prop · FZ03209 · 1975-12-31 00:00:00 — Häri ser förbundet en antydan om all fortsattutredning bör kunna ge utrymme för särskilt skydd för dessa medier, - Likasåhar massmedieuiredningen motiverat sin uteslutning av videogram och fonogrammed påpekandet, att dessa medier ännu är under teknisk utveckling. Detta fårlolkas så alt medierna, när de nått en viss utvecklingspunkt, även enliglmassmedieutredningens mening bör tas in i den speciella grundlagen, - Slulligenmå påpekas all vikliga remissorgan yrkat, alt yttrandefriheten som sådan istörre omfattning bör skyddas av den speciella lagen; förbundet har formuleratdet så alt vaGe medborgare som till stöd för sitt yttrande använt ett legitimtmedium bör fä vissi grundläggande skydd i form av frihel från censur, rätt allbli bedömd enligl grundlagens speciella instruktion och förmånen av densärskilda yllrandeftihetsrätlegång-en, - Om dessa tankegångar hosmassmedieuiredningen och remissinstanserna godtas är del olämpligt att nu idet här ifrågavarande styckei uttryckligen ange vilka medier eller vilkadelarav yttrandefriheten som regleras av en särskild grundlag. Det kundevisseriigen ha vissa fördelar om man redan i regeringsformen gav myckelbeslämda uppgifter om vilka frågor den särskilda grundlagen skulle behandla.Men då delta nu inle synes möjligt, anser förbundet en formulering som denföljande vara både lill fyllest och mera lämplig än den föreslagna:"Beträffande yttrandefrihetens gränser, innehåll och övriga villkor samlbeträffande rälten all laga del av allmänna handlingar finns beslämmelser iyltrandefriheisgrundlagen," - I avvaktan på att en nyytlrandefrihetsgrundlag antas kan man enligt förbundel i regeringsformen, häreller i en särskild beslänimelse i anslulning till pro-mulgalionsföreskrifterna,inta en beslämmelse att vad som sägs om yltrandefriheisgrundlagen skall gällatryckfrihetsförordningen, 3 §, 1 första stycket bör enligl hovrätten for sislaorden lyda "annat liknande hänseende", 4 och 5 tjtj. Enligt mening kan 4 och 5 tjij med fördelsammanföras. Möjligen kan även 8 ij överföras hit, beroende på hur frågan omutlänningars och statslösas rättsställning regleras, Hovränen för anför alt ordet"eljest" bör tas bort ur bestämmelsen i första slyckel, 8 ij', I första meningen bör enligt hovrätten förVästra direkt utsägas att bestämmelsen avser också kroppsligundersökning. Utredningens försla.g, såvitt gäller rätten lillförtrolig kommunikation, ger enligt JK anledning till vissa frågor. Engrundläggande fråga är vad sorn avses med förtrolig. Lagtexten synesförutsätta att brev, post och andra försändelser alltid utgör förtroligameddelanden. Av moliven (s, 200) framgår endasl all sådana meddelanden somplakat eller affischer inte kan anses ulgöra förtroliga meddelanden. Prop.1975/76:209 287 ställdafrågan huruvida endasl privata meddelanden men däremot inte affärskorrespondensbör omfattas av begreppet förtrolig kommunikation har inte besvarats i motiven,- En annan fråga är givetvis vilka meddelanden som omfaltas av den föreslagnalagtexten. Det enda entydiga begrepp som används är brev. Begreppet post synesenligl JK - förutom all det torde vara en i talspråket använd förkortning avpostförsändelse - kunna innefatta vill skilda saker, utom mera normalaförsändelser som brev - varför nämns brev vid sidan av post? - brevkort ellerposlanvisningar även masskorsband och paket. Försändelser kan vara vad som helst,t, ex, delgivningar genom stämningsman, budkavle eller fraktsedlar bifogade envarutransport. Telegram, telefonsamtal och telexmeddelanden nämns inle. Inteheller överföringar via dataterminaler. Med upplagningar åsyftas enligtmotiven bl, a, bandinspelningar, filmupptagningar och videogram, - Skyddelgäller enligl lagtexten undersökning och avlyssning. Av moliven framgår attskyddet gäller bara under belbrdringsliden. När meddelandet nått adressatenträder andra skyddsregler i funktion, - Enligt JK:s mening visar vad som haranförts att vissa ändringar och förtydliganden i paragrafen är nödvändiga, JKsäger sig vara medveten om att del är svårt att finna en lydelse som går heltfri från invändningar men anser sig ändå böra göra ett försök all prestera ellalternativ, - Som utgångspunkt kan tagas att förtroliga meddelanden skallskyddas mot undersökning eller avlyssning. Undersökning lar givelvis sikte påskriftliga meddelanden av typen brev eller telegram; avlyssning är aktuell ifråga om telefonsamtal, radiosändningar och bandinspelningar, 1 fråga omfilminspelningar synes termen upptagning användbar. En otillåten inkoppling aven bildskärm eller en radskrivare till ett datanät kan knappasl sägas utgöraundersökning, avlyssning eller upptagning. Möjligen skulle man i stället kunnaanvända ultrycket återgivning, JK accepterar emellertid tills vidare ordetupplagning, - Om en exemplifiering av begreppet förtroliga meddelanden ansesnödvändig, bör i första hand brev eller liknande försändelser samllelefonsamlal nämnas. Sådana meddelanden kan i regel antas vara förtroliga.Detta gäller även affärsbrev o, d. Reklamblad som utdelas av brevbärare synesdäremot vara ett exempel på vad som inte är förtroliga meddelanden. Att närmareange vad som är förtroliga meddelanden torde inte vara möjligt, - Paragrafenskulle enligt det nu anförda kunna i den nu akluella delen få förslagsvisföljande lydelse: " , ,, och liknande intrång samt mot undersökning avbrev eller annan förtrolig försändelse och mot hemlig avlyssning ellerupplagning av telefonsamtal eller annat förtroligt meddelande," Bestämningen "andra" förtroligameddelanden i sisla meningen är enligt hovrätten för Väslra oklar tillsin syftning. Oklarheten lorde kunna undanröjas genom att slutorden fär lyda"hemlig avlyssning av telefonsamtal eller upptagning av andra förtroligameddelanden". Enligt motiven till bestämmelsen skall förbudet mot hemligavlyssning endast vara riktat mot sådan avlyssning som sker med teknisklhjälpmedel. En direkt avlyssning. Prop.1975/76:209 288 exempelvisgenom en person som står gömd, omfattas sålunda inte av förbudet. Nudiskuterad begränsning tordeenligt hovrätten tydligare böra skrivas in ibestämmelsen. 12 tj är den paragraf som inleder reglerna i12-15, 17 och 18 tjtj i förslaget, vilka förbjuder resp. öppnar möjlighet föratt beslula föreskrifter som inskränker de lidigare i 2 kap. angivna fri-ochrättigheterna. De nämnda reglerna anses av fiera remissinstanser vara obestämdaoch svåriillämpade, Samiidigi vitsordas från många håll all del med hänsynlill legitima inskränkningsbehov knappast är möjligt att avfalla dessa reglermyckel mer precist Gf' 2 och 3,9), Till 12-15 iJS anknyter förutframförda önskemål alt såvitt möjligt genom en teknisk överarbetning fä lillslånd något stramare regler. Hovrätten inser all möjlighelerna härvidlag kanvara begränsade med hänsyn lill alt politisk enighet nått inom uiredningen omreglernas sakliga innehåll och inskränker sig därför lill några synpunkter påhur grundlagstexlerna skulle kunna göras kortare och enklare.Paragrafindelningen och paragrafföljden bör ses över. En samarbetning av 12och 13 tjtj bör kunna övervägas med utgångspunkt från mönstret: "De fri-och rättigheter som avses i a-b tjtj får, i den utsträckning som c-d tjtjmedgiver, begränsas genom lag eller efter bemyndigande i lag enligl 8 kap, eoch fijtj. Sådan begränsning får dock icke sträcka sig uiöver vad som i ettdemokraiiski samhälle är nödvändigl för det ändamål som åsyftas och aldrig sålångl att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen," Möjligheternaatt sammanföra 13ij andra stycket och 17 och 18 tjij bör övervägas, 1 14 tjifrågasätter hovrätten om inle andra slyckel bör utgå och ersättas av ettmotivuttalande. Den princip som kommertill uttryck där lorde gälla även övrigafri-och rättigheter enligl 2 ij, varför stadgandet kan missuppfattas, I förstaslyckel har andra punkten, om yttrandefrihet i näringsverksamhet, fält enalltför oklar avfattning. Man kan överväga att arbeta samman första och tredjepunkterna saml införa ett andra siycke som mera direkl anger vilkenlagsliftning som avses vara möjlig, Beslämmelserna i 2 kap, 12-15, 17 och 18 ijtj,vilka hovränen JÖr kallar "begränsningsramarna",ärenligt hovrätten tämligen vidlyftiga och rätt svåröverskådliga. Kompliceradeavvägningsfrågor torde kunna uppkomma vid en lillämpning. Bestämmelserna är såallmänt ulformade all viss samordning och viss förenkling torde kunna ske utanatt syftet med regelsystemet märkbart åsidosattes, - Hovrätten påpekar att demateriella grundreglerna och begränsningsramarna lill en del är inflätade ivarandra, gäller exempelvis rälten att ej bli diskriminerad för ras elc,(17 tj) eller för kön (18 tj). ulgör diskrimineringsförbuden här enbegränsningsram, 12 ijsom upptaren översikt över begränsningsramarna angersärskilt att 17 och 18 tj'ij innehåller sådana ramar, I och för sig hade detnaturiigtvis varit möjligt alt ta med diskrimineringsförbuden också i uppräkningeni 2 tj av fri- och rättigheter. Vidare tas en del av de rältigheter Prop.1975/76:209 289 somräknas upp i 2 tj sedan upp i bestämmelsen om begränsningsramar och då i någotförändrad avfattning. Detta gäller de fri- och rättigheter som avser den friaåsiktsbildningen, 113 tj första stycket sista meningen upptas sålunda förbudmot begränsningar som sträcker sig så långt att de utgör hot mot den friaåsiktsbildningen. På motsvarande sätt går de fri- och rättighetersom avseråskådning igen som begränsningsram i 13 tj andra slyckel. Yttrande- ochinformationsfriheten tas upp som begränsningsram i 14 tj andra stycket.Slutligen kan enligl hovrätten vara motiverat att erinra om att redan 1 tj kansägas ge en begränsningsram och då en ram som bestämmes med en annan teknik.Här anges sålunda att en fri- och rättighet är skyddad intill gränserna för vadsom är "grundläggande för fri åsiktsbildning och för personlig frihet ochsäkerhet", - Det kan flnnas önskemål att redigeringen här ses över, - Molföreslagna begränsningsramar kan i flera fall anmärkas att de kan bli myckelsvåra all lillämpa. De kan sålunda bl, a, ge komplikationer ilagprövningshänseende. Orsaken till detta är främst då att reglernainnehållerallmänt hållna mätningsdirektiv ("sträcka sig så långt","vidaste möjliga") eller värderingsdirektiv ("hot mot","särskilt vikliga skäl"), - Av ovan angivna skäl finner hovrätten attbegränsningarna i 13 tj första stycket första meningen bör utgå. Detsammagäller begränsningsramarna "särskilt viktiga skäl" i 14 tj försiaslycket och "vidaste möjliga" i 14 § andra stycket, - Värdet av någraav övriga begränsningsramar kan enligt hovrätten diskuteras av andra skäl.Sålunda kan uppräkningen av tillåtna begränsningsändamål i 14 tj första stycketförsta meningen synas tämligen intetsägande. Vad som där räknas upp torde istort sett vara alla ändamål för vilka lagsliftning på berörda områden överhuvud kan tänkas komma i fråga, - Det väsentliga i bestämmelserna ombegränsningsramar synes vara alt begränsningar endast fär göras genom lag. Tilldelta kommer några särskilda begränsningar som kan ha ett mera påtagligt värde.Detta skulle, efter hovrättens bedömning i del föregående, då gälla följande, 1, Begränsning fär ej sträcka sig sålångt all begränsningen är ett hot mot den fria åsiktsbildningen som en avfolkstyrelsens grundvalar. 2, Förbudet att begränsa med hänsyn tillåskådning. 3, Förbudet att uppställa begränsningarpå grund av ras etc, och kön, 4, Förbudet alt begränsa mötes- ochdemonstrationsfriheten för annat än uppräknade ändamål, 5, Begränsningsrätlen för att moiverkaenskild militär verksamhet eller förföljelse mot folkgrupp. En viktig och värdefull nyhet i förslaget är eniiglJuridiska jäkulleten vid , alt vissa garantier uppställes motalltför långt gående in-skränkningarav de rältigheter, som enligt 12 tj skallkunna begränsas genom vanlig lagstiftning. Beklagligt nog omfattar dessagaranlier emellertid inle rätten att vidtaga fackliga stridsåigärder och inleheller upphovsrätten, Beslämmelserna i 19 och 20 tjtj om dessa rättigheterkommer därför enligl fakulteten alt få ett ganska ringa värde. Prop.1975/76:209 290 , som utgår från att ensärskild yttrandefrihetsgrundlag skall stiftas som exklusivt skall reglera den"essentiella" yttrandefriheten, medan i RF behandlas endast den"restpost" som avser sådani som formellt är yttranden men som reelltinle har den funktion som anges i förbundets förslag till 2 kap, 2 tj förstastycket punkt 1 Gfi"- 2 kap, 2 tj ovan), anger att 12 tj kan ges följandeutformning: "Annan yttrandefrihet och rätt lill information än den somregleras i yttrandefrihetsgrundlagen, mötesfriheten, demonstrationsrältenetc,,,, får begränsas genom lag etc, , , ," Ehuru det knappast är möjligt all medexakthet ange vilken be gränsning av fri- och rältigheterna som kan tolereras, har bestämmelsens första punkt, enligt/fA/m/ra/voVrfssfye/sOTS uppfattning, givits en alltföroprecis avfattning. Styrelsen anser önskvärt att lagtexten ger en bättre ledning efter som fråga arom den enda bestämmelse som skyddar andra fri- och rättigheter än opinionsfriheterna mot alltföromfattande begränsning. Förslagets 13 tj inleds, konstaterar juridiskafakulteten vid Lunds universiiei, med en föreskrift, all ingen av de fri- ochrättigheter som avses i 12 tj fär begränsas utöver vad som i ett demokratisktsamhälle är nödvändigt för tillgodoseende av det ändamål som har föranlettbegränsningen. Uttrycket "i ell demokratiskt samhälle" skall enligtmotiven (s. 202) betyda dels att begränsningens syfte måste vara godtagbart iett demokratiskt samhälle, dels att avvägningen mellan de motstående intressenainte får lända lill slörre inskränkning i den berörda fri- och rättigheten änsom är acceptabelt i ett demokratiskt samhälle. Dessa båda krav borde enligtfakultetens mening komma till tydligare uttryck i lagtexten. Del förslnämndakravet skulle kunna formuleras som ett förbud mot begränsningar som har tilldirekt syfte att hindra den fria åsiktsbildningen. Det andra kravei skullekunna uttryckas så, att betydelsen av rättighetens vidmakthållande alltid skallbeaktas vid bedömningen av vilka begränsningar som är behövliga (alltså enregel av samma innebörd som föreslås i 14 tj andra styckei beiräffande yttrandefrihetenoch rätten till information). Man skulle därigenom kunna undvika det svepandeuttrycket "i ett demokratiskt samhälle", som synes vara hämtat frånde internationella konventionslexlerna. Grundlagsregeln i 2 kap, 13 tj kommer svenska avdelning all ge anledning tillmycken debatt och blir svår alt tillämpa. När man går att sätta gränser förlagstiftarens räll att göra inirång på grundlagsskyddade områden är detangelägel all man väljer föreskrifter som bätlre än den nu föreslagna kanverka för sitt syfte. Sådan regeln nu framträder enligl förslaget kan den kommaalt leda till segdragna lolkningstvister. Härkan också hänvisas till uttalanden under 12 tj, 14 ij, Hovränen för vill särskiltanmärka alt det kan finnas skäl att se över lagen 1947 om förbud mol politiska uniformer. Det lorde knappasl nu vara motiverat att upprätthålla ett förbud mot armbindel eller Prop.1975/76:209 291 annatdärmed jämförligt iögonenfallande kännetecken, - Uttrycket "vidastemöjliga" i bestämmelsens andra stycke är enligt hovrätten ej språkligt korrekt. Förslaget innebär att yttrandefriheten och rätlentill information fär begränsas med hänsyn till bl, a, "privatlivetshelgd". Detta överensstämmer enligl datainspektionen inte med datalagensbegrepp "personlig integritet" som anses något vidare Gfr SOU 1975:22s, 134 n). Sistnämnda begrepp bör därför ingå i paragrafen. Härkan också hänvisas till uttalanden under 12 ij, 15 tj, Ultrycket "motverka" ibestämmelsens andra stycke synes enligt hovrälien lör knappast välvalt, 1 bestämmelsen bör kunna di rekl utsägas att föreningsfriheten fär begränsas endasl såvitt gällerföreningar av militär nalur eller verksamhet som innefattar förföljelse av folkgrupp. vid Lunds universitetanmärker, att gällande regler om olovlig kårverksamhet (18:4)fungerar så, att straff drabbar den, som gör sig skyldig lill olovligkårverksamhet, medan föreningen som sådan inte berörs direkt. Fakulteten, somför sin del inte har nägot alt invända mot alt det i 2:15 upptas möjlighetertill lagstiftning som direkl möjliggör upplösning av ideell förening i de fall,som där nämns, vill emellertid mot bakgrund av det sagda föreslå, altparagrafens andra siycke inleds med orden "Förening fär upplösas endaslför,,,", 16 tj.Under denna paragraf lar kriminatvårdsstyrefsen upp frågan om lolk-ningen i ettvisst avseende av denna bestämmelse, som också återfinns i gällande rätt. Förtolkningen av motsvarande stadgande i gällande regeringsform uttaladegrundlagberedningen, att bestämmelsen ej gällde i fråga om frihetsberövande pågrund av beslut av kriminalvårdens nämnder, eftersom ell sådant beslul fingeanses ulgöra ell led i verkställandet av ett av domstol tidigare fattat beslulom frihetsberövande. Frågan kan emellertid enligl kriminalvårdsstyrelsenställas, om ett beslut av interneringsnämnden om återintagning i anstaltJämlikt 30 kap, 12 tj är grundlags-Stridigt, om fråga är om entill interneringspåföljd dömd, vilken under vård utom anstalt visat allmänmisskötsamhet beslående bl, a, i viss brottslighet av bagatellartad karaklär, 17 tj.Några remissinstanser framför synpunkter på orden "ras, hudfärd elleretniskt ursprung", , svenska sektionen,bör man i regeringsformen lika väl som annars undvika ordel "ras"(annat än möjligen i sammansättningar av typen rasdiskriminering, rasförtryckeller rasism). En sådan åtgärd lorde stämma överens med praxis inom exempelvisFN, vill ifrågasätta, om intevissa begrepp borde utmönstras ur grundlagen. Fri- och räiiighelsutredningenhar i 1 kap, 2 tj föreslagit en allmän programbestämmelse som i sisla styckettar sikte på etniska, religiösa och språkliga minoriteter. Med etniskaminoriteter måsle avses allt som gäller vederbörandes härstamning ellerursprung, I inter- Prop.1975/76:209 292 nationellasammanhang undviker man numera begreppel ras. Dess vetenskapliga betydelse ärosäker och förekomsten av ordet ras ger lätt uppfattningen, att yttreolikheter mellan människor eller folkgrupper tillmäts en mera djupgåendebetydelse. Det vore därför lyckligt om man ur den svenska grundlagen kundeutmönstra ett så grumligt begrepp som "ras". Även hänvisningen tillhudfärg torde vara onödig och utmanande. Vetenskapligt och språkligt bordebegreppet "etnisk minoritet" och liknande uttryck täcka vad som i deangivna fallen åsyftas, Länsslyrelsen I och kommunfuUmäktigeI kommun (majoriteten) motsätter sig, som har framgått tidigare Gfr 14,1 kap, 2 tj, resp, 3,7), att ordel "etnisk" används i RF, Som har framgått tidigare (4) anser Sveahovräti all 18 ij bör utgå, eftersom bestämmelsen med den föreslagnaformuleringen kommer programstadgandena nära. Förslaget kan, fortsätierhovrätten, uppfattas också så, att därmed avses endast att föreskrifter iförfattningar - med de särskill angivna undantagen - skall vara könsneulraltutformade Gfr, ulredningens uttalande s, 207), Om avsikten är denna kan detifrågasättas om inte paragrafen, något omformulerad, lämpligen borde föras ini 8 kap, som en regel för hur författningsföreskrifter lagtekniskt börutformas. Hovrätten avstår emellertid från att ytlra sig över vilkel behov somkan föreligga i fråga om en sådan reglering, - Enligt paragrafens lydelse fårhuvudregeln att föreskrift ej fär innebära särbehandling på grund av köninskränkas i vissa särskilt angivna fall. Det synes som om dessa inskränkningarfär meddelas genom vilka förfaltningsföreskrifter som helst, Mol bakgrund avalt begränsning av fri- och rättighet som avses i 2 kap, enligt 8 kap, (och föreslagna2:12) fär meddelas - med visst begränsat undantag -endast genom lag kan detskapa förvirring att låta den föreslagna 18 tj ha sin plats i 2 kap. vid noteraratt förbudet mot könsdiskriminering i 18 tj är modifierat bl, a, på detsätiet, alt en föreskrift får innebära särbehandling på grund av kön om densyftar lill att åstadkomma jämställdhet mellan män och kvinnor. Det kan enligtfakulteten ifrågasättas om denna modifikation är förenlig med föreskriften i RF11:9, att vid tillsättning av statlig Gänst avseende skall fästas endast vidsakliga grunder, såsom förQänst och skicklighet. Sistnämnda stadgande synesböra kompletteras med en erinran om den möjlighet till könskvoiering, somöppnas genom undantagsregeln i 2:18, Delegationen Jör Jämställdhet mellan män ochkvinnor har lill sill yttrande fogat en promemoria av hovrällsfiskalen NinaPripp, I promemorian anförs om 2 kap, 18 tj bl, a,: Placeringen av den föreslagna paragrafen i 2 kap,kan verka förvillande genom att det inte klart framgår om utredningen villbetrakta det som kommer till uttryck i paragrafen som en fri- eller rättighet.När man i 8:3 andra styckei RF skriver att föreskrifter som begränsar någon avde fri- Prop.1975/76:209 293 ochrättigheter som avses i 2 kap, får meddelas endast genom lag (dvs,riksdagsbeslut), i princip utan delegeringsmöjlighet för , kommer denskrivningen i konflikt med innehållet i 2:18 så som den paragrafen enligt sinlydelse är att förstå, Enligl min mening kan man komma lill rätta med dettaproblem på i vart fall två sätl: antingen flyttar man över den föreslagna 2:18till 8 kap, eller också preciserar man hänvisningen i 8:3 till 2 kap, så, attde paragrafer som faller in under det obligatoriska lagområdet nämns särskilt(eventuellt kan hänvisningen till 2 kap, hell utgå). Att den föreslagnaparagrafen placerats i 2 kap, kan emellertid förklaras även av att 2:18 utgörett exempel på fall då vissa grundläggande fri- och rältigheter fär begränsas.Enligt den föreslagna 2:12 får nämligen begränsning i vissa där angivna fri-och rättigheter ske genom tag i den ulsträckning som bl, a, 2:18 medger. Medhänsyn till att begränsning i vissa fri-och rättigheter får meddelas endaslgenom lag kan det verka förvillande att hänvisa till en paragraf där undantagfrån könsneulralt utformade föreskrifter fär meddelas av vilket normgivandeorgan som helst. Enligt min mening borde det vara lämpligare alt föra över denföreslagna 2:18 lill 8 kap, även om man vill motivera paragrafens placering i 2kap, med att paragrafen där utgör ett exempel på fall då begränsning i engrundläggande fri- och rättighet får förekomma. Den begränsningsmöjlighet som2:18 ger uttryck för bör kunna intolkas i 2:13, som innehåller en mer allmäntutformad möjlighel att begränsa vissa fri- och rättigheter. Om den föreslagna2:18 förs över till 8 kap, utgör paragrafen där ett hinder mot alt sådanbegränsning av en grundläggande fri- och rättighet meddelas som står i stridmot förbudet att särbehandla på grund av kön. Innehållet i den föreslagna 2:18 torde kunna tolkaspå två sätt: antingen så att lagar och andra föreskrifter i princip skall varakönsneulralt utformade eller också så att lagar och föreskrifter inte fär hakönsdiskriminerande effekt. Det torde vara av vikt att här peka på skillnadenmellan ett förbud mot särbehandling på grund av kön och ett förbud motkönsdiskriminering. Ett förbud mot särbehandling i lag på grund av kön skulleinnebära att lagstiftaren inle fick meddela föreskrifler särskilt för endaslmän eller endast kvinnor. Men även om en lag är pä detta sätt neutralt utformadkan lagen fä en missgynnsam eller gynnsam effekt för en könsgrupp beroende påalt lagen i sin praktiska lillämpning får en viss effekt på en grupp som lillstörsta delen består av representanter för det ena könet. En föreskrift som iäldre tider riktades mot familJeförsöGare skulle troligen - på grund av dentraditionella rollfördelningen - i praktiken komma alt gälla företrädesvismän. Frågan om en sådan lag skulle kunna sägas vara könsdiskriminerande tordeytterst vara beroende på vilka skäl som varit avgörande för att lagenbegränsats lill att avse endasl familJeförsöGare. Alt en lag fär en viss effektför en könsgrupp kan vara Just det lagstiftaren åsyftar. Men effekten kan iandra situationer vara icke förutsebar.