prop · FZ0321 · 1975-12-31 00:00:00 — Skulle exempelvis skriftiigöverlåtelsehandling inte ha upprättats, kan alltså en sådan brist inte botasgenom lagfartssammanlräde, eflersom förvärvet då inte är giltigt (se 4 kap. 1 §JB). Detsamma gäller om ett fång är ogiltigt enligt jordförvärvslagen (1965:290) eller lagen (1916: 156) om vissa inskränkningar i rätlen att förvärva fastegendom m. m. Inte heller sådant hinder för lagfart som består i att make intelämnat sill samtycke kan undanröjas genom lagfartssammanlräde. Huvuddragenav delta syslem bör kvarstå oförändrade. Den utredning som skall ske vid lagfartssammanlrädebör alltså inriktas på undersökning av huruvida inskrivningsmyndigheten vidprövning av lagfarts-ansökan kan ge avkall på det eljest gällande kravet pålaga fångeshandling. Debrister som bör kunna botas genom lagfartssammanträde är av 1975/76: 21 42 En grupp av fall utgörs av de där fängeshandUngen har förkommit ellerförstörts. I likhet med vad som f. n. gäller bör sådan brist kunna avhjälpasgenom utredning vid lagfartssammanlräde. Enannan typ av hinder mot lagfart, som bör kunna undanröjas genomlagfartssammanträde, är de som berörs i framställningen från Föreningen mellanombudsmännen hos landshypoteksinstitution. Det rör sig alltså om falldär mindre fastigheter eller ideeUa fastighets-andelar har utelämnats i fängeshandlingent. ex. på grund av felräkning av mantal eller annat skattetal. Det kan ocksåförekomma att man vid överlåtelse av ett fastighetskomplex av misstag utelämnaten av de registerbeteckningar som avser fastighetskomplexet i fråga. Sådanamisstag medför i och för sig inle alt den utelämnade fastigheten eller fastighetsdeleninte skulle omfattas av förvärvet i fråga. Gällande rätt innebär nämligen attom i exempelvis en köpehandling inte upplagils en fastighet eller del därav,som enligt parternas avsikt skulle medfölja i köpet, så kan avtalet likväl bligällande på det sätt parlema har åsyftat (se lagberedningens förslag tiUjordabalk I SOU 1947: 38 s. 152). Motsvarande torde gälla om av misstag en vissfastighetsbeteckning inte tagits med i en bouppteckning eller en arvskifleshandling.Även brister av den nu berörda typen bör kunna avhjälpas efter utredning vid lagfartssammanlräde. Enfångeshandling kan också vara behäftad med andra formeUa brister som likvälinte medför att fånget blir ogiltigt Ett exempel på en sådan formell brist ärall fångeshandlingen upprättats före JB:s ikraftträdande utan atl säljarensnamnteckning bevittnats. Det hinder för lagfart som ligger häri bör kunnaundanröjas efler utredning genom lagfartssammanträde. Underförarbetena till JB framhölls atl fall kan länkas dä sökanden inte ens kanuppge från vem förvärvet har ägt rum. Denna situation är något annorlunda än desom förut berördes. I detta fall kan självfallet sökanden inte heller komma mednågra uppgifter i frågan om fångeshandling har upprättats eller inte. Harsökanden eller hans företrädare emellertid under lång lid innehaft fastighetenmed äganderättsanspråk utan att någon annan bestritt deras rätt tiUfastigheten, bör del även i detta fall vara möjligt att efter utredning vid lagfartssammanlrädekunna meddela lagfart. Lagfartssammanträdeinnebär, som fömt framhållits, atl en utredning angående äganderätten flllfasligheten skall företas. Lagfartssammanträde kan emellertid inte sättas utbara på grund av den omständigheten att någon begärt sådant sammanträde. Enligtgällande rätt uppställs nämligen den särskUda begränsningen att sökanden måstegöra sannolikt all fångeshandlingen förkommit eUer förstörts för altlagfartssammanträde skall utlysas. Det innebär alt prövningen sker i s. a. s.två led. Först görs en sannolikhetsprövning av det slag som nämndes. När sammanträdethållits sker en mera allmän prövning av om förvärvet kan antas vara gUtigl.Anses så vara fallet meddelar inskrivningsmyndigheten lagfart. Detangivna systemet medför all samma frågor kan komma att underställas hovrättensprövning två gånger, nämligen dels i form av besvär motinskrivningsmyndighetens beslut alt vägra att utsätta lagfartssammanträde delsmot myndighetens beslut alt inte meddela lagfart. All på detta sätt splittraupp prövningen i två led är knappast någon rationell ordning. Det finns intenågra bärande skäl för alt avvika från den Prop.1975/76: 21 43 eljest allmänt gällande regeln att ansökan skall tas upptill prövning utan någon undersökning av huruvida sökanden kan visa sannolikaskäl för sin talan. Den under förarbetena tiU JB anförda synpunkten all missbmkmåsle förhindras (prop. 1970: 20 del B 2 s. 596) kan tillgodoses på annatsätt. Sökanden är nämligen skyldig att svara för kostnaderna förlagfartssammanträdet, främst då för kungörelse- och in-ställdsekoslnader. Hanär också skyldig att lösa protokollet från sammanträdel. Detta betyder attutvägen att få lagfart genom att begära lagfartssammanträde är förenad med bädekostnader och besvär. Detta torde vara tillräckligt för att förhindra detbefarade missbruket. Under angivna omständigheter synes övervägande skäl talaför att man slopar nuvarande regler om att en sannolikhetsprövning skall skeinnan lagfartssammanträde får sättas ut. Detta betyder att lagfartssammanträdeskall sättas ut så fort den som vill ha lagfart på viss fasflghet begär sådantsammanträde. Det bör framhåUas alt lagfartssammanträdet inte innebärannat än att utredning angående äganderätten lUl fastigheten äger rum. Någotställningstagande från inskrivningsmyndighetens sida sker således inle vidsammanträdet och myndigheten är i och för sig oförhindrad att i protokollet laupp omständigheter som kommit fram efter det sammanträdet hållils. Lagfartsfråganbör liksom prövas pä den inskrivningsdag som infaller närmast efterdet protokollet från sammanträdet sattes upp. VUken utredning som skall krävasför atl lagfart skall kunna beviljas fär avgöras från fall lUl fall. Harfångesmannen eller vittnen till överlåtelsen hörts vid lagfartssammanträdet,utgör protokollet säkerligen fullgod bevisning om förvärvet Om det rör sig omett äldre förvärv, ligger det i sakens natur att kravet på utredningen inlekan ställas särskilt högt förutsatt atl sökanden kan åberopa enlängre tids hävd. I enlighet med del anförda föreslås alt 20 kap. 10 §första stycket JB ändras sä alt i slyckel först anges att hinder mol lagfartkan undanröjas genom lagfartssammanträde, om hindret består i alt fångeshandUnginte kan företes. Anledningen till att fångeshandling inte kan företes kan varaaft den har kommit bort eller att den har förstörts. Som förut nämnts kan lägetockså vara det all sökanden inte känner lill huruvida fångeshandling upprättatsoch av den anledningen inte kan förete någon fångeshandling. I samma stycke bör vidare anges att det hinder mot lagfartsom kan undanröjas genom lagfartssammanträde kan bestå i att fängeshandlingenär bristfällig. Med uttrycket bristfällig avses då i första hand sådanaformella brister som inte medför att fånget blir ogiltigt. Vidare räknas ditbrister av den typ som berörts i del föregående nämligen att enregisterbeteckning utelämnats av misstag eller att ett skatletal av misstagangivits felaktigt, I stycket bör slutligen föreskrivas att lagfartssammanträdeskall utsättas av inskrivningsmyndigheten pä begäran av förvärvaren eller densom enligt 20 kap. 4 § är behörig att söka lagfart på förvärvet, dvs. senareägare liU fastigheten. Enligt 20 kap, 10 § andra stycket skall sökanden i ansökanom lagfartssammanträde lämna en redogörelse på heder och samvete för vad somsökanden vet bl, a, om hur fångeshandlingen förlorats. På den punkten bör enjämkning ske så att i stycket anges att sökanden skall uppge anledningen tillatt fångeshandlingen inte kan företes. 1975/76: 21 44 jämkningav närmast redaktionell art har företagits. I övrigt synes några ändringar inämnda stycke inte behövas. Enligt 20 kap, 13 § förstastycket skall den omständigheten att endasi protokollet från lagfartssammanträdetkan åberopas som fångeshandling inte utgöra hinder mot lagfart under föratsättningatt det pä grund av innehållet i protokollet och vad som i övrigt framkommitmåste antagas att det påstådda förvärvet ägt rum samt att det är gUtigt ochkan göras gällande. Denna avfattning av lagtexten passar inte bra för det faUetatt sökanden inle känner till vem fangesmannen är och inte heller kan lämnanågra uppgifter om fängeshandlingen. Det föreslås därför att lagtexten jämkasså alt däri anges att hinder mot lagfart inte föreligger om det inte finnsanledning all anta alt annan än sökanden har bättre rätt tUl fastigheten ifråga. Någraytterligare ändringar i JB synes inte behövliga. Lagändringarna bör träda ikraft , Prop.1975/76: 21 Bilaga 2 Det remitterade förslaget Lag om ändring i jordabalken Härigenomföreskrives att 7 kap, 19 §, 20 kap, 10, 12 och 13 §§, 22 kap, 12 § och 23 kap,6 § jordabalken skall ha nedan angivna lydelse. 7 kap, 19 § KommertUl följd av exekutiv försäljning av fastighet upplåtelse av nyttjanderätt, serviluteller rält till elektrisk kraft ej alt gälla mot den nye ägaren, skall den frånvUken försäljningen ägt ram ersätta rättighetshavaren dennes skada. Harrättigheten bevarats genom alt rättighetshavaren tillskjutit medel enligtlagen (1971: 494) om exekutiv försäjning av fast egendom, har rättighetshavarensåsom skadestånd rätt till ersättning för tillskottet i den mån detta ejöverstiger värdet av rättigheten. Om upplåtelsen skett utan vederlag, äger vadsom sagts fömt tillämpning endast om fastigheten sålts för annat ändamål äntill betalning av fordran för vilken den på grund av utmätning eller eljestsvarar. Rätt tillersättning enligt första stycket flllkommer ej rättighetshavare som genomöverenskommelse vid exekutiv auktion låtit rättighetens företrädesläge försämras,om det ej är uppenbart alt rättigheten ändå skulle ha gått förlorad. Rätt lillersättning enligt första stycket tillkommer ej rättighetshavare, om han låtitinskrivning dödas utan fastighetsägarens samtycke eller om han genom överenskommelsevid exekutiv auktion låtit rätflghelens företrädesläge försämras. Om det äruppenbart alt rättigheten ändå skulle ha gått förlorad, äger vad som sagts nuicke tillämpning. 20 kap, 10 § Kan förvärvareav fast egendom göra sannolikt att hatis fångeshandling förkommit ellerförstörts, skall inskrivningsmyndigheten på hans begäran utsätta sammanträdeför utredning angående äganderätten till fastigheten (lagfartssammanträde). ' Balken omtryckt 1971: 1209, 5 1975/76. Föreliggerhinder mot lagfart på den grunden att fångeshandlingen icke kan företes elleratt den är bristfällig, skall inskrivningsmyndigheten på begäran avförvärvaren eller den som enligt 4 § är behörig atl söka lagfart på förvärvetutsätta sammanträde för Prop.1975/76: 21 när bifall till förvärvarens lagfartsansökan är beroendeav att föregående ägares förvärv lagfares och förvärvaren kan göra sannoliktatt dennes fångeshandling förkommit eller förstörts. Ansökan omlagfartssammanträde skall göras skriffligen och innehålla redogörelse på hederoch samvete för vad som sökanden vet om hur fångeshandlingen förlorats, vemsom var fångesman, när och hur förvärvet skedde, handlingens huvudsakligainnehåll samt de övriga omständigheter som kan vara av intresse för äganderätts-frågansbedömande. Sökanden skall inge intyg om vad som fastighetslängden utvisarangående äganderätten närmast före ansökningen och denskriftliga utredning i övrigt som kan finnas flllgänglig. utredning angående äganderätten till egendomen(lagfartssammanträde). Ansökan om lagfartssammanträde skall göras skriftligenoch innehålla redogörelse för vad som sökanden vet om förvärvet och. omanledningen till att fångeshandlingen icke kan företes eller att den blivitbristfällig. I sist angivna fall skall fångeshändlingen inges. Sökanden skallviiiöT-einge intyg om vad som faslighetslängden ulvisar angående äganderätten närmast före ansökningen och den skriftliga utredning i övrigt somkan finnas tiUgänglig, Vid lagfartssammanträdeskall upplysningar inhämtas angående förvärvet, möjligt skall ävenutredas vem eller vUka som närmast före ansökan innehaftfastigheten med äganderättsanspråk. Protokoll skall föras rörande vad somförekommit vid sammanträdet och i övrigt framkommit i ärendet. Vid lagfartssammanträdeskall upplysningar inhämtas angående förvärvet. Såvitt möjligt skall ävenutredas vem eller vilka som närmast före ansökan innehaftfastigheten med äganderättsanspråk. Förhör under sanningsförsäkran får ägarum med sökanden. Protokoll skall föras rörande vad som förekommit vidsammanträdet och i övrigt framkommit i ärendet. Sedan protokollet uppsatts, skall ansökan om lagfart på egendomei.,under åberopande av protokollet såsom fångeshandling, anses gjord på deninskrivningsdag som infaller närmast därefter. Om det pågrund av innehållet i protokollet och vad som i övrigt framkommit måsteantagas, alt det påstådda förvärvet ägt rum samt att del är giltigt och kangöras gällande, skall den omständigheten alt endast protokollet kan åberopassom fångeshandling ej utgöra hinder mot lagfart. Om det pågrund av innehållet i protokollet och vad som i övrigt framkommit måste antagas,atl det påstådda förvärvet ägt rum samt att det är giltigt och kan görasgällande, skall den omständigheten alt endast protokollet åberopas somfångeshandling ej utgöra hinder mol lagfart. 1975/76: 21 Har i fall som avses iförsta stycket förvärvaren eller någon som härleder sin rätt från honominnehaft fastigheten med äganderättsanspråk närmast före detår då lagfartsansökan förelages till prövning, utgör omständighet som avses i 7§ 2 hinder mot lagfart endast om inskrivning eller anteckning, som grundar sigpå annans äganderätt till fastigheten eller anspråk därpå, skett ifastighetsboken . 1 ärende som avses i dennaparagraf skall, om så finnes erforderligt, inhämtas yttrande från kammarkollegiet.Kollegiet får föra talan mot beslut, varigenom lagfart bevUjats. I ärende om lagfart somavses i denna paragraf skall, om så finnes erforderligt, inhämtas yttrande frånkammarkoUegiet, Kollegiet får föra talan mot beslut, varigenom lagfart bevUjats, 22kap, 12 § På ansökan av innehavare av pantbrev eller vilandebevis skall anteckning göras i fastighelsboken om innehavet. Är annan förut antecknad som innehavare, skall inskrivningsmyndigheten sedan anteckning om det nya innehavet skett avföra den tidigare anteckningen och underrälla den som var antecknad som innehavare om åtgärden genom rekommenderat brev. Föreligger anledning till antagande att sökanden icke innehar pantbrevet eller beviset, skall föreläggande meddelas honom alt uppvisa detta. Påansökan av innehavare av pantbrev eUer vUandebevis skall anteckning göras i fastighelsbokenom innehavet. Är annan förat antecknad som innehavare, skall inskrivningsmyndighetensedan anteckning om det nya innehavet skett avföra den tidigare anteckningenoch underrälla den som var antecknad som innehavare om åtgärden genomrekommenderat brev. Skyldighet att underrätta tidigare antecknad innehavareföreligger dock icke, om det är uppenbart att underrättelsen saknar betydelseför honom. Föreligger anledning tUl antagande att sökanden icke inneharpantbrevet eller beviset, skall föreläggande meddelas honom att uppvisa detta. Anmäler den som antecknatssom innehavare att innehavet upphört, skall anteckningen avföras. Inskrivning får på ansökanav rättighetshavaren med fastighetsägarens samtycke dödas helt eller till vissdel (dödning). Har rättigheten upphört helt eller till viss dd, fårinskrivningen på ansökan av fastighetsägaren dödas till motsvarande del. Inskrivning får på ansökanav rättighetshavaren dödas helt eller till viss del (dödning). Har rättighetenupphört helt eller tiU viss del, får inskrivningen på ansökan avfastighetsägaren dödas till mot-sarande del. 1975/76: 21 48 Inskrivningfår avföras, om det är uppenbart alt den inskrivna rättigheten icke gäller ifastigheten. Dennalag träder i kraft . 1975/76: 21 49 Gyllensvärd, regeringsrådet , justitierådet Ulveson, justitierådetErik . lillhandakommet utdrag av protokoll vid regeringssammanträdeden har regeringen på hemställan av statsrådet beslutatinhämta lagrådets yttrande över förslag till lag om ändrmg i jordabalken. Förslaget,som finns bilagt detta protokoll, har inför lagrådet föredragils av hovrättsassessomHans Corell. Förslagetföranleder följande yttrande av lagrådet: MellanåtskUliga av reglema i 7 kapi, JB och den inskrivningsrättsliga regleringen i23 kap, av balken råder elt mycket nära samband. Den omständigheten att enligt7 kap, fastighetsägare i vissa lägen, när hans fastighet övergår tUl ny ägare,ådrar sig skadeståndsansvar mot innehavare av rättighet i fastigheten har siilundaföranlett att fastighetsägaren fåtl möjligheter alt i olika avseenden utövainflytande på åtgärder rörande inskrivning av rättigheten, Elt invecklat ochtämligen svåröverskådligt regelsystem har byggts upp för att såvälfastighetsägarens som rättighetshavarens intressen i dessa sammanhang skall blibehörigen tillgodosedda. Med hänsyn till det sagda är det en vansklig uppgiftatt med bibehållande av gmnddragen i regelsystemet genomföra ändringar däri påsådant sätt att sambandet mellan de ohka bestämmelserna inle går förlorat inågot väsentligt hänseende. Det är därför ägnat att inge vissa betänkligheter atl,såsom föreslagits i remissen, genom ändring i 23 kap, 6 § JB slopa kravet påfastighetsägarens medgivande till dödning av inskrivning utan alt frågan omfastighetsägares skadeståndsansvar mot rättighetshavare tas upp tillbehandling i hela sin vidd och ulan alt vad som gäller om ägarens medverkan vidinskrivningsåtgärder av annat slag än dödning också görs till föremål föröversyn. Ändringeni 23 kap, 6 § JB får emellertid anses ha sådan praktisk betydelse att vad somenligt det sagda talar mot en partiell reform av ifrågavarande slag inte bör fåhindra ett genomförande, I anslutning 1975/76: 21 50 därtUlbör på sätt föreslagits i remissen även förevarande paragraf ändras så, attnågon ersättning för att rättighet gått förlorad genom exekutiv försäljning iprincip inte skall tillkomma rättighetshavaren, om denne låtit inskrivning avrättigheten dödas utan fastighetsägarens samtycke. Visserligen kan det synas opäkallatatt förverkandet av ersätlningsrätten blir beroende av att dödningen skettutan ägarens samtycke. Att alltid låta menliga följder vid exekutivförsäljning av att inskrivning dödats gå ut över rättighetshavaren, oavsett hurfastighetsägaren ställt sig till dödningsåtgärden, skulle emellertid alltförmycket avvika frän vad som tUlbaka gällt om fastighetsägarensansvar för beståndet av upplåtna rättigheter. Någon genomgripande ändringhärvidlag bör i varje fall inte nu komma i fråga. Det finns därför ingenanledning till erinran mot det remitterade förslaget i förevarande del. Fråganom fastighetsägarens skadeståndsansvar mot rättighetshavare behandlas även i 7kap, 18 § JB, som gäller den situationen att nyttjanderätt eller servitutsrättgår förlorad genom att fastighetsägaren vid frivillig överlåtelse inle görförbehåll om rättighetens bestånd. För konsekvensens skull bör också i deltalagrum införas ett tUlägg, motsvarande det som föreslagils beträffande 19 §, Ävenom behovet av elt sådant tillägg inte på långt när är lika framträdande vidvanliga överlåtelser som vid exekutiva försäljningar, är det inte uteslutetatt det kan få betydelse för begränsning av skadeståndsansvaret, särskUtsåvilt gäller det fallet alt en överlåtelse påverkar giltigheten av serviluteller annan nyttjanderätt än arrende och hyra. Den som överlåter en fastighet,belastad exempelvis med ett servilut, och som med hänsyn till att servitutetvarit inskrivet inte vid överlåtelsen gör förbehåU om rättighetens bestånd börsålunda undgå skadeståndsskyldighel mot servitulshavaren, om denne tilläventyrs skulle utan överlåtarens medgivande ha låtit döda inskrivningen föreöverlåtelsen. Lagrådet hemstäUer därför att genom ändring i 7 kap, 18 § JB föreskrives,att rätt till ersättning som där avses inte tillkommer rättighetshavaren, omhan låtit inskrivning av rättigheten dödas utan överlåtarens samtycke. 10,12 och 13 §§ Skälatt vidga området för institutet lagfartssammanträde föreligger inte minst medhänsyn till det allmänna intresset av att fastighelsboken så nära som möjligtåterger de verkliga äganderättsförhållandena, och lagrådet kan i det stora helaansluta sig till de ändringar av reglema i ämnet som föreslås. Institutetkommer även med de föreslagna ändringarna att få begränsad räckvidd. Det finnssärskilt anledning understryka, att man genom lagfartssammanträde alltjämtinte skall kunna undanröja hinder mot lagfart som består i att vid överlåtelsenågon 1975/76: 21 51 fångeshandUngaldrig blivit upprättad eller atl förvärvet av annan anledning är ogiltigt(jfr punkterna 39 i 20 kap, 6 §). Enligl remissprolokollet äravsikten att lagfartssammanlräde skall sättas ut på ansökan av behörig sökandeutan alt det dessförmnan görs någon prövning i sak av sökandens möjligheter attfå lagfart. Detta har emellertid inle kommit till uttryck i lagtexten, Istället har genom den föreslagna ändringen i 10 § första stycket angivits, attsammanträde skall på begäran sättas ul, om lagfartshinder av viss beskaffenhetföreligger. Att på detta sätt knyta an till en konstaterad förekomst av lagfartshinderger en felaktig bUd av vad inskrivningsmyndigheten har att iakttaga, när någonbegär sammanträile, och bör följaktligen undvikas. Rikligare synes vara alt vidangivande av villkoren för att sammanträde skall komma lill stånd hänvisadirekt till de faktiska förhållanden som sökanden kan åberopa och som äravsedda att föranleda tillämpning av institutet i fråga, nämligen alf sökandeninte kan förete fångeshandling eller att den fångeshandling han har är brislfäUig.Den omständigheten att en sökande någon sällsynt gång kan begära sammanträdefastän hinder mot lagfart i vanlig ordning ej föreligger och lagfartssammanträdealltså är onödigt behöver inle särskUt beaktas. Efter påpekande fråninskrivningsmyndighetens sida lär en ansökan i sådant fall alltid bliåterkallad. Under hänvisning lill vadsom sagts nu föreslär lagrådet alt 10 § första stycket får följande avfattning:"Kan den som påstår sig ha förvärvat fast egendom ej förete sin fångeshandlingeller är hans fängeshandllng bristfällig, skall inskrivningsmyndigheten på hansbegäran utsätta sammanträde för ulrednuig angående äganderätten tillfastigheten (lagfartssammanträde). Sådant sammanträde skall även utsättas, omdet begäres av den som enligt 4 § får söka lagfart på föregående ägares förvärvoch dennes fångeshandling ej kan företes eller är bristfällig." Såsom påpekas iremissprotokollet kan den föreslagna nya ordningen med lagfartssammanträde utannågon föregående saklig prövning tänkas bli missbmkad genom att sökandenframtvingar sammanträde, trots atl del inte finns någon som helst utsikt förhonom alt den vägen vinna lagfart. I det sammanhanget åberopas att risken för missbmkmotverkas bl, a. genom alt sökanden är skyldig alt svara för kostnadema för lagfartssammanträdet,i första hand då för kungörelse- och inställelsekostnader samt kostnad förprotokollslöseri, I annat sammanhang uttalas, att kostnaderna för biträde från fastighelsbildningsmyndighetenssida skall bäras av sökanden. Bl, a, med hänsyn till dessa uttalanden finnerlagrådet anledning att beröra frågorna om förfarandet vid lagfartssammanlrädeoch vad som kan antagas gälla beträffande kostnadema för detta förfarande. Enligt19 kap, 3 § andra stycket JB är bestämmelser om tvistemål iprincip tillämpliga vid behandlingen av inskrivnmgs- 1975/76: 21 52