prop · FY038 · 1975-12-31 00:00:00 — Motbakgrund av det anförda förordar jag en särskild lag om tystnadsplikt föroffentliga funktionärer. Lagens delegationsregler bör som jag har nämnttidigare i princip vara exklusiva. Det bör m. a. o. inte vara möjligl för regeringenall med slöd av exempelvis etl bemyndigande atl reglera viss näringsverksamhetbesluta lystnadspliktsbeslämmelser i vidare omfattning än vad som medges avbestämmelserna i lagen annat än om detla ultryckligen anges i bemyndigandet. Flertaletav remissinstanserna har lämnat promemorians utkast till allmändelegationsbestämmelse utan erinran. , pressenssamarbetsnämnd och radio haremellertid avstyrkt förslaget i dennadel. Som grund för siltställningslagande anför de kriiiska instanserna bl. a. atl det inte föreliggernågot behov av ett generellt bemyndigande av det slag som upptas ilagutkastet. De hänvisar i slället till möjligheten av att besluta särskildabemyndiganden i fråga om varje enskild tysinads-pliktsbestämmelse som skall meddelasav regeringen. Jag kan inte ansluta mig lill denna uppfattning. n. en vidsträckt befogenhet att besluta föreskrifter om tystnadsplikt inomramen för sin ekonomiska bch administrativa lagstiftningsmakt, och huvuddelenav alla föreskrifter om tystnadsplikt för offentliga funktionärer finns f n. iannan författning än lag. All grundlagberedningen inteåsyftade att åsiadkommanågon ändring i fråga om den nuvarande komijetensfördelningen på områdeiframgår av ett uttalande i beredningens slutbetänkande. Enligt uttalandetskulle kravet på lagform för begränsning av yttrandefriheten i nu avsetthänseende fä anses omfatta endast straftbestämmelsen och det huvudsakligaangivandet av de intressen som skulle skyddas, medan regeringen däremot skullegenom verksiällighetsföreskrifter kunna i detalj ange de fall då lyslnadspliktskulle iakttas (SOU 1972:15 s. 156). I propositionen med förslaget till ny RFtog jag(s. 211) visseriigen avstånd från en så vidsträckt omfattning av begreppetverksiällighetsföreskrifter. Jag förklarade emellertid också att det borde varamöjligt för regeringen att beslula föreskrifter om tystnadsplikt i ungefär denutsträckning som angavs av beredningen. Den delegationsbestämmelse som finnsintagen i 8 kap. 7 § andra styckel RF tillkom för att ge regeringen dennamöjlighet (s. 313). Allavid /75 föreliggande föreskrifter om lystnadsplikt beslårvisseriigen tills vidare i kraft av övergångsbestämmefserna lill RF. Ettbemyndigande av nu avsett slag är emellertid en nödvändig förutsättning för atlman utan att belasta med detaljfrågor skall kunna ändra eller upphävalystnadspliktsbeslämmelser i författningar av lägre valör än lag eller ta insådana bestämmelser i instruktioner för nyinrättade myndigheter. Ett generellt bemyndigandeav det slag som har föreslagits i promemorian är även i ett annat hänseende enförulsätlning för att man, utan atl sätta meddelarskyddet åt sidan och utan attbelasta med detaljfrågor, skall kunna behålla ungefär del rättslägesom råder på tystnadsplikts-området. Det förhåller sig nämligen så i många fall, även när det är fråga om mycket väsentligasekretessintressen, hiltills har fallit lillbaka på oreglerad tystnadsplikt -tystnadsplikt på grund av förmans befallning eller till följd av sakens nalur.Jag kan som exempel på detta förhållande nämna atl den tystnadsplikt i fråga omelevs personliga förhållanden som anses gälla för personal inom skolväsendetinte har kommit till uttryck i några författningsregler. Det finns f. n. inleheller, för att ta ytterligare etl exempel, några generella föreskrifter omlystnadsplikt inom åklagarväsendet av del slag som för polisens del återfinnsi 13 § polisinstruktionen (1972:511). Avvad jag nu har anfört framgår all det föreligger ett behov av etlgenerellt avfattat bemyndigande i fråga om offentliga funktionärerstystnadsplikt. Jag förordar därför alt en bestämmelse med elt sådant bemyndigandetas in i lagen om offentliga funktionärers tystnadsplikt. Beslämmelsen börinleda lagen. Vadgäller avgränsningen av den kompetens som skall överiämnas till regeringen harolika uppfattningar kommil till uttryck under remissbehandlingen. 1 ett paryttranden hävdas atl beskrivningarna i promemorieförslagel är alltför allmänthållna. Flertalet remissinstanser har däremot tillstyrkt förslaget i denna deleller lämnat det utan erinran. För egen del ansluter jag mig till denuppfattning som kommer lill uttryck i JO:s yttrande, nämligen atl det i varjefall f n. inte är prakiiski möjligt alt öka graden av precisering i förhållandelill promemorieulkaslel. Atl en högre grad av precisering heller inteförutsattes vid tillkomsten av 8 kap. 7 § andra slyckel RF framgår av deuttalanden under förarbetena om kompetensen all besluta tystnadspliktsbestämmelsersom jag har redovisat i det föregående. Delegaiionsmöjligheiernaenligl 8 kap. 7 § andra slyckel RF är begränsade lill alt avse föreskrifter omförbud alt röja sådant som någon har erfarit i allmän ijänst eller underutövande av tjänsteplikt. Detta innebär atl föreskrifter om lystnadsplikt förannan, t. ex. enskild företagare eller anställd hos privat arbetsgivare, alltidmäste ges i lag. Jag delar den uppfattning som kommer till uttryck ipromemorian, atl uttrycket allmän tjänst i förevarande sammanhang omfattarinte bara statliga och kommunala tjänster i gängse mening utan också andraformer för statlig eller anställning saml statliga och kommunalauppdrag. Det är enligt min uppfattning vidare tydligt att tjänster och uppdragvid sådana organ som skogsvårdssiyrelserna och de allmänna försäkringskassornaär all hänföra lill allmän tjänsl och därmed faller in undergrundlagssladgandets tillämpningsområde. Det generella bemyndigandet bör, föratl regeringen skall fä ungefär samma kompetens som , avse allade kategorier av offentliga funktionärer som omfattas av beslämmelsen i 8 kap.7 § andra slyckel RF. För att innebörden av uttrycket allmän tjänst skall framgåav lagtexten bör det i bemyndigandet anges att detta avser föreskrifter rörandedem som innehar anställning eller uppdrag hos staten, kommun, landstingskommuneller annars i allmän tjänst eller som utövar tjänsteplikt. Promemorieförslagetsuppräkning av de syften, för vilka tystnadsplikts-bestämmelser fär beslulas medstöd av bemyndigandet, torde i allt väsentligt överensstämma med de syften somlillgodoses av de föreskrifter om lystnadsplikt för offentliga funktionärersom har beslutats utan medverkan. Jag anser emellertid attuppräkningen bör kompletteras och preciseras i elt par hänseenden.Bestämmelserna i paragrafen bör sålunda göra del möjligl för regeringen alttillgodose behovel av lystnadsplikt inom polis- och åklagarväsendena samt isådana fall där ett röjande t. ex. av en persons identitet eller vistelseortskulle medföra fara för dennes eller annans personliga säkerhet. Jag anservidare att del i promemorieförslaget använda uttrycket jämförbart förhållandeär alltför allmänl och därför bör ersättas med beskrivningar som tydligareanger de fall som åsyftas. Enligt promemorian tar uttrycket sikle på sådanaföreskrifter om tystnadsplikt som enligl ordalagen avser uppgifter som harinhämtats enligt en viss författning och som vanligtvis gäller statistik ellerresultatet av granskning eller inspektion av en näringsidkares verksamhet. Jagföreslår på nu anförda skäl atl uttrycket jämförbart förhållande utgår urparagrafen samt atl uppräkningen av skyddade intressen kompletteras medhänvisningar till enskilds personliga säkerhet och till myndighets verksamheiför inspektion, kontroll eller annan tillsyn eller för förebyggande ellerbeivrande av brolt. När det gäller tystnadsplikt av hänsyn till riketsförhållande till annan stat vill jag framhålla atl delta uttryck skall förståsså atl däri inbegrips också tystnadsplikt av hänsyn lill svensk myndighetsförbindelser med myndighet i annal land. Promemorieförslagelinnehåller en bestämmelse som gör det möjligt för regeringen atl tillförvaltningsmyndighet eller kommun delegera vidare så- dankompetens som den har erhållit genom det generella bemyndigandet. Underremissbehandlingen har viss kritik riktats mot denna bestämmelse. Bestämmelserom tystnadsplikt finns f. n. i kommunala upphandlings- och revisionsreglementenoch i andra reglementen e. d. som kommunerna eller landstingskommunerna självahar beslutat. Kommunerna och landstingskommunerna bör enligt min uppfattningäven i fortsättningen kunna meddela föreskrifter om lyslnadsplikt på de områdendär ett klart behov av sådan möjlighet fär anses föreligga. Regeringensmedverkan vid tillkomsten av kommunala tystnadspliktsbestämmelser bör ta sigden formen att regeringen i bemyndiganden atl beslula sådana föreskrifter nogapreciserar de ramar inom vilka de kommunala organen får röra sig. Föreskrifterom tystnadsplikt för anställda eller uppdragstagare vid statligaförvaltningsmyndigheter har i de flesta fall sin naluriiga plats imyndigheternas instruktioner eller andra av regeringen beslutade författningarDel kan emellertid inle uteslutas att det i något fall kan visa sig lämpligtalt ta in tyslnadspliktsbestämmelser i en arbetsordning som beslutas av enstatlig myndighet. Också i sådana fall bör det självfallel ankomma påregeringen atl på lämpligt sätl avgränsa myndighetens kompelens på grund avbemyndigandet. Jag förordar av nu anförda skäl alt man gör del möjligt förregeringen att inom ramen för det generella bemyndigandet vidaredelegerakompetens att beslula föreskrifter om tystnadsplikt till statligaförvaltningsmyndigheter saml till kommuner och landstingskommuner. Dettainnebär att kommunala tyslnadspliktsbestämmelser kan beslulas bara avkommunfullmäktige och landsting. Promemoriansförslag till reglering av tystnadsplikten beträffande ännu ej meddelade domaroch beslut har fält elt blandat mottagande under remissbehandlingen. Det har ioch för sig inte från något håll bestritts alt en reglering är nödvändig. Dethar däremot hävdats bl. a. att bestämmelsen föregriper den reglering som kanbli resultatet av massmedieutredningens arbete, efiersom den innebär att vissaförfaranden som faller under reglerna om meddelarskyddet kommer att kunnaåtalas och bestraffas utan hinder av dessa regler Vidare härden åsiktenframförts att den föreslagna bestämmelsen i vissa hänseenden är oklar till sininnebörd. Eftersom problemaliken inte är riktigt densamma beträffandedomstolsavgöranden som i fråga om de övriga besliit som avses i promemorieförslaget,behandlar jag dessa två kategorier var för sig. Såvittgäller t ys t nadspl i k ten beträffande innehållet i ännu ej meddelade domaroch andra ännu ej meddelade beslul som avser domstols rättskipande ellerrätlsvårdande verksamhet är rättsläget följande. Alldomarpersonal anses på grund av reglerna om domareden ha en tystnadspliktbeträffande beslut av nu nämnt slag som gäller också gentemot massmedierna. Dehar dessulom en mot massmedierna gällande tystnadsplikti fråga om vad som har förekommii under domstolens överläggningar inom slängdadörrar. En liknande tystnadsplikt gäller i fråga om icke lagfaren personal somhar avlagt protokollförared. Tystnadsplikten för övrig domstolspersonal grundarsig i viss utsträckning på beslämmelser i instruktioner och är i övrigt, t.ex.för tingsrätternas del, helt oreglerad. Denna tystnadsplikt gäller således integentemot massmedierna. JOhar i skrivelse till Kungl. Maj:t (JO:s ämbetsberältelse 1971s. 19-21) uttalat bl. a., atl det uppenbariigen inte föreligger något legitimtintresse för massmedierna atl i förväg utan domstolens medgivande kunna skaffasig kännedom om en blivande doms innehåll, medan det däremot inte är svårt atttänka sig fall där en förtida publicering av en dom skulle kunna lä ödesdigraeffekter och vålla betydande skador. Det är därför enligt skrivelsen från allasynpunkter högst otillfredsställande atl sekretesskydd inte flnns inomdomstolsväsendet i form av lagstadgad tystnadsplikt också för annan sådan personalhos en domstol, som tar befattning med domstolens domar, än den som har avlagtdomared. Skrivelsen har sedermera överiämnals till offentlighets- ochsekrelesslagsliftningskommit-tén atl beakias vid fullgörandet av dess uppdrag.Kommillén hör till de remissinstanser som inte har haft någol att erinra medanledning av promemorieförslagel i nu diskuterat hänseende. Föregen del ansluter jag mig lill dessa uttalanden av JO. Jag kan därför intefinna någon anledning atl , när frågan om tystnadsplikt beträffandeinnehållet i ännu ej meddelade domstolsavgöranden ändå måste tas upp lillövervägande, bibehålla den otillfredsställande ordningen atl vissa grupper avdomstolspersonal är underkastade en mindre långt gående tystnadsplikt än densom gäller i fråga om andra kategorier. Jag förordar därför att lagstadgadtystnadsplikt nu införs i fråga om alla domstolsfunklionärer. Beslämmelsernaom denna lystnadsplikt bör utformas så alt de täcker det område som ansesomfattat av domareden. De böralltså avse dels innehållel i beslulade men ännuej meddelade domar och andra fattade men ännu ej meddelade beslul som avserdomstolens rättskipande och rätlsvårdande uppgifier, dels vad som harförekommii vid de överiäggningar som domstolen håller inom stängda dörrar närden fullgör sådana uppgifter. Eftersomden bestämmelse som jag nu har föreslagit för domstolarnas del i ett väsentligthänseende skiljer sig från vad jag i det följande kommer att föreslå i fråga omförvaltningsmyndigheterna, bör bestämmelsen om tystnadsplikt fördomstolspersonal tas in i en särskild paragraf (2 § i departementsförslaget). 1promemorian har föreslagils att en lagstadgad tystnadsplikt skulle gälla ocksåför dem som är anställda eller fullgör uppdrag vid förvaltningsmyndigheter.Denna tystnadsplikt skulle avse innehållel i ännu ej meddelade beslut genomvilka i särskilda fall för enskilda bestämmes om förmån, rättighet, skyldighet,disciplinär bestraffning eller annat jämförbart förhållande (myndighetsut- övningmot enskild). Enligt min mening kan goda skäl anföras lill slöd för en sådantystnadsplikt. Flera av de synpunkter som jag i det föregående har åberopat fördomstolarnas del gör sig uppenbariigen gällande också i fråga om beslul av nunämnt slag. Man kan också erinra om atl lalan mol sådana förvaltningsbeslut somavses i promemorieförslaget i slor utsträckning skall fullföljas iförvaltningsdomstol, där enligt vad jag har föreslagit lagstadgadlystnadsplikt skall gälla. Det förhåller sig vidare så att åtskilligaförvaltningsmyndigheter har domstolsliknande uppgifter och arbetar idomstolsliknande former. Som exempel på della kan nämnas hyres-ocharrendenämnderna. Del haremellertid under remissbehandlingen riktats vissabeaktansvärda invändningar mot promemorieförslaget i denna del. JO har sålundaanfört atl det visseriigen torde föreligga en oreglerad tystnadsplikt av detslag, som slås fast i promemorieförslaget, i fråga om den traditionellaämbetsförvaltningen. Enligt JO är rättslägel däremot oklart såvitt gäller denstatliga förvaltningen i övrigt och inom den kommunala förvaltningen. JO harvidare påpekat att uttrycket "meddela beslut" inte har sammaenhetliga innebörd inom förvaltningen som det har inom domstolsväsendet. Jaganser på grund härav att ställningstagandet till frågan om en lagreglering avden ifrågavarande tystnadsplikten bör anslå i avvaktan på prövningen av deförslag som kan komma alt läggas fram av utredningarna på området. Enligl minmening bör man i slället i lagen om offentliga funktionärers tystnadsplikt tain etl bemyndigande för regeringen (3 § i departementsförslaget) alt beslulaföreskrifter om förbud att yppa innehållet i ännu ej meddelat beslul sominnebär myndighetsutövning mot enskild i särskilt fall. Regeringen bör vidarebemyndigas atl besluta föreskrifter om förbud atl yppa vad någon har yttrat iförtroende under överiäggning till sådant beslut. Bestämmelsen bör utformas såatt regeringen kan beslula föreskrifter om tystnadsplikt av nu avsett slag intebara i fråga om de egentliga förvaltningsmyndigheterna utan också belräffandedomstolarna till den del dessa fullgör förvaltningsuppgifter. Denna regleringgör det möjligt för regeringen atl anpassa tystnadspliktens omfaltning medhänsyn lill vad som kan anses gälla f. n. samt att i erforderiig utsträckningför olika fall precisera tystnadspliktens innebörd i det hänseende som harnämnts av JO. Jag vill i sammanhanget undersiryka att lystnadsplikt av det slagsom åsyftas i den nu diskuterade bestämmelsen inte inträder förrän det i ettärende föreligger ett verkligt beslut fatlat i vederböriig ordning, låt varaall detta i vissa fiill kanske endast är preliminärt och inle har fält någonmera genomarbetad utformning. Jagvill i sammanhanget påpeka atl uttrycket enskild i vissa fall kan avse ävenoffentlig myndighet. Som exempel kan nämnas del fall alt staten eller kommunäger fastighet. Jag hänvisar i sisinämnda hänseende lill vad jag uttalade isamband med förvaltningsreformen (prop. 1971:30 del 2 s. 334). Medanledning av promemorieförslaget till reglering av lystnadsplikten beträffande innehållel i hemlig handlinghar ett par remissinstanser ifrågasatt riktigheten av påståendet i promemorian,att ifrågavarande tystnadsplikt kräver uttryckligt förfalt-ningsslöd för atlkunna bestå efter ulgången av . Härvid hänvisas till ett uttalande avgrundlagbeiedningen (SOU 1972:15 s. 156), atl de straffrättsliga reglerna omtystnadsplikt i praxis har lillämpals så atl ett förbud atl lämna ul en allmänhandling har ansetts innefatta förbud att på annal sätt röja dess innehåll, ochatt beredningens förslag till RF inte hindrade att denna praxis, som grundadesig på en tolkning av lag, upprätthölls. Jagkan för min del inte ansluta mig lill delta uttalande av grundlagberedningen.Enligt allmänt vedertagen uppfattning är lystnadsplikten beträffande allmänhandling nämligen inte en sådan lagstadgad tystnadsplikt som avses i 7 kap. 3 §tryckfrihetsförordningen, och jag kan inle inse alt de bestämmelser med krav pålagform i fråga om begränsningar i yttrandefriheten som återfinns i GLB:sförslag till RF (7 kap. 2 §) och i den sedermera beslutade grundlagstexten (8kap. 3 §) skulle ge uttryck för ett mindre långtgående krav på lagreglering änden nämnda föreskriften i tryckfrihetsförordningen. Härtill kommer denbetydelsefulla principiella invändningen att elt konsekvent accepterande avden uppfattning som framfördes av GLB skulle medföra en allvariig urholkning avdet skydd för fri- och rättigheterna som ligger i kravet på lagform förinskränkningar i dessa. Ett sådant synsätt skulle nämligen innebära atl derältstillämpande organen utan alt komma i konfiiki med RF:s lagkrav skullekunna begränsa en viss i grundlagen fastslagen rättighet genom analogivistillämpning av lagbestämmelser som reglerar andra frågor. Jag kan av nuangivna skäl inte finna annat än att det i promemorian har gjorts en riktigbedömning av hur rättsläget i nu avsett hänseende kommer atl vara 1974. Deti promemorian föreslagna bemyndigandet har i huvudsak lämnats ulan erinranunder remissbehandlingen. Enligl min mening är bemyndigandet ändamålsenligtavfattat och jag förordar att det i lagen om offentliga funktionärerslystnadsplikt las in ell sådant bemyndigande (4 § i departementsförslaget). Enremissinstans har uttryckt farhågor för alt del nu diskuterade bemyndigandetskulle kunna användas på sådant sätt atl också offentliga uppgifter som ärintagna i en hemlig handling kommer all omfattas av tystnadsplikt. Jag villmed anledning härav framhålla att den tystnadsplikt som kommer all föreskrivasmed stöd av bemyndigande självfallet hell skall sammanfalla medhandlingssekretessen. Eftersom den principen gäller alt sådana delar av en iövrigt hemlig handling som inte omfattas av sekretesslagens regler skalllämnas ut i enlighel med vad som i allmänhet gäller för allmänna handlingar -jag kan hänvisa till bestämmelserna i 2 kap. 8 § andra styckettryckfrihetsförordningen - är det inle möjligl atl utnyttja bemyndigandet pådet sätt som ifrågavarande remissinstans har angivit. Jagdelar den bedömning som görs i promemorian alt del inte är möjligt att iförfattning slå fast generella regler om tystnadsplikt rörande innehållet isådana hos myndigheter gjorda uppteckningar som inte är alt betrakta som därupprättade handlingar. Jag anser inte heller att del är möjligl eller lämpligtatt i något annal hänseende gå ulanför den ram som dras upp ipromemorieförslagel. Densom uppsåtligen överträder beslämmelsen i 2 § eller en föreskrift som harmeddelais med stöd av I, 3 eller 4 §§ departementsförslaget kan normaltstraffas enligt 20 kap. 3 § för brott mot tystnadsplikt. Denpersonkrets som avses i 1, 3 och 4 §§ är emellertid f. n. något större än denpersonkrets som på grund av reglerna i 20 kap. 12 § omfattas avnämnda siraffstadgande. Som exempel kan nämnas en pri-valanställd person somanlitas av en stailig eller myndighet atl biträda i viss gransknings-eller inspektionsverksamhet. En sådan person kan anses utöva uppdrag av detslag som avses i 1, 3 och 4 §§ men ingår inle i den personkrets som omfattas avstrafföestämmelsen i . Det är därför nödvändigl alt i den nuföreslagna lagen ta in en straffbestämmelse(5§ i departementsförslaget) som kantillämpas i den mån bestämmelserna i inte räcker lill. Dennastrafföestämmelse har ulformais som elt sådant blankeltstraffstadgande somavses i 8 kap. 7 § tredje stycket RF. Denföreslagna strafföestämmelsen omfattar endast uppsåtligt brytande avlyslnadsplikt. Detsamma gäller 20 kap. 3 § . 1 fråga om person påvilken reglerna i 20 kap. är tillämpliga kan emellertid ioaktsamhelsfall straff ådömas med stöd av 4 § samma kap. I den mån man villkunna bestraffa oaktsamhetsbrott som begås av personer utanför den krets somavses där lär man ta in särskilda strafföreskrifter i de tyslnadspliktsbestämmelserdet gäller. På grund av reglerna i 8 kap. 7 § tredje stycket RF kan i sådanabestämmelser inle föreskrivas annan påföljd än böter. Detkan inte uteslutas alt det i föreskrifter av lägre valör än lag f n. finnstyslnadspliktsbestämmelser som faller utanför ramarna i de bemyndiganden somjag nu föreslår. Sådana tystnadspliktsbestämmelser kommer i kraft avövergångsbestämmelserna till den nya RF alt gälla tills vidare men börsjälvfallel successivt upphävas. Del är uppenbariigen i fiertalel falllämpligast alt besluten om upphävande fattas av de organ som ursprungligen harbeslutat beslämmelserna eller i varje fall av något annat organ än riksdagen.För all detta skall bli möjligt lägger jag fram förslag till enövergångsbestämmelse med etl bemyndigande som tar sikte på situationer av detslag som jag har nämnt . Detär uppenbariigen lämpligt alt ha reglerna om straff för överträdelse av detystnadspliktsföreskrifter som faller inom den nu föreslagna lagenstillämpningsområde samlade i denna och i . För att del skall blimöjligt alt, utan att avskaffa själva straffansvaret, successivt upphäva slraffsiadgandenai tystnadspliktsföreskrifter som har meddelats före den nu föreslagna lagensikraftlrädande, måste strafföestämmelsen i 5 § göras tillämplig pålyslnadspliktsföreskrifter av delta slag sä atl den träder i stället för deupphävda slraffsiadgandena. Jag föreslår att delta sker genom en särskildövergångsbestämmelse. 6.2-4 Förslaget till lag med vissa bestämmelser för personal Inom hälso- och sjukvårdm. fl., m. m. Förnärvarande finns i kungörelsen (1964:428)om medicinalpersonal undersocialstyrelsens inseende vissa allmänna föreskrifter för medicinalpersonal.Till medicinalpersonalen räknas enligt kungörelsen bl. a. läkare, tandläkare,sjuksköterskor och barnmorskor. Vidare hör till medicinalpersonalen t. ex.apotekare och vid apotek eller sjukhus anställda farmacie kandidater ochreceptarier samt sjukgymnaster, legitimerade glasögonoptiker och inom hälso-och sjukvården verksamma kuratorer. Medicinalpersonalen står i yrkesutövningenunder inseende. Den som tillhör denna personal är skyldig altfölja de föreskrifter för yrkesutövningen som meddelar och alllämna de upplysningar m. m. som styrelsen fordrar in. Den som handlar i stridmol föreskrifter kan dömas till böler.