prop · FZ0318 · 1975-12-31 00:00:00 — Även om de fall som inte täcks av terrorisllagen och inteheller rör rikets säkerhet är sällsynta bör det finnas laglig möjlighet attingripa i fall där en utlännings politiska verksamhet inte skall behöva accepterasmen verksamheten i och för sig måhända inte är straffbar eller är att hänföratUl det föreslagna tillämpningsområdet i terroristlagen. Verksamhet somexempelvis tar sikte på att påverka politiska förhållanden i andra länder ochsom är ägnad att skada vårt lands förhållande till dessa synes med denföreslagna ändringen böra accepteras. Enligt mening bör därförde nuvarande bestämmelsema i 34 § utlänningslagen inte begränsas. Eftersomregeringen i dylika fall svarar för beslutet förefaller farhågoma för enförhållandevis vid tillämpning vara något överdrivna. Det kan även finnas skälur preventiv synpunkt alt inte uppge den syn svensk rätt alltjämt hävdar attutlänning inte har någon ovillkorlig rätt att vistas här i landet. Också i uttrycker tvekanbeträffande avskaffandet av möjlighet för regeringen att utvisa när detpåkallas av hänsyn till statens intresse. Förslaget till precisering av regeringens rätt att meddelaföreskrifter enligt UtlL och terrorisflagen har tillstyrkts av alla deremissinstanser som yttrat sig över det. Flertalet remissinstanser, bland dem och LO, godtaratt de särskilda tvångsmedelsbestämmelserna i terroristlagen avskaffas. LOframhåller att den föreslagna ändringen tUlgodoser den inom svensk invandringspolitikväsentliga principen om likabehandUng av svenska och utländska medborgare genomatt den medför att tvångsåtgärder kan tillgripas enbart då misstanke om brottföreligger. RÄ framhåller att upphävandet av tvängsmedelsbestämmelsema kanmotiveras redan av den ytterst begränsade faktiska tillämpningen av dessabestämmelser. Ett ytterligare skäl är tillägget tUl awisningsbestämmelsen attdet för ingripande krävs fara för att utlänningen medverkar till terroristhandlingar.Länsstyrelsen i anför att tillkomsten av bestämmelserna betingadesav att på kort sikt inom ramen för det av FN och inledda samarbetetåstadkomma åtgärder mot den internationella terrorbroltslighelen. Då lägetnumera synes ha stabiliserats och vi i vårt land sombestämmelsema gällt tillgripit särskilda tvångsåtgärder i spaningssyfte endastvid ett tillfälle kan enligt fortsatt behov knappast vara förhanden. Polisstyrelsen i framhåller att de regler somfinns i RB om personella och reella tvångåtgärder gmndade på misstankar ombrottslig verksamhet ger polismyndigheten tillräckligt utrymme för att inomlandet verksamt ingripa även mot s. k. politisk terrorverksamhet.Länsstyrelsens i säger sig inle ha underlag nog för alt bedömadenna fråga. Förslaget avstyrks av JK, hovrätten för ,RPS, SAF och styrelsen för polisdistrikt. Hovrätten menar att med den 1975/76:18 88 begränsningsom förslaget innebär i fråga om lagstiftningens tillämpningsområde anledninginte föreligger att upphäva bestämmelsema i 1013 §§ terrorisllagen. 1 fråga omtelefonavlyssning bör enligt hovrättens mening i vart fall avvaktas resultatetav utredningen (Ju 1974: 08) om telefonavlyssning. JK säger sig utgå från attmöjligheten till telefonavlyssning kommer att kvarstå. RPS framhåller attbehovet att i speciella fall och akuta lägen kunna använda tvångsmedlen är framträdande.Den omständigheten att bestämmelserna tUlämpats mycket restriktivt börenligt styrelsen inte tas till inläkt för att de skulle komma attsakna betydelse. Bestämmelserna har avsetts skola tillämpas restriktivt. Särskildabestämmelser om tvångsmedel i spaningssyfte mot terroristbrottslighet tordeknappast kunna undvaras när det gäller samhällets åtgärder för att försökaförhindra terroraktioner av olika slag. Då spaningsarbelet när det gällerterrorislhandlingar är utomordentligt svårt kan i vissa lägen möjligheterna attanvända ifrågavarande tvångsåtgärder bli av avgörande betydelse för attförhindra befarade eller planerade lerrorhandlingar. Det är dock av vikt attdessa bestämmelser får en så nära anknytning till övrig lagstiftning omsärskilda tvångsmedel som möjligt. Denna fråga bör därför övervägas av densärskilda utredning som f. n. håller på med en översyn av reglerna omtelefonavlyssning. SAFmenar alt även om beslämmelserna endast tillämpats vid elt tillfälle under dentid som terrorisllagen gällt, så har övertygande skäl inle anförts för attbestämmelserna skall anses onödiga. Snarare förefaller händelser på senare tidtala i motsatt riktning, främst våldsdramat på och de misslyckade försöken att förekomma denna händelse.Utredningen om telefonavlyssning säger sig överväga möjligheten att vadbeträffar övriga telefonavlyssningsbestämmelser åstadkomma en för dessagemensam reglering, medan däremot telefonavlyssning i fall som avses iterroristlagen skulle bli föremål för särskild bedömning och om de bedömsböra tillsvidare bibehåUas särreglering. Detsynes nalurUgt atl, om i enlighet med promemorians förslag terroristlagensbestämmelser överförs till utlänningslagen, detta inte bör inbegripaIvångsmeddsregler med temporär giltighet. Om det inte är möjligl att redan viden sådan överföring upphäva sistnämnda regler uppkommer frågan i vilken formen tUls vidare gällande tvångsmedelsreglering skall bibehållas. Vad förstgäller ett slopande av möjligheten lill telefonavlyssning vill utredningenunder hänvisning till vad ovan redovisats inle med föregripande av ett slutligtställningstagande tillstyrka att de särbestämmelser som reglerar övervakningenav presumtiva terrorister nu helt avskaffas. Utredningen vill därför förordaatt berörda delar av terrorisllagen ges fortsatt temporär giltighet.Möjligheten att för terroristfallen utnyttja övriga bestämmelser omtelefonavlyssning torde vara begränsade. Därvid måste särskilt beaktas faranför att en vidgad tUlämpning av nänrnda bestämmelser kan leda till att denallmänna gränsen för misstanke om brott som grund för 1975/76:18 89 åtgärdenförskjuts samt att kravet på anknytning till visst brott försvagas. Om den ovan föreslagnalösningen accepteras, avser utredningen, beroende på vad som blir dess slufligaställningstagande till ett fortsalt behov av telefonavlyssning, att antingenavge förslag om särlagstift-ning all träda i stället för de från terroristlagenbibehållna stadgandena därom eller att föreslå att dessa slutligt upphävs. Denföreslagna ordningen för den parlamentariska kontrollen har vunnit anslutningav samtliga remissinstanser. JK anser förslagen i denna del väl avvägda. LObetonar att parlamentarisk insyn är viktig för kontroll av tiUämpningen avdenna typ av lagstiftning. LO säger sig med tillfredsställelse konstatera atten lösning har funnits som ger samma handlingsmöjligheter som enförlängningsproposition. erinrar om att insynen i tillämpningen av denlagstiftning som riktar sig mot terrorism också tillgodoses genom de parlamentarisktutsedda ledamöterna i såväl RPS:s som SlV:s styrelser. Avslutningsviskan nämnas att i berör frågan om nordiskt samarbeteför att begränsa politiska våldsdåd. Vidterroristlagens tillkomst fömtsatte kommissionen för förebyggande av politiskavåldsdåd nödvändigheten av en förstärkt och mera effektiv yttre och inreutlänningskontroll som medel för att komma tillrätta med den internationellatertorismen. Någon inskränkning i den i och för sig önskvärda fria rörlighetenöver nationsgränserna synes inle lagen varit i tillämpning haförekommit. Oaktat detta vill dock som sin mening framhålla attspeciella problem är förknippade med gränslrafiken. 1 synnerhet gäller detta iMalmöhus län där resandeströmmen från och till länet över fem olika hamnarårligen omfattar cirka 25 miljoner resande till och från och andraöstersjöländer. Det är förenat med mycket stora praktiska svårigheter förpolis- och tullpersonal att effektivt utöva nödig kontroll. Elt fördjupatnordiskt samarbete för att åstadkomma enhetliga bestämmelser inom det nordiskapasskontrollområdet är därför önskvärt. Promemorian innehåller inte någrauppgifter i detta hänseende och såvitt känner lill saknasmotsvarande bestämmelser i de övriga nordiska ländema. Länsstyrelseni föreslår mot bakgrund av händelserna på västtyska ambassadenändring av beslämmelserna om myndighet som skall verkställa beslut om utvisningav terrorist. Man framhåller att besluten ofta kan komma att fattas underextraordinära förhållanden och under stark tidspress. 1 ärenden av denna arttorde nära samråd regelmässigt ske mellan regeringen och RPS. Ävenverkställigheten av meddelat beslut planeras och arrangeras då av regeringenoch polismyndigheternas representanter. Med hänsyn härtill bör enligt länsstyrelsenlagstiftningen utformas så att verkställighet av beslut om ut- Prop.1975/76:18 90 visningankommer på om inte regeringen annat förordnar. RPS framhålleratt starka skäl talar för att terrorister i princip bör utvisas ur landet ochalt verkställigheten skall kunna uppskjutas endast om synnerliga skäl talarhärför. 7 Vissa andra förslag 7.1Förslag av statens invandrarverk angående vissa ändringar i utlänningslagen m.m. ISIV:s tidigare berörda remissyttrande över bl. a. utlänningsutred-ningens bådasista betänkanden och i en särskild skrivelse den 21 febmari 1974 lade verketfram vissa förslag till ändring i utlänningslagstift-ntngen. har iskrivelse modifierat, kompletterat och ställt samman sinaförslag. Dessa avser ändring av beslämmelserna om tUlstånd och avlägsnande.SIV har därefter i skrivelse föreslagit skärpt straff förarbetsgivare som an-stäUer utländsk arbetstagare som saknar erforderligtarbetstillstånd. De båda sist nämnda skrivelserna har remissbehandlats. Härnedan redovisas de förslag som föranleder i huvudsak lagändringar. Förpassningsbeslutvid vägrat uppehållstillstånd m. m. Det förslag framförde underremissbehandUngen gick ut på att avslag på ansökan om uppehållstillståndskulle innebära, att förpassning skulle ske. Bakgrunden till förslaget var attdet enligt i betydande utsträckning förekommer, att personer som har fåttavslag på ansökan om uppehållstillstånd stannar kvar i landet. Avslag påansökan om uppehållstillstånd tas ofta helt enkelt inte på allvar, och detanges inte sällan förekomma, att sökanden inte anser sig ha fått något besked isitt ärende förrän beslut om förpassning har fatlats. Detta leder tiU attmånga sökande som fått avslag på sin ansökan om uppehållstillstånd blir kvar ilandet . Eflersom de i brist på arbetstillstånd saknarmöjlighet att försörja sig genom eget arbete, är de flesta under denna tidhänvisade till försörjning genom antingen socialhjälp eller UlegalarbetsanstäUning. pekar på att de ofta lever undersvår psykisk press. Fördelarnamed förslaget är enligt att man slipper tidsutdräkten mellan beslut omvägrat uppehållstUlstånd och beslut om förpassning. Det allmännas kostnader föruppehälle åt utiänningen upphör. Från den enskildeutlänningens synpunkt måste det också vara angeläget att få ett snabbarebeslut. Iskrivelsen anför att den under remissbehandlingenföreslagna ordningen skuUe kräva omfattande ändringar i UtlL. I avvaktan på enallmän översyn av denna föreslår i stället, Prop.1975/76:18 91 atti normalfallet särskilt beslut om förpassning meddelas som ansökan omuppehållstillstånd avslås. Detta anges vara väsentligen en lagtekniskmodifiering av SIV:s tidigare förslag. Enligtförslaget bör få underlåta att meddela förpassningsbeslut när detföreligger betydande sannoUkhet för att sökanden kommer att resa ut sedanavslagsbeslut meddelats, exempelvis när sökanden själv förklarat att hanfriviUigt kommer att lämna landet. Även om det redan nu finnsformell möjlighet att meddela förpassningsbeslut i samband med beslut omvägrat uppehållstillstånd är det enligt verket inte praktiskt möjligt atti normalfaUet tillämpa en sådan ordning. Det beror främst på attutlänningsnämnden inte är dimensionerad för den mängd av ärenden som det dåskulle bli fråga om. Detta problem kan enligt lösas antingen genom enförstärkning av eUer införande av en ordning där nänmdens yttrandeinte behöver inhämtas. tar i skrivelsensärskilt upp denna fråga. Om en allmän besvärsrätt införs i UtlL, anser SIVatt det inte finns tUlräckliga skäl att behålla . a. till att motiven för inrättande var dels attnämnden skulle innebära en garanti för att tveksamma ärenden skuUe kunna kommaunder Kungl. Maj:ts prövning genom klagorätt, dels att nämnden skulle utgöraett språkrör för den allmänna uppfattningen i svårbedömbara och av den allmännaopinionen uppmärksammade fall. menar vidare att skyldighet att inhämtayttrande från sedan en allmän besvärsrätt införts skullemedföra kostnader och tidsuldräkt som inte motsvaras av nyttan av att höranämnden. Det kan enligt visserligen i framliden tänkas uppkomma faU,exempelvis vid prövning av påslående om poUtiskt flyktingskap, där det kanframstå som betydelsefullt alt höra ett organ med stäUningoch sammansättning, men detta räcker inte för atl motivera nämndensbibehållande. Iskrivelsen beräknar att utlänningsutredningens förslag om besvärsrätt vidett genomförande skulle medföra besvärsrätt i omkring 500 ärenden per år.Genomförs SIV:s förslag om meddelande av förpassningsbeslut i sambandmed vägrat uppehåUstiUstånd, uppskattas antalet ärenden med besvärsrält tUl 2500 . anser det inte möjligtalt göra en någorlunda tillförlitlig uppskatt ning av i vilken utsträckningbesvärsrätten skulle komma att utnytflas. En allmän besvärsrätt måsteförknippas med information. Besvär kan väntas anföras i en del fall där vederbörandemed nuvarande system frivilligt skulle lämna landet sedan hans ansökan omuppehållstillstånd av-slagits. anser det emellertid vara ett rimUgtantagande, att åtskUliga av de personer som lämnar landet efter ettavslagsbeslut och som med det föreslagna systemet drabbas av förpassningsbeslutinte kommer alt besvära sig. 1975/76: 18 92 SIVföreslår att i förpassningsbeslut som meddelas i samband med avslag på ansökanom uppehåUstiUstånd normalt föreskrivs att förpassningen i första hand skaUverkställas genom att sökanden föreläggs att lämna landet. framhåller allförslaget såsom det utformats i skrivlesen inte förutsätter ändring i UtiL.Enligt SIV:s mening är det lämpligt att föredraganden i den aviserade propositionenang. vissa ändringar i UtlL uttalar, att den normala handläggningen i ärendenom uppehållstillstånd bör vara, att förpassningsbeslut meddelas i samband medavslaget på ansökningen. I detta sammanhang erinrar om att verket tidigarehos regeringen hemställt om ändring i rättshjälpslagen så att offentUgtbiträde kan förordnas i avlägsnandeärende hos om utlänningen begär det. SIVframhåller att en konsekvens av det nu beskrivna förslaget bör bli atträltshjälpslagen ändras på sådant sätt, att offenfligt biträde kan förordnasförst i besvärsärendet. Det kan enligt inte vara riirdigt alt förordnaoffentligt biträde i alla ärenden där avslag på ansökan om uppehållstillståndkan komma i fråga. framhåller att det är mycket sällsynt, att verketefter s. k. vanddsprövning avslår ansökan om förlängt uppehållstUlstånd. Endastelt fåtal sådana fall förekommer . Permanent uppehållstUlstånd bördärför i normalfaUet kunna meddelas den som har varit bosatt i landet och haftuppehåUstiUstånd här . Om en utlänning skulle börja leva asocialtefter det att han meddelats permanent uppehållstillstånd finns möjligheten lillutvisning. Enordning med uppehållstUlstånd först för av elt år, antingen i form avett ettårslillstånd eller flera kortare tUlstånd på tillhopa , ochdärefter permanent uppehållstillstånd skulle enligt innebära en betydandelättnad av arbetsbördan för såväl polismyndigheterna som för invandrarverket.Den skulle likaså innebära en förenkling för invandraren som normalt endastskuUe behöva söka tillständ två-tre gånger innan han söker medborgarskap. Denföreslagna ordningen sägs innebära en bättre utlänningskontroll änden nuvarande, genom att polismyndigheternas utredningsresurser itillståndsärenden koncentreras till det enda tUlfälle när permanentuppehållstillstånd söks, och en bätlre service för invandraren. Detpermanenta uppehåUstUlslånd som enligt förslaget i normalfallet skall meddelasden som haft uppehållstiUstånd här ersätterbosättningstillständet. De särskilda rättsverkningar som bosättningstillståndethar får då i stället knytas till en viss tids legal vistelse här. Undantag fårgöras för exempelvis gästsluderande. Slår del klart att vistelsen i Sverigeendast är avsedd att vara eller råder tveksamhet om sökandensförsörjningsförmåga eller vandel bör enligt tidsbegränsatuppehållstillstånd kunna meddelas även efter ett ärs vistelse här. SIVföreslår att ett bevis om permanent uppehållstillstånd, som ges en Prop.1975/76:18 93 giltighetav , stämplas in i utlänningens passhandling. Viss tid innan gUtighetenför tillståndet går ut får poUsmyndigheten bemyndigande att stämpla in ett nytttreårsbevis i utlänningens passhandling. och även utlänningenkan genom maskinell bevakning i påminnas om atttiUslåndsbeviset bör förnyas. Utlänningen får sedan gå tUl polisen och få eltnytt bevis om permanent uppehåUstiUstånd instämplat i passet Anträffasinte utlänningen kommer detta i vanUg ordning alt leda lUl undersökning av omvederbörande alltjämt är bosatt i riket. Leder undersökningarna till attutresa kan konstateras, bör enhgt frågan om återkallelse av del permanentatillståndet tas upp. Den av föreslagnaordningen förutsätter att den som får permanent uppehållsflllstånd innehargällande passhandling. SIV:s uppfattning, att bevis om permanentuppehållstillstånd bör få gälla endast i förening med giltig passhandling, hängersamman med de olägenheter som är förenade med nuvarande ordning i fräga ombevisen om bosättningstillstånd. Förhållandena är enligt heltotillfredsställande. I bevisen finns inga uppgifter som kan tjäna somidentifikation av innehavaren och den som har bosättningstillslånd behöverheller inle ha pass för sin vistelse här i landet. A andra sidan ler det siginte från ekonomisk synpunkt försvarligt att ge tUlståndsbeviset en sådanutformning att det kan tjäna som identitetshandling. tillägger slutligenatt de särskUda rättsverkningar som är knutna lill nuvarandebosättningstillslånd och som enligt förslaget skall knytas tUl viss tids legalvistelse i bör gälla alla utlänningar, således även nordbor. Ansvar för arbetsgivare ivissa fall. Som tidigare nämnts straffas enligt 63 § UtiL arbetsgivare som harutiänning utan arbetstUlslånd anställd med dagsböter. Om arbetsgivareunderlåter att göra anmälan enligt 62 § UlIK att han har utlänning i sintjänst, kan han enligt 64 § UflL dömas flll dagsböter eller däromständigheterna är försvårande med fängelse . anför iskrivelsen att brott och förseelser mot 63 och 64 §§ UflLi mycket ringa omfattning tycks komma till myndigheternas kännedom. På grund avpersonalbrist hos polismyndigheterna är dessa helt hänvisade till stickprovskontrollvid övervakning av nämnda bestämmelsers efterlevnad. Enligt uppgift till SIVunder hand frän polismyndigheten i har denna ingripit iett 60-tal brott mot 63 § UtiL. Av dessa har ett 50-tal lett till åtal. Verketsuppfattning är att brott mot bestämmelsen är relativt frekventa bland vissamindre arbetsgivare inom restaurang-och städbranschen. MöjUgheterna att undgåupptäckt är enligt stora. När en arbetsgivare undantagsvis döms blirstraffet ofta inte särskilt kännbart. 1975/76:18 94 finnsenligt SIV:s uppfattning anlednmg tro att mindre nogräknade arbetsgivaremedvetet inte drar sig för att bryta mot UtlL, helt enkelt därför att riskenför upptäckt är så liten samt att påföljden är så ringa. Detär enligt SlV:s mening ett starkt samhällsintresse av att bestämmelserna omden reglerade invandringen inte kringgås. Ett motsvarande starkt intresseförehgger också av att utländska arbetstagare inte kommer i kläm genom attarbetsgivare bereder personer utan arbetstillstånd anställning. Även om denanställde ibland kan uppleva sin situation som tillfredsställande genom att hanerhåller en lön som han anser acceptabel, får ändå arbetsgivaren hela tidenett övertag genom det förpass-ningshot som hänger över arbetstagaren.I denna situation underlåter arbetsgivaren dessutom ofta att fullgöra deåtaganden mot sam-häUet som är knutna till anställningsförhållandet. SIVanser mot den redovisade bakgrunden, att en betydande skärpning av straffetför arbetsgivare bör ske. Verket föreslår att det införs en kompletterandestraffbestämmelse som leder tiU att det blir alltför kostsamt att haarbetstagare utan arbetstillstånd anställd. Straffskärpningen bör komma tilluttryck genom en kännbar ekonomisk sanktion vid sidan av den allmännastraffbestämmelsen. föreslår en mycket kännbar straffavgift som varierarberoende på dels vilken tid anställningen varat, dels om uppsåt har förelegateller, alternaflvt, vilken grad av oaktsamhet som funnits. Dessutom föreslårSIV att fängelse införs i straffskalan i 63 § UflL. I skrivelsen tar även upp vissa frågor ang.resedokument för flykting. Som har berörts (2.6.2) gäller svensktresedokument inle som pass för vistelsen i . anför att detta fårtill följd, att utlänning som beviljas resedokument och som inte harbosättningstinstånd även måste ha främlingspass, således dubbla passhandUngar.SIV kan inte finna något rimligt motiv för denna ordning som innebär betydandeadministrativt arbete för verket och en extra kostnad för utlänningen. Verketföreslår därför att även svenskt resedokument godtas som pass för vistelse ilandet. Vidaretar upp frågan om ålerkaUelse av främlingspass och resedokument. Man pekarpå alt kungörelsen (1955: 29) om resedokument för vissa flyktingar saknarbestämmelse om återkallelse av resedokument. har därför ansett attresedokument inte kan återkallas. Detta får till följd att om en utlänning medfrämlingspass och resedokument får hemlandspass eller i övrigt upphör att varaflykting, så kan hans främlingspass återkallas men däremot inte hansresedokument. föreslår därför att bestämmelse införs om att ävenresedokument skall återställas till under motsvarande förutsättningar somfrämlingspass och även i övrigt om flyktingskapet upphört. Prop.1975/76:18 95 Främlingspassoch resedokument föreslås vidare kunna återkaUas, om utlänningen inte längrehar tUlstånd att vistas här, exempelvis efter beslut om förpassning, utvisningeller förvisning. Undanlag från skyldigheten att ha uppehålls- och arbetstiUståndförehgger enligt 32 § andra stycket 3) och 42 § andra stycket 4) UtlK för ogiftutländskt barn , såvida barnets vårdnadshavare eller, om vårdnadentUlkommer flera, en av dem är svensk medborgare och bosatt här i landet eUerhar uppehållstiUstånd eller bosättningstiUstånd. Dessa bestämmelser kan enligtSIV ibland få orimliga konsekvenser. Så som bestämmelserna har utformats kan ennittonåring ulan särskilt tillstånd arbeta här bara för att hans mor erhållitett kortare uppehåUstiUstånd för besök i landet. föreslår attåldersgränsen sänks till , dvs. till den åldersgräns som gäller i fråga omskyldighet alt inneha eget pass. Vidare förslås att vårdnadshavare som haruppehållstillstånd eUer bosättningstiUstånd skall vara bosalt i landet för attundantag från skyldigheten att ha uppehållstUlstånd skall föreligga för bam.Däremot anser inte skäl föreligga att uppställa krav på bosättnmg i landetför vårdnadshavare som är svensk medborgare. Äveni övrigt föreslås smärre ändringar i UtlK. att i normalfallen meddela förpassningsbeslut i samband med atl ansökanom uppehållstillstånd avslås, tillstyrks eUer lämnas utan erinran av praktiskttaget alla remissinstanserna, som också pekar på angelägenheten av att uppnåkortare handläggningstider. avstyrker emellertid förslaget på föreliggande utredning ochframhåller, att ett genomförande nödvändiggör en rad andra reformer som inteberörs av . uttalar all förslaget förutsätter en högkvahtet på utredningarna genom förstärkning av utredningsresurserna ochtillgång lill kompetenta tolkar. Förslaget att underlåtaförpassningsbeslut om det föreligger betydande sannolikhet för alt sökandenvid avslag på ansökan om uppehållstillstånd kommer all självmant lämna landet,tiUstyrks uttryckligen av LO och TCO medan flertalet övriga lämnar detsammautan erinran eller närmare kommentar.