prop · FZ03215 · 1975-12-31 00:00:00 — Enligt6 § första stycket gäller som en grundläggande princip atf vattenförbund skallplanlägga och utöva sin verksamhet på sådant sätt att förbundefs ändamål vinnsutan oskälig kostnad (jfr 8 § anläggningslagen). Det har särskilt anmärkts ilagrummet att samråd därvid bör äga rum med de myndigheter som berörs avfrågan. Det är enligt min mening särskilt viktigt att förbunden upprätthåller forttöpandekontakter med länsstyrelserna och deras naturvårdsenheter. Dessa bör hållas kontinuerligtinformerade om förbundens verksamhet och planläggning. Det är angeläget attnaturvårdsenheternas sakkunskap på ett naturUgt sätt utnyttjas i det praktiskamiljövårdsarbetet inom förbunden. Självfallet bör iiven lantbruksstyrelsen, fiskeristyrelsenoch hållas underrättade om vidtagna eller planeradeåtgärder av större vikt inom vattenförbunden. Det kan också vara nödvändigt attsamråd sker med om de hydrologiska förhållandena. Det torde ofta varalämpligt att denna information förmedlas tUl de centrala myndigheterna avlänsstyrelsen men i vissa fall kan det vara motiverat med direktkontakt mellancentralmyndigheterna och förbunden. Det är också viktigt atf de kommunalamyndigheterna, bl. a. byggnads- och hälsovårdsnämnd, kopplas in . I 6 § första stycket sistameningen konstateras att verksamheten får omfatta flera verksamhetsgrenar,exempelvis dels underhållsåtgärder dels recipientkontroU. Viss geografiskuppdelning av verksamhetsområdet kan också ske. Jag erinrar om vad jag haranfört härom vid 2 §. Enligt 6 § andra stycket,som motsvarar 19 § lagen om förvaltning av samfälligheter, skall förbundet isin verksamhet tillgodose medlemmarnas gemensamma bästa. Varje medlemsenskilda intressen skall även beaktas i skälig omfattning. Jag hänvisar tillvad jag har anfört i den allmänna motiveringen (avsnUt 7.2). Den princip sombestämmelsen ger uttryck för är generellt tillämplig och gäller inte bara denverksamhet som består i konkreta åtgärder i vattenområdet utan också exempelvisvid fördelning av kostnader för extern och intern information. Intressekonflikteri det förra hänseendet kan tänkas uppkomma t. ex. i fråga om underhållsåtgärderi ett vattendrag, där olika meningar kan råda bland anslutnatorrläggningsföretag om var och i vUken tidsföljd åtgärderna skall sättas in.Vad informationskosfnaderna beträffar är det tänkbart att åtgärderna i fråga ärav större intresse för anslutna kommuner och industrier än förtorrläggningsföretag vilket i så fall bör beaktas vid kostnadsfördelningen.Bestämmelsen är bindande för alla förbundets organ. Om styrelseledamot ellerannan företrädare för förbundet handlar i strid mof bestämmelsen kanskadeståndsansvar komma i fråga (33 § som hänvisar till 54 § lagen omförvaltning av samfälligheter). Beslut av förbundsstämma varigenom bestämmelsenhar åsidosatts kan undanröjas eller ändras efter klandertalan (33 § somhänvisar till 53 § lagen om förvaltning av samfälligheter). Föreskriften fårbetydelse också för läns- Prop.1975/76: 215 - 101 styrelsens granskning av förbundets stadgar. Dessa fårinte innehålla föreskrift som strider mot lagen (30 § andra stycket), ochlänsstyrelsen kan vägra fastställelse om medlems enskilda intressen haråsidosatts på ett otillbörligt sätt (se 31 § första stycket). Enligt 7 § första stycket, som motsvarar 18 § andrastycket lagen om förvaltning av samfälligheter, får vattenförbund inte drivaverksamhet som är främmande för dess ändamål. Ändamålet anges i 1 § vara attgenom vattenvårdande åtgärder främja ett från allmän eUer enskUd synpunktändamålsenligt utnyttjande av vattnet. Förbudet avser exempelvis verksamhet ihuvudsakligt syfte att vinna kraft- eUer torrläggningsbåtnad (se avsnitt 7.1och vid 1 §). Även stug- eller båtuthyrning, försäljning av fiskekort ochannan kommersiell verksamhet synes främmande för förbundets ändamål.' Å andrasidan torde det Ugga i linje med förbundens ändamål att ett vattenförbundmedverkar som faktain-samlare i t. ex. riksplanesammanhang. Vattenförbunden börenligt min mening i likhet med existerande vattendrags- och vattenvårdsförbundkunna fylla viktiga uppgifter i det allmänna miljövårdsarbetet som informationskanalerinte bara för medleriimarna inbördes utan också för allmänheten och de olikamyndigheter som är verksamma på miljövårdsområdet. Förbundens opartiskaställning och den sakkunskap och lokalkännedom som de bör representera tordekomma att ge särskild auktoritet åt påpekanden om rådande brister och åtsynpunkter på möjliga åtgärder för att förbättra förhåUandena. Enligt 7 § andra stycket får verksamhet som kan beräknasdra lägre sammanlagd kostnad, om medlemmarna svarar för den var för sig, intedrivas av förbundet rried mindre väsentliga fördelar vinns därigenom. Det kanenligt min mening exempelvis vara en väsentlig fördel att en samordnad recipientkontroUkommer fill stånd. Stadgandet kan liksom beslämmelserna om andelstal i 9 § sessom ett utflöde av de aUmänna förvaltningsprinciperna i 6 § andra stycket. Denna paragraf, som motsvarar 8 och 21 §§ i utredningensförslag, innehåller bestämmelser om förbundsavgiff. För att täcka de allmänna förvaltningskostnaderna kanförbundet enligt 8 § försia meningen uttaga förbundsavgift av medlemmarna. Jag hänvisar till vad jag har anfört i den allmännamotiveringen (avsnitt 7.5). Med allmänna förvaltningskostnader avses arvodenåt styrelseledamöter samt kostnader för t. ex. skrivpersonal och eventuell kontorsutrustning,porto, telefon osv. Jag räknar i likhet med utredningen inte med attvattenförbunden behöver upprätta eget kansli utan de administrativa göromålerttorde i regel kunna ombesörjas av någon 1975/76: 215 102 kommuneller industri i medlemskretsen, självfallet då mot ersättning. Planerings- ochadministrarionskostnader som kan hänföras till särskild verksamhet ellerverksamhetsgren skall belasta denna och alltså fördelas efter reglerna i 9 §.Förvaltningskostnaderna bör på grund av vad nu sagts kunna hållas nere och skälkan fala för att de schablonmässigt fördelas bland medlemmarna ellermedlemskategorierna med lika stora belopp. Extern information om verksamheteni populär form anses vara ett viktigt led i de existerandevattenvårdsförbundens arbete och detsamma kan bli fallet beträffandevattenförbunden. De särskUda kostnader för årsredogörelser, åskådningsmaterialm. m. som detta kan medföra synes skäligen böra fördelas mellan medlemmarnaefter överenskommelse. Jag anser nämligen i likhet med utredningen att någpnskyldighet för medlem att delta i förvaltningskostnader av detta slag inte kanföreskrivas med hänsyn till innehållet i 6 § andra stycket andra meningen. Enligt8 § andra meningen, som motsvarar 21 § i utredningens förslag, fastställesförbundsavgift på förbundsstämma. Jag hänvisar tUl vad jag har anfört i denallmänna motiveringen (avsnitt 7.5). Det är alltså medlemmarna som påförbundsstämma bestämmer avgiftens storlek och om någon gradering skall görasmellan olika kategorier av medlemmar. Den enskilde medlemmens intressentillgodoses genom möjligheten att klandra stämmans beslut (se 33 § som hänvisartill 53 § lagen om förvaltning av samfäUigheter). Dennaparagraf, som motsvarar 9 § i utredningens förslag, innehåller bestämmelser omfördelning genom andelstal av kostnaderna för förbundets verksamhet. Jaghänvisar till vad jag har anfört i den allmänna motiveringen (avsnUt 7.5). Enligt9 § första stycket skall kostnaderna för verksamhet eller verksamhetsgrenfördelas mellan medlemmarna efter andelstal. Andelstalen bestäms efter vad somär skäligt med hänsyn främst till vars och ens nytta eller intresse i övrigt avverksamheten eller till den omfattning i vilken han inverkar på vattenförhållandena.Jag vill understryka att det krävs ett naturligt orsakssammanhang mellanmedlemmens åtgärder och förbundets verksamhet för att delaktighet skall kunnaåläggas honom. Ett påtvingat medlemskap medför alltså inte generell skyldighetför den enskilde medlemmen att delta i kostnaderna för all förbundets verksamhetutan hans ekonomiska förpliktelser kan komma att begränsas till vissverksamhetsgren eller undantagsvis till enbart förbundsavgiften. I9 § andra stycket finns en särskUd jämkningsregel. Kan medlem genom egen åtgärdför sin del vinna ändamålet med verksamheten eller verksamhetsgrenen till lägrekostnad .som kan väntas belöpa på honom, om hans andelstal bestäms efter degrunder som anges i första Prop.1975/76: 215 103 stycket,skall detta förhållande beaktas i skälig mån. Jag har vid 3 § lämnat ettexempel på fall då denna jämkningsregel kan tillämpas. Enligt9 § tredje stycket får för medlem som har vunnit inträde i förbundet med stödav 3 § sista stycket inte bestämmas högre andelstal än han har medgivit. Jag anser det motiveratatt ytterligare utveckla hur det enligt min mening i praktiken bör gå fill närandelsfal skall bestämmas vid förrättningen. Min framställning ansluter i aUtväsentligt till vad utredningen har anfört i denna del. Förbundens viktigasteuppgift blir att svara för underhåll av vattendrag. Kostnaderna för dennaverksamhet skall fördelas mellan ett flertal olikartade intressen. Man kan räknamed att framför allt kommunerna skall finna förenligt med sina intressen attfrivilligt medverka i verksamhet av detta slag. I så fall blir det förstasteget i kostnadsfördelningen att bestämma andelstal för denna kategorimedlemmar med, utgångspunkt i deras åtaganden. Liksom i de existerandevattendragsförbunden torde fördelningen av underhållskostnaderna i övrigtframför allt gälla avvägningen mellan avlopps- och torrläggningsintressena.Jag är väl medveten om de svårigheter som är förenade med en sådan avvägningoch vUl understryka att det här gäller en skälighetsuppskattning utan anspråkpå precision. Vad som kan begäras är att slutresultatet framstår som rimligtför de berörda medlemmarna och det bör inte komma i fråga att stora belopp, sombättre kan användas för konkreta åtgärder, läggs ner på undersökningar isamband med andelstalens fastställande. Svårigheterna bör enligt min meninginte överbetonas. Frågan om ansvarsfördelningen mellan avlopps- ochtorrläggningsintressenterna har varit föremål för vetenskapliga undersökningari olika sammanhang. De erfarenheter som härvid har vunnits har utnyttjats bl.a. inom Vegeåns och . Jag anser mig i likhet medutredningen inte böra ta ställning till den ena eller den andra metodensanvändbarhet men anser att exempelvis den s. k. fosformetoden bör kunnaanvändas som ett av flera hjälpmedel i strävandena mot en rimligkostnadsfördelning. Även andra omständigheter bör beaktas vidskälighetsbedömningen, t. ex. den särskilda nytta ett väl fungerande underhållkan ha för torrläggningsintressenterna. Vad jag nu har anförtgäller närmast fördelningen mellan avloppsintresset, å ena, ochtorrläggningsintresset, å andra sidan. Den del av kostnaderna som skall bärasav avloppsintressenterna får sedan fördelas mellan dem efter andelstal. Dessabör enligt huvudregeln bestämmas med hänsyn till den omfattning i vilken varoch en av de berörda med-lenimarna genom sina utsläpp menligt inverkar påvattenförhållandena. Ett mätt på denna inverkan kan vara avloppsvattnets mängdoch beskaffenhet uttryckt exempelvis i biokemisk syreförbrukning (BS-förbruk- Prop.1975/76: 215 104 Har emellertid t; ex. fosformetoden använts vid fördelningmellan intressegrupperna torde den böra tillämpas även vid den interna fördelningen.Om de kostnader som belöper på torrläggningsintresset skall fördelas mellanflera torrläggningsföretag, kan andelstalen bestämmas med utgångspunkt i bl. a.båtnadsarealerna eller underhållssträckorna. En variant av sistnämnda metodtillämpas bl.a. inom . Där bestäms andelstalen avden för varje företag aktuella längden av vattendraget multiplicerad medvattendragets bottenbredd plus slänthöjd, den senare fastställd som en standardhöjdpå 1 m. Inom varje företag får kostnaden fördelas mellan deltagarna efter deandelstal som har fastställts enligt VL eller äldre bestämmelser. Underhållsåtgärder kan-också tänkas vara till nytta i formav förbättrade möjligheter till ytvattentäkt. En sådan vattentäkt kan vidaretänkas medföra ökat behov av underhållsåtgärder särskilt om den innebär attvatten leds bort utan att återbördas till vattendraget. I båda fallen böivattentäktsintresset åsättas andelstal, i det förra fallet med beaktande avnyttan och i det senare kanske med hänsyn även till menlig inverkan påvattenförhållandena. Det är i och för sig tänkbart atf kostnaderna för rensningoch vegetationsbekämpning kan böra fördelas efter olika grunder. Detta bördock inte medföra atf andelstal bestäms särskilt för vartdera slaget av åtgärder.Det naturliga är enligt min mening att andelstaiet bestäms gemensamt för bådaefter en sammanvägning så att den årliga uttaxeringen kommer att innebära ensåvitt möjligt jämn ekonomisk belastning för medlemmarna. Däremot kan skildaandelstal böra bestämmas för underhållsarbeten inom olika delar avverksamhetsområdet, t. ex. för huvudvattendrag och biflöden. Regleringsåtgärder i ett vattenförbunds regi tordevanligen få till syfte att utjämna skillnader mellan hög- och lågvattenföring iett vattendrags huvudfåra. Att lågvattenföringen kan ökas torde vara tillfördel bl.a. från recipientsynpunkt, och de berörda avloppsintressenterna bördärför vara skyldiga att ta del i kostnaderna. Utgångspunkten för kostnadsfördelningenblir här att avloppsintressenterna har viss nytta av regleringsåtgärderna. Hurstor torde närmast bero på avloppsvattnets mängd och beskaffenhet. Ett annatsätt att beräkna nyttan kan vara att jämföra med medlemmarnas tänkta kostnaderför egna regleringsåtgärder eller för ytterligare reningsåtgärder för att nåt. ex. samma specifika belastning. För vattentäktsintresset kan ökad lågvattenföringbetyda ökade möjligheter att utnyttja vattendraget. E)etsamma gäller eventuellavattenkvaftanläggningar. I båda fallen rör det sig om ett ekonomiskt mätbartnyttobegrepp som kan uttryckas i vunna mVs eller kWh. Om regleringen innebäratt risken för översvämningar minskar kan den förstärkta effekten av vidtagnatorrläggningsåtgärder och följaktligen vara rill nytta även för deltagare itorrläggningsföretag. Prop.1975/76: 215 105 åtgärderna kan vara ägnade att tillgodose allmännaintressen, t. ex. fiske- och miljövård, vilket kan föranleda frivilligainsatser från det allmännas sida. Kostnaderna för regleringsåtgärder kanalltså böra fördelas inom en lika vidsträckt krets av medlemmar som vidunderhållsåtgärder. Andelstalen kommer emellertid att få bestämmas med andrautgångspunkter för skälighetsbedömningen. Om vattenförbunds verksamhet skall omfattakontrollåtgärder synes kretsen av berörda medlemmar i allmänhet få begränsastill avloppsintressenterna. De inom- vattenvårdsförbunden tillämpade grundernaför kostnadsfördelning torde kunna användas också i detta sammanhang. Medhänsyn till den inverkan på recipienterna som vållas genom tillförsel avnäringsämnen från jord- och skogsbruk kunde det i och för sig synas rimligtatt dessa intressen bär sin del av kostnadsansvaret. Detta skulle då få ordnaspå så sätt att eventuella torrläggningsföretag ålades delaktighet ikontrollkostnaderna. En sådan ordning kan dock inte godtas, eftersom deninverkan som skall kontrolleras inte har något samband medtorrläggningsåtgärderna. I fråga om sjörestaureringar och liknande saneringsarbetenhar jag i den allmänna motiveringen (avsnitt 7.5) uttalat att alla de som harintresse i vattenområdet genom att de inverkar på vattenförhållandena bördelta även i restaureringsåtgärder. Min inställning avviker i denna del frånvad utredningen har anfört och som i huvudsak innebär atf förbundet måste litatill ekonomiska insatser från det allmänna. Påkallande av förrättning 10 och 11 §§ Dessa paragrafer, som saknar motsvarighet i utredningensförslag, innehåller bestämmelser om förordnande av förrättningsman. Bestämmelsernahar utformats efter mönster av 10 kap. VL och ersätter 3234 §§ nämnda kapitel. Enligt 10 § första stycket påkallas förrättning enligt denföreslagna lagen genom ansökan till om förordnande avförrättningsman. I ansökan skall anges vilket vattenområde som avses. Rätt attpåkalla förrättning tillkommer enligt 10 § andra stycket den som kan varamedlem i vattenförbundet (se 19 § första stycket i utredningens förslag). Enligt 10 § tredje stycket får utan ansökanta upp fråga om förordnande av förrättningsman, om anser attbehovet av förbundsbildning är synnerligen angeläget från allmän synpunkt (jfr18 § anläggningslagen). Jag hänvisar till vad jag har anfört i den allmännamotiveringen (avsnitt 7.6). TUl frågan om ansvar för förrättningskostnaderna inu angivet fall återkommer jag vid 24 §. Enligt 11 § första stycket förordnas förrättningsman avlänsstyrelsen. Om det är lämpligt får även förordna biträdandeförrätt- 1975/76: 215 106 ningsman.Förrättningsman och biträdande förrättningsman skall äga den kunskap ocherfarenhet som uppdraget kräver. Enligt11 § andra stycket kan innan förordnande meddelas fordra attsökanden ställer säkerhet för förrättningskostnaden (se 10 kap. 2 § och 33 §tredje stycket VL). Enligt11 § tredje stycket förs talan mot beslut av om förordnande avförrättningsman eller biträdande förrättningsmän hos kammarrätten genom besvär(se 14 kap. 10 § första stycket VL). Av utformningen av 10 § tredje stycketframgår att beslut att det skall förordnas en förrättningsmaninte får överklagas. Utredningens förslaginnehåller också en bestämmelse (28 §) om behörig länsstyrelse. Dennabestämmelse hänger i huvudsak samman med utredningens förslag att länsstyrelsenskall pröva frågan om förbundsbildning. Även när det i mitt förslag gällerbehörighet att förordna förrättningsman kan det förekomma att det vattenområdesom avses i ansökan ligger i flera län. I sådant fall är varje länsstyrelsebehörig att förordna förrättningsman och av länsstyrelseinstrukfionen följeratt samråd skall ske med övriga länsstyrelser. Det naturliga är givetvis attansökan ges in till i det län där vattenförbundets styrelse skallha sitt säte (se 32 §). Den av utredningen föreslagna bestämmelsen har alltsåinte någon motsvarighet i mitt förslag. Dennaparagraf innehåller en hänvisning till VL i fråga om förrättning. Följandeparagrafer innebär sedan vissa avvikelser från VL. Jag har i den allmännamotiveringen (avsnitt 7.6) med frångående av utredningens förslag förordat attfrågor om förbundsbildning bör prövas vid ett förrättningsförfarande och attdetta bör utformas med VL som förebild. Förfarandebestämmelserna försyneförrättning enligt VL finns i 10 kap. slutbetänkandekommer bl. a. att innehålla nya förfarandebestämmelser. I avbidan på dettaförslag finns det enligt min mening ingen anledning att utarbeta nyaförfarandebestämmelser för bildande av vattenförbund utan i huvudsak börhänvisas tUl VL. I 10 kap. VL finnsbestämmelser dels om syneförrättning rörande företag enligt 6 kap. dvs. aUmänflottled (131 §§) dels om syneförrättning rörande företag enligt 3, 7 och 8kap., dvs. vattenreglerings-, torrläggnings- och avloppsföretag (3282 §§).Hänvisningen bör avse bestämmelserna för sistnämnda typ av förrättning. Pä grund av det anfördahar hänvisningen i 12 § utformats på följande sätt. I fråga om förrättningenligt den nu föreslagna lagen skall bestämmelserna i om syneförrättningrörande företag enligt 3, 7 och 8 Prop.1975/76: 215 107 kap. gälla i tillämpliga delar, i den mån ej annat följerav vad nedan sägs. Jag anserdet inte nödvändigt att redogöra för innehållet i 10 kap. VL men för attunderlätta tillämpningen har jag gjort en genomgång av vilka bestämmelser somär tillämpliga. Det är att märka att vissa bestämmelser som gäller för flottningsföretagäven är tiUämpliga i fräga om sådan syneförrättning som avses i 3282 §§.Följande paragrafer i 10 kap. VL är helt eller delvis tillämpliga: 10 § sistastycket (sökandens eller annans uteblivande från sammanträde får inte hindraförrättningens fortgång), 12 § andra stycket, 13 och 14 §§ (jäv), 23 §(talerätt vid tvist om fastighet m. ), 24 § (omröstning), 25 § första stycket(protokoll), 30 § första stycket (förskott på kostnad), 35 § första och fjärdestyckena (gode man), 36 § första stycket (plan för företaget), 37 § (avvägningav vattendrag m. ), 38 § första stycket (kungörelse), 39 § (aktförvarare),47 § (utevaro av syneman), 48 § första och tredje styckena (återkallelse avansökan), 49 § (jäv), 58 § första stycket (ytterligare sökande m. ), 62 §andra stycket (biträdande förrättningsman), 65 § första, andra och fjärdestyckena (nytt sammanträde m. ), 66 § första stycket (protokoll), 68 § förstastycket (förslag tiU utlåtande), 69 § (erinringar mot förslag), 70 § (slutligtutlåtande efter förslag), 71 § första stycket (slutligt utlåtande utanförslag), 73 § (fullföljdshänvisning m. ), 74 § första och andra styckena(avskrift av utlåtandet skall hållas tUlgängUgt), 75 § första stycket (lagakraft), 79 § första och andra styckena (förskott på kostnad), 81 § (hänvisning rillbl. 10 § sista stycket, 23 och 24 §§) samt 82 § (vem som är sökande).Dessutom är 14 kap. 7 § andra stycket, som handlar om ersättning till aktförvarare,tillämpligt. Dessa paragrafer innehåller de avvikelser i förhållandetill VL som jag har funnit nödvändiga eller lämpliga. Jag kommer att ange deparagrafer i 10 kap. VL som ersätts av de nu föreslagna bestämmelserna. I 13 § första stycket första meningen anges attförrättningsman vid förrättningen biträds av två gode män. Dessa utses enligtreglerna i 10 kap. 35 § första stycket VL. Enligt 13 § första stycket andra meningen får sakkunnigtbiträde inte förordnas. Enligt min mening finns det inte något behov avsakkunnigt bUräde. Bestämmelsen ersätter 10 kap. 3 § andra stycket och 46 § VL. Enligt 13 § andra stycket förstås med synemän i denföreslagna lagen förrättningsmannen, biträdande förrättningsman och godemännen. Enligt 13 § tredje stycket, som delvis ersätter 10 kap. 30§ första stycket och 79 § första stycket VL, skall synemännen erhållaersättning i enlighet med bestämmelser som meddelas av regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer. 1975/76: 215 108 Enligt14 § första stycket första meningen anses som sakägare enligt den föreslagna lagen de som kan vara medlemmar i vattenförbundet. Jag har funnit det nödvändigt med denna bestämning för att få ett enty digt sakägarbegrepp. Det kan förtjäna att framhållas att 10 kap. 22 och 81 §§ VL inte blir tillämpliga när fråga är om bildande av vattenför bund. ' Enligt14 § första stycket andra meningen har sakägare inte rätt till ersättning förbevakande av sin talan vid förrättning. Denna bestämmelse ersätter 10 kap. 79§ tredje stycket som har motsvarande innebörd men som använder begreppendelägare och annan sakägare. EnUgt14 § andra stycket skall förrättningsmannen utreda vilka som kan vara medlemmari förbundet. Def naturliga är atf de som påkaUar förrättning dessförinnanutreder frågan om medlemskretsen. Def är enligt min mening emellertid intelämpligt att ålägga sökandena en utredningsplikt i detta avseende. Denna bör isfället åvila förrättningsmannen. Denne måste ta ställning till vilka somskall underrättas om förrättningen och hans utredningsplikt bestäms alltså ihuvudsak av reglerna i 16 § första och andra styckena om vilka som skallerhålla sådan underrättelse. Vederbörande kornmun, kända sammanslutningar avfiskerättsägare samt den som skall vara medlem enligt 3 § första stycket skallalltid underrättas medan förrättningsmannen beträffande övriga medlemskategorierhar friare händer. Uppgifter om tUlstånd enligt VL får förrättningsmannen ivattenboken som är ett register som förs vid vattendomstolarna. äruppdelad efter nederbördsområden. Uppgifter om beslut enligt ML kan erhållas idet register som för enligt 32 § miljöskyddskungörelsen(1969: 388). Enligt15 § första stycket första meningen, som ersätter 10 kap. 38 § andra stycket VL,skall kungörelse som avses i 10 kap. 38 § VL utfärdas om det inte är uppenbartobehövligt. Ett exempel på fall då kungörelse inte behövs är att alla som kan ifrågakommasom medlemmar är ense om förbundsbildningen.