prop · FY0384 · 1975-12-31 00:00:00 — För /76 beräknas i budgetpropositionen en reserv på 200milj. Enväsentlig del av del svenska katastrofbiståndet har lämnats lillinlernaiionella aktioner samordnade aV olika FN-organ. Svenska röda korset ochflera andra enskilda organisationer har också fåll ett betydande stalligl stödtill sin verksamhet. inrättades inom ulrikes-departemenlel en speciell kataslrofgruppmed företrädare för departementet, SIDA och Svenska röda korset. Gruppen har lilluppgift bl. a. atl avge förslag om svenska katastrofinsatser. SIDAär central förvaltningsmyndighet för det direkta utvecklingssamarbete somSverige bedriver med . Huvuddelen av del bistånd som lämnas genom SIDAär av långsiktig karaktär och syftar lill all utveckla olika delar av samhälleli moltagariänderna, medan en mindre del av biståndet är av humanitär art ochavser all lindra nöd som förorsakats av olika katastrofsituationer Enmellanform utgöres av del bistånd som förekommer såsom åleruppbyggnadsinsalserefler katastrofer. För all genomföra de konkreta hjälpåtgärderna i ett kalaslrofområdeanlitar SIDA Röda korset. Rädda barnen, eller statliga organ i deldrabbade landel, till vilka hjälp lämnas i form av pengar eller varor. 3.2Bistånd genom svenska enskilda organisationer Svenskaröda korset aren riksomfattande ideell förening, grundad . Liknande rödakors-föreningar finns i 121 länder. Verksamheten omfattar bl. a. katastrof-,flykting- och utvecklingshjälp i ell 40-lal länder. Hjälpen utom skerinom ramen för Internationella röda korset, som har sill säte i . För altså snabbi som möjligt kunna göra en insats vid inträffade katastrofer harSvenska röda korset byggt upp sin verksamhet så all varor alllid ligger färdigai särskilda förråd på olika platser i väriden. Arbete pågår med all i samarbetemed olika länders Rödakorsföreningar lägga upp förråd i sådana länder därkalastrofer erfarenhetsmässigt inträffar för all varorna på så sätt skallfinnas tillgängliga efter en inträffad katastrof Svenskaröda korset lämnar också bistånd genom alt ställa sjukvårdspersonal tillförfogande och genom kontanta penningbidrag. Verksamheten finansierashuvudsakligen genom insamlingar. Organisationen får också vissa statliga bidrag.Enligl preliminära beräkningar uppgick värdei av Svenska röda korsels bistånd iform av katastrof- och utvecklingshjälp till andra länder lillsammanlagt omkring 26 milj. kr. är en opolitisk, religiöst neutral riksorganisation, somgrundades och som lillsammans med systerorganisationer i etl 60-lalländer är ansluten lill Internationella Unionen. Verksamhetenbeslår av insamlingsarbete och hjälp lill nödlidande barn. I viss omfattninglämnas också flykting- och katastrofhjälp. Åriigen insamlas ca 20 milj. kr. förbiståndsverksamhet i och i ullandel. 3.3Bistånd genom kyrkliga organ Enligtstadgan (1970:484) för missionsslyrelse skall styrelsenbedriva den mission ulomlands som ankommer på samt med medel ochpersonal bistå bl. a. kyrkorna på styrelsens tidigare missionsfält i ochAfrika. Inkomsterna av kollekimedel och andra gåvor uppgick lillca 20 milj. kr. Lutherskavärldsförbundels svenska sektion, som bildades och är organ för i dess samarbete med , har lill huvudsakliguppgift atl insamla, förvalla och fördela medel lill bl. a. katastrofhjälp ochutvecklingsbistånd. Detla arbete bedrivs under namnet . Sedanflera år är Lulherhjälpen i fråga om slorieken av de insamlade medlen landelsstörsta frivilliga hjälporganisation. /73 uppgick dekontanta inkomsterna m. m. till över 31 milj. kr. Biståndsverksamhetbedrivs även av Pingstmissionens u-landshjälp, som är den svenskapingströrelsens u-hjälpsorgan, och organisationen hjälper, som är enriksomfattande religiös-humanilär hjälporganisation, saml av . ningsarmén,Örebro-missionen, Svenska bapiistförbundel och Helgelseför-bundet. 4.1Behovet av kommunala och landstingskommunala åtgärder m. m. Underutredningsarbetet har kommitién samrått med SIDA, Svenska röda korset. Räddabarnen och flera kyrkliga organisationer för alt undersöka behovet av kommunalaoch landslingskommunala ålgärder i anslutning till den svenska internationellabiståndsverksamheten. Kommittén har också genom kontakter med etl anlalkommuner och landstingskommuner sökt utröna om dessa har några faktiskamöjligheter all tillgodose ell sådant behov. Huvuddelen av del svenskaofficiella biståndet är enligt kommittén av långsiktig natur och syftar lillall utveckla olika delar av samhällel i moltagariänderna. Även Rädda barnenoch kyrkliga missionsorganisalionersamt i någon mån Röda korset bedriverlångsiktig biståndsverksamhet när del gäller barnavård, sjukvård,familjeplanering och undervisning. Merparten av Röda korsels verksamhet avserhumanitärt bistånd (katastrofhjälp) för all lindra nöd i samband mednaturkatastrof, farsot, krig eller liknande händelse. Staten, Rädda barnen ochvissa missionsorganisalioner lämnar också bistånd vid katastrofer. Som en ytteriigareform av biståndsverksamhet förekommer bistånd vid återuppbyggnad av olikasamhällsfunktioner efter inträffade katastrofer. är behovet avkommunala och landslingskommunala insatser störsi när det gällerkatastrofhjälp. Kommuner och landstingskommuner skulle under vissaförutsättningar kunna lämna värdefulla bidrag i form av varor, tjänster ochpengar. Visst behov av åleruppbyggnadsinsalser föreligger också, medan behovetinte är lika starkl av mera långsiktigt bistånd. Devaror som behövs för att lindra nöden i akuta katastrofsituationer är enligt kommitiénfrämsl matvaror, kläder, filtar, tält och mediciner saml viss enklare sjukvårdsmaleriel,t. ex. lakan, bårar, rostfria skålar och saxar. Mer komlicerad sjukvårdsulrustning,t. ex. röntgenapparater, efterfrågas mera sällan. Beroende på rent tekniskasvårigheter är del nämligen ofla svårt alt utnyttja sådan materiel som kommerfrån andra länder. Även transportfordon, t. ex. ambulanser, kan komma lillanvändning, men när del gäller sådan materiel kan problem uppslå på grund avsvårigheten all skaffa reservdelar m. m. Den omedelbara hjälpen vid etl kalaslroflillfällekan följas av en andra etapp med återuppbyggnad av hus, broar, sjukhus ochandra vikliga samhällsfunktioner. 1 del sammanhanget kan mer avancerad sjukvårdsmalerielkomma i fråga. Rödakorset och Rädda barnen är enligl kommitién i princip positiva lill bistånd iform av varor från kommuner och landstingskommuner, medan SIDAär mera tveksam. Denna tveksamhet grundar sig främsl på att SIDA inte har någonegen organisalion som kan ingripa på platsen i katastrofsituationer. SåvälSIDA som Röda korset och Rädda barnen framhåller atl också andra svårigheterhänger samman med organiserandet och förmedlingen av varubislånd ikatastrofsituationer. För det första måsle molla-gariandets behov och prioriteringarvara avgörande för vilka varor som skall sändas. Materielen bör vara fulltanvändbar. Gåvor av ålderdomlig eller hårt försliten materiel har iblanduppfattals som diskriminerande. Med hänsyn lill bl. a. de högafraktkostnaderna är del viktigt all endasl förstklassiga och användbara saml ejalltför skrymmande varor kommer i fråga. Biståndsorganisationernahar enligt kommitién också betonat viklen av all hjälpen i enkatastrofsituation inte kommer fram . Del kan vara lämpligt atl varornaskänks i förväg, så all del blir möjligt all sända dem från förrådnära kaiastrofplatsen. Om varorna skänks i förväg måsle de lagras, varför delär viktigt alt endasl sådana varor skänks som man vet kan komma lill användning.I t. ex. medelhavsområdel vill ländernas rödakorsorganisationer ha lager av endasltält och filtar. Kommitténanför all varubislånd från kommuner och landstingskommuner inie behöver skeenbart genom rena gåvor till de förmedlande organisationerna. Svenska rödakorset har t. ex. lill förmånliga priser kunnat köpa begagnad men utrangeradmateriel, t. ex. filtar, lakan och andra textilier, av landstingskommunerna. Vidkatastrofer ställer biståndsorganisationerna sjukvårdspersonal till förfogande,anför kommitién. Enligt Röda korset skulle landstingskommunerna kunna göra en slorinsats genom alt friställa sådan personal för rö-dakorstjänsi. Ännu bättre voreom personalen kostnadsfritt ställdes till Röda korsets förfogande. Såväl SIDAsom Röda korset och Rädda barnen anser enligl kommittén atl penninggåvor är denbästa bidragsformen. Penninggåvor gör det möjligl att anskaffa såväl materielsom personal antingen i eller i något land närmare kaiastrofplatsen.Fraktkostnaderna och andra kostnader kan på så sätt hållas nere och genom allvaror köps från platser närmare kaiaslrofområdel eller pengar direki ställs lillförfogande för moltagariandel blir lidsuldräklen liten. Särskilthos landstingskommunerna finns enligt kommittén utrustning som kan ställas lillförfogande förden internationella biståndsverksamheten, om rättsliga möjlighelerdärtill ges. Det för sig främst om sjukvårdsulrustning av olika slag, t. ex.engångssprutor, kaletrar, gasbindor, rostfria skålar, saxar, filtar och sängar. 4.2Kommitténs överväganden och förslag Kommitiénanför all det i vårt land råder enighet om angelägenheten av en aktiv svenskmedverkan i den internationella biståndsverksamheten. Kommittén erinrar om aUdet i olika sammahang har slagits fast all den offentligabiståndsverksamheten skall vara en statlig och inle en uppgift. Det ärstatsmakterna som bär ansvaret för våra internationella förbindelser och haralt bestämma biståndsverksamhetens inriktning och omfattning och anslå erforderiigamedel för ändamålet. Inommånga kommuner finns enligt kommittén ett starkt intresse för alt genommedverkan i internationell biståndsverksamhet ge uttryck för kommunens - ochdärmed kommuninvånarnas - internationella solidaritet. Del har också ansettsall den enskilde medborgaren mera direki kan engageras i internationellafrågor, om beslul om bistånd fattas på nivå. Härigenom skulle manockså kunna vinna ökad förståelse för sådana frågor och uppnå en slörre allmänberedvillighet till medverkan i det internationella biståndsarbetet.Ståndpunkten att den internationella biståndsverksamheten inte är en kommunaluppgift har emellertid upprätthållits både i kommunallagarna och i rättspraxis.Enligl kommunallagarna är kommuns och landstingskommuns befogenheterbegränsade till vården av kommunens resp. landslingskommunens egnaangelägenheter och fullgörandet av vissa i specialförfaitningar angivnauppgifter. Häri ligger ell krav på alt angelägenheten skall vara knuten lillkommunens resp. landstingskommunens område. Den internationellabiståndsverksamheten har inte en sådan anknytning. Lokaliseringsprincipen harupprätthållits också när kommunerna och landstingskommunerna genomspeciallagstiftning bemyndigats handha vissa uppgifler. Lagen (1962:638) omrätt för kommun all bistå utländska studerande kan enligl kommittén knappastsägas innebära något avsteg från denna princip, efiersom kommuns befogenheteralt genom socialt och kuralivl betonade ålgärder bistå ulländska studerande enligllagen är begränsade lill sådana studerande som vistas i kommunen. Kommitiénframhåller all frågan om och i vad mån kommunerna och landstingskommunerna börges ytteriigare möjligheler alt medverka i internationell biståndsverksamhetbör ses mot denna bakgrund och att införande av en rätt för kommuner ochlandstingskommuner all medverka i intemalionellt biståndsarbete innebär ellytterligare avsteg från gällande principer. En självklar ulgångspunklvid övervägandet av hithörande frågor måste vara atl det är stalsmaklerna sombär ansvaret för vårt lands internationella relationer. Internationell biståndsverksamhetkräver erfarenhetsmässigt en sådan samordning och koncentration av insatserna atluppgiften svåriigen kan anförtros ål varje enskild kommun eller landstingskommun.Detta behöver, anför kommittén, emellertid inte innebära atl man måste uteslutavarje form av ytteriigare medverkan i internationellbiståndsverksamhet. Man kan väl länka sig sådana former av medverkansom inte slår i slrid med inriktningen av den svenska biståndspolitiken. mening bör man emellertid först överväga om de humanitära ellerandra skäl som kan tala för en medverkan i internationellbiståndsverksamhet över huvud kan få sådan styrka all de kan vägaöver intresset av alt man inte gör någon principiellt betydelsefull avvikelsefrån den vedertagna begränsningen av den kommunala kompelen-sen. Reglerna i 3 §KL, 3 § KLS och 4 § LL om kommunernas och landstingskommunernas allmännakompetens är myckel allmänt avfattade. Man har avsett all möjliggöra enfortsatt anpassning av befogenheterna efler samhällsutvecklingens krav. I denmån gränserna förden kommunala kompetensen kommit att framstå som alltförsnäva har en utvidgning kommit till stånd genom lagstiftningsåtgärder. När detgäller medverkan i internationell biståndsverksamhet har någonanpassning av den kommunala kompentensen lill nya förhållanden inte skettannat än genom lag om rätt för kommun all bistå ulländska studerande. Kommitténframhåller atl den internationella biståndsverksamheten avser mycket angelägnaändamål och erinrar om att det i direktiven för kommitténs arbele harframhållits att det i förevarande sammanhang kan finnas uppgifler somkommunerna och landstingskommunerna har speciella förutsättningar atl lösa. 1den mån del går all finna sådana former för medverkan i internationellbiståndsverksamhet som låter sig förena med den officiella svenskabiståndspolitiken, bör del inle föreligga några principiella hinder mol atlgöra de ändringar i reglerna för den kommunala kompetensen som behövs. Trotsde nuvarande begränsningarna i de kommunala befogenheterna på detinternationella området har kommuner och landstingskommuner i många fall gjorthumanitära insatser förden nödlidande befolkningen i länder som drabbats avolika kalastrofer, orsakade av krig eller naturhändelser. Som exempel nämnerkommittén den ganska omfattande fadderortsrörelsen under och efler del andravärldskriget, vilken omfattade bl. a. ekonomisk hjälp från svenska kommuner tillav kriget drabbade utländska kommuner. Även om sådan ekonomisk hjälp i och försig haft ett behjärtansvärt syfte, har den klart legal utanför den kommunalakompetensen. Såvitt känt har dock beslul om sådan hjälp inle överklagats. Ävenden kommunala vän-orlsverksamhelen, som främsl har en symbolisk karaktär, kanses som ett ullryck för kommunernas internationella solidaritet. I den mån ensvensk kommun lämnal ekonomiskl stöd lill en utländsk vänort har enligt kommitténockså en sådan insats fallit utanför den kommunala kompetensen. Del finns andraexempel där kommuners internationella hjälpinsatser i humanitärt syfte allmäntgodtagits, trots alt den kommunala kompetensen överskridils. Sådana insatsergjordes vid översvämningskaiaslrofen i och i samband med den s.k. Ungernhjälpen . har, anför kommittén, i olikasammanhang bidragit med betydande belopp lill , och Helsingforsunder och efter andra värids-krigel saml lill orter i bl. a. ,och vid senare inträffade katastrofer. Fullständig enighet omhjälpen har därvid rått mellan partigrupperna i fullmäklige och besluten ombistånd har inle blivil överklagade. Kommitiénanför att det knappast kan anses tillfredsställande att kommunala insatser ifall där elt humanitärt bistånd ler sig myckel angelägel skall vara beroende avom del kommunala biståndsbeslutet överklagas eller inte saml alt olikalandstingskommuners och kommuners biståndsbeslut med samma innehåll och syftegivelvis så långt möjligt bör behandlas lika. Hos många kommuner finns enspontan vilja alt hjälpa befolkningen i orter utanför som drabbas avkatastrofer. Kommuner och landstingskommuner bör, särskilt somsjukvårdshuvudmän, ha speciella förutsättningar atl medverka, eftersom det hosdem finns fullt användbar utrustning, främsl sjukvårdsmaleriel. Dessa skälanser kommittén vara så tungt vägande atl den förordar all möjlighet öppnas förkommuner och landstingskommuner till viss medverkan i internationellbiståndsverksamhet utöver vad som kan vara tillåtet enligt lag om rällför kommun att bistå ulländska studerande. Etlförfarande som i och för sig är godtagbart enligt gällande räll är enligl kommitténatl en kommun ulan vederiag lill en internationell hjälporganisation överiåiersådan utrangerad utrustning som för kommunen saknar såväl bruksvärde sommarknadsvärde. En förutsättning är dock alt åtgärden inte medför slörrehanteringskostnader än som normalt är alt påräkna vid utrangering. Denmöjlighet som har nämnts är enligt kommittén ganska ointressant, särskiltsom utrangerad materiel ofla torde vara i ell sådanl skick all den inle kananvändas i internationell biståndsverksamhet. Frågan om den kommunalakompetensen synes bli aktuell försl när den kommunala insatsen görs med egendomsom fortfarande har ell restvärde och är underkastad reglerna om den kommunalaförmögenhelsförvallningen. När del gäller egendom av sistnämnda slag kan det enliglkommittén inle anses förenligt med gällande rätt au kommun anlitar i. ex. frivilligorganisalionereller hjälporgan för för förmedling av hjälp. Inle heller kanförmedling lill eller via fadderoris- eller vänortsförbindelser göra förfarandetkompetensenligl. Kommittén har inle heller i övrigi kunnat finna några formerför kommunala biståndsinsatser som låter sig förena med gällande räll. Enkompelensulvidgning genom lagstiftning måste enligt kommitténs uppfattning fårelativt begränsad räckvidd. De kommunala insatserna kan komma till nytta främsli katastrofsituationer, dvs. tillfällen när ell lands eller delar av elt landsbefolkning lider nöd lill följd av krig, farsoter eller naturhändelser somöversvämning, jordbävning, vulkanutbrott, torka e. d. I viss utsträckning kankommunala insatser också vara av värde i samband med återuppbyggnadsarbetetefter en katastrof En bestämmelse som ger kommun befogenhet all hjälpa i sådanasituationer, dvs. i själva katastrofsituationen och under åleruppbyggnadsskedeldärefter, skulle enligl kommitténs mening utgöra en rimlig och värdefullutvidgning av den kommunala kompetensen. Möjligheten för kommuner att görahjälpinsatser vid katastrofer bör inte begränsas till atl avse endasl u-länder.Även om hjälp- behovetär störst vid katastrofer i , kan en insats även vidkatastrofer i andra länder te sig naturiig. Som exempel anför kommittén översvämningskaiaslrofeni och vulkanutbrottet på i för ell par år sedan.Det skulle ocksä verka stötande om en kommun inle får lämna hjälp lill enfadder- eller vänort som har drabbats av en katastrof Kommittén förordar därföralt kommunerna och landstingskommunerna skall få lämna hjälp lill alla ländersom till följd av all en katastrof har inträffat är i behov av hjälp. Med denföreslagna begränsningen lill hjälp vid katastrofsituationer och iåteruppbyggnadsarbetet närmast därefter synes enligl kommittén några hinderför kommunala och landslingskommunala insatser inle föreligga med hänsyn lillden officiella svenska bistånds- eller utrikespolitiken. Av begränsningenföljer all från befogenheten skall undantas dellagande i det långsiktigabiståndet till , vilkel uteslutande bör vara en slallig angelägenhet. Kommunernasoch landstingskommunernas medverkan i den internationella biståndsverksamhetenkan enligl kommitién i princip ske på tre säll, nämligen genomtillhandahållande av viss utrustning, genom Ijänste-bislånd och genom renapenningbidrag. Underhänvisning lill kommunernas och landstingskommunernas särskildaförutsättningar atl medverka i den internationella hjälpverksamheten genom atttillhandahålla utrustning, främsl sjukvårdsmaleriel men också t. ex. vissaslags arbetsmaskiner, föreslår kommittén att kommunerna och landstingskommunernages rätt all bistå med utrustning för hjälp vid katastrofer. Enligt kommitténsuppfattning kan några begränsningar inle ställas upp rörande utrustningensvärde eller användbarhet för kommunen eller landstingskommunen med hänsyn lill reglernaom den kommunala förmögenhelsförvallningen. Det bör kunna anförtros ålkommunen resp. landstingskommunen all själv avgöra om och i vad mån den vid ellvisst tillfälle kan avvara utrustning för användning i katastrofsituationer.Även om kommunen eller landstingskommunen skulle bli tvungen att ersätta denskänkta utmstningen med ny sådan och denna nyanskaffning måsle ske tidigare änsom annars skulle ha varil fallet, bör förfarandet enligl kommitténs uppfattninganses kompetensenligl. Kommunernaoch landstingskommunerna har, framhåller kommittén, naturligtvis inte någonegen organisalion för förmedling av biståndsinsatser. Del kan inte heller vara lämpliglall de inrättar någon sådan organisation. Fall kan länkas där en kommun ellerlandstingskommun lämnar bistånd utan att anlita något förmedlande organ, t. ex.vid bistånd lill eller via en fast etablerad vänortsförbindelse, men vanligtvissaknar de erfarenhet av internationellt hjälparbete. Enligl kommitténs meningbör förmedling av den kommunala utmstningen normall ske via organ som redan haren uppbyggd och väl inarbetad organisalion för hjälpinsatser, l. ex. Rödakorset. Rädda barnen, något FN-organ och vissa kyrkliga sammanslutningar. Genomatl kommunerna och landstingskommunerna anlitar sådana orga- nisalionerkan det undvikas alt de skänker utrustning, som visar sig vara omöjlig ellerolämplig att använda för del avsedda ändamålet. 1 detta sammanhang betonarkommittén den mycket vikliga grundsats som är vägledande för Sverigesinternationella hjälparbete och som innebär atl det bistånd som lämnas måste ulgåfrån mottagariandels behov och prioriteringar. Kommittén framhåller atl delinte kan vara lämpligt all kommunerna och landstingskommunerna skänkerutrustning som moltagariandel inle har behov av och som kan vållahanteringsproblem och onödiga kostnader för landel. 1regel är del en akut katastrofsituation som utlöser den spontana viljan allhjälpa, men praktiska skäl talar enligt kommitténs mening för att kommunernaoch landstingskommunerna bör kunna skänka utrustning även vid andra tillfällen.Om befogenheten att skänka utrustning skulle inskränkas lill tillfällen när enkatastrof redan har inträffat, skulle insatsen kanske bli verkningslös genomatt hjälpen t. ex. på grund av långa avstånd kom fram . Deinternationella insatserna för kaiasirofhjälp förbereds bl. a. genomuppläggande av lager i och andra ur hjälpsynpunkt lämpligl belägnaländer. Frågan om skänkande av utrustning till en internationell hjälporganisationsom lägger upp sådana lager kan bli aktuell för kommunerna ochlandstingskommunerna t. ex. i samband med rutinmässiga inventeringar och ulrangeringar.Kommittén förordar all kommunerna och landstingskommunerna själva får avgöranär utrustning skall skänkas. De bör enligl kommitténs mening också ges rättatt i anslutning till elt beslul om bistånd med viss utrustning i skäligomfattning bevilja medel lill kostnader för iordningställande och transport avutrustningen. Kommittén framhåller atlkommunernas och landstingskommunernas förulsätlningar för medverkan i deninternationella hjälpverksamheten vid katastrofer visseriigen lorde vara störstnär det gäller all tillhandahålla utrustning men atl del hos kommunerna ochlandstingskommunerna också kan finnas personal, bl. a. läkare, sjuksköterskor,tekniker och servicepersonal, som kan ställas lill förfogande. Kommitiéninstämmer helt i de rekommendationer som lämnats av dåvarande och samt av rörandebeviljande av tjänstledighet för kommunalt anställd personal för deltagande iinternationellt hjälparbete samt rätt för personalen att tillgodoräkna sig sådanijänslgöring i löne-, pensions- och merilhänseende. Kommittén anser atttjänstledighet bör kunna beviljas inle bara för deltagande i statlig eller statsunderstöddbiståndsverksamhet i u-land utan också för deltagande i annan internationellhjälpverksamhet i katastrofsituationer samt all också sådan ijänslgöring börtillgodoräknas i olika hänseenden. Liksom f n. bör del emellertid enliglkommitténs mening normall ankomma på slalen eller de internationellahjälporganisationerna att svara för kostnaderna för lön, resor och uppehälleför de kommunala tjänstemän som deltar i internationellt hjälparbete.