prop · FY0330 · 1975-12-31 00:00:00 — I rapporten diskuteras dessutombrand, beskjutning, kemiska och biologiska stridsmedel, främmande föremål,avlägsnande av delar, möjligheten att vidta felaktiga åtgärder eller attunderlåta att vidta åtgärder samt tvång. Kommittén konstaterar attdet skulle vara mycket svårt för en sabotör att förorsaka ett reaktorhaveri medomfattande radioaktivt utsläpp till följd, beroende bl. a. på att anläggningenhar övertaliga säkerhetssystem. Sannolikheten för att ett sabotage skulle ledatill skador för tredje man bedöms vara ytterst liten. Ett sabotage med avsevärdakonsekvenser kan lättast åstadkommas av personer som får vistas i anläggningenoch som fått tillfälle att göra sig förtrogna med denna. Kommittén har ingåendediskuterat möjligheterna för sabotage av personer som inte tiUhör anläggningen.Härvid konstateras att anläggningens mycket omfattande och för driftennödvändiga säkerhetssystem kommer att försvåra möjligheterna för och begränsaskadorna av ett eventuellt, sabotage. Man kan dock ändå inte bortse från riskenatt en person utifrån, som inte har direkta kunskaper om systemen men som påett eller annat sätt har fått god lokalkännedom och god information om svagapunkter kan åstadkomma betydande skador. Som förutsättning för de irapporten upptagna rekommendationerna gäller därför att sabotage utförsantingen av någon eller några personer som har sin verksamhet förlagd tillanläggningen eller av enstaka personer som agerar från platsutanför.anläggningen. De senare kan direkt framföra hotet om sabotage ellerefter att ha besatt anläggningen genomföra sabotaget. Vare sig sabotagetutförs av personer inom eller utanför anläggningen kan de vara beväpnade samtförsedda med spräng-medel och lämplig lätt teknisk utrustning. Förutsättningarnaför att med stöd av gällande lagstiftning införa Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 321 personalkontrolloch tillträdesskydd för att minska möjligheterna till sabotage är ganskabegränsade. Kommitténhar därför lämnat förslag till övriga åtgärder som bör vidtagas för att så långtmöjligt begränsa sabotagerisken vid kärnkraftverk. Deåtgärder av administrativ art som rekommenderas är kontroll av alla personer somuppehåller sig inom kraftverket, bl. a. genom att bevakningen förstärks underrevisioner och större inspektioner, att uppgift i förväg lämnas om personalfrån utomstående företag som skall ha tillträde till anläggningen och attidentitetshandling utfärdas för person som har rätt att tillfälligt uppehållasig inom området, bevakning av anläggningen föratt förhindra obehörigt tillträde, indelning av anläggningen iskyddszoner och införande av behörighetskontroll inom varje skyddszon, identitetskontroll med hjälp avett noggrant utformat identifieringssystem samt information och utbildning avpersonalen. Dessaåtgärder bör vidtagas successivt så att de är fuUt genomförda när anläggningentas i drift. Kommitténrekommenderar också att besök i anläggningarna begränsas så mycket sommöjligt, bl. a. genom förläggning av utställningslokal utanför inhägnatområde. Deåtgärder av teknisk art som bedöms angelägna är byggnadstekniska åtgärder föratt förhindra obehörigt tillträde, bl. a. genom flera skyddszoner, åtgärder för att försväraspridning av brand, utformning av anläggningen såatt åverkan genom våld utifrån förhindras, kommunikationsleder inomanläggningen ordnade så att bevakning underlättas och evakuering kan skesnabbt, utformning av arbetsplatser ochövriga personalutrymmen med hänsyn till behovet av skydd mot inkräktare m. m., teknisk övervakning avkommunikationsleder, utformning av anläggningen såatt obehörig kommunikation genom kulvertar, trummor etc. inte kan ske samt komplettering av övertaligaskyddssystem med hänsyn till sabotageskydd. Yttrandeöver rapporten har lämnats av som finner att dedelar av rapporten som berör frågan om sabotage samt möjliga administrativa ochtekniska motåtgärder ger en god analys av problemen som väsentligtöverensstämmer med bedömningar i andra länder. Kärnkraftinspektionenfinner rekommendationerna i rapporten vara väl avvägda och framhåller attinspektionen avser att ge förelägganden om att de föreslagna administrativaåtgärderna genomförs så snart som det är praktiskt möjligt. 21 1975.1 saml. Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 322 Biandde tekniska åtgärderna är vissa av den arten att de endast kan genomföras vidnytillkommande anläggningar men inspektionen framhåller att åtskilliga av desäkerhetsåtgärder som är genomförda i de befintiiga kärnkraftverken medverkartill att försvåra sabotage. Kärnkraftinspektionenavser att för nytillkommande kärnkraftverk noggrant pröva behovet av sådanaytterligare tekniska åtgärder som föreslås i rapporten och att för befintligakärnkraftverk pröva möjligheten att förbättra skyddet mot sabotage. Statenskärnkraftinspektion har i rapporten (SKI: 1974-2) Fysiskt skydd för attförhindra eller försvåra förlust av nukleärt klyvbart material redovisatresultatet av en undersökning av det fysiska skyddet vid AB Atomenergis anläggningari Studsvik och ASEA-Atoms kärnbränsle-fabrik i . Den konsult som harutfört undersökningen har lämnat ett detaljförslag förförbättring av det fysiska skyddet vid dessa anläggningar. Förslagenär likartade dem som har redovisats för förbättring av skyddet mot sabotage vidvärmekraftanläggningar. Kärnkraftinspektionenhar på grundval av denna utredning i tilläggsvillkor till koncessionernaenligt atomenergilagen skärpt kraven på fysiskt skydd vid dessa anläggningar. Kämkraftinspektionenanger vidare i rapporten att arbete pågår med att utforma föreskrifter förfysiskt skydd under transport av klyvbart material. fastställsbehovet av skyddsåtgärder vid transporter i varje enskilt fall. Särskilduppmärksamhet ägnas transporter av sådant material som kan användas förkärnladdningar, dvs. höganrikat uran och plutonium. Transporter av höganrikaturan görs ca i . förradioaktiva ämnen av denna typ innebär krav på stränga tekniska ochadministrativa kontrollåtgärder. Kärnkraftinspektionen meddelar särskildaföreskrifter för varje sådan transport eller grupp av transporter.Föreskrifterna omfattar dels krav på emballage och tiUåtet innehåll, delsanvisning om bl. a. transportväg, transportföretag, rapporteringsskyldighetoch särskild övervakning under transporten. Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 323 12 Föredraganden 12.1 Inledning Statsministernhar tidigare denna dag angett de allmänna riktiinjerna för energihushållningen.Utgångspunkten har varit att energiplaneringen bör inriktas på de närmaste1015 åren. Är 1985 har valts som riktpunkt för planeringen på medellång sikt.Statsministern har anfört bl. a. att det nu står klart att energin måsteanvändas med återhållsamhet. Energipolitiken måste, liksom andra delar avpolitiken, även i fortsättningen medverka tUl välfärd och trygghet förmänniskorna. Energipolitiken skall utformas så att den bäst medverkar till attuppnå de sociala mål vi viU sätta upp för samhäUet. Den skall bidra till en högsysselsättning, fortsatt ekonomisk tillväxt, social och ekonomisk utjämningunder ett ständigt hänsynstagande tUl natur och miljö. Den skall underlättasträvan att vidmakthålla vårt nationella oberoende. Den skall främ.ja enintemationellt rättvis fördelning av energiråvaror och internationelltplanmässig hushållning. Jagskall nu mot bakgrund av vad statsministern har anfört utveckla de riktlinjerhan angett och redovisa de förslag som riktiinjerna föranleder inomindustridepartementets verksamhetsområde. JagvUl tUl en början översiktiigt beröra det utredningsmaterial som ligger tUlgrund för mina överväganden. Regeringenhar varit inriktad på att lägga fram förslag till riktiinjerför energihushållningen i en energipolitiskproposition . Ett omfattande utredningsarbete för att få framunderlag för beslut om energipoUtiska åtgärder hade redan påbörjats och hardärefter intensifierats. SärskUd uppmärksamhet har ägnats kämkraftenssäkerhetsfrågor med hänsyn till uttalande att inga beslutatt bygga ut kämkraften ytterligare bör fattas förrän ett nytt allsidigtbeslutsunderlag, innefattande bl. a. information om forskningsresultat ochutvecklingstendenser, har förelagts . (EPU) tillkallades för att utreda och bedöma den framtidautvecklingen på energiområdet. Utredningen har i betänkandet (SOU 1974: 64)Energi 1985 2000 ingående analyserat olika tänkbara alternativ förkonsumtionsutvecklingen. Utifrån sina prognoser redovisar EPU tvåhuvudalternativ för utvecklingen av energikonsumtionen under de närmastedecennierna med vardera två varianter beträffande produktion och tUlförsel avenergi. Det högre hmoidaltemativet motsvarar förväntad spontan utvecklingmedan det lägre motsvarar en konsumtionsnivå åstadkommen bl. a. genomsparinsatser som berör stora delar av samhällslivet. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 324 Utredningensöverväganden har kompletterats på så sätt att ett antal myndigheter haranmodats yttra sig dels om möjligheterna att uppnå ytterligare besparingar,dels om de åtgärder som behöver vidtas för att sparmålen skall näs. () tillsattes för att utarbeta förslag till program förforskningen och utvecklingen (FoU) på energiområdet. EPK har avlämnatbetänkandet (SOU 1974: 72) Energiforskning. I betänkandet föreslås ettsamordnat svenskt FoU-program som syftar till att säkra och öka tillgången påenergi, minska behovet av energi och sänka kostnaderna för att utnyttja den. EPK har i en särskildpromemoria (Ds I 1975: 1) redovisat behovet av och kostnaderna för prototyperoch demonstrationsanläggningar på energiområdet. Förslagom organisationen av FoU-verksamheten har utarbetats inom industridepartementetoch redovisats i en promemoria (Ds I 1974: 10). Petroindustriutredningenhar haft i uppdrag att klarlägga utformningen av från samhäUssynpunkt bästamöjUga utbyggnad av transport, raffinering och förädling av olja och naturgas.Utredningen har avlämnat två rapporter (Ds I 1973: 5 och 1974: 7). Översikteröver den hittillsvarande svenska prospekteringen efter olja och naturgas harlämnats av och . NärförläggningsutredningentUlkallades för att utreda frågor om närförläggning avkärnkraftverk för kombinerad produktion av el och värme. Utredningen harredovisat sitt arbete i betänkandet (SOU 1974: 56) Närförläggning avkärnkraftverk. Utredningenom radioaktivt avfall () har till uppgift att utreda frågor omhantering och förvaring av radioaktivt avfall från kärnkraftverk. Den har i enlägesrapport (Ds I 1974: 6) sammanfattat resultatet av sitthittillsvarande arbete. Detmaterial som närförläggningsutredningen och har lagt framkompletteras av redogörelser och rapporter från bl. a. försvaretsforskningsanstalt, och delegationen för forskningrörande kämkraftens säkerhets- och miljöfrågor (Kärnsäkforsk). EPU:s, EPK:s ochnärföriäggningsutredningens betänkanden har varit föremål för en omfattanderemissbehandling, som ytterligare belyst de aktueUa frågorna. Utöver vad jag nu nämntfinns ätskUliga rapporter, promemorior och skrivelser som behandlar särskUdafrågeställningar inom energiområdet. Utredningsmaterialet äromfattande och allsidigt och utgör enligt min mening tillräcklig grund förförslag om riktlinjer för energihushållningen för i första hand tiden t. o. m.år 1985. Denfråga som har varit föremål för särskUt intresse från 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 325 sida,nämligen kärnkraftens säkerhet, har ingående belysts från skilda aspekter. Jaganser att det utredningsmaterial som finns på denna punkt är sådant atthinder för beslut om en fortsatt begränsad utbyggnad av kärnkraften inteföreligger. Innanjag går in på att närmare motivera vad jag förordar vill jag i korthet beröranågra av energipolitikens allmänna förutsättningar. Densvenska energiförbmkningen överstiger nu . Förbrukningen har ökatmed . Fördelningen mellanolika användarsektorer har varit i stort sett oförändrad under denna tid.Industrin svarar för av totala förbrukningen. En ungefär lika storandel av landets energikonsumtion går tUl uppvärmning, ventilation ochbelysning av bostäder och andra lokaler. Återstoden förbrukasinom transportsektorn. Förbrukningenav elenergi har ökat snabbare än genomsnittet och har således successivt nåtten större andel av den totala energiförbrukningen. F. n. svarar den för ca 19 %av den totala förbrukningen. Mer än hälften av elförbrukningen sker inom industrinoch återstoden i huvudsak inom hushåll och handel m. m. Endast några få procentfaller på samfärdselsektorn. Oljansvarar för av energiförsörjningen och är således den helt dominerandeprimära energiformen. Därnäst kommer vattenkraften med , förbränning avlutar, ved och avfall inom skogsindustrin, som representerar ,samt kol och koks med . Kärnkraftens bidrag är än så länge . Energipolitiken harhittUls i huvudsak varit inriktad på att tiUgodose efterfrågan och säkratUlgången på energi till lägsta möjUga kostnad. Enligt min mening kommer dettaäven fortsättningsvis att vara ett viktigt inslag i energipolitiken. Men deträcker inte. Konsumtionssidan måste bli föremål för åtgärder i betydligt störreomfattning än hittUls. De förslag jag lägger frami det följande syftar till att åstadkomma en planmässig hushållning medenergiresurserna. I fråga om energikonsumtionen måste politiken inriktas påatt hålla tUlbaka ökningstakten genom att bl. a. främja ökad sparsamhet medenergi. På produktionssidan står kravet på en säker och tillräckligenergiförsörjning inom den ram som energikonsumtionsutvecklingen ger iförgrunden. Strävandena att minska vårt beroende av importerade bränslen måstehär ges hög prioritet. Behovet av elkraft måste vidare tillgodoses. Jagkommer till en början att uppehålla mig vid frågan om energikonsumtionensutveckling och därvid även ange de åtgärder jag anser bör vidtas för att få tUlstånd den begränsning av ökningen av energikonsumtionen som jag ansernödvändig. Jagkommer vidare att genom s. k. energibalanser för åren 19731974 och år 1985åskådliggöra hur en given konsumtionsnivå kan täckas med olika energislag. »TWh = terawattimme = 1 miljard kWh Prop.1975: 30 Bilsga 1 Industridepartementet 326 Efter denna genomgång redovisar jag hur jag anser attenergibehovet bör tillgodoses t. o. m. och anger de åtgärder jag anserbör vidtas härför. Ett särskilt avsnitt ägnas forskning och utveckling inomenergiområdet. Slutligen behandlas anslagsfrågor för /76m. Riklig tillgång på energi har varit en grundläggandeförutsättning för förändringen av vårt land från ett fattigt jordbrukssamhälletUl en modern välfärdsstat. Näringslivets utveckling, en storbyggnadsverksamhet och ökade transporter har ställt krav på ständigt ökadetillskott av energi i form av bränslen och elenergi. Ar 1974 beräknas dentotala energikonsumtionen ha uppgått till drygt varav i formav elenergi. Den industriella utvecklingen har till betydande del byggtpå utvinning och förädling av inhemska naturresurser som malm och skog. Dessadelar av industrin har alltjämt stor betydelse även om verkstadsindustrinnumera är den dominerande industribranschen i . Verkstadsindustrin ochden kemiska industrin uppvisar den snabbaste produktionsökningen. Industrinsvarar för av landets totala energikonsumtion. Industrins energiförbrukning har accelererat under desenaste decennierna. Räknat per anställd har ökningen legat på per årunder efterkrigstiden. Detta har flera orsaker. Produktionsutvecklingen har varitsnabb inom branscher med stor energiförbrukning såsom skogsindustrin. Den högainvesteringstakten, som har varit en förutsättning för svensk industris godainternationella konkurrenskraft och lönebetalningsförmåga, har också bidragittill energiökningen. Den stora investeringsverksamheten har inneburit även enfortsatt automatisering och mekanisering av ofta tunga, smutsiga och farligaarbeten. som industrins energiförbmkning räknat såvältotalt som per sysselsatt har visat en fortgående stegring har emellertidenergibehovet per producerad enhet, dvs. den specifika energiförbrukningen,minskat. Således har industrin effektiviserats även från energisynpunkt. Byggnadsverksamheten har varit av stor omfattning, särskUtunder efterkrigstiden. har 1 miljon nya bostäderproducerats. Därigenom har lägenheternas utrymmes- och utrustningsstandardhöjts. Trångboddheten har i stort avskaffats. Äldre bostäder harmoderniserats. Centralvärme, bad eller dusch, kylskåp och elspis är nu allmäntstandard. Inomhustemperaturen har också Ökat. Utbyggnaden av den offentliga servicen har medfört att ettbetydande Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 327 antalsjukhus, vårdinrättningar, ålderdomshem, barndaghem, skolor, sim- ochidrottshallar, kyrkor, förvaltningsbyggnader m. m. har byggts. Energibehovetför uppvärmning, ventUation, belysning m. m. av bostäder och andra lokaler ärungefär lika stort som industrins, dvs. av totala förbrukningen. Resandethar ökat kraftigt. Bilen är praktiskt taget var mans egendom. Vägnätet harbyggts ut och standarden höjts, vilket bl. a, ökat trafiksäkerheten. Flyget harhaft en mycket kraftig expansion. Inte minst antalet utrikesresor har ökat.Godstransporterna utvecklas i takt med ökad industriproduktion och vidgadutrikeshandel. Energiförbrukningen inom samfärdselsektorn består tillövervägande del av drivmedel. Sektorns andel av landets energiförbmkning utgördrygt . Energiförsörjningenoch övriga samhällsfunktioner är nära sammanvävda. Energipolitiken måstedärför utformas i samklang med andra övergripande politiska målsättningarbeti-äffande bl. a. sysselsättningen, industrin, transporterna, bostäderna samtden yttre och inre mUjön. Detta innebär att energipolitiken måste ta sinutgångspunkt i de krav som utifrån människornas behov stäUs påsamhällsutvecklingen. Våra energipolitiska strävanden kan därför varkentUlåtas att helt dominera och styra eller fullständigt underordnas utvecklingeninom övriga samhällssektorer. Ävenom stora framsteg har gjorts i det svenska samhället återstår det alltjämtstora otillfredsställda behov. En ökad jämlikhet innebär bl. a. att de sämstställda grupperna i samhället måste få en väsentlig höjning av den materiellastandarden. En fortsatt utbyggnad av den offentliga sektorn är nödvändig omvåra ambitioner att förbättra sjukvård, åldringsvård, barnaomsorg ochutbildning skall kunna uppfyllas. Målenför bostadspolitiken innebär bl. a. att utrymmesstandarden och boendeservicenskall förbättras. Vi kan räkna méd ett fortsatt högt byggande av lägenheter ismåhus. Föratt erhålla de ökade resurser som behövs för reformpolitiken på olika områdenkrävs en fortsatt utveckling av industrin. Industrin måste även ifortsättningen moderniseras och rationaliseras. a. bör en vidareförädlingske av våra naturtillgångar skog och malm. Utbyggnaden av och vidareförädlingen inom skogsindustrin är exempel på detta.Industriproduktionen måste också betala en stor del av vår import. Bortåt 50 %av vår industriproduktion avsätts utomlands. Produktionens sammansättning ochökningstakt styrs därför i höc grad av efterfrågan i andra länder och densvenska industrins internationella konkurrensförmåga. Storainsatser skall göras på arbetslivets område. De anställdas inflytande skallstärkas. Stora satsningar behövs för att förbättra arbetsmUjö-erna. Kraven påkortare arbetstid och minskad stress i arbetet är starka. En ökning avsysselsättningsnivån eftersträvas. En hög och jämn syssel- 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 328 sättningär ett av regeringens viktigaste jämlikhctsmål. För att klara detta krävs enfortsatt stark och expansiv industri. Det är inte tillräckligt att enbart denoffentliga sektorn och servicenäringarna expanderar. Motbakgrund av vad jag har sagt anser jag det vara ställt utom varje tvivel att viännu inte nått någon mättnadsnivå i fråga om energiförbrukningen i vårt land.Det kommer att ställas krav på ökad energitillförsel även framöver och dåsärskilt inom industrin. Denna uppfattning är också helt i överensstämmelse medden bild som kommer fram av EPU:s och EPK:s betänkanden, remissvaren över dessaoch energisparundersökningen. Enmängd faktorer talar för att vi inte i fortsättningen kan räkna med en likalugn, jämn och tryggad energiförsörjning som vi tidigare har varit vana vid. I ett globalt perspektiv är energifrågan endel av ett större resursproblem. Jordens tUlgångar på livsmedel, energi,mineraler etc. är begränsade. Energiförbrukningen är liksom annan konsumtionmycket ojämnt fördelad. Av jordens befolkning svarar för avenergikonsumtionen. Om jordens hela befolkning skall kunna få en materiell ochnäringsmässig standard som ligger i närheten av vad i-länderna nu har, kommernästan ofattbart stora insatser att behöva göras. Denglobala energikonsumtionen har ökat med under hela1900-talet. Den största energikällan är oljan, som alltmer har tagit överkolets roll och svarar för nästan halva världsförbrukningen. Därnäst kommerkol och naturgas med . Vattenkraft och kärnkraft svararendast för . Uppskattningar av energireservernas storlek hargjorts, som baserar sig på nuvarande årskonsumtion samt kända och mednuvarande priser utvinningsvärda reserver. Därav framgår att olja och naturgasräcker i några decennier, uran vid användning i dagens typ avkärnkraftreaktorer och kol . Om energipriserna ökar stigerreserverna eftersom det finns kända men f. n. inte utvinningsvärda reserver.Detta gäller bl. a. olja och uran. Ävenom det inte under de närmaste decennierna kommer att föreligga en rent fysiskbrist på energi kan ökade försörjningssvårigheter göra sig gällande.Händelserna på oljemarknaden har drastiskt ändratförutsättningarna härvidlag. Man kan inte utesluta möjligheten att politiskaeller militära aktioner kan leda tUl att direkta försörjningssvårigheteruppstår. Det finns vidare inte något underlag för att räkna med någon återgångtill de tidigare oljepriserna. Risken finns tvärtom att ytterligareprisstegringar kan inträffa. Ävenbortsett från att akuta bristsituationer kan uppstå finns det starka skäl somtalar för att industiUänderna bör minska sin oljekonsumtion. De oljeproducerandeländerna, som slutit sig samman i Organiza-tion of (), har deklarerat att en Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 329 sådanutveckling är önskvärd även ur deras synvinkel. Oljan utgör en av jordensvärdefullaste ändliga naturresurser med en utomordcntiigt mångsidig användning. Starkaekologiska motiv och miljöskäl talar också för en dämpning avenergikonsumtionen. Utsläppen av bl. a. svavel i samband med eldning medfossila bränslen sprider sig över stora ytor och medför försurning av vattenoch jordar. Emissioner kan under ogynnsamma förhållanden lokalt leda tiU bl.a. smog. Förbränning av fossila bränslen ökar också koldioxidhalten iatmosfären, vilket enligt vissa bedömare redan inom några få decennier kanorsaka oåterkalleliga förändringar i klimatet både globalt och regionalt.Påverkan på klimatet kan även befaras av utsläpp av stoft och svavel i sambandmed fossileldning. De risker, som är förenade med förbränning av fossilabränslen, är mycket ofullständigt kända. Den fortgående globala ökningen ianvändningen av kol och olja är därför ägnad att inge oro. Oljekrisenvintern 19731974 utiöste starka reaktioner i de högener-giförbrukandeindustriländerna. I flera länder utarbetades snabbt nya energipolitiskaprogram. Dessa har vissa gemensamma drag. För det fönsta skall oljeberoendetminskas genom besparingsåtgärder. Inhemsk oljeproduktion skall stimuleras.Vidare skall inhemska fossUa bränslen såsom kol och naturgas utvecklas somersättning för importerad olja. En i vissa fall utomordentligt kraftig satsningpå kämkraft ingår också i bilden liksom ökad satsning på FoU, bl. a. för attutveckla nya energikällor. IFörenta staterna, som svarar för en tredjedel av jordens energiförbrukning,proklamerades ett särskilt energipolitiskt program, ProjectIndependence. Detta syftade ursprungligen till att göra landet oberoende avenergiimport tiU . Prognoser före oljekrisen pekade på en oljeimport på700 milj. ton . finns det av skilda anledningar skäl attifrågasätta om projektet är realistiskt.