prop · FY0318 · 1975-12-31 00:00:00 — Uiredningens nu nämnda förslag angående lämpligaindikationer för sterilisering av personer som ännu inte har uppnått har inte mött några erinringar under remissbehandlingen. Även jag godtar förslageli denna del. I fråga om behovet av en minimiålder för slerUisering anslulerjag mig lill uppfattning atl del skuUe krävassärskilda skäl för att göra avkaU på principen att den som ansöker omsterilisering i egel iniresse åtminstone skall ha uppnått myndig ålder.Visserligen kan det tänkas fall där t. ex. genetiska indikationer föreliggeroch där den sexuella aktiviteten hos den unge i kombination med en konstateradoförmåga alt använda preventivmedel i och för sig skulle anses motivera altvederbörande genom sterilisering skyddas mol ett oönskat föräldraskap. Antaletsådana faU lorde dock sannolikt vara så obetydligt alt det inte enbart av denanledningen rimligen bör kunna komma i fråga att avvika från den lidigarenämnda huvudprincipen. Lagen bör därför innehåUa en bestämmelse som anger atlmöjligheten till sterilisering på grund av särskUd indikaiion endasi gäUer densom fyllt . Utredningentar bestämt avstånd från tanken på annal än frivillig sterilisering. Detta stäUningstagandebör emellertid enligl uiredningens mening inte hindra att även personer sominte är rältskapabla skaU kunna ges möjlighet till sterilisering i vissa faU.Enligt förslagel skall sålunda lUlstånd kunna ges när det med skäl kan antasall sterilisering är till väsentlig fördel för den ansökan gäller eller, såviiifråga är om person , på grund av genetisk eller medicinskindikation. Med en icke rättskapabel person avser ulredningen en person som på gmndav psykisk sjukdom eller abnormitet eller annan rubbning av själsverksamhetenvaraktigt saknar rättslig handlingsförmåga belräffande frågan om han skallsteriliseras. Den icke rällskapable är enligl uiredningens mening oförmögen attmed laga verkan själv ansöka om sterilisering eller att lämna giltigt samtycke tiUslerUisering. Uiredningensförslag i denna del har fått ell blandat mottagande vid remissbehandlingen. Ettflertal remissinstanser uttrycker tveksamhet inför förslaget att icke rältskapablaskall kunna steriliseras utan eget samiycke. Några instanser avstyrker förslagelhelt eller delvis medan andra instanser ifrågasätter om särbestämmelser för deicke rältskapabla över huvud taget behövs. framhåller sålunda atlen psykiskt utvecklingsstörd person som är kapabel att ha etl normalt sexuaUivmed motsatt kön praktiskt taget alltid är att betrakta som rättskapabel iaktuellt avseende. Vederbörande kan därför om än med tålamod och god pedagogikläras vad slerUisering innebär och därmed också själv besluta i frågan. I slorlgäUer delsamma även för psykiskt sjuka, anför . ProfessorHjalmar utlalar liknande synpunkter och betonar att frågan huruvida vederbörandesbegäran om eller samtycke till sterilisering är giltigl eUer inle mera är etlmedicinskt än ett juridiskt problem. 1 likhet med utredningen anser jag att samhäUet bör arbetaför att vidga möjligheterna för psykiskt utveckUngsstörda och psykiskt sjukaatt föra ett normalt liv i aUa avseenden. De bör så långt möjligt tiUerkännassamma rättigheter som andra människor. Den möjlighet tiU sterilisering utan vederbörandeseget samiycke som den nuvarande lagen ger synes emellerlid vara uttryck för enannan instäUning tiU de psykiskt stördas rätt att i sä stor utsträckning som möjligt själva beslämmaöver förhållanden som rör deras livssituation. Det finns därför starka skäl allifrågasätta om man i den enskildes intresse bör bibehålla en sådan ordning. (1974:70) med förslag tUl abortlag, m. m. anfördejag alt del från humanitär synpunkl numera inle kan godtas atl abort fårulföras utan kvinnans samiycke. I lagen anges därför som förutsättning förabort att kvinnan begärt åtgärden. Det ankommer på vederbörande läkare attavgöra huruvida kvinnans psykiska tUlstånd är sådani alt hennes begäran omabort kan tUlmätas giltighet. Del avgörande är därvid huruvida hon har insiktom abortingreppets innebörd och konsekvenser. Härav följer alt även kvinnor somlider av rubbad själsverksamhet och som på denna grund i många avseenden ansessakna rättslig handlingsförmåga inte för den skull behöver frånkännas förmåganatt la slällning lUl frågan om abort. Jag erinrade i nämnda proposiiion om altvederbörande läkare vid bedömning av frågan om giltigt samiycke förelåg alltidhade möjlighet atl vid behov komplettera sin egen medicinska bedömning med ettutlåtande från någon specialist, t. ex. en psykiater (s. 79). Vad saglsi fråga om aborter bör enligt min mening i princip också vara tUlämpligtbeträffande steriliseringar. Vid della stäUningstagande har jag i likhet medvissa remissinslanser bl. a. tagit hänsyn till det förhållandel all de rätlssäkerhetsgaranliersom synes Ugga i ell syslem med särskilt förordnad god man, med befogenhel atti denna angelägenhet handla på annans vägnar, ytterst kommer atl vara beroendeav sådana viktiga frågor som från vem initiativet utgår och vilken inställningen föreslagen och eventuellt i förväg vidtalad god man kan länkas ha. Eftersomdet här i princip är fråga om en oåterkallelig ålgärd bör del vidare frånhumanitär synpunkt i om möjligt ännu mindre grad än vid abort komma i fråga attmedge etl ingrepp mot vederbörandes vilja. Jag förordar därför även här enlösning som innebär alt man från faU till faU får avgöra om den slerUiseringssökandeär lillräckligt medveten om operationens innebörd och konsekvenser. Somförutsättning för sterilisering bör därför i lagen anges att vederbörandesjälv har begärt åtgärden. Innan ell ingrepp sker måste således alltid nogakontrolleras alt den slerUiseringssökande inte bara är införstådd medoperationens innebörd och konsekvenser utan också själv verkligen önskar all fåden utförd. I regel lorde detla inte vara ett prakiiski problem. I de flestafall torde sålunda redan det förhåUandel att sökanden på egen hand har inställtsig både för den särskilda rådgivningen och senare hos läkare för undersökningoch operation lyda på att dessa viUkor är uppfyUda. En annan sak är atl det iundantagsfall kan vara både ömtåligt och komplicerat all ta slällning liUfrågan om ett giltigt samtycke verkUgen föreligger. Detta ställningstagandeinrymmer i huvudsak ett medicinskt problem. Det slulUga och avgörande ansvaretför ifrågavarande bedömning har den läkare som skaU ulföra ingreppet eller,såvitt gäller tillståndsärenden, den beslulande myndigheten. För alt skapabetryggande garanti för att en sleriUserings- sökande som i andra sammanhang anses sakna rättskapacitet,exempelvis en omyndigförklarad person, eUer som annars visar tecken på psykiskabrisler inte steriUseras utan en föregående noggrann medicinsk kontroll i dessaavseenden föreslår jag emellerlid en ordning som innebär atl den kurator ellermotsvarande befattningshavare som enligt vad jag kommer alt föreslåskall meddela sökanden en förberedande information i ärendel skall åläggasskyldighet alt vid behov särskilt uppmärksamma vederbörande operatör på fråganom den steriUseringssökandes psykiska status. Formerna för ett sådant samrådåterkommer jag lill i det följande avsnittel om förfarandet i steriUseringsärende.Det bör i della sammanhang också betonas all såväl kuratorn som opererandeläkaren alltid torde ha möjlighet alt i tveksamma fall komplettera ulredningenpå denna punkl genom ett ullåtande från en specialist, t. ex. en psykiater. Omsökanden är omyndigförklarad och särskilda skäl inte lalar däremot bör kontakti ärendel även kunna las med förmyndaren eUer annan närslående. En sådan ålgärdbör dock ske endast i samförstånd med sökanden. Med den lösning jag sålunda har förordal saknas behov av särbestämmelserbeträffande sterilisering av de psykiskt utveckUngsstörda och psykiskt sjuka. För att undvika dåligt underbyggda eller förhastade beslutom SleriUsering är del emellertid som jag redan har antytt också av störsiavikt att samhällel på ett effektivt sätl kan erbjuda den som överväger alt låtasig SteriUseras all den upplysning, rådgivning och hjälp som behövs somunderlag för elt ställningstagande i frågan. Den sleriUseringssökande måstesålunda kunna komma i kontakt med kurator, läkare eller annan för ändamåletutbildad pereon för alt få både etl så allsidigt faktaunderlag som möjligl försitt ställningstagande och tillfälle att förtroendefullt kunna diskutera sin aktueUasituation och dess problem. Härigenom förbättras inte bara vederbörandesmöjligheter att välja en ändamålsenlig lösning. Även riskerna för att han ellerhon senare skall ångra sig minskar högst påtagligt. Mot bakgrund av vad somtidigare har sagts angående behovet av samråd mellan berörda makar eUersamlevnadsparter är del givelvis angelägel atl ifrågavarande möjlighet tillinformation och rådgivning även kommer alt slå öppen för dessa personer. 1många fall synes det sålunda vara mesl ändamålsenUgt om båda parter gemensamteller var för sig begagnar sig av möjUghelen till rådgivning innan någotställningstagande i frågan görs. Detla leder över lill frågan i vad mån densteriliseringssökande själv inle bara skall ha rätt all anlila samhälletsrådgivande verksamhei ulan också ha skyldighet alt ta sådan kontakt innansterilisering får ulföras. Samlliga remissinstanser utom en delar utredningens åsiktalt informationen bör vara obligalorisk. Med hänsyn främst till den lidigarenämnda omständigheten atl ell steriliseringsingrepp ännu så länge måstebetraktas som en i princip oåterkallelig ålgärd ansluter jag mig lUI dennauppfattning. Jag föreslär alltså all information om ingreppels innebörd och följder saml i förekommande fall andra preventivmeloderskall utgöra en förutsättning för steriUseringsoperation. Från har den individuellapreventivmedelsrådgivningen saml rådgivningen i anslutning tiU abort rustatsupp kraftigt. Den medicinskt-administraliva ledningen av denna verksamhei inomvarje sjukvårdsområde sköts av mödrahälsovårdsöverläkare eller av en avsjukvårdshuvudmannen utsedd överläkare vid kvinnoklinik. Rådgivningen är iregel sammankopplad med mödravårdscentralernas verksamhet eUer drivs i dessa centralersregi. Mödravårdscentralernas liksom sjukhusens lokaler och personal utnyttjas iarbetet. Ersättning tiU den som bedriver sådan rådgivning, främstsjukvårdshuvudmännen men också vissa kommuner och organisalioner exempelvisRFSU m. fl., utgår från den allmänna sjukförsäkringen enligt lagen (1974:525)om ersättning för viss födelsekonirollerande verksamhei m. m. Ersättningssystemet avser atl göra del möjligt försjukvårdshuvudmännen atl snabbt bygga ut rådgivningsverksamheten och altminska de väntetider för sådan rådgivning som har förelegal på vissahåll i landet. Ersättningens sloriek bestäms av regeringen i administrativordning och innefatlar även ersättning för bl. a. ökade allmänna informationsinsatser,preventivmedel och recept på p-pUler i samband med rådgivningen. Män likväl somkvinnor har tUlgång tiU ifrågavarande rådgivning. Både rådgivning,preventivmedel och recept tUlhandahålls kostnadsfritt för den enskUde. Utredningen föreslår alt den informations- ochrådgivningsverksamhet som sålunda behövs för all säkerställa att den enskildesbeslut om sterilisering verkUgen kommer att bli väl genomtänkt skall inlemmasmed preventivmedels- och aborlrådgivningsverksamhelen. Förslaget i denna delhar av flertalet remissinstanser lämnats utan erinran. haruttryckligen angett alt det finner förslaget ändamålsenligt. Jag delar utredningens och remissinstansernas uppfattningatt rådgivningsverksamheten belräffande sterilisering naturligt hör samman mednyssnämnda verksamhet på främst mödravårdscentraler och rådgivningsbyråer. Jagförordar därför den lösning utredningen har föreslagit i denna del. Någramedicinska remissinstanser anmärker att en sådan ordning vad gäller kvinnligasökande inle torde kräva några särskilda informationsåtgärder med hänsyn tillatt kvinnoma i de flesta fall redan har kommit i kontakt medmödravårdscentraler vid tidigare tillfällen, medan situationen för mänregelmässigt torde vara den omvända. Jag anser mig emellertid kunna utgå från atlden information om medel för födelsekon-IroU som lämnas från många oUka håll isamhället kommer att ge även männen information om den föreslagna ordningen. Förslag till de ändringar i lagen om ersättning för viss födelsekontrolle-randeverksamhet m. m. som behövs för genomförande av ersättning vid rådgivning för sleriUseringläggs fram av chefen för i samband med det förslag tUlproposition om ändrade ersättningsregler inom sjukförsäkringen m. m., somframläggs denna dag. frågan om informations- och rådgivningsverksamhetensnärmare innehåU och utformning återkommer jag i ett följande avsnitt om förfarandet. Jag har i det föregående föreslagit en ordning som innebäralt sleriUsering får ulföras på begäran av envar sökande som har fyllt 25 år.För SlerUisering av personer fordras vidare att genetisk eUer,såvitt gäller kvinna, medicinsk indikaiion föreligger eller att steriliseringsker i samband med könsbyte. I de sisinämnda fallen behövs socialstyrelsenstillstånd tUl ingreppet. Sterilisering får aldrig utföras på den som är under18 år annat än när så är nödvändigt för behandUng av kroppslig sjukdom. Somallmän förutsällning för sterilisering gäUer vidare att den SlerUiseringssökandefått information om ingreppels innebörd och följder och i förekommande fallandra preventivmeloder. I della avsnitt avserjag att bl. a. ta upp frågan ominformations- och rådgivningsverksamhetens närmare omfattning och utformning samlspörsmålet om var tillståndsprövningen i förekommande faU skall ske. Av vad jag lidigare har sagt framgår alt jag delarutredningens och remissinstansernas uppfattning atl rådgivningsverksamhetenbeträffande sterilisering i försia hand bör vara förlagd lillmödravårdscentraler och andra rådgivningsbyråer eller organ som redan nu gerinformation och råd angående födelsekontroll och abort. Emellertid lorde denråd- och informationsgivning som sökanden där kan få ibland behöva kompletterasmed ylterligare medicinskt inriktad rådgivning beträffande operationsmetod,operationens konsekvenser, nödvändiga eflerkonlroller m. m. Som flertalet medicinskainstanser framhåller under remissbehandlingen bör därför varjesteriliseringssökande även ges möjlighet tiU kvalificerad medicinsk rådgivning.Med hänsyn härtill ansluter jag mig till den åsikt som bl. a. socialstyrelsenframför, nämligen alt sådan rådgivning i allmänhel bör ges av den opererandeläkaren. Ingenling hindrar dock alt denna rådgivning i förekommande fall ges avannan läkare, t. ex. läkare vid mödravårdscentral eller den läkare som utförden medicinska undersökning som aUtid måste föregå operationen. Den slerUiseringssökandesom så önskar bör inom ramen för rådgivningsverksamheten även ges tiUfälle attkonsullera genetisk expertis. Den steriliseringssökande bör alltså enUgt mitt förslagvid behov få tUlgång tiU medicinsk rådgivning. Det är naturligtvis angelägelatt den som överväger atl begära sterilisering ulnyttiar de möjligheter tillrådgivning som samhällel sålunda ställer lill förfogande. Del bör därför ingåsom etl naturligt led i varje slerUiseringsärende all sökanden underrättas omsina möjligheter i detta avseende redan vid den första kontakten. Den särskilda medicinska rådgivningen bör i princip intevara obligalorisk. Emellertid kan som har nämnts sleriliseringssökandenspsykis- ka tillstånd ibland vara sådani all en mera ingåendeläkarkontakt från olika utgångspunkter framslår som nödvändig. och har i denna del uttalat att man måsteräkna med all det vid informationstillfället kan uppkomma misstanke om psykisksjukdom, insufficiens, personlighelsavvikelser eller sleriliseringsmotiv somhärrör från psykisk störning i vidare bemärkelse. Denna lyp av psykiatriskkontraindikation mol sterilisering bör enligt samma remissinstansers meninglämpligen föranleda psykiatrisk undersökning eller behandling i stället försterilisering. Jag inslämmer i della uttalande. Vidare kan det, vilket jagtidigare har framhållil, för bedömningen av en steriliseringssökandesmöjligheter atl förslå ingreppels innebörd och all samtycka lill det i vissafall framstå som motiverat all infordra etl särskilt utlåtande från psykiatereller annan medicinsk specialist. För alt behovel av läkarkontakt i bl. a. ovan nämndasituationer skall bli tillgodosett föreslår jag en ordning som innebär atl denkurator eller motsvarande befattningshavare som meddelar den obligatoriskainformationen tUl sökanden skall vara skyldig att i Iveksamma fall se lill attden steriliseringssökande remitteras till psykiater eller annan medicinskspecialist. Även i faU då särskild läkarkontakt inte anses nödvändig menkuratorn fått kännedom om atl den sleriUseringssökande Uder eller har lidit avpsykiska besvär e. d. skall operatören göras uppmärksam på della förhållande.Jag föreslår därför alt den bekräftelse, som den slerUiseringssökande efteratt ha erhållit del av den obligatoriska informationen enligl förslagel skallunderteckna, alllid skall förses med särskild anteckning av den som har lämnatinformationen angående förekomsten av sådana upplysningar angående sökandensförhållanden som vederbörande läkare enligt vad sagts bör få vetskap om.För del fall opererande läkaren därefter finner att vederbörandes samtycke tUloperationen inte kan godtas eller att del föreligger så allvarligakontraindikationer all steriliseringsingrepp inte bör ulföras föreslår jag attdenne skall vara skyldig atl hänskjuta avslagsbeslutet lUlsocialstyrelsen för dess prövning. Några remissorgan har föreslagil alt del i lagen skall tasin en bestämmelse om viss obligatorisk betänketid mellan informalionsgiv-ningenoch operationen. Det har emellerlid också uttryckts tveksamhet inför behovet aven sådan betänketid med hänsyn lill att väntetiderna för operation normalt lordevara så långa alt en särskild föreskrift härom i prakliken skulle bliinnehållslös. I flertalet faU torde den slerUiseringssökande föreoperationen inle bara ha inställt sig för informationsgivning ulan även vid enseparat medicinsk undersökning. Sterilisering av kvinna föregås sålunda alllidav en gynekologisk undersökning. Härav följer dels att vederbörande normallkommer alt stäUas inför frågan om han eller hon vidhåller sin önskan omsterilisering vid upprepade tUlfällen och dels att viss tidsutdräkt mednödvändighet aUtid uppstår från den första kontakten i ärendet till dess detblir aktuellt atl utföra operationen. Vid sådani förhållande anser jag del intenödvändigt med någon särskild tidsspärr i Jag förutsätter därvid all vederbörandeläkare i fall då det finns anledning misstänka att sökanden innerst inne ännuhyser någon tveksamhet angående sitt slutliga ställningslagande till frågan om SlerUiseringinte företar operationen vid sitt första sammanträffande med patienten. Jag går härefter över lUl frågan om socialstyrelsensprövning i de faU då tillstånd fordras för slerUisering, dvs. för personer iåldern . Enligt gällande slerUiseringslag företas prövningen av förutsättningamaför sterilisering hos , närmare bestämt av dess socialpsykiatriskanämnd. Vid medicinsk indikaiion kan dock lUlstånd ersättas av etls. k. tvåläkarintyg, vilket innebär att två läkare, varav den ene skall varaden som skall utföra ingreppet, i skriftligt utlåtande förklarar att de i lagenangivna förutsättningarna för ingreppet är för handen. I socialpsykiatriskanämnden ingår två av regeringen utsedda ledamöter, av viUca den ene är läkareoch nämndens ordförande, den andre lekman. Vidare består nämnden av en avsocialstyrelsen utsedd psykiater, som är föredragande i nämnden, samt den ledamolav styrelsens vetenskapliga råd som förelräder arvsbiologi och arvshygien.Samma nämnd prövar ansökningar om abort enligt den nya abortlagen. Utredningens majoritet föreslår all prövningen avansökningar om sterilisering i fortsättningen skaU ankomma på en särskUd nämnd,knuten lUl . Nämnden föreslås beslå av en person som innehar eUerinnehaft domarämbete saml företrädare för de medicinska specialiteterna gynekologi,urologi, genetik och psykiatri. EnUgl två av uiredningens experter, riksdagsledamöternaElvy och , bör liUslåndsprövningen även fortsättningsvisgöras av socialpsykialriska nämnden. I enlighel med ulredningen och en enig remissopinion anserjag del naturligt all prövningen sker hos . Jag har sålundaredan i det föregående föreslagit en ordning som innebär atl läkare,som haravslagit begäran om sterilisering, skall vara skyldig att automatiskt hänskjutaärendet lill för prövning. I fråga om sammansättningen av dennämnd inom som skall handlägga sterUiseringsärenden skiftar remissinslansernasinstäUning. Del finns emellerlid en genomgående tendens atl tillmäta lekmannainslageti den nu fungerande nämnden stort värde. Man betonar därvid del angelägna i allallmänhetens insyn och inflytande i nämnden bevaras. Flera instanser anservidare beaktansvärda praktiska skäl tala för alt samma nämnd handlägger både abort-ochsterUiseringsansökningar, inte minsl med tanke på alt en person på likartademotiv kan tänkas komma att ansöka om båda ingreppen . Frågan om sammansättningen av del organ som skaU prövaansökan om sterilisering hänger tiU en del samman med vUka förutsättningar somställs upp för SlerUisering. De särregler för sleriUsering av personer medbristande rättskapacitet som utredningen har föreslagil torde förutsätta etl 5 1975 I saml Nr 18 såväl medicinskt som juridiskt och psykologiskt merainvecklat ställningslagande än om del vUket jag föreslår i regel endastgäller all beträffande sökande pröva om genetisk eller, ifråga om kvinna, medicinsk indikation för sterilisering föreligger. För ensådan bedömning torde någon förändring eller komplettering av den fungerandenämnden i allmänhet inte vara nödvändig. Inte heller torde de överpröv-ningsärenden,som enligt vad jag föreslagil automatiskt följer på en läkares avslagsbeslut,komma atl medföra en prövning hos nämnden som i aUmänhet förutsätter tillgång lillannan expertis än nämnden f. n. har tUlgång till. 1 likhet med etl flertalremissinstanser anser jag det vidare värdefiUlt och praktiskt atl samma nämndhandlägger såväl steriliseringsärenden som abortärenden. Med hänsyn härtilloch till den inskränkning i fråga om tiUståndsärenden jämföri med utredningensförslag som jag förordar har jag efter samråd raed chefen försocialdepartementet inle funnit skäl föreslå att en ny hos . Den nuvarande nämnden bör därför ävenfortsättningsvis pröva ansökningar om abort och slerUisering men i enlighel medförslag från kompletteras med föredragande läkaren i mödrahälsovård,preventivmedels- och abortrådgivning vid . Vid behov bör nämndenkunna lillkaUa juridisk expertis samt företrädare för de medicinskaspecialiteterna gynekologi och urologi. För alt bättre ge uttryck ät nämndensverksamhetsområde bör nämnden inte längre betecknas socialpsykiatriska nämnden.Jag föreslår att nämnden i stället betecknas av mig i samråd med chefen för ovan föreslagnaändringarna bör föranleda ändring av instruktionen (1967:606) för socialstyrelsen.Chefen för har för avsikt all efter riksdagensställningstagande till förevarande förslag anmäla denna fräga för regeringen. Ulredningen har föreslagil att beslul isteriliseringsärenden skall kunna överklagas hos kammarrätten. SocialstyrelsenframhåUer med anledning därav i sitt remissyttrande, att ifrågavarande besluli SterUiseringsärenden visserligen rör laglillämpningen men med så gott somrent medicinska frågesläUningar vilka avgörs på hög kompetensnivå.Socialstyrelsen anser därför all möjligheten till överprövning i kammarrättenknappast innebär någon rällssäkerhelsgaranli och förordar att bestämmelse häromutgår. EnUgt den lösning jag har föreslagit i det föregåendeskall tillstånd tiU sterilisering krävas endasi i fråga omsterilisering av personer i åldern . Prövningen avser attkonstalera huruvida genetisk eller medicinsk indikation för sterilisering föreUgger.Bedömningen i detta hänseende är helt och hållet av medicinsk nalur.