prop · FZ03209 · 1975-12-31 00:00:00 — Omenskilda får ulan ingripande från del allmänna sälla sig i besittning av delekniska hjälpmedel, utan vilka ytirandefrihelen i dagens samhälle icke kanutnyttjas, kan de hindra för dem misshagliga meningsriklningar all göra bruk avsin yttrandefrihet, Möiesfriheten kan ofla hotas av militanta enskildagrupper, som anser alt deras övertygelse berättigar dem all gå våldsamt framför all förhindra sammankomsler som de ogillar, Enligl a vdel ningens meningbör därför de föreslagna reglerna kompletteras med en bestämmelseom alt slalentillförsäkrar medborgarna de grundläggande politiska rättigheterna också iförhållande till enskilda, för så viu icke ett utövande av rättigheten skulleinnebära ell otillbörligt intrång på annans moisvarande rättighet. Prop.1975/76:209 192 Medborgarrättsrörelsen framför liknande synpunkler.Statsmaktens skydd för rättigheterna bör vara generelll. Enskilda skall ickeäga att på egen hand beröva medborgarna deras rättigheter, t, ex, genom altockupera tidningsofficiner, slöra demonstrationer osv. Staten måste skydda deenskilda medborgarnas rättigheter generelll, så länge deras utövande ickeinkräktar på andra medborgares rättigheter på ett oacceptabelt vis,Medborgarrätisrörelsen vill här särskilt bringa i åtanke all rättigheter aldrigfår utövas på sådani sätt all tredje mans grundläggande rältigheter kränkesallvarligt. Exempelvis bör icke strejk- och lockoulrätl få utövas på sådantsätt att tredje mans rätt till liv och hälsa uppenbarl ävenlyras. Det måstesålunda alllid ske en avvägning mellan skyddade gruppers intressen ochutanförstående tredje mans rättigheter. Denna grundläggande princip förrättigheisutövandet har icke kommit lill uttryck i den föreslagnagrundlagsiexten. Man upplever icke sällan hur en stark grupp kan tilltvinga sigförmåner, som innebär allvarliga risker för tredje man. Medborgarrättsrörelsenanser möjligt att införa regler av detta slag i grundlagen. vid Lunds universitet.Pressens samarbeisnämnd och A m -nesiy International, svenska sektionen, anseratt frågan i vad mån rättighetsskyddel gentemot det allmänna i RF även börutsträckas alt gälla i förhållande till enskilda bör övervägas ytterligare.Pressens samarbeisnämnd påpekar att rättighetsskyddel för yttrande- ochtryckfriheten samt informationsrätten är mer omfattande enligt förslaget lillmassmediegrundlag än enligl RF. Flera bestämmelser i massmediegrundlagen rörnämligen även förhållandel mellan enskilda personer. Exempel härpå ulgörreglerna om utgivares befogenheter och reglerna om meddelares rätt lillanonymilet. Ett medium som är avsett alt enbari regleras i RF skulle såledeserhålla ell vidgat rällighelsskydd om beslämmelser angående mediet äveninfördes i massmediegrundlagen, har i sill yttrande överinass-mediegrundlagen bl, a, framhållit del angelägna i all utsträcka grundlagensräckvidd lill i första hand scenteaier och föreslagit att frågan härom utredes,- Spörsmålet i vad mån rättighetsskyddel gentemot del allmänna i RF även börutsträckas all gälla i förhållande till enskilda kan ses ur skilda aspekter.Med hänsyn till att viktiga delar av yttrandefriheten och informationsrätteninle kommer all regleras i massmediegrundlagen vill samarbetsnämnden föreslåatt frågan om skyddel av dessa rättigheter i förhållande lill enskilda, såviiigäller RF, överväges ytteriigare. , svenska sektionen, menar attdet vore värdefullt all skriva in i regeringsformen all det allmänna skallsörja för att varje medborgare tillförsäkras de angivna fri- och rättigheternaoch all dessa bör gälla också i förhållande lill förelag, organisationer ochenskilda. är del nämligen för medborgarna minst lika väsentligt med ettsådant skydd som med ett skydd gentemot samhället. Ett exempel härpå utgör deaktuella förhållandena i , där privata organisationer utövar terrormot oliktänkande. Hela denna fråga torde emellertid behöva utredasytteriigare, innan 1975/76:209 193 lagstiftningkommer till stånd. Sektionen hemställer all så sker. Några remissinstanser pekar på särskilda områdendär behovet av att utvidga rättighetsskyddel också till förhållandel enskildaemellan gör sig särskill gällande, vill särskill peka på den alllstarkare ställning organisationsväsendet intar i vårt land. Vad som i förstahand synes angeläget att överväga vid en förnyad prövning av grundlagsskyddetpå förevarande område är enligl hovrättens mening vissa regler som avser denenskildes ställning i förhållande till organisationerna. De viktigaste avdessa, såsom de stora organisationerna på arbetsmarknaden och de kommunalaförbunden, tenderar de facto att fä en roll som är jämförbar med del allmännas.Enligt statens invandrarverk borde ombudsmän ha möjlighet attgranska hur organisationerna förvaltar del ansvar som samhället har gett dem.Rikslörbundet och Skola anser del möjligt alt ta in vissa klart avgränsaderegler när det gäller förhållandet mellan barn och föräldrar. Denna fråga börbli föremål för särskild utredning. Därvid bör även barnens rätt till föräldrarbeaklas. Vad utredningen har anfört angående tanken attgrundlagsfästa de i n -ternationella fri- och rättighetskonvenlioner soniSverige anslutit sig till har i regel lämnats ulan erinran. 1 några yttrandenkommenteras dock frågan särskilt. JO knyter an lill ulredningensuttalanden om konvenlionstexternas svåröverskådlighet och svårtillgäng-ligheloch om de svårigheter som har samband med framtida ändringar i konventionerna.Lundvik förklarar sig ha förståelse för de synpunkter som utredningen sålundaframfört och tillägger för egen del följande synpunkler. De konventioner somutredningen har i tankarna är dels , dels ,Dessa är inte helt likalydande. Endast Europarådskonveniionen har hittillsträtt i kraft, Frägor om tolkningen av olika bestämmelser i denna konventionhar i ell flertal fall varit före hos den europeiska kommissionen för deinänskliga rättigheterna samt hos den europeiska domstolen. En tendens harförmärkts hos dessa organ att vid tolkningen ge konventionsbestämmelsema ettalltmer vidgat innehåll. Både diskrepansen mellan Europarådskonveniionen ochFN-konventionen och vad sagis om tendensen i fråga om tolkningen avEuroparådskonveniionen kan enligl åberopas som skäl för altkonventionerna icke bör grundlagsfiisias. i .Norrbottens ländelar utredningens mening all det inle är någon framkomlig väg all direklanknyla rätlighelsregleringen till texterna i de inlernationella fri- ochräilighetskonven-tionerna, då dessa är svåröverskådliga och svårtillgängligaoch ej heller anpassade till svensk lagstiftningsteknik. Men länsstyrelsenanser alt de internationella fri- och rällighelskonventionerna bör gälla ävenför del även om de genom vår lagstiftningsteknik måste harmoniseraslill svens- Prop.1975/76:209 194 framhåller att hovrätten i sittyttrande över grundlagberedningens förslag till RF uttalade sig för att manskulle överväga alt införliva de internationella fri- ochrältighetskonvenlionerna med svensk rätt. En sådan lösning skulle närmast byggapå grund. Hovrätten såg detta som ett alternativ till enmångordig och invecklad grundlagstext. Då man nu ser resultatet av den nyaulredningens arbeie framsiår det enligt hovrätten som beklagligt attutredningen avstått från att söka sig fram på den andra vägen, I den nyasiluation som föreligger finner hovrätten emellertid inte meningsfulltatt ulveckla ytterligare synpunkter på den alternativa metoden. Beträffande frågan om svensk domstol ellermyndighei skall vara bunden att tillämpa inlernationella konventioner harjuridiska Jåkulieien vid en annan mening änuiredningen. Förutsättningen all internationell konvention måste föranledalagstiftning för all bli bindande är enligt fakulteten redan genombruten påflera områden (t, ex, 2:7 och 22:11) och bör även genombrytas påde områden där godkänner alt svenska domstolars beslul överprövas avinternationell domstol. Fakulteten har särskilt för ögonen europakonventionenom de mänskliga rättigheterna. Visserligen kräver inte konventionen själv att,som utredningen uttrycker sig (s, 98), "rättighetsskyddel skall förankrasi de till konventionerna anslutna ländernas grundlagar". Utredningenförbigår dock all rekommenderat sina medlemmar all, där så inleredan är fallel, inkorporera konvenlionstexten i landets interna rättsordning(Recommendation 683/1972/), - Vidare är enligt fakulteten väsentligt, någotsom utredningen också förbigår, att enligt artikel 13 av envar,vars fri- och rättigheter kränkts skall ha effektiv möjlighet att tala häråinför inhemsk myndighei och deila även om kränkningen förövats av ämbetsman itjänsteutövning. - Det är enligl fakulteten svårt att se hur denna föreskrift ikonventionen kan vara uppfylld om den som inför domstol eller annan myndighetåberopar sig på konventionen till svar får att domstolen eller myndighetenendast kan följa intern författning ulan avseende på innehållet i konventionen.Den enskilde har då uppenbarligen icke någon effekliv mcijlighei att tala åkränkningen inför inhemsk myndighet, - Det förtjänar enligt fakulteten vidareframhållas alt i diskussionen om hur inom borde förfaras om genom ettmellanstatligt Judicielli förfarande svensk domstols beslut funnesrättsslridigl - vilkel var aktuellt i samband med rättegången i det s, k.Boll-målet inför - hänvisats till att en sådaninternationell dom finge anses ulgöra resningsgrund beiräffande den svenskadomen. Fakulteten gör samma bedömning, men drar därav också den slutsatsen alten svensk domstol självfallet redan i del första förfarandet måsle hamöjlighet all beakla sådana för domstolen kända omständigheter som senare kankomma att verka som resningsgrunder beiräffande det beslul domslolen är i färdmed alt fatta. Prop.1975/76:209 195 1själva verkei måste - om domstolen avvisar ett påstående om viss åtgärdsoförenlighel med rältighetskonventionen med att domslolen inte äger pröva detta- sådani verka som en påminnelse om möjlighelen att driva ärendel vidareutanför rikels gränser. Delta kan aldrig vara önskvärt om rättelse på ett förstatsmakterna mindre besvärande sätl kan vinnas genom ett förfarande inomlandet. Del vore alltså enligt fakulteten ur alla synpunkler både opraktisktoch olyckligt alt upprätthålla tesen att domstol icke ägde direkl lillämpaeuropakonventionen eller annan konvention till vilken ett sådani judicielltförfarande finnes anknutet. Fakulteten är visseriigen medveten om de rättsfallfrån senare tid som återspeglar en annan rättsuppfattning. Även om dennaskulle komma alt slå sig - vilkel synes fakulteten tvivelaktigt - torde dendock icke kunna upprätthållas undantagslöst över hela förvaltningens område.Ändra myndigheter än domstolar måste sålunda i sin verksamhet känna till ochrätta sig efter innehållel i åtskilliga konventioner utan att dessadessförinnan transformerats till lag och i flera lagrum såsom 2:7och 22:11 förekommer generella hänvisningar till folkrättsliga regleringarvilka i detta sammanhang kan få relevans. En annan fråga som berör fri- ochrättighetsregleringens lekniska utformning är vilken grad av utförlighet denbör ges, delar i och för sig uppfattningen alt en väsentligtutbyggd grundlagsreglering är ofrånkomlig, om man avvisar metoden all anknylatill de internationella konventionerna. Likaså delar hovrätten utredningensåsikt alt man har alt välja mellan att antingen stifta en ny grundlag ellersamla reglerna i 2 kap, RF, Den förra möjligheten förklaras av utredningen varateoretiskt länkbar, men det sägs ha varil en omöjlig uppgift att åstadkomma ensådan lösning inom utredningens snäva tidsram, något som enligt hovrättenotvivelaktigt måste medges. Utredningen ifrågasätter också om en lösning med ensärskild grundlag skulle visa sig vara ett realistiskt allernaliv ens undergynnsammare arbetsbetingelser. Rent sakligl kan hovrätten inte ansluta sig lilldenna mening. Både TF och massmedieutredningens förslag visar att det i ochför sig är möjligt att åstadkomma en fyllig grundlagsreglering. Någon sakligfaktor, som skulle göra massmedieområdet lättare att reglera än rättighelsområdeti övrigt, är svår att påvisa. Hovrätten vill vidare erinra om att den i sillyttrande över massmedieutredningens förslag förordat, all en ny grundlag somersätter TF får ett mera vidsträckt tillämpningsområde än förslaget innebar; iförsta hand borde man överväga en allmän yttrandefrihetsgrundlag, Mol bakgrundav del nu sagda noterar hovrätten all framställningen i betänkandets huvudtextär mera nyanserad på denna punkt än sammanfattningen (s, 15). där utredningenförklarar sig inte ha ansett del "rimligt" att reglera övrigarättigheter med motsvarande utföriighet. Emellertid lorde del kunna antas altpolitiska förutsättningar saknas för en sådan lösning, såsom redan förarbetettill de nu föreslagna reformerna angetl. - Om man sålunda får nöja sig med attsamla reglerna om fri-och rättigheter i ett kapitel i RF, är del emellertidhovrällens mening att Prop.1975/76:209 196 dettakapitel bör göras inte oväsentligt kortare än enligl belänkandet. En allmänleknisk genomarbetning av förslagel lill 2 kap, RF, med syfte all förkorta ochförenkla grundlagsiexten, framstår för hovrätten som i hög grad önskvärd.Hovrätten beaktar särskilt all förslagel inte medför några ändringar i dengällande materiella rätten. Alternativen börenligt hovrättens mening vara ensärskild grundlag, som då bör ge en verklig maleriellträtlslig reglering,elleren inle alllför omfallande 2 kap, RF med vissa grundläggande skyddsregler,- Även Sveiiges förfaitarjörbund anser all en allmän yllrandefrihelsgrundlagbör skapas (jfr '4, 2 kap, 2 ij), , svenska sektionen, uppreparett tidigare framfört krav all en ny grundlag om åsiktsfrihet bör skapas.Reglerna angående yttrande-, mötes-, demonstrations- och föreningsfrihet ochom frihet från tvång alt tillhöra förening eller trossamfund eller all yppasina åsikter liksom tryckfriheten borde behandlas i en sådan lag, Medborgarräitsrörelsen förordar ett syslem, enliglvilkel rältigheterna göres i princip absoluta, dvs, de skall vara exaktutformade i grundlagen. Denna skall sålunda ange de inskränkningar somerfordras i de olika rättigheterna. Anses ytterligare inskränkningarerforderliga, får sådana ske genom grundlagsändring, Ulredningens förslag att s a m 11 i g a de regler iRF som gäller fri- och rällighelerna skall samlas i 2 kap, hälsas genomgåendemed lill-fredsslällelse. Några remissinsianser uppehåller sig i allmännaordalag vid frågan om förslagets språkliga uiformning, finner delanmärkningsvärt, alt utredningen på den korta lid som stått lill förfogande istor utsträckning lyckats läcka de krav som framfördes i diskussionen 1973.samtidigt som den i många hänseenden språkligt och dispositionsmässigtförbättrat utformningen. Förslagets språkdräkt är enligl förbundet vidaöverlägsen den äldre versionen, Hovränen för anser däremot att detkan sällas i fråga om de föreslagna beslämmelserna genomgående fåll en form somharmonierar med den som RF har i övrigi. Särskilda kvalitetskrav kan härställas på lagullbrmningen. Del är en svår uppgift all, så,som del här i slorulslräckning gäller, ge ell värdigt och någorlunda lidsbesländigi ullryck åttämligen abstrakta grundsatser. En bearbeining av texterna under medverkan avspråklig expertis borde enligt hovrätten kunna tillföra bestämmelserna ytterligarepregnans och fasthet, KomniunjiiUmäkiige i kommun (majoriteten)finner naturligt alt den lill förslagel hörande lagtexten är skriven på moderntlagspråk. Förslaget avser ändringar i och lillägg lill regeringsform.Varje efterbildning av äldre liders högtidliga lagspråk är därför utesluten.Regeringsformens centrala belydelse för sUitsskick och rättsordning göremellertid all den intar en särställning bland landels lagar. Ur denna synpunklbör den språkliga utformningen ske i en för ändamålei avpassad stil, Lagspråkeli regerings- 1975/76:209 197 forniens föregångare var en gång modernt men säkert ickevardagligt. Lagspråket i utredningens föreliggande förslag är moderntoch påfallande vardagligt, Ambilionen att skriva en modern lexl har varil såslor att vardagligheten delvis verkar konstlad. Moderniseringen har inlealllid inneburit förenkling. En karaktäristisk detalj är alt ordet etniskförekommer i texten, Ordel användes på ett iögonfallande sätt iprogramsladgandet i 1 kap, 2 ij (etniska , , , minoriteter). Del förekommerdessutom i 2 kap, I och 17 tJS (etniskt ursprung). Enligt kommunens uppfattningär ordel etnisk främmande för lagspråket i en svensk regeringsform, i synnerhetsom ordet lorde vara främmande för de flesta medborgare i landel. Del kanhävdas alt lagspråket i regeringsformens regler om medborgerliga fri- ochrättigheter bör vara vardagligt för att reglerna ulan hjälpmedel skall kunnaläsas av varje intresserad medborgare, 1 så fall bör sådana ord som etnisk ickeförekomma i texten. 3.8 Skydd genom krav på kvalificerad majoritet eller annansärskild beslutsprocedur Ulredningens siåndpunki i fråga omskydd genom krav på kvalificerad ma-Joritelellerannansärskildbeslulsproceduririksdagengodlasellerlämnasulanerinran av flertalet reniissinstanser. Till dem som anslutersig tillutredningens uppfattning hör,Si'Pö hovrän. kaniniarrällen i Göteboig,kammarrätten i SundsvaU (niajoriteten). tre ledamöter av Juridiska fakultetenvid , juridiska fakulteten vid ,länssiyrelserna I , (majoriteten) och län.Svenska kommunförbundels styrelse (majorileien) och LO. Ätt underkänna majoritetensbeslutanderätt och alt ge en minorilel av de folkvalda vetorätt står enligt LOinle i med för våri samhällsskick grundläggande principer,Kamniariälten i är iveksam lill om lösningen, all inskränkning iyttrandefriheten och vissa andra viktiga friheter utan grundlagsändring skallkunna beslulas bara med kvalificerad majoritet av , är förenlig meddel demokraliska grundkravet att den i ett allmänt val manifesterade folkviljanskall så snabbi som möjligi kunna komma lill ullryck i folkrepresenlalionensbeslul. Den skulle kunna leda lill alt reformer, som av en majoritet avmedborgarna anses nyttiga och angelägna, inle kan genomföras, i vart fall inleså snabbi som majoriteten önskar, - Svårigheterna med en majoritetsregelkonkretiseras enligl kammarrätten inle minst när del gällertyslnadspliktsbesläinmelserna. Del måsle förutsättas alt även åtskilligaframlida reformer måsle innehålla sådana bestämmelser, Möjlighelerna för enminoritet att åtminsione temporärt hindra en reform genom alt motsätta sig däriingående lyslnadspliktsbeslämmelser försvinner inte genom den modernisering avlagstiftningen på områdei som tysinadspliktskommittén har föreslagit (Ds Ju1975:22), Såviii kammarrätten kan förslå skulle inte heller någon annan leknisklösning av tystnadsplikts- 1975/76:209 198 bestämmelsernakunna eliminera dessa möjligheter, - Kravet på kvalificerad majoritet kanibland fcirefalla vara ett uttryck för uppfattningen all minoriteten skulleföreträda en mera välöverlagd uppfattning än majoriteten, fortsätterkammarrätten. Men motsatsen kan naturiigtvis minst lika gärna vara fallel.Kammarrätten föreställer sig att det i ett utrikespolitiskt trängt läge kanfinnas behov av att snabbt kunna stänga en icke förekommandemeddelelseväg, kanske tillkommen genom någon ny leknisk landvinning. Ensådanåtgärd kan innebära en inskränkning i yttrandefriheten och skulle såledesför sitt snabba genomförande kräva kvalificerad majoritet. Man kan tänka sig ettläge där åtgärden hindras av en minoritet inom , som kanske ärideologiskt lierad med en främmande makt till vilken information överbringaspå den ifrågavarande meddelelsevägen, Kammairätten i SundsvaU (majoriteten) päpekar andet knappast är möjligt all ge en reglering enligl reservationerna omkvalificerat förfarande en sådan uiformning alt gränsdragningen mellan vad somkan beslutas enligt vanliga regler och vad som fordrar beslut i särskildordning hell klarläggs. Därigenom kan regleringen ge upphov tillprocedurstrider i (jfr prop, 1973:90 s, 197), Med den utvidgning avlagprövningsinstitutet som uiredningen föreslår kan sådana procedursiriderföranleda svårigheter i rättstillämpningen. Det kan också hävdas att krav altinskränkningar i vissa fri- och rättigheter skall beslutas antingen i sammaordning som grundlagsändring eller med kvalificerad majoritet kan ge enminoritet i möjligheler alt å-sladkomma uppskov i fråga omgenomförandet av angelägna lagändringar på helt andra bevekelsegrunder änomsorgen om fri- och rättigheterna. Juridiska JäkuUeien vid Lunds universitetåterkommer till frågan hur gränsen skall dras mellan vad som kan beslulasenligt vanliga regler och vad som fordrar beslul i särskild ordning. För att ensärskild beslutsordning skall tillämpas i ett konkret fall, måste del förstkonstateras att en föreslagen föreskrift verkligen innebär en begränsning avnågon av de avsedda rättigheterna. Betänkandet innehåller, särskilt ibilagorna, talrika exempel på svårigheterna all med bestämdhet avgöra, om enviss regel innebär en "egentlig" rättighetsinskränkning eller om denutgör en "självklar" begränsning av rättigheten. Man kan därförförutse, att ett krav på särskild beslutsordning kommeratt leda till tvister rörandefrågan, om förutsättningarna för att tillämpa denna beslutsordning föreliggereller inte. Reservanterna har tänkt sig, alt lagrådet bindande skall avgörasådana frågor. Lagrådet kan emellertid härigenom komma att bli utsatt för ettpolitiskt tryck, som i längden kan visa sig skadligt för våra högsta domaresintegritet. Av nu anförda skäl kan fakulteten inte ansluta sig tillreservanternas förslag om en särskild beslutsordning förrällighelsinskränkningar, - Om man däremot inrättar en författningsdomstol (jfr3,9), till vilken tvistefrågor av detta slag skulle kunna hänskjutas, kommersaken enligl fakulteten i ett annat läge. Under denna förutsättning anserfakulteten alt en särskild beslutsordning för inskränkningar i vissabetydelsefulla medborgerliga rättigheter skulle 1975/76:209 199 innebära en värdefull förstärkning av rättighetsskyddel. Enligt är det iögonenfallande all uiredningenvid sill avvisande av metoden med kvalificerad majoritet eller liknandehemfaller ål överargumenlering och ensidighet. Utredningen uttalar bl, a, (s,100) alt man inle kan acceptera en reglering som "underminerar detparlamentariska systemet därhän alt olika minoriteter till och lätt får styrade politiska besluten" och (s, 101) alt en ordning med krav påkvalificerad majoritet för beslul om inskränkningar i fri- och rättigheternaslår "i dålig överensslämmelse med grundläggande demokratiskaprinciper". Hovrätten hade för sin del gärna selt alt diskussionen tagitsin utgångspunkt i förhållandet, att lagbeslut i normalt fallasenhälligt eller med myckel slor majoritet. Del hör lill undantagen att vikligalagbeslui drivs igenom med knapp marginal. All delta skulle ske då det gälleratt inskränka grundlagsskyddade fri- och rättigheter måsie mol bakgrunden avsvensk lagstiftningstradition förutses bli ulomordenlligt sällsynt, - Vid ensamlad bedömning av de båda huvudmetoderna för all förstärka skyddet för fri-och rättigheterna har hovrätten dock kommii lill den slutsatsen all uiredningenhar iräffal rält val. Den valda metoden syns bäst förenlig med domstolarnasallmänna rättstillämpande verksamhet och, trots sina brister, bättre ägnad allförekomma politiska stridigheter vid domstol än den alternativa metoden. Hovrättenlillslyrker sålunda ulredningens förslag i denna principfråga och avstyrkerett syslem med kvalificerad majoriiel för vissa lagbeslut. Hovrätten tilläggerall en kombination av båda metoderna framstår som utesluten. Till förmån förall införa särskilda procedurregler vid begränsning av vissa fri- ochrättigheter utlalar sig en ledamot i kaniniarrällen i , juridiskaJäkulleten vid (majoriteten), slatens invandratverk, lyraledamöter I i , lyra ledamöter i , två ledamöter i ,Sveiiges Jiikyrkoråd, kvinnojörbund, moderata samlingspartietskvinnojörbund. svenska avdelning ochMedborgarrätisrörelsen. Lagar som inskränker demedborgerliga rältigheterna måste enligt statens invandratverk göras svårareatt snabbt stifta än om det gällde vanlig lagsliftning.