prop · FY0378 · 1975-12-31 00:00:00 — JOkonstaterar att handläggningen av disciplinärenden enligt kommitténs förslagliksom f. n. blir inkvisitorisk, vUket enligt JO:s mening är en klar brisl. Utredningenrörande ökad anställningstrygghet m. m. framhåUer att det finns ytterligarefrågor alt behandla i samband med förfarandet i disciplinärenden, exempelvis omvarsel skall lämnas till arbetstagarens fackliga organisation, arbetslagarensinlegrilelsskydd vid tillämpningen av regeln om överläggning i disciplinärendemed arbetstagarförening som arbetslagaren tillhör, verkan av åsidosättande avförfaranderegler samt möjligheten tUl interimistiskt domstolsbesked iavslängningssilua-tioner. Förslagelatt den myndighet under vilken arbetstagaren lyder normalt skall fungera somdisciplinorgan kritiseras av JK, som finner det betänkligt såväl från allmänsynpunkt som av hänsyn till arbetstagaren att en myndighet på detta sättförenar arbetsgivare- och bestraffningsfunktioner. Enligt JK:s meningförtjänar det övervägas att anförtro den disciplinära uppgiften åt ettdomstolsliknande organ, gemensamt för exempelvis alla myndigheter ävenkommunala inom ett län och knutet till en allmän domstols kansliorganisation.Liknande synpunkter anförs av och iJönköpings län. ,och SR understryker vikten av att personalvårdsexpertishlii representerad i beslutsorganen och att arbetstagarna och deras organisationerbereds medinflytande. EnligtSystembolagets mening bör avtal om disciplinansvar kunna avse även de organ somskall pröva ansvaret. anser det kunna övervägas att, omjuristmedverkan i dét beslutande organet inskränks till en ledamot, denneåtminstone i frågor som rör avskedande bör hämtas från annan myndighet änarbetslagarens, påpekaratt 17 § första stycket i den föreslagna disciplinlagen innehåller en regel omatt myndighet vid avgörande av disciplinärende skall bestå av minst tte ochhögst fem ledamöter medan kommitién i motiven uttalar att tre eller fempersoner skall delta i prövningen av sådana ärenden. Om disciplinorganet skallkunna bestå av fyra personer, anser hovrätten atl en omröstningsregel bör tasin i discir plinlagen. Liknande synpunkter anförs av hovrätten för NedreNorrland och . för vissa.högre befattningshavare tillstyrks avflertalet av de remissinstanser som yttrat sig i saken. Juridiska fakultetenvid och anser dock attbestämmelser om nämndens sammansättning bör ges i lag. iJönköpings län framhåller att nämnden, som endast kommer att handlägga frågorom disciplinansvar, får domstolskaraktär och ifrågasätter på gmnd härav ominte handläggningen likaväl kunde anförtros åt domstol. Kammarrätten iStockholm anser att den personkrets, som berörs av den särskildadisciplinnämndens verksamhet, inle angivils helt tydligt i disciplinlagen. När det gäller beslutandeorgan för kommunala befattningshavare hävdar att en förstärkning av dessa organ måste ske, om möjligt genomatt låta någon med domarerfarenhet ingå i organet eller i vart fall genom atttillförsäkra det biträde av juridisk sakkunskap. TCO förordar attbeslutanderätten utövas av elt centralt organ för kommunen respektivelandstinget, vari skall ingå lagfaren person om behovet av juridisk sakkunskapinte på annat sätt är tillgodosett inom organet. Beträffande skolområdet börlänsskolnämn-den enligt TCO och även i fortsättningen vara disciplinorgan,anser det önskvärt att en reglering i lag skerbeträffande sättet och formerna för utövningen av den kommimala bestraffningsrätten. Avgörandet avdisciplinfrågor inom de statliga bolag, som kan komma att beröras avdisciplinlagens bestämmelser, bör enligt TCO anförtros åt en för bolagengemensam frislående disciplinnämnd. Benämningarnadisciplinansvar och disciplinpåföljd kritiseras av JO, som framhåUer attansvarsbestämmelsernas uppgift inte endast bör vara att upprätthållaarbetsdisciplinen hos de offentliga funktionärerna utan också och framför alltatt trygga allmänhetens krav på funktionärernas lojala iakttagande avmeddelade föreskrifter angående den offentliga verksamheten. Inte minsf ifråga om ansvar Prop.1975: 78 129 för de högsta befattningshavarna och förtroendemän istyrelser och nämnder ter sig därför enligt JO:s mening de valda benämningarnamissvisande. Liknande synpunkter anförs av RA. 8 Ansvarsregler för vissa funktionärsgrupper Kommitién föreslår i samråd med grundlagberedningensärskilda ansvarsregler för statsråd, justitieråd, regeringsråd, JO och JKsamt riksdagsledamöter och funktionärer i de organ som,är underställda riksdagen.Sedan gmndlagsreformen har genomförts på sätt tidigareberörts (se även prop. 1973: 90 och 1974: 35) är kommitténs förslag intelängre aktuellt såvitt gäller formerna för utkrävande av straffrättsligt ansvarför nämnda personkategorier (åtalsregler och forumbeslämmelser). Däremotkvarstår frågoma om disciplinansvarels och, i några fall, avskedandeinstitutelstillämpning på dessa kategorier liksom på vissa andra grupper av funktionärer.Även en del frågor om det straffr"ättsliga ansvarets omfattning stårfortfarande öppna. Disciplinlagen skall enligt förslaget inte bli tillämpligpå statsråden, högsta domstolens eller regeringsrättens ledamöter, ,ellerledamot av beslutande statlig eller församling. För statsråden föreslås inte något särskiltavskedandeinstitut, eftersom det nya misstroendeförklaringsinstitutet enligtkommitténs mening är tillräckligt. Kommittén påpekar att tillämpningen av dettainstitut kan föranledas även av en broltmålsdom., När det gäller justitieråd,regeringsråd och JO har även de frågor som avser skiljande från tjäns-, tenfått sin lösning i samband med grundlagsreformen. För JK:s del föreslårkommitién inle några särskilda regler om avskedande, varför de i den föreslagnadisciplinlagen intagna bestämmelserna därom skall till-lämpas även beträffandehonom. Bestämmelserna om disciplinpåföljd bör emellertid enligt kommitténsmening inle gälla JK. Beträffande det straffrättsliga ansvaret för ledamot avbeslutande statlig eller församling, som enligt gällande rätt kandömas endast för tagande av muta eller otUlbörlig belöning och för brott mottystnadsplikt men inte för Ijänstemissbruk eller tjänstefel, föreslås ingenändring i sak. Enligt kommitténs förslag skall således riksdagsmän liksomledamöter av beslutande kommtinala församlingar : inte omfattas avstraffbuden rörande missbruk av myndighet och vårdslöshet i myndighetsutövning.Ledamoten reserverar sig beträffande leda- 9 1975.1 saml. möterav kommunala församlingar, vUka enligt hans mening bör vara underkastadefullständigt straffr'ättsligt ansvar. Denprivaträtlsliga syn på avskedandefrågan, som ligger till grund för kommitténsförslag beträffande offentliga funktionärer i allmänhet, stämmer enligtkommitténs mening mindre väl i fråga om församlingsledamöters rätt till sinauppdrag. Kommittén föreslår i stället att frågan om sådan ledamots skiljandefrån uppdraget prövas ex officio av allmän domstol i samband med brottmålet.Beträffande riksdagsledamöter har denna lösning, såsom tidigare nämnts, redanlagfästs i samband med grundlagsreformen. Såvittgäller fullmäktige i och i samt riksdagensrevisorer förordar kommittén alt det införs möjlighet för något riksdagensorgan, lämpligen finansutskottet, att besluta om avskedande i fall av brotteller ej längre straffbar tjänsteförseelse i överensstämmelse med de reglerdärom som upptagits i den föreslagna disciplinlagen. Beträffande arbetstagarehos och dess verk anser kommittén att de regler om disciplinpåföljd,avskedande etc. som föreslagits i fråga om andra offentliga funktionärer böräga tillämpning, varvid beslut enligt disciplinlagen lämpligen bör fattas avriksdagens förvaltningsstyrelse eller av den underställda myndighetunder vilken vederbörande arbetstagare lyder. Kommittén framlägger dock ingaförslag tUl erforderliga ändringar i sådana instruktioner och andra för riksdagsförvaltningensfunktionärer avsedda författningar som det ankommer på att ensambesluta. Godaskäl kan enligt kommitténs mening anföras för alt låta samma ansvarsreglergälla för präster som för andra offentliga funktionärer. Åtskilliga av dessaregler tUlhör emellertid för prästernas del området för kyrkolagstiftning ochkommittén anser det inte vara lämpligt alt i disciplinlagen ta in bestämmelserav kyrkolags karaktär. I stället föreslår kommittén att i lagen (1936: 567) omdomkapitel tas in hänvisning till de bestämmelser i disciplinlagen som bör ägatillämpning på präster och att dessa bestämmelser görs tvingande. Rörandebiskop föreslås att en särskilt inrättad disciplinnämnd prövar disciplin- ochavskedandefrågor. Enligt2 § kungörelsen (1964:428) om medicinalpersonal står aU medicinalpersonal,såväl den offentligt verksamma som den privatpraktiserande, i sinyrkesutövning under inseende och kan av socialstyrelsentUldelas varning eller anmälas till åtal för försummelse, oförstånd elleroskicklighet i yrkesutövningen. disciplinära befogenhetutövas av en särskild tUl styrelsen knuten nämnd, medicinalväsendetsansvarsnämnd. Kommittén konstaterar att den föreslagna reformen i fråga omdisciplinansvar i offentlig tjänst i huvudsak inte behöver föranleda någonändring i formerna för utövningen av tillsyn. Kommitién hardärför i stort sett inskränkt sig till att reglera den kompetenskonflikt somredan enligt gällande ordning 1975: 78 131 kanuppkomma mellan och den myndighet som har att tillämpa deallmänna bestämmelserna om disciplinansvar för offentiiga funktionärer. Sålundaföreslås ett särskilt stadgande i disciplinlagen att disciplinpåföljd enligtdenna lag inte får åläggas den som tUlhör medicinalpersonal vilken i sinyrkesutövning står under inseende för förseelse i dennayrkesutövning. Om den förseelse sorii sålunda har att prövainnefattar brottslig gärning eller eljest är grov, skall däremot beslut omavskedande kunna fattas enligt reglerna i discipUnlagen, Deändringar som föreslås i regelsystemet för medicinalpersonal bör enligtkommitténs mening genomföras även i fråga om veterinärer. Ianslutning till ett uttalande i principbetänkandet att laxeringsmän,jurymedlemmar och andra uppdragstagare som utövar offentlig myndighet börkunna straffas för oriktig myndighetsutövning föreslår kommittén attbestämmelsen i 113 § gamla RF om straff rättslig immunitet för taxeringsmän ifråga om debitering och taxering skall utgå utan att er-sältas av någon annanregel av motsvarande innebörd. Den efter betänkandets framläggande antagna nyaRF saknar motsvarighet till nämnda stadgande. JKhar inte någon annan erinran mot kommitténs förslag i denna del än att JKenligt hans mening bör vara helt undantagen från disciplinlagenstUlämpningsområdc. Enligt RÅ:s mening bör den föreslagna disciplinlagen inteäga tiUämpning på RÅ i vidare mån än som föreslagits beträffande JK. Förslagetatt ledamöter av beslutande kommunala församlingar skall vara tmdantagna frånstraffansvar för missbmk av myndighet och vårdslöshet i myndighetsutövningtillstyrks av och samtavstyrks av överåklagaren i , statskontoret och LO. RÅanser att ledamöter av beslutande såväl statliga som kommunala församlingar börkunna drabbas av straffansvar för nämnda brott och enligt advokatsamfundborde det inte föreligga något hinder att låta i varje fall uppsåtiigtmissbruk av offentlig myndighet av ifrågavarande ledamöter falla in under detstraffbara området. I fråga om sådanariksdagen underställda organ i vilka ingår såväl riksdagsmän som personer valdautanför påpekar JO att kommitténs förslag synes innebära att deledamöter som inte också är riksdagsmän omfattas av den föreslagnastraffbestämmelsen i 20 kap. 1 § BrB medan sådana ledamöter som är riksdagsmäninte gör det. Mot en sådan lösning har JO betänkligheter och förordar i ställeten ordning Prop.1975: 78 132 sominnebär lika ansvarsregler för båda dessa kategorier av befattningshavare. Fullmäktigei avstyrker förslaget att låta något organ besluta om avskedandeav ledamot av, fullmäktige på grund av brott och förordar i sfället att fråganom skUjande från uppdraget prövas av den domstol som dömer i brottmålet.Föreningen anser det vara principiellt oriktigt attbeslutanderätten i disciplinärenden betr'åffande sådana ledamöter avriksdagens organ som utsetts av annan än skall ankomma på ettriksdagsorgan. Denföreslagna regleringen beträffande präster lämnas ulan erinran av Uppsaladomkapitel. anser det angeläget alt det även i fortsättningen finns ettcentralt organ för tUlsyn över medicinalpersonal och att dess möjlighet tiUdisciplinär bestraffning bibehålls. Lantbruksstyrelsen har i och för sigingenting att erinra mot de föreslagna an-svarsreglema för veterinärer menframhåller alt förfarandereglerna med tanke särskilt på verksamheten vidveterinärväsendets ansvarsnämnd kan behöva byggas ut ytterligare avrättssäkerhetsskäl. Hovrättenför Nedre påpekar att kompetenskonflikter av liknande slag som dem somkan uppkomma beträffande medicinal- och veterinärpersonal kan aktualiserasmellan arbetsgivare och i fråga om advokater som äranställda vid de allmänna advokatbyråerna. Länsstyrelsernai och anser det fortfarande vara av aUmäntintresse för taxeringsarbetet att ledamöter av taxeringsnämnd inte kan ställastill ansvar för beslutade taxeringar. Kommitténföreslår att samtiiga tvistefrågor i det offentliga, anställningsförhållandet inklusive tvister rörande avskedande och disciplinpåföljder skall kunnaprövas av allmän domstol eller, där tvisten rör offentiig arbetsgivare varsarbetsavtal regleras äv kollektivavtal, av arbetsdomstolen. Arbetstagare sominte är nöjd med arbetsgivareris beslut skall således enligt förslaget i regelinom efter det han fått del av beslutet kimna väcka talan vidallmän domstol respektive arbetsdomstolen om överprövning av detta. Samtidigtföreslås att lagen (1965: 276) om inskränkning i rätten att föra talan motoffentlig arbetsgivares beslut ändras så att arbetstagare inte längre skall hamöjlighet att anföra administrativa besvär i frågor av förevarande slag. Närdet gäller avskedande av statstjänsteman med fullmakt på tjänsten föreslås ettmodifierat överprövningsförfarande. 1975: 78 133 reninom efter det han fått del av beslutet om avskedande anmälermissnöje däröver hos arbetsgivaren, skall det åligga denne att vid äventyr attbeslutet förfaller väcka talan vid domstol för prövning av beslutets gUtighetDetsamma bör enligt ledamoten gälla sådana statstjänstemän, somförordnats och som f. n, inte är underkastade disciplinärt ansvar. Vidare föreslår kommitténatt beslut om avskedande inte får verkställas förrän beslutet slutiigt prövatsav domstol eller, om talan om sådan prövning inte väcks, tid för väckande avtalan utgått. Beträffande mål omdisciplinpåföljd påpekar kommittén alt domstol utan särskilt stadgande däromalltid torde kunna ange den påföljd som tjänsteförseelsen förskyller därdomstolen inte finner skäl att förklara disciplinbeslutet helt ogUtigt. mening torde dock domstol i mål vari yrkas ogiltigförklaring avavskédandebeslut inte kunna ex officio i domslutet fastställa dendisciplinpåföljd som eventuellt kunnat ulgå i stället för avskedande. Denoffentlige arbetsgivaren föreslås alltid få bära sina egna rättegångskostnaderoberoende' av utgången i målet utom där kostnadema vållats av arbetstagarensvårdslöshet. Kommitténsförslag lämnas utan erinran av poststyrelsen, kammarrätten i ,lönesystemutredningen, utredningen rörande ökad anställningstrygghet m. m. ochSACO. Generaltullstyrelseniirågasätter om det inle är lämpligt atl behålla nuvarande treveckorsfrist förtalan mot beslut i disciplinärenden. JO konstaterar alt i defall, där det enligt förslaget ankommer på särskild disciplinnämnd alt beslutaom avskedande av fullmaktshavare, är det nämnden och inte arbetsgivaren som haralt väcka talan vid domstol för prövning av beslutets giltighet omarbetstagaren anmäler missnöje med beslutet. Detta ler sig enligl JOöverraskande med hänsyn till nämndens funktion men i sak dock inte orimligt.Länsstyrelsen i finner konstruktionen egendomlig och anser attbeslutet, när missnöjesanmälan sker, automatiskt skall hänskjutas till domstol.JO anser det vidare vara tveksamt om den avskedade skall ge sitt missnöjetillkänna hos nämnden eller hos arbetsgivaren och om det är nämnden ellerannan myndighet som har alt besluta om fullföljd av talan därest käromåletskulle ogUlas i första instans. i Stockholmslän finner den rättsliga innebörden av en av domstol meddelad dom efteröverprövning av arbetsgivares beslut om avskedande eller disciplinpåföljd varanågot oklar och ifrågasätter om inle detla spörsmål från allmänrättssäkerhetssynpunkt bör erhålla en klarare belysning. Frågan om effekten avogiltigförklaring av ett av- 1975: 78 134 skedandebeslutberörs också av utredningen rörande ökad anställningstrygghet m. m., som sägersig diskutera en ,något annorlunda lösning . den som förutsätts avkommittén. Länsåklagareni län anser att en komplettering av de proces-sueUa reglema bör ske såatt domstol .får möjlighet att ersätta ett avskedandebeslut med beslut om vissdisciplinpåföljd. Det påpekas att det annars finns risk för att domstolen måstepröva saken i två olika processer. Frågan berörs även av SJ och SA V. Detför fullmaktshavare föreslagna förfarandet bör enligt ,i och TCO tillämpas även beträffande andraarbetstagare. vid anser det förhållandetatt fullmaktsinnehavaren måste företa en anmälan för att få beslutet omavskedande prövat av domstol innebära ett försvagande av hans ställning.Liknande synpunkter anförs av juridiska fakulteterna vid ochStockholms universitet. Förslagetatt talan mot offentlig arbetsgivares beslut om avskedande ellerdisciplinpåföljd i vissa fall skall fullföljas hos arbetsdomstolen kritiserasav och samtliga juridiska fakulteter. påpekar attarbetsdomstolen inte består av fast anställda domare utan av ledamöterförordnade . Socialstyrelsenoch SJ förordar att fullföljdsförfarandet bevaras inom förvallningsprocessensram. anser alt oavsett om mål angående överprövning avdisciplinärenden handläggs av allmän domstol eller arbetsdomstolen skallregeringsrätten även i fortsättningen vara sista instans. framhålleratt en sådan inskränkning av den administrativa besvärsrällen som kommitténföreslagit bör övervägas först efter en mera ingående och generell prövning avhela besvärs-institutet. 10 JO:s och JK:s tillsyn 10.1 Kommittén Kommitténföreslår att JO:s tillsyn skall omfatta alla utövare av offenllig myndighetvare sig de är knutna till de traditionella statliga eller kommunala myndighetsorganeneller intar en från dessa organ fristående ställning. Tillsynen bör enligtförslaget vidare omfatta den offentiiga verksamhet i övrigt som utövas av dearbets- och uppdragstagare som avses med den föreslagna disciplinlagen, sålundabl. a. personal hos sådana samhällsägda företag som utövar mera väsentligaoffentiiga funktioner eller som innehar monopolställning. Dåen person som står under JO:s tillsyn gör sig skyldig till brottsUg gärning medavseende på sin tjänsteutövning bör JO enligt kommitténs förslag ingripa medåtal eller i vissa fall göra anmälan till allmän åkla- gare.Kan tjänsteförseelse endast föranleda disciplinansvar anser kommittén att JObör kunna göra anmälan till vederbörande arbetsgivare som då har att prövaansvarsfrågan. Någon rätt för JO att uppträda som part i disciplinärendet hosdet beslutande organet eller inför domstol bör enligt kommitténs meningdäremot inte komma i fråga. De för JO föreslagnareglerna avses också gälla den tillsyn som utövas av JK. Ledamoten anser medhänsyn tUl skyddsbehovet erforderligt att JO och JK ges möjlighet att vid behovingripa för att få arbetstagare skild från sin befattning på grund av ickekriminaliserad tjänsteförseelse. JO och JK bör enligt Wiséns mening också ägarätt alt vid domstol yrka avskedande eller disciplinpåföljd, respektivesträngare sådan om disciplinmyndighetens beslut befinnes otillfredsställande. Kommitténsförslag om tillsynsområde för JO och JK godtas av JO, JK och . JO påpekaremellertid att förslaget innefattar en utvidgning av JO:s nuvarandetillsynsområde och anser att detta i betraktande av den alltmerökade.arbetsbördan för JO är ägnat alt inge betänkligheter. Den lättnad somvinnes genom kommitténs förslag att JO i vissa faU inle skall vara skyldig attsjälv åtala ulan kan nöja sig med att anmäla förhållandet till allmän åklagareinnebär enligt JO:s erfarenheter inte någon nämnvärd arbelsbesparing ulanandra ålgärder måste vidtagas för att hålla arbetsbördan på en rimlig nivå. RÅanser alt RÅ bör undantas från tillsyn av JO och JK samt att vissa frågor ombehörighet alt besluta om och utföra åtal mol RÅ för brott 1 tjänsten börutredas. AB Svensk Bilprovningpåpekar att förslaget innebär att besiktningsmännen blir ställda under såvälJO:s som trafiksäkerhelsverkels tiUsyn och ifrågasätter om inte detla frånprincipiell synpunkt kan innebära risk för kompelenskonflikter. motsättersig att JO och JK skall ha lillsynsrält över bolagets anställda. ÄvenSystembolaget har vissa erinringar mot förslaget om tUlsyn från JO:s och JK:ssida över dess personal. Kommitténs förslag att JOoch JK inte skall ha rätt att uppträda som part i disciplinärende vare siginför myndigheten eller domstol och inte ha talerält mot disciplinmyndighetensbeslut kritiseras av samtliga de instanser som yttrat sig i frågan, bl, a, JK,JO, , hovrätten för Nedre , länsstyrelserna i ,, och , , SJ och samtligajuridiska fakulteter. JK framhåller, att det synes vara uppenbart att JO ochJK som båda har alt fristående från förvaltningshierarkin värna medborgarnasrättssäkerhet inte bör fråntas de möjligheter de nu har att i sista handgenom talan inför domstol verka för en rättstillämpning som beaktar inte barade intressen som kan finnas hos parterna i ansfällningsför-hållandet ulan ocksåden enskilde medborgarens rätt, JO erinrar om alt JO:s uppgift enligt RF är atlha tillsyn över att lagar och författningar efterlevs i vad de skall tillämpasav de offentliga tjänstemännen och förtroendemännen. Övervakningen sker dels ide enskUda medborgar- nas intresse dels för räkning och tillsynen innebär,enligt JO, en garanti mot ämbetsmannavälde som är tUl men såväl för denenskilde som för . Visserligen avskaffas inle ålalsrälten, sominneburit att JO på ett betryggande och eftertryckligt sätt kunnat fullgörasin kontrolluppgift, men den blir genom den föreslagna avkri-minaliseringentämligen betydelselös. Enligt JO:s erfarenheter är del inle ämbetsmannavälde idess mera flagranta former sorii JO har tUl huvuduppgift att bekämpa utan istäUet sådana störningar i funktionerna som hänför sig tUl långsamhandläggning, bristande servicevilja och avogt bemötande av allmänheten. Detfinns vidare en i och för sig förklarlig tendens att ge den egna myndighetensbehov företräde framför allmänhetens. Om det hos en myndighet har utbildats enviss tradition, rutin eller annan praxis som rimmar mindre väl med vadstatsmakterna förväntar sig av myndigheten blir det svårt för JO alt få buktmed detta om inte JO har mera effektiva medel till sitt förfogande än vad somföreslagits. JO anser det vara att föredraga att han får formlig talerält ochpartsställning i disciplinmålet men vill inle påyrka delta. Däremot bör JOtilläggas r"ätl alt föra talan mot disciplinmyndighelens beslul, når dettagår JO emot. Kommitténhar i betänkandet, utan att föreslå några uttryckliga stadganden, lagit uppfrågan om den enskilde funktionärens rätt att påkaUa disciplinmyndighetensbeslul i ärende där JO eller JK ansett funktionären ha förfarit felaktigt meninte anmält ärendet till disciplinmyndigheten. ochriksförsäkringsverket anser alt del bör finnas uttryckliga stadganden som gerfunktionären sådan rätt. Frågan berörs även av juridiska fakulteten vid Lundsuniversitet och . 11 Den militära sektorn KommitténframhåUer att syftet med det rikt utvecklade system av särbestämmelser, sområder för krigsmän i ansvarshänseende, är att trygga krigsmaktens effektivitetvarvid särskild vikt lagts vid kravet att upprätthålla krigsmännenslydnadsplikt.