prop · FZ03187 · 1975-12-31 00:00:00 — Länsslyrelsenoch regeringsrätten kan endast pröva det överklagade beslutets laglighet i dehänseenden som närmare anges i 76 S 1 mom. KL, 80 S 1 mom. KLS och 78 S 1 mom.LL, men inte dess lämplighet eller skälighet. Om besvären bifalls, kanbesvärsmyndigheten inte göra mer än upphäva det felaktiga beslutet.Besvärsmyndigheten kan således inle ändra beslutels innehåll. Dessa förkommunalbesvären karakteristiska drag skiljer dem i flera avseenden från de s,k, förvaltningsbesvären. De har sin bakgmnd i tanken att kommunmedlemmarna börkunna påkalla statlig kontroll av de kommunala organens beslut men alt dennakoniroll av hänsyn till den kommunala självstyrelsen bör hållas inom bestämdagränser. Efter1971 års förvaltningsrättsreform gäller, utöver kommunallagarnas besvärsregler,i tillämpliga delar förvaltningslagen (1971:290) för handläggningen avkommunalbesvärsmål i och förvaltningsprocesslagen (1971:291) förhandläggningen av sådana mäl i regeringsrätten. Dessa lagar samordnades vid sintillkomst i viss utsträckning med andra författningar, däriblandkommunallagarna. Därvid lämnades dock de grundläggande reglerna omkommunalbesvär och instansordningen i kommunalbesvärsmål orubbade. Förvaltningslagenär i princip lillämplig på handläggning av kommunalbesvärsmål.Av 1 S andra stycket förvaltningslagen följer dock alt kommunallagarnasreglerom kommunalbesvärtaröver förvaltningslagens bestämmelser, när samma frågaregleras i båda lagarna. Kommunallagarnas regler om besvärsräti, besvärstid ochverkställighetsförbud gäller således i stället för motsvarande bestämmelser i11-13 SS förvaltningslagen. Förvaltningslageninnehåller, utöver regler om lagens tillämpningsområde, dels allmännabestämmelser (4-13 SS) som är tillämpliga i alla slags Prop.1975/76:187 316 munalbesvärsmåltas in i en ny kommunallag. Ilikhet med remissinstanserna finner jag ingen anledning all göra någrasärskilda anmärkningar i anslulning till ulredningens genomgång av förvaltningslagensbestämmelser. De frågor som vid tillämpningen av dessa beslämmelser ikommunalbesvärsmål kan uppkomma om vilken hänsyn som bör tas tillkommunalbesvärens särart får liksom överiämnas åt rättspraxis. Till delagändringar som utredningen föreslår återkommer jag i specialmotiveringen. Detgrundläggande problemet i förhållandet mellan förvaltningslagen ochkommunalbesvärsprocessen är emellertid enligl utredningen den tuddning avhandläggningsreglerna som blir en följd av 3 S förvaltningslagen. Omkommunalbesvären avser ärende som innefattar myndighetsutövning mot enskild,blir de särskilda bestämmelserna i 14-20 SS förvaltningslagen tilllämpliga närlänsstyrelsen handlägger målel. I annal fall gäller formellt endastförvaltningslagens allmänna bestämmelser. Det kan vara vanskligt att avgöra omett vissl kommunalbesvärsmål gäller myndighetsutövning mol enskild eller ej.Uiredningen finner det vara tveksamt om den skillnad i handläggningsreglernasom uppstår på grund av 3 S förvaltningslagen är sakligt motiverad. En del avde särskilda bestämmelserna skulle enligt utredningen utan vidare kunna ocheventuellt behöva tillämpas i alla kommunalbesvärsmål. Utredningen antyder tvålösningar på problemet. Den ena innebär alt de särskilda beslämmelserna iförvaltningslagen aldrig tillämpas när det rör sig om kommunalbesvär. Den andraär att de särskilda bestämmelserna görs tillämpliga i samtligakommunalbesvärsmål. Enligt utredningens uppfaltning är det emellertid rimligtatt vänta med mera genomgripande reformer av kommunalbesvärsprocessen ilänsslyrelsen, till dess ytterligare erfarenhet föreligger avförvaltningsrättsreformen, 1likhet med fiera remissinsianser kan jag instämma med utredningen i alt denskillnad i reglerna om handläggning av kommunalbesvärsmål hos somuppstår lill följd av 3 S förvaltningslagen inte är alltigenomtillfredsställande. Regeringsrättenoch flera länsstyrelser anser alt de särskilda bestämmelserna iförvaltningslagen redan nu bör göras tillämpliga på alla slag av kommunalbesvärsmål.Detta skulle i och för sig inte medföra några större nyheter förlänsstyrelserna. För egen del anser jag emellertid att en sådan ändring måsteövervägas noggrannare än vad som kan ske i detta sammanhang. Ändringen skulleinnebära ett avsteg från den grundläggande systemaliken i förvaltningslagen.Nuvarande ordning lorde i praktiken inte medföra några slörre olägenheter förklagandena eller länsstyrelserna som redan nu i stor utsträckning tillämparförvaltningslagen fullt ul i alla kommunalbesvärsmål. Frågan om förvaltningslagenstillämplighet i kommunalbesvärsmål hos hänger samman medbesvärsprocessens utformning i övrigt. Jag anser därför att den bör las uppinom ramen för en mera ingående översyn av kommunalbesvärsprocessen. Tillfrågan om en sådan översyn Prop.1975/76:187 317 skalljag strax återkomma. Närdet gäller kommunalbesvärsprocessen i regeringsrätten flnner utredningen,efter en genomgång av förvaltningsprocesslagens bestämmelser, att flertalet avdessa ulan vidare bör kunna tillämpas även i kommunalbesvärsmål. Även om vissaav reglema i förvaltningsprocesslagen inle passar för kommunalbesvärsmål, bördel dock enligt utredningen inte vara nödvändigl att uttryckligen undantadessa bestämmelser från tillämpning i sådana mål. Jag delar uppfattningen attnågra uttryckliga undantag inte behöver göras . Bestämmelsen i 8 Sförvaltningsprocesslagen om regeringsrättens utredningsansvar kan vara svåralt tillämpa i kommunalbesvärsmål där huvudregeln är all kommunmedlem som villgöra gällande att ett kommunalt beslut är olagligt själv skall skaffa denbevisning som behövs för att styrka påståendet. Någon fast praxis i fråga ombestämmelsens räckvidd i kommunalbesvärsmål torde ännu inle ha utbildats.Enligt min mening måste det även i fortsättningen ankomma på regeringsrättenatt i varje särskilt fall avgöra vilka begränsningar i utredningsansvaret sombör iakttas med hänsyn till kommunalbesvärens speciella karaktär av rättsmedelför alt åstadkomma en begränsad statlig kontroll av ett kommunalt beslutslaglighei. Förkommunalbesvärsprocessen finns tre olika regelsystem, nämligenkommunallagarnas, förvaltningslagens och förvaltningsprocesslagens. Hoslänsstyrelsen gäller kommunallagarnas besvärsregler och förvaltningslagen, 1regeringsrätten gäller kommunallagarnas besvärsregler och förvaltningsprocesslagen.Dessutom kan regeringsrätten bli tvungen alt bedöma tillämpningav förvaltningslagen i kommunalbesvärsmål. De tre regelsystemen är intesamordnade och i vissa frågor har reglema olika innebörd. Utredningenframhålleratt detta kan återverka på handläggningen i de olika instanserna,möjligen med återverkningar på den sakliga bedömningen av målen. skulle det rent lagtekniskt vara enkelt att låta förvaltningsprocesslagensregler gälla även för handläggningen av kommunalbesvärsmål hos länsslyrelsen.En allsidig belysning av detta och andra problem rörandekommunalbesvärsprocessen i länsslyrelsen och regeringsrätten kräver enligtuiredningen särskilda undersökningar. Utredningen anser alt en sådan meragenomgripande översyn av kommunalbesvärsprocessen kan vara motiverad.Flertalet av de remissinsianser som yttrar sig om kommunalbesvärsprocessenansluter sig till denna uppfattning. Även jag anser att en översyn av kommunalbesvärsprocessenbör göras. Den nuvarande ordningen med tre olika regelsystem, som inle är samordnademed hänsyn till en kommunalbesvärsialan genom flera instanser, synes onödigtkomplicerad. Svårigheterna att överblicka de regler som gäller för kommunalbesvärsprocesseni de olika instanserna drabbar inte endast besvärsmyndigheierna utan ävenkommunmedlemmar som vill överklaga kommunala beslut samt kommunerna ochlandstingskommunerna. Till vissa andra frågor med anknytning lillkommunalbesvärsprocessen vilka bör ses över avser jag att återkomma ispecialmotiveringen. Prop.1975/76:187 318 Kommunallagsulredningenhar haft iuppdrag att göra en lagteknisk översyn av KL, KLS, LL och KFL.Syftet med översynen har varit bl.a, att lagstiftningen skulle göras enklareoch mera enhetlig. I belänkandet (SOU 1974:99) Enhetlig kommunallag föreslåruiredningen en ny kommunallag som avses ersätta bl. a, de nämnda lagarnaoch LLS. Förslagetinnebär alltså all beslämmelserna för alla kommuner och landstingskommunersamt för kommunalförbunden skall samlas i en lag. KL,KLS och LL är uppbyggda på samma sätl. De innehåller beslämmelser om bl, a,kommuns resp, landstingskommuns kompetens, de beslutande organen(kommunfullmäktige resp. ), de förvallande och verkställandeorganen (nämnderna), förmögenhetsförvaltning, budget, fondbildning, lånerätt,revision, skatt till kommun resp. landstingskommun och besvär. Antaletbestämmelser i som avviker från reglema i KL är ganska stort. De sakligaskiljakiigheterna är emellertid oftast små. Till avvikelser av större belydelsehör regleringen av borgarrådsinstitutionen i , vilken i sintur återverkar på bestämmelserna om kommunfullmäktige och kommunstyrelsen.Andra mer omfattande avvikelser hänger samman med mandattiderna för fullmäktigeoch nämnder i . För drätselnämnden i finns ocksåsärskilda beslämmelser. Någon motsvarighet till bestämmelserna om borgarrådfinns inte i KL eller LL, Mandattiden för kommunfullmäktige är i ,liksom i övriga kommuner, . Mandatperioden börjar emellertid den 15oktober valåret i stället för året efter valåret. 1 LL saknasbestämmelser om drätselnämnd. Enligt KL behöver drätselnämnd inte inrättas.Drätselnämnd finns numera bara i , där sådan nämnd ärobligalorisk. Ettganska stort anlal regleri LL skiljer sig frän niotsvarande beslämmelser i KL,Till dessa regler hör bl, a, reglerna om val av landstingsmän och omvalkretsindelningen. Andra olikheter har sin grund i alt landstingenssammanträdesfrekvens är väsentligt lägre än kommunfullmäktiges. I dettasammanhang kan erinras om förvaltningsutskottets uppgift att företrädalandstinget mellan landstingsmötena. 1samband med att ett nytt valsystem infördes för landstingsvalenändrades också reglerna i LL om valkretsindelningen (prop, 1975:101, KU1975:19, rskr 1975:227), De nya bestämmelserna skiljer sig. liksom de tidigare,avsevärt från motsvarande bestämmelser i , Det nya valsystemet förlandstingsvalen ansluter sig i huvudsak till det system som sedan år 1970tillämpas för riksdagsvalen. De grundläggande bestämmelserna om valsystemetfinns i LL, Delta motiverades i proposilionen med att de har ett visst sambandmed reglernaom valkretsindelningen. Där framhölls emellertid också att fråganom att föra över alla dessa bestämmelser till vallagen borde tas upp i sambandmed att ställning tas till förslaget om en enhetlig Prop.1975/76:187 319 kommunallag(prop, s. 60), Bestämmelserna om mandatfördelningen mellan partierna vid val avlandstingsmän och kommunfullmäktige finns i vallagen. 1LLS finns vissa särregler för landstingskommun. De harföranletts av de särskilda förhållandena i , vilka har letttill att landstingskommunen har övertagit vissa uppgifter som normalt ankommerpå kommunerna och till att måste sammanträda oftare än övrigalandsting. KFLinnehåller 35 paragrafer. 1 lagen finns bestämmelser om bl, a, bildande avkommunalförbund, förbundsfullmäktige, förbundsstyrelse, förbundsordning,drätsel, medlemskommuns bidragsskyldighet, besvär, utträde ochkommunalförbunds upplösning. Bestämmelserna innehåller i ganska storutsträckning hänvisningar till de bestämmelser i som reglerar motsvarandefrågor. Underförarbetena till KL framhöll kommunallagskommitlén alt utgångspunkten förkommitténs arbete var att kommunerna borde åtnjuta största möjliga frihet attordna sin förvaltning och sina verksamhetsformer med hänsyn till skiftandelokala behov. Departementschefen (prop, 1953:210 s, 503) anslöt sig lillkommitténs allmänna riktlinjer för utformningen av den nya lagstiftningen menframhöll alt grunddragen för den kommunala organisationen måste angesi lagen och att lagstiftaren måste fastställa det minimimått av regler somgaranterar att kommunmedlemmarna behandlas lika och att ärendena handläggsunder demokratiska former. Kommunallagsutredningenanser att de principer för kommunallagsiiftningens utformning som jag nu harredovisat alltjämt är bärande och anför att den har sett som sin uppgift attgöra lagstiftningen så enkel och enhetlig som möjligt. När del gäller attnärmare bestämma vad kommunallagen bör innehålla och vad som kan undvaras ellerregleras i annan ordning, kommer kommunmedlemmarnas intresse av medverkan ochinsyn först i blickpunkien, anför utredningen. En annan viktig inlressenlgruppär förtroendemännen. Här gäller del framförallt regler som syftariill attsäkerställa ett beslutsfattande i demokratiska former. Hit hör ocksåbestämmelser som reglerar den enskilde förtroendemannens möjligheter att agera. Enligtuiredningen ligger det i linje med nya regeringsformen och direktiven förutredningsarbetet att kommunallagens karaktär av ramlag betonas och attdetaljföieskrifter så långt möjligt rensas ut. Även skillnaden i storlek mellanolika kommuner och de ökade administrativa resurser som slår till kommunernasförfogande motiverar enligt utredningen alt kommunallagens bestämmelser i änhögre grad än får karaklär av basregler för alla kommuner, oavsettstruktur och storlek. Närdet gäller möjligheterna alt åsladkomma en enhetlig kommunallag anförutredningen att del från lagieknisk synpunkt är önskvärt med fullständiguniformitet i kommunallagstiftningen, dvs. att en lag reglerar samtligakommuner och landstingskommuner och att inga särregler ges för någon Prop.1975/76:187 320 särskildkommun eller landstingskommun. Den frihet alt själva närmare reglera sina verksamhetsformeroch sin organisatoriska uppbyggnad som bör tillkomma kommunerna ochlandstingskommunerna får då, framhåller uiredningen, tillgodoses genomreglementen, arbetsordningar och instruktioner, som är anpassade till denenskilda kommunen eller landstingskommunen. majoritet bland remissinstanserna tillstyrker eller har inte någol attinvända mot förslagel om en gemensam lag för samtliga kommuner ochlandstingskommuner. Ett tiotal utlalar tveksamhet och ifrågasätter om inte dennuvarande ordningen med en särskild landstingslag bör behållas. tillstyrker att lagstiftningen på det kommunala området geskaraktär av "ramlag". Enligt kammarkollegiet och fiera länsstyrelserhar utredningen lyckats väl i sin strävan att ge den nya lagen karaktären avramlag utan onödiga detaljföreskrifler. Detta ger kommunerna ochlandstingskommunerna större frihet och bättre möjligheter att reglera sinorganisation och sina verksamhetsformer efter de skiftande lokala förutsällningarna. Fleraremissinstanser, som i och för sig är positiva till att detaljföreskriflerrensas ut, anser all utredningen har betonat denna aspekt för starkt.Länsstyrelsen i anför att man även på en enhetlig kommunallagmåste ställa det kravet att den skall kunna tjäna som en överskådlig, såvittmöjligt uttömmande och därmed i den dagliga verksamheten användbar handbok.Förenklingarna har enligt länsslyrelsen i län i förenhetligandetsintresse på fiera punkler drivits fram på bekostnad av tydligheten ochfastheten i bestämmelserna. har enligt sin plats i en enhetlig lag. om deär av övergripande belydelse och lokala variationer knappast är tänkbara.Trollhällans kommun framhåller all lagens karaktär av ramlag medför dels altdet kommer att åvila fullmäkiige att genom reglementen oeh särskilda beslut geden kommunala verksamheten en fast reglering, dels all regelsystemen kommer attskifta mellan olika kommuner, Värnamokommun anför att ramlagstiftningens belydelse för kommunernas rörelsefrihetinte bör överdrivas, Behovei av fiexibilitet i lagstiftningen är enliglkommunen i många frågor renl av obefintligt. Beträffande åtskilliga regler somhar anknyining lill förfarandet i fullmäktige och nämnder är det möjligt alt ilagstiftningen mera utföriigt avspegla rättsläget och därmed lämna inerapreciserade anvisningar fördel kommunala arbetet. Kommunen framhåller vidareatt en utpräglad ramlag allmänt sett får ett mindre informativt innehåll ochatt man bör ha i minnet att de förtroendemän, kommunalanställda och andra somhar att tillämpa lagarna på del kommunala området besitter högst skiftandejuridiska insikter och färdigheter i all med hjälp av olika rättskällor bildasig en uppfattning om gällande rätt. Enligt kommunens mening framstår enutpräglad ramlag som mindre lämplig som vägledning för arbetet i kommunerna. Prop.1975/76:187 321 Somjag har framhållit vid fiera tillfällen i det föregående delar jag denprincipiella uppfaltning som har varil utgångspunkten för utredningens arbete,nämligen att kommunerna och landstingskommunerna bör ges största möjliga frihetatt själva ordna sin förvaltning och sina verksamhetsfomier efter de skiftandelokala behoven. Fömtsättningarna för en sådan frihet har ökat väsentligt genomden utveckling mot slörre kommuner som har ägt rum sedan de nuvarandekommunallagarna tillkom. Samtidigtär del uppenbart all gmnddragen för den kommunala organisationen måsle anges ilag och att i lag också måsle ges sådana grundläggande regler omarbetsformerna som behövs för alt garantera att kommunmedlemmarna behandlaslika och för att ärendena handläggs i demokratiska former. Vissa grundläggandebestämmelser behövs också för att kommuninvånarnas intresse av insyn ochmedverkan i den kommunala verksamheien skall kunna tillgodoses. Någraremissinstanser har ansett att utredningen gått för långt i sin strävan efterenkelhet och enhetlighet. Liksom dessa remissinstanser anser jag att intressetav enkelhet och enhetlighet måste vika för kravet på tydlighet. Jag kan ocksåhålla med om alt önskemålet att ge kommunerna och landstingskommunerna frihetatt själva bestämma om organisation och arbetsformer inte bör överbetonas. Påvissa områden kan beslämmelser i detaljfrågor vara motiverade, eftersom deskapar ordning och hindrar en alltför skiftande lokal praxis utan att de förden skull behöver upplevas som något väsentligt hinder i den kommunalaverksamheten. Frågan om en preciserad bestämmelse i lag behövs eller om man kannöja sig med en mera allmänt utformad regel eller avstå frånförfattningsreglering bör alltså prövas från fall till fall. Despeciella förhållanden som har åberopats som grund för avvikandereglering i KLS torde enligt uiredningen i allmänhet inle finnas kvar. De allrastörsta kommunerna och landstingskommunerna har administrativa problem avsamma art och omfattning som och kommunalförvaltningen iSiockholm skulle säkeriigen kunna organiseras om på sådant sätt alt enenhetlig kommunallag skulle kunna tillämpas i full utsträckning. Det liggeremellertid inle inom utredningens uppdrag all rubba de grundläggandeprinciperna för organisationen i . Utredningendiskuterar behovet av särskilda beslämmelser för del om borgarråd,mandatperioder, drätselnämnd m. m. Enligl utredningen bör antalet avvikandebestämmelser för del kunna minskas i sådan omfattning all någonsärskild kommunallag för Siockholm inle längre behövs. Utredningenframhåller att de synpunkter som utredningen har anfört i fråga om möjlighetemaatt förenhelliga KL och KLS i huvudsak gäller även i fråga om möjlighetema attfå lill stånd enhetlighet mdlan KL och LL. Den särreglering som kan visa signödvändig mellan landstingskom- 21 1975/76. 1975/76:187 322 munernainbördes och i förhållande lill kommunerna kan ske i form av reglementen,arbetsordningar och instruktioner. Den önskvärda fiexibilitelen behöver därförinte utgöra något hinder mot en enhetlig ramlag för alla kommuner ochlandstingskommuner. Utredningen anser sig inte böra rubba de mera väsentligaoch principiella skillnaderna mellan kommunernas och landstingskommunernasverksamhet och arbetsformer. Skillnaderna mellan kommunerna ochlandstingskommunerna avser, förutom den geografiska utbredningen, främstverksamhetens inriktning, I fråga om arbetsformerna torde olikheterna främstbero på att antalet landstingsmöten är väsentligt lägre än antaletsammanträden med kommunfullmäktige. Utredningen anser att antaletsärbestämmelser för landstingskommunerna kan nedbringas i en sådan omfattningatt en gemensam lag från renl lagtekniska synpunkter är möjlig. Denomständigheten alt landstingskommuner och kommuner verkar på olika nivåer ochlill övervägande delen har olika verksamhetsfält bör inle i och för sig utgöranågol hinder mol en gemensam lag. 1 enlighel med den överflyttning av vissamandatfördelningsregler från riksdagsordningen till vallagen som har skett förriksdagsvalens del bör enligt utredningen motsvarande regler för kommunalvalensdel kunna placeras i vallagen. Det bör vara möjligt alt låta alla regler somhänger samman med valet placeras i vallagen. Utredningen utgår därför från altnågra bestämmelser som har direkt samband med valförfarandet inte kommer attbehöva placeras i en enhetlig kommunallag. Utredningenanser vidare alt LLS kan upphävas och att i en enhetlig kommunallag kan tas insärregler om bl. a. den vidgade kompetensen för länslandstingskommun. Utredningen föreslår alltså, som förut nämnts, en gemensamlag för samtliga kommuneroch landstingskommuner. majoritet bland remissinstanserna tillstyrker förslagel. Ett tiotalremissinsianser ifrågasätter om inle en särskild landstingslag bör behållas,delar utredningens uppfaltning att antalet avvikandebestämmelser för del bör kunna minskas i sådan omfallning att någonsärskild kommunallag för del inte behövs. Mot förslaget att LLSskall tas bort har landstingskommun inte haft något attinvända. Ingen remissinstans har haft något att invända mot förslaget att debestämmelser som hänger samman med valet skall flyttas lill vallagen. Länsstyrelseni och kommun anser, med hänsyn till att kommunerna ochlandstingskommunerna arbetar på olika nivåer och med i huvudsak olikaverksamhetsfält, att det är tveksamt om en gemensam lag för de tvåkommuntyperna är lämplig. De påpekar, liksom de övriga remissinstanser somredovisar samma uppfattning, att ulredningens lagförslag innehåller ett stortanlal särbestämmelser för landstingskommunerna och för , Enligllänsstyrelsen i bör del noga övervägas om särbestämmelsernabehövs. Flera remissinstanser anser att antalet särbestäm- Prop.1975/76:187 323 melserbör kunna minskas. läns landstingskommun anser sålunda att det intesynes vara befogat att budgeten för skall kunna än för övriga kommuner och för landstingskommunerna. EnligtOrusts kommun torde det inte finnas skäl alt ha särskilda bestämmelser förborgarråden i , när sådana bestämmelser saknas förkommunalråden i övriga kommuner. Kirunakommun framhåller att det förhållandet att en samordning av de aktuella lagarnaär möjlig från lagteknisk synpunkt inte i och för sig utgör något starkt skälför en enhetlig lag. En sådan reform måsle i första hand vara betingad av attden i tillämpningen medför fördelar som är av betydelse. Alt så kan vara falletför besvärsinstanserna kan inte uteslutas, men det bör också kunna visas att enförenkling uppnås för de kommunala organ som skall praktiskl lillämpalagstiftningen och för den allmänhet som berörs av lagtillämpningen. Med hänsyntill den mängd särbestämmelser som blir nödvändig är det tveksamt om en sådanförenkling är möjlig. Enhetligheten i förslaget har nåtts på bekostnad avöverskådligheten, anför kommunen. I det fortsatta reformarbetet bör man försökaytteriigare begränsa antalet särbestämmelser. Föregen del får jag anföra följande. Iutredningens uppdrag har inte ingått att överväga lagändringar som skulle göramera belydande ändringar i kommuns organisation och arbetsformernödvändiga. Ulredningens förslag upptar därför ett tämligen stort antalsärbestämmelser för kommunen. Lagförslaget upptar också åtskilligasärbestämmelser för kommunen. Lagförslaget upptar också åtskilligasärbestämmelser för landstingskommuner. Det vida övervägande antaletbestämmelser är emellertid enhetliga. Enligt min mening är det från praktisksynpunkt av stort värde att alla de grundläggande beslämmelserna för kommunernaoch landstingskommunerna kan samlas i en lag.