prop · FY039 · 1975-12-31 00:00:00 — Beredningen av dessa frågor är inle avslutad.Allmänt vill jag framhålla att jag finner det angeläget alt man konkret prövarbehovet att komplettera den tradUionella högskoleutbildningen inora dentekniska sektorn civilingenjörsutbildningen och motsvarande med nyautbildningsalternativ. Utbildningeninom sjöbefälsområdet uireds f. n. inom SÖ och utredningsförslag väntasföreligga under innevarande år. Ifråga ora adrainistrativ, ekonoraisk och social yrkesutbUdning har U 68 settöver dels jurist-, dels socionomutbildmngen (SOU 1973: 59). Vidare har UKÄ ochSÖ geraensarat gjort en utvärdering av försöksverksamheten raed s. k.korabinationsutbildningar, dvs. utbUdningar sora korabinerar yrkesinriktadespecialkurser i gyranasieskolan med studier vid fUosofisk fakultet, och pågmndval härav föreslagit vissa förändringar i uppsättningen av sådanautbildningar. Beredningen av de berörda frågorna pågår. Närdel gäller vårdyrkesutbildning har U 68 i två specialbetänkanden föreslagitdels förändringar i fi'åga om vissa kortare vårdutbildningar såsom sjukgymnast-och sjuksköterskeutbUdning (SOU 1973: 58), dels en utbildningsgång som äravsedd alt ge sjuksköterskor möjlighet att vidareutbilda sig till läkare (: 19). Även beredningen av dessa frågor pågår. Enligt min raening kan detinte uteslutas att det för någon eller några av de berörda ulbildningarna kankomma all fordras en ytterUgare översyn av utbildningens innehåll. Inom UKÄutreds f. n. frågan om utbildning i psykoterapi. Denna utredning väntas blislutförd under innevarande år. UKÄ och överväger vidaregemensamt förändringar i den grundläggande ulbUdningen av tandläkare. Vadbeträffar utbildning för undervisningsyrken har statsrådet i maj1974 tillkallat sakkunniga, lärarutbildningsutredningen, för en övergripandeöversyn av lärarutbildningen. Vidare koramer statsrådet inomkort att på grandval av förslag från lärar-utbUdningskommittén föreslå bl.a.försöksverksamhet med utbildning av lärare i vissa nya ämneskombinationer.Frågor ora utbUdning av bl. a. fritidspedagoger och förskoUärare utreds f. n.av barnslugeutredningen. Beträffande utbildnuig av lärare inom vårdområdetpågår beredningen av förslag från SÖ. Ifråga om utbUdning för kultur- och informationsyrken ses joumalistutbUdningenöver av en ulredning sora koraraer atl över- för högre musikutbildning (OMUS) harutredningsuppgifter som rör hela musikulbildnings-orarådet. Arbetet skaUavslutas senast i och med utgången av . Reformeringen avmusikutbildningens innehåll och organisation har inletts i fråga orautbildningarna till musiklärare och kyrkomusiker. expertgrupp förkonstutbildning (K 73) har avlämnat förslag till delvis nystudieorganisation för den högre konslutbildningen i Stockholm.Remissbehandling av förslaget pågår. SlulUgen har i uppdragatt redovisa erfarenheterna av pågående försöksverksamhet raed fortbildningvid statens scenskolor. I det sammanhanget aktuaUseras också organisatoriskaförhåUanden för grundutbildningen vid skolorna. Enligt min raening kan detfinnas anledning alt göra en mera genomgripande översyn av iförsta hand utbildningen inom informationsområdet och dess samspel medutbUdningen på kulturområdet och med kulturpolitiken i vid raening. U 68:s förslag innebär attutbUdningslinjerna skall vara uppbyggda av kurser på elt sätt som ansluler tillvad sora f. n. gäller inora slora delar av högskolan. Utredningens förslag idenna del bör ligga till grund för det forisatta planeringsarbetet. Del ärnaturligt att man härvid i fråga om bl. a. kursernas konstruktion ochomfattning tar hänsyn till de skilda krav utbildningsmålen kan släUa. Del ärdock angeläget att undanröja sådana skillnader som f. n. kan utgöra hinder föratt inom en UtbUdningslinje kombinera kurser som anordnas inom olika fakultetereller läroanstalter. Närdet gäller ordningsföljden mellan kurser inora en utbUdningslinje bör enligtmin mening pedagogiska skäl vara avgörande för vilken lösning som väljs förvarje enskild linje. Det bör sålunda vara möjligt såväl att koncentrerautbildningen på ett ämne eller en ämnesdel i taget som atl låta kurser inom tvåeller flera ämnen eller ämnesdelar löpa parallellt. Den senare ordningen, sommöjliggör att olika kurser kompletterar och stöder varandra, kan enligt minmening vara ett betydelsefullt led i en pedagogisk och innehållsmässig samordningav utbildningen inom en linje. Studieorganisationeninom utbildningen på kulturområdet är av naturliga skäl mycket varierande. Vidremissbehandlingen av U 68:s förslag har bl. a. framförts den uppfattningenatt de olika utbildningarna på kulturområdet för att kunna svara mot denkonstnärliga och kulturpolitiska utvecklingens krav behöver anknytning tiUandra utbildningsområden och ökade kontakter sinsemellan. Jag delar dennauppfattning och anser det av detta skäl angeläget raed en utveckling på detstudie-organisatoriska orarådet också inom denna del av högskoleutbildningen.Det nyssnämnda utredningsarbetet i fråga om utbildning inom kultur- Prop.1975: 9 442 områdetbör kunna visa hur långl del är möjligl och lämpligt atl anpassa studieorganisationenpå detta område tUl en mer enhetiig studieordning inom högskolan som helhet. Förall ulbildning på kulturområdet gäller som primärt krav att studierna måsteanknyta till och stiidja den konstnärliga mognadsprocessen hos de studerande.UtbUdningen är således i sig själv en skapande process som inle i allaavseenden kan och bör bedrivas på elt i förväg planerat sätt. måste fåpåverka både sättet att organisera studierna, utformningen av de planer sorastyr utbUdningens innehåll samt arbetsformerna. Praktiska och teoretiskamoment i utbildningen bör oftast vara mycket nära samordnade. Alt lösa uppsambandet mellan olika moraenl genom en indelning i kurser är här inte alllidmeningsfullt. I regel bör de olika moraenlen i studierna bedrivas parallellt.Möjligheterna atl kombmera moraent från befintliga utbUdningar på kulturområdetmed högskoleulbildning av annat slag är av dessa skäl begränsade. ärdet angeläget atl kombinationsmöjligheter av detla slag kan utvecklas. Möjligheternaatt inrätta för enskilda studerande eller grupper av studerande specifikautbildningslinjer är f. n. bortsett från de konstnärliga utbildningama därförhållandena är speciella begränsade i huvudsak till de fUosofiskafakulteterna. Denna möjlighet, liksom möjligheten atl inrälla lokalautbUdningslinjer, bör i framliden inom de ekonomiska ramar som anges avstatsmakterna avse hela fältet av grundläggande högskoleutbildning. Inte minstmed hänsyn till arbetslivets växlande behov är del angeläget att friarekorabinationsmöjlig-heter vinner insteg också inora områden avhögskoleutbildningen som f. n. karaktäriseras av fasta och relativt snävtinriktade utbildningslinjer. Inågra yttranden pekas på de problem i fråga om behörighet till tjänst som kanuppslå bl. a. inom vårdorarådet ora lokala och individueUa utbildningslinjerblir vanliga. Del är viktigt atl dessa frågor följs uppraärksarat. Enligt minmening finns det dock inle anledning att med hänsyn till inom visst yrkesområdegällande behörighetsregler begränsa rälten att anordna lokala och individuellautbildningslinjer. Det är emellertid angeläget att varje studerande, somönskar få en individuell utbildningslinje inrättad, samråder medstudievägledare. Vid en sådan kontakt bör även eventuella frågor om behörighettill tjänst klargöras för den studerande. Jaggår så över till frågan om UtbUdningslinjeorganisalionen i vad avser denuvarande fUosofiska fakulteternas område. Imånga remissyttranden från bl. a. universiteten hävdas alt ett syslem raedUtbUdningslinjer inle lärapar sig för utbUdning av det slag som f. n. anordnasvid de filosofiska fakulteterna. En del av kriliken synes ulgå från en negativeUer tvekande instäUning tiU att denna utbUdning ges 1975: 9 443 Andra kritiker tar sin utgångspunkt i erfarenheternaav den studieorganisation sora gällt vid de filosofiska fakulteterna sedan år1969. I många fall har man där upplevt de allmänna UtbUdningslinjerna som enonödig administrativ överbyggnad, ulan betydelse för ulbildningens innehålleller utformning. Det faklum .alt en stor andel av de studerande inte följer deallmänna utbildningslinjerna anförs som stöd för denna slåndpunkt. Föregen del är jag övertygad ora att en av de gmndläggande orsa-Icerna till att1969 års studieordning inle motsvarat förväntningarna är att UtbUdningen förmånga av de studerande saknat en i förhållande till arbetslivet tillämpligyrkesinriktning. De olika kurserna har ofta heller inte samordnats pedagogisktoch innehållsmässigt. UtbildningsUnjerna har därför inte upplevts sommeningsfulla av de studerande. Utformningenav de allmänna utbildningslinjema vid reform präglades framför allt avde traditionella målen för utbildningen vid de filosofiska fakultelema,nämligen verksamhet som lärare eller forskare eller inom offentlig förvaltning.Många utbildningslinjer kora därför att inriktas raot just dessa mål. Vid sidanhärav infördes några utbildningslinjer med annan inriktning, främst ekonora-och psykologutbildningarna. I förhållande till denämnda, traditionella utbildningsmålen har flertalet befintliga linjer vid defilosofiska fakultelema en relativt god arbetslivsanknytning även medutgångspunkt i de krav U 68 släller upp i detta avseende. Detla är emellertidinte tUlräckligt i en situalion där endasi ett litet antal av de studerande kantänkas få sysselsättning inora de avsedda områdena. UlbUdningskapacileten inomvarje linje eller grupp av Unjer bör avpassas så, att utbUdnmgensyrkesinriktning också irån den enskUde studerandes synpunkt frarastår sommeningsfull och realistisk i förhållande tiU förutsebara möjligheter påarbetsmarknaden. De studerande inora en linje komraer därvid att i väsentligtstörre utsträckning än f. n. ha geraensarat studiemål, varigenomföratsättningar för en pedagogisk och innehållsmässig samordning mellankurserna inom linjen skapas. Jag är för egen del övertygad om attkonstruktionen med aUmänna och lokala utbildningslinjer, under dessaförutsättningar, kommer att framstå som ändamålsenlig även inom det område avden .grundläggande utbUdningen som svarar mot de nuvarande filosofiskafakulteterna. I den mån detla inte är fallet, bör utbildningsbehoventillgodoses genom individuella utbildningslinjer och, främst, enstaka kurser. Jagvill tUlägga att de allmänna utbUdningslinjerna inom det berörda områdetrimligen även i fortsättningen kommer att innehålla siörre utrymme föralternativa studiegångar och successiva val än linjerna inom många andraoraråden. 1969: 4 ora ulbildningens organisaiion vid filosofisk fakultet m. m. framhöll föredragande statsrådet betydelsen av kontinuerlig översynoch förnyelse av utbildningslinjema inom detta oraråde. På grundval av vunnaerfarenheter har ett omfattande utvecklingsarbete ägt rum påinitiativ av UKÄ och läroanstalterna. Det har resulterat bl. a. i en väsenlligutökning av antalet sludieallernaliv vid de fUosofiska fakulteterna. Vidare harunder en strävan gjort sig gällande mot ökad samordning mellanstudiekurserna inom utbUdningslinjerna. Det är enligl min raeningutoraordentligt väsentiigt att delta utvecklingsarbete fortsätter ochintensifieras. Detär också raycket angeläget att raan söker utveckla utbildningslinjer raedinriktning raot andra delar av arbetsraarknaden än dem för vUka de allmännautbUdningslinjerna förbereder. Möjligheterna atl skapa ändamålsenligautbildningslinjer ökar sannolikt om man inom utbildningslinjerna korabinerarkurser från de nuvarande filosofiska fakulteterna raed kurser från andra delarav högskolan eller från nuvarande gymnasieskolan. På liknande siitt bör kurserfrån de nuvarande filosofiska fakulteterna kunna utnyttjas för alt breddagrunden i utbildningslinjer inora delar av den högre utbildningen som f. n. ärstarkl specialiserade. Jag tänker här bl. a. på kurser som ökarkoramunikalions-färdigheten, t. ex. inom områdena svenska, modema språk,matematik och statistik. Manbör enligt min mening räkna med all kurser från de nuvarande fUosofiskafakulteterna i fraratiden koramer att ingå i utbildningslinjer inom helahögskolan. Det finns vidare anledning att anta att åtskilliga UtbUdningslinjerinom dessa fakulteters oraråde koramer att innehålla kurser också från andradelar av högskolan. Elt huvudsyfte med den ordning för högskoleutbildningen jagnu föreslår är att undanröja de administrativa och organisatoriska hinder somhittills motverkat en utveckling i denna riktning. Denskisserade utvecklingen linnebär en utvidgning av de nuvarande filosofiskafakulteternas roll i gmndutbildningsorganisationen. Institutionerna inoradetla område kommer atl svara för utbildning av studerande inoraUtbUdningslinjer inriktade raot även nya delar av arbetslivet. En verksamhet avdetta slag begränsar självfaUet inte möjligheterna till fördjupadeämnesleoreliska studier av det slag som är vanligt vid de berördafakulteterna. Utbildningslinjernavid tidpunkten för övergång tUl den nya organisationen ansluler enligl U 68:sförslag i allt väsentiigt till nu befintliga linjer, även inom' de filosofiskafakulteternas område. I det följande komraer jag att förorda en övergång lillden nya studieorganisationen . Det är givetvis inte raöjligt atlliU dess förändra utbUdningsutbudet inora del nyssnämnda områdei så alt dethelt motsvarar de krav bl. a. på yrkesinriktning som angivits i det föregående.De förändringar som här kan ske vid tiden för övergången till en nystudieordning kommer i första hand all vara sådana som aklualiseras av U 68:sförslag tUlmodifieringar av linjerna, av det fortlöpande utvecklingsarbetet inom UKÄ ochläroanstalterna samt av förslag i remissyttrandena. Också beträffandeutbUdningslinjer utanför de nuvarande filosofiska fakulteternas område harvissa avvikelser från utredningens förslag aktualiserats i remissyttrandena.Vidare kan givetvis det förut nämnda utredningsarbetet inom skilda orarådenleda till att förändringar i den befintliga utbildningsorganisationen blirakluella före den nämnda tidpunkten. Jag räknar raed att en förteckning över deallraänna utbUdningslinjer som regeringen inrättat eller avser att inrättaskall kunna anmälas för senasi i budgeipropositionen för budgetåret1977/78. U 68diskuterar utförligt olika modeUer för utveckling av studieorganisationen pålängre sikt. Ulredningen har därvid strävat efter att skapa etl system som delsunderlättar arbelslivsanknytning av utbUdningslinjerna, dels lätt kan förnyasi takt med förändrade behov, dels gör återkommande utbildning till en såvittavser studieorganisationen realistisk möjlighet för huvuddelen av destuderande, dels bevarar de studerandes valfrihet mellan närbesläktadeutbildningar under studiernas inledningsskede. Utredningensresonemang har mött invändningar från företrädare för skilda UtbUdningar, vilkamenar atl de antydda studieorganisatoriska modellerna inte lärapar sig för denutbildning de själva företräder. Idet föregående har jag frarahållit alt utbildningslinjernas struktur måstebestämmas med hänsyn till de mål som gäUer för utbUdningen. Detta gällersjälvfallet även i det längre perspektivet. Del kan därför som U 68 ocksåbetonar inle bli fråga om att schablonmässigt anpassa studieorganisationeninora varje utbildningslinje lUl någon av de beskrivna modeUerna. Det bör ocksåframhållas alt dessa modeUer, om de renodlas, står i visst motsatsförhållandetill varandra. Tillarbetet med att fortiöpande se över och utveckla utbildningsutbudet med hänsyntill samhäUets och individernas behov, bl. a. av studiegång enligt principenåterkommande utbildning, ulgör emellertid utredningens resonemang orastudieorganisatoriska modeller enligt min raening etl värdefullt bidrag. Jagvill peka på alt U 68 i sina studieorganisatoriska specialbetänkanden orajurist-, socionom- och vårdutbildning saml läkarutbildning för sjuksköterskorpresenterat konkreta förslag till utveckling av studiernas organisaiion. Somjag berört i det föregående är det en viktig uppgift för högskolan atltillgodose även andra utbildningsbehov än sådana som motsvaras av fullständiga,yrkesinriktade utbUdningslinjer. Vid de filosofiska fakulteterna är det redanvanligt atl utbildningsresurserna las i anspråk av studerande som begränsarsitt studieprogram till aft omfatta mindre än en 1975: 9 446 UtbildningsUnje.Andelen studerande som vid inskrivningen deklarerar sådana studieavsikter harhär ökat markant . har raan kunnai konstateraall medelåldern bland de studerande i grundläggande ulbildning ökat saml altallt fler studerande avslutar sina studier utan att ta examen. Dessaförändringar visar att andra funktioner än atl svara för en yrkesinriktadungdomsutbildning relativt sett ökat i betydelse inom denna del avutbildningsorganisationen. Förändringarna innebär att utbildningen vid defilosofiska fiikultelerna visar upp drag av återkommande utbUdning. Delär en lång rad skUda utbildningsbehov som lillgodoses på annat säll än genomfullständiga utbUdningslinjer. Det kan gälla fortbUdning, vidareutbUdning ellerannan klart yrkesinriktad utbUdning. Som exempel på della kan av nuvarandeutbUdning näranas vidareutbildning av klasslärare till ämneslärare samtfortbildning av journalister. Det kan gälla utbildning i anslutning tillverksamhet inora fackliga eller andra organisationer och det kan gällautbUdning med ett allmänt utbildnings-intresse som främsta motiv. Utbildningsbehovav detla slag skall enligl U 68:s förslag tUlgodoses inom ramen för ett brettutbud av enstaka kurser. Elt sådant utbud är enligt utredningen utomordentligtväsentligt för möjligheterna alt förverkliga principen återkommande utbUdning.Utredningsförslaget har i denna del bemötts mycket positivt avremissinstanserna. Jagvill för egen del starkt stryka under den betydelsefulla roll ett rikt varieratutbud av enstaka kurser bor spela inom högskolan. Att utveckla en kurs inomett nytt område kan bl. a. vara ett första steg mot en utbildningslinje med nyinriklning. Möjligheten alt följa enstaka kurser har väsentlijjenvarit begränsad till de filosofiska fakulteterna. Vid t. ex. de lekniskafakulteterna och vid socialhögskolorna har forraella möjligheter funnits, mende har utnyttjats i relativt begränsad omfaltning. EiUigt min mening är detsynnerligen angeläget att möjUgheter att följa enstaka kurser förverkligasinom hela högskolan. Det kan finnas skäl att påpeka alt de studerande i enstakakurser i många fall bör kunna följa undervisning tillsammans med studerande iallmänna eUer lokala utbildninglinjer. Ulbildningsom inle i första hand motiveras av önskan om yrkesutbildning förekoraraer f.n. dels; vid de filosofiska fakulteterna och som s. k. decentraliseraduniversUetsutbildning, dels i form av universitetscirklar inom ramen förstudieförbundens verksamhet. I kvantitativt avseende är studieförbundensverksamhet den raest belydelsefulla inom delta ulbud. En del avstudieförbundens studerande torde dock se sin ulbildning just som fortbildningeUer vidareutbUdning i sin yrkesverksamhet. I många fall följer ulbUdningenhell universitetens studieplaner och universitetslärare anlitas förundervisningen. Jaghar i det föregående berört viklen av samverkan mellan högskolan ochstudieförbunden raed sikte på ett ändamålsenligt utnyttjande av de samladeresurserna. Denna samverkan bör enligt min mening grandas på en klarareansvarsfördelning raellan högskoleorganisationen och studieförbunden än densom råder. Jagavser alt i annat sammanhang föreslå regeringen alt tillkalla en utredningrörande kompelensfördelningen mellan del offentliga utbildningsväsendet ochsludieförbunden. Närdet gäller högskoleulbildnUigen bör enligt min mening en ulgångspunkt förarbetsfördelningen vara den, att huvudansvaret för att täcka utbildningsbehovsom motiveras med elt raer allraänt utbUd-ningsintresse skall ligga påsludieförbunden, medan högskolan i första hand har alt tiUgodose på ett ellerannat säll yrkesanknutna utbildningsbehov på högskolenivå, i den raån sådanainte bör tiUgodoses genora inlem ulbildning inora rayndigheter, företag,organisalioner etc. Delta skulle innebära alt de studieplansanknulna kurserna iprincip anordnas inom högskoleorganisationen, raedan studieförbunden fåransvar för övrig kursverksarahet. Praktisktkan emellertid i enskilda fall en sådan ansvarsfördelning inte upprätthållasstrikt. Fasta utbildningsresurser inora högskoleorganisationen måste sålundarimligen även i fortsätiningen till en del utnyttjas också för att tUlgodoseulbUdiungsefterfrågan hos studerande raed elt mer allraänt utbUdningsintresse.Inora bl. a. delar av de nuvarande humanistiska fakulteternas område får manräkna med detta som en funktion hos den grundläggande utbildningen också iframtiden. A andra sidan bör högskolan kunna dra nytta av studieförbundens rikaerfarenheter av kurser för de aktuella målgrupperna. Det bör sålunda varamöjligt för statlig läroanstalt alt engagera exempelvis ett sludieförbund förall inom högskolan svara för en viss kurs. Dehär antydda frågorna bör övervägas närmare i det nämnda utredningsarbetet. Förbeskrivning av utbildningens raål, innehåll och verksarahelsfor-mer skallenligt U 68 :s förslag finnas utbildningsplaner för utbildningslinjer ochkursplaner för kurser. Jagdelar uppfattningen att en ordning bör införas som innebär att för varjeutbildningslmje en utbUdningsplan fastställs som anger bl. a. utbUdningensraål, inriktning och huvudsakliga innehåll samt kraven för tillträde tiU linjeni fråga. UtbUdningsplanen bör i princip fastställas av det organ sora inrättarulbUdningslinjen. I fråga ora aUraänna utbUdningslinjer kan det dock, sora U68 föreslagh, vara ändamålsenligt atl endasi linjens orafattning och inriklningfastställs av regeringen, medan den egentliga utbildningsplanen fastställs av centralhögskolemyndighet. Prop.1975: 9 448 Smärreavvikelser från utbildningsplanen bör, för atl en fortlöpande förnyelse skallunderlättas, kunna göras lokalt. En lokal plan för en allmän utbildningslinjebör fastställas t. ex. då en utbUdningsplan medger alternativa tillämpningar.Beträffande individuella utbildningslinjer får UtbUdningsplanen innebörden attgarantera den enskilde en viss studiegång. DeaUmänna riktlinjer utredningen anger för utbildningsplanernas utformning m.ra. finner jag väl avvägda och de bör kunna ligga till grund för debestämmelser som jag avser att i annat sammanhang föreslå regeringen attuifärda. Förvarje kurs såväl kurser som ingår i utbUdningslinjer sora övriga skallenligt U 68:s förslag lokalt fastställas en kursplan som närmare angerutbildningens innehåll, undervisningens och examinationens uppläggning,särskUda förkunskapskrav m. ra. och raer direkt vänder sig till de studerandemed information. Även i denna del ansluter jag raig tillutredningsförslaget. Denordning jag här förordat för fastställande av utbUdnings- och kursplanerinnebär att beslutanderätten vad gäller utbildningens innehåll och uppläggningi enskilda kurser i väsentlig utsträckning blir en lokal angelägenhet och attbl. a. nuvarande ordning raed riksgiltiga normal-sludieplaner vid defilosofiska fakulteterna frångås. Jag återkommer till frågor oraansvarsfördelningen mellan olika organ inom högskolan i samband med att jagbehandlar den institutionella organisationen. Enviktig metod för förnyelse av utbUdningslinjerna inom högskoleutbildningen äratt kombinera kurser från olika delar av högskolan. Möjlighelerna härtillinskränks f. n. av administrativa och studieorganisaioriska gränser. Ett målför U 68 har varil att undanröja hinder av delta slag. Utredningen har därförföreslagit att elt enhetligt värderingssystem införs i grundulbildningea inomhela högskolan. Det föreslagna systemet ansluter tUl det poängsystem som sedanår 1969 tillämpas vid de fUosofiska fakultelema. Enligt delta motsvarar kursersom planerats för heltidsstudier under sammanlagt ett läsår 40 poäng; en veckasstudieinsats på heltid motsvarar alltså i stort selt 1 poäng. Detföreslagna systemet har kritiserats främst av remissinstanser inom de tekniskafakulteterna, som anser att de vid dessa fakulteter tillämpade systemen äröverlägsna det föreslagna.