)med särskilda bestämmelser rörande fiske med vad eller not längs svenska kusienav (4 och 5 §§) och 6) kungörelsen (1965: 500, omtryckt 1971: 837,ändrad : 1022) om bestämmdser angående storleken av nälmaskor ifiskeredskap och minimimått på fisk m.m. (6 och 7 §§). Förverkandebestämmelsefinns också i 13 § kungörelsen (1932: 370, ändrad : 196) medföreskrifter till förebyggande av kräftpestens spridning. Jaktlagenoch fiskerättslagen innehåller de civilrättsliga delama av jakt- resp,fiskelagstiftningen, I jakt- och fiskeristadgorna finns administrativabestämmelser av sådan art att de ansetts kunna utfärdas av Kungl. Maj:t raed slödav 89 § regeringsforra. Jaktstadgan innehåller bestäramelserom fridlysning, jaktmedel och licensjakt och andra bestämmelser om jaktensbedrivande för att tiUgodose allmänna intressen. Stadgan innehåUer ocksåtillämpningsbestämmelser till vissa regler i jaktlagen och vissa bestämmelserom handel och annan hantering raed vilt som syftar till att underlätta kontrollenav fridlysningsbestämmelsernas efterlevnad. Bland övriga författningar påjaktens område som har anknytning tUl jaktstadgan och som har utfärdats av Kungl.Maj:t kan nämnas kungörelserna (1965: 260) om älgavgift rn. m. och (1970: 890)om ersättning för skada av kronhjort, ra. m. samt jakttidskungörelsen (1974:554), FiskeristadganinnehåUer administrativa bestämmelser om fiskets vård och bedrivande. Vissa avbestämmelserna avser förbud mot införsel och försäljning m, ra, av fisk ochhar till huvudsyfte att imder-lätta kontrollen av efterlevnaden av stadgansregler om fredningstid och minimimått. Lokala bestäraraelser om fiskets vårdoch bedrivande meddelas i stor utsträckning av länsstyrelserna på grund avbemyndigande enligt 14 § fiskeristadgan. Vidare finns vid sidan av fiskeristadganflera andra av Kungl. Maj:t utfärdade författningar som rör fiskets vård ochbedrivande och som ofta grundar sig på intemationella 1975: 29 21 överenskommelser.I en särskUd författning meddelas föreskrifter till förebyggande av kräftpestensspridning. Enligtden nya RF faller huvuddelen av de i administrativ ordning utfärdadebestämmelserna om jaktens och fiskets vård och bedrivande under riksdagensprimära lagområde. Bestämmelserna i fråga är emellertid delegeringsbara. I 8kap, 7 § punkt 4 RF anges att regeringen efter bemyndigande i lag kan beslutaföreskrifter som avser jakt och fiske. Enligt min mening bör regeringen ochunderordnade förvaltningsmyndigheter för framtiden i det väsentliga ha sammabefogenheter att besluta föreskrifter om jaktens och fiskets vård ochbedrivande som de har ansetts ha. Detta förutsattes också vid den nya RF:stillkomst (prop, 1973: 90 s, 313), Härtill koramer att det ofta rör sig omdetaljerade bestämmelser som kan behöva ändras raed korta raellanrum. Frånlagteknisk synpunkt anser jag det lämpUgt att de behövUga bemyn-digandena tasin i jaktlagen resp. fiskerättslagen. Genom berayndigande-bestämmelserna börden normgivningsrätt som i fortsättningen skall tUlkomma regeringen på orarådeti raöjligaste mån preciseras. bör bemyndigandena utformas på sådantsätt atl de ger tUlräckligt underlag för de föreskrifter som har meddelats ijakt- och fiskeristadgorna och i övriga av regeringen utfärdade författningarrörande jakt och fiske. Jagär medveten om att åtskiUiga av de bestämmelser som finns i jakt- och fiskeristadgornaär av sådant allmänt intresse att kan ha intresse att yttra sig,innan de ändras i mera betydelsefulla avseenden. När fiskeristadgan utfärdadesår och jaktlagstiftningen i väsentliga delar ändrades hördesriksdagen beträffande de föreslagna stadgebestämmelserna. Därvid erinrade dockföredragande departementschefen i båda fallen om att stadgans innehåU var avden art att medverkan inte krävdes i och för sig. I fråga om 1967års ändringar i jaktstadgan frarahölls bl, a, att dessa i många fall hadesamband med företagna lagändringar och i några fall tilldragit sigsärskilt intresse hos remissinstanserna eller i den allmänna debatten (prop,1967: 136 s. 9), Beträffande fiskeristadgan anförde departementschefen liknandeskäl för att yttrande inhämtades beträffande stadgeförslaget menbetonade att sådana ändringar i stadgan som inte var avmera genomgripnde art borde få vidtas utan att yttrande inhämtades (prop,1954: 183 s, 23), Tredje lagutskottet hade ingen erinran mot departementschefensnämnda uttalande men underströk angelägenheten av att fick tillfälleatt yttra sig om mera betydelsefulla ändringar i fiskeristadgan. Bland debestämmelser i stadgan som inte borde ändras utan hörande nämndelagutskottet reglerna i 35 § § om förhållandet meUan fiskande inbördes (3LU1954: 28 s. 72), yttrande inhä.Titades också i samband med vissa år1973 genomförda ändringar i fiskeristadgan såvitt avsåg bl, a, bestämmelsema omskydd 1975: 29 22 förfiske med fast redskap och märkning av utestående redskap (prop, 1973: 9, JoU1973: 8, rskr 1973: 88), Jag vill i detta sammanhang erinra om att regeringenäven efter den nya RF:s införande kan inhämta rUcs-dagens yttrande överförfattningar som formellt beslutas av regeringen ensam, utan att regeringendärmed avhänder sig sin formella normgivningskompetens (prop, 1973: 90 s,322), För egen del anser jag det vara angeläget att, även om regeringenerhåller begärda bemyndiganden, yttrande inhämtas innan frånpolitisk synpunkt betydelsefulla ändringar görs i jakt- och fiskeristadgorna.Jag kan nämna att jag denna dag avser att föreslå regeringen att inhämtariksdagens yttrande över rUctlinjerna för älgvården. I samraanhanget kan ocksåerinras om att enligt 8 kap. 14 § RF alltid genora lag kan beslutaföreskrifter också på sådana oraråden som faller inom regeringenskompetensområde. I fråga ora fiskereglema föreslår jag att den normgivningsrättsom nu tillkomraer regeringen på orarådet begränsas i visst avseende. Jagavser därvid de i fiskeristadgan iniagna reglerna ora förhållandet mellanfiskande inbördes, beträffande vilka, som jag har nämnt, harförbehållit sig att bli hörd innan de ändras. Med hänsyn tUl de ifrågavarandebestämmelsernas innehåll föreslår jag att de förs över från fiskeristadgan tillfiskerättslagen. Jagskall i det följande närmare beröra vilka ändringar i jakt- ochfiskerättslagarna som bör ske för att anpassa lagstiftningen på området till denya reglerna om normgivningsmakten. Jaktlagen.I jaktlagen föreslår jag att tre nya paragrafer, 26 a, 29 a, och 30 a, införs.Den nya 26 a § föreslås innehålla ett bemyndigande för regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om fridlysning,jakttider och jaktmedel samt de föreslcrifter i övrigt som behövs för att jaktoch viltskydd skall kunna bedrivas på 2lt sätl som tillgodoser såväl allmännasom enskilda intressen. Ett sådant bemyndigande bör enligt min mening ge tiUräckligtunderlag fömtom för bestämmelserna i jaktstadgan också för Tillregeringen får enligt den nya RF aldrig delegeras rätt att meddelaföreskrifter om annan rättsverkan av brott än böter. kan lock i enlag med bemyndigande för regeringen föreskriva även annan ättsverkan änböter för överträdelse av föreskrifter som regeringen har Tieddelat med stöd avbemyndigandet (s.k. blankettstraffstadgande). Enligt jaktstadgan kan påföljdenför olaga jakt och vissa andra brott not bestämmelser i stadgan bli böter eUerfängelse iller, om brottet är att anse som grovt, fängelsei högst . Vidare "inns i jaktstadgan bestämmelser om förverkande.Den nya 29 a § före-ilås få karaktären av ett blankettstraffstadgande.Paragrafen bör ge Prop.1975: 29 23 möjlighetatt till böter eller fängelse döma den som uppsåtligeneller av oaktsamhet bryter mot föreskrift som meddelats med stöd av 26 a §, ide fall som särskUt anges i sålunda meddelad föreskrift. Är brottet att anse somgrovt bör kunna dömas till fängelse i högst , i de fall som särskUt angesi sådan föreskrift. I anslutning till bestämmelse i 33 § jaktstadgan om vårdnadshavaresansvar bör i 29 a § vidare tas in en bestämmelse om skyldighet för den som harvårdnaden om barn att svara för förseelse som barnet begåttmot föreskrift som meddelats med stöd av 26 a §. Sådant ansvar bör åligga vårdnadshavareni de fall som särskilt anges i sålunda meddelad föreskrift, om det inte kanvisas att förseelsen skett utan hans vetskap eller att han gjort vad på honomankommit för att hindra förseelsen. Någon saklig ändring i fråga omjaktstadgans straffbestämmelser är f. n. inte avsedd. Fängelse skall sålundaingå i straffskalan endast för de brott där det kan komma i fråga, Brottsrekvisitenskall stå kvar i stadgan, men beträffande påföljd med fängelse i skalan skallhänvisning ske tUl föreskriftema om ansvar i 29 a § i jaktlagen.