prop · FY0378 · 1975-12-31 00:00:00 — LedamotenWisén är ense med majoriteten om att det i princip bör ankomma på arbetsgivarenatt i första hand besluta om avskedande på gmnd av icke kriminaliseradtjänsteförseelse. Såvitt gäller medicmalper-sonal anser dock alt det börankomma på domstol att besluta om avskedande, bl. a. därför att yrkesförseelserav sådan personal vanligen riktar sig mot tredje man och ofta ger upphov tUlskadeståndsanspråk mot arbetsgivaren. Vidare reserverar sig motkommitténs förslag att bryta ut avskedandefrågan ur brottmålet, anser attelt effektivt, praktiskt och rättvist system endast kan vinnas genom att detanförtros åt den domstol som prövar brottmålet att på yrkande av arbetsgivarenförklara arbetstagaren skyldig att avgå från tjänsten. För de privalan-ställdasdel förordar särskUda avräkningsregler eftersom dessa arbetstagare intekan ådömas avsättning och har full avtalsfrihet beträffande avskedande.Sålunda anser bl. a, att det är erforderligt med en regel som åtminstoneinom vissa gränser medger ny straffmätning om beslående avskedandebeslutföreligger först sedan brottmålsdomen -vunnit laga kraft, I anslutning tillgäUande bestämmelser i statstjänstemannalagen och kommunaltjänstemannastadganföreslår kommittén att i disciplinlagen tas in ett stadgande som möjliggör attarbetstagare skall kunna avstängas från tjänstgöring i avbidan på att fråganom påföljd för brott eUer tjänsteförseelse slutligt prövas, om gärningen kanantas medföra avskedande eUer om eljest särskUda skäl fö- religger.Innan beslut om avstängning meddelas skall arbetstagaren beredas lillfälle attyttra sig. ArbetstagareskaU enligt förslaget anmälas till åtal, om han är skäligen misstänkt försådant i tjänsten begånget brott som avses i 20 kap. BrB eUer annat brott, varigenomhan åsidosatt åliggande i anställningen, och för brottet är stadgat fängelseeller det finns anledning anta att talan om enskilt anspråk kommer att föras.Kungl. Maj:t skall dock, liksom hittUls, kunna befria från anmälningsskyldigheti fråga om allmänfarlig vårdslöshet enligt 13 kap. 6 § första stycket BrB. Föratt undvika att någon blir utsatt för dubbelbestraffning föreslår kommittén,såsom tidigare nämnts, en ny regel i 33 kap. BrB av innehåll att domstol vidbestämmande av straff för brott av arbets- eller uppdragstagare får ta hänsyntill avskedande eller annan i tjänsteavtalet stadgad påföljd. Regeln bör enligtkommitténs förslag kompletteras med en bestämmelse i disciplinlagen att arbets-eller uppdragstagare som genom lagakraflvunnen dom dömts till påföljd ellerförklarats fri från påföljd för brott, som innefattat åsidosättande avtjänsteåliggande, inte får åläggas disciplinpåföljd för samma gäming. Kommitténanser vidare att det i författning bör stadgas skyldighet för sådana offentligaarbets-eUer uppdragsgivare som avses i disciplinlagen att avge yttrande i påföljdsfrågandå de bereds tillfälle lill det av domstolen. LedamotenWisén anser att den domstol som handlägger brottmål mot tjänsteman, liksom ifråga om avskedande, vid sin straffmätning bör få ta hänsyn tUldisciplinpåföljd som ålagts för samma förseelse endast om beslutet därom vunnitlaga kraft. Disciplinpåföljdfår enligt förslaget inte åläggas arbetstagare sedan anställningen upphörteller uppsägning ägt mm. Kommitténsförslag innehåller vidare elt stadgande av innebörd att disciplinpåföljd intefår åläggas arbetstagare som inte efter tjänsteförseelsen fått delav den skriftliga anmaning som enUgt vad senare sägs skall inledadisciplinförfarandet. Beträffande avskedande däremot anser kommittén någonsärskild preskriptionsregel inte vara erforderlig, eftersom bedömningen av omarbetslagaren till följd av brottet eller förseelsen kan anses uppenbarligeninle vara skickad att inneha sin befattning skall ta sikte på förhållandenavid den tidpunkt då avskedandefrågan prövas. Innanfråga om disciplinpåföljd eller avskedande avgörs skaU arbetslagaren enligtförslaget genom skriftUg anmaning beredas tillfälle att skriftligen eUer vidmuntligt förhör uttala sig om vad som åberopas mot honom. Enligt förslagetskall vidare i dessa sammanhang finnas möjlighet atl höra vittne ellersakkunnig vid domstol liksom möjlighet alt begära domstols föreläggande förnågon att tillhandahålla bevis. I fråga om själva beslutet föreslås att dettaskall vara skriftligt och ange de skäl på vilka det gmndats. Arbetstagarenskall slutiigen äga rätt att anlita bi- 1975: 78 120 För den fackföreningsanslutna personalen föreslås en regelsom anger att disciplinfrågan inle får avgöras förrän överläggning i saken ägtrum med fackföreningen, om denna påyrkat sådant samråd. Ianslutning till reglema i disciplinlagen om förfarandet i ärenden rörandedisciplinpåföljd och avskedande föreslår kommittén" sådan ändring iförvaltningslagen alt de bestämmelser om förfarandet i förvaltningsärenden, somtar sikte på myndighetsutövning, blir tillämpliga även i ärenden avförstnämnda slag. Beslutom disciplmpåföljd och avskedande bör enligt kommitténs mening fattas avkollegiala organ med inslag av juridisk kompetens. I fråga om den statligasektorn föreslås som huvudregel atl beslutanderätten tillkommer den myndighetvarunder arbetstagaren lyder. I beslutet skall delta minst tre och högst fempersoner, av vilka minst en skall ha avlagt för behörighet till domarämbeteföreskrivna kunskapsprov. Beträffande vissa högre befattningshavare dem sominnehar eller uppehåller ordinarie domartjänst eller tjänst som byråchef ellerdärmed jämställd eller högre tjänst vid statlig myndighet samt ledamöter avsådan myndighet föreslår kommittén en särskild disciplinnämnd med tre ellerfem ledamöter, av vilka ordföranden skall vara lag-kunnig och ha erfarenheterfrån domarvärv. Ifråga om de arbetstagare på vilka kommunaltjänstemannastadgan är tUlämpligskall det enligt förslaget ankomma på Kungl. Maj:t alt meddela bestämmelser ombeslutande organ, medan det beträffande arbets-eller uppdragstagare vidriksdagen eller dess verk föreslås att meddelar bestämmelser ombeslutande organ. Vad angår övriga arbels-och uppdragstagare hos kommun ellerhos företag vari kommun har avgörande bestämmanderätt skall del enligtförslaget ankomma på kommunen eller organ som kommunen utser att fatta besluti disciplinärende. Medkommun likställs i den föreslagna lagen, landstingskommun, kommunalförbund,församling, kyrklig samfäUighet, skogsvårdsstyrelse och allmänförsäkringskassa. Skolöverstyrelsenhar ingenting att erinra mot den föreslagna lagen, om disciplinansvar. Denföreslagna utvidgningen av disciplinansvaret lämnas ulan erinran av RÅ, Götahovrätt och . godtar förslaget i vad det avser den statligasektorn. JK har ingen annan erinran mot förslaget såvitt avser den personkretssom skall omfattas av.lagen än alt JK bör vara helt undantagen från desstillämpningsområde. Fleraremissinstanser är kritiska mot förslaget alt disciplinansvaret skallomfatta ledamöter av statiiga och kommunala styrelser m. m. samt valdauppdragstagare hos stat och kommun. anser det varatillräckligt att ledamöter av verksstyrelser och nämnder underkastasstraffrättsligt ansvar. vid framhålleratt de personer som avses med förslaget i regel är valda av politiska inslanseroch alt deras huvuduppgift inte är att utföra vissa arbetsprestationer litanatt säkra lekmannainflytandet i förvaltningen, varför det framstår som ganskaegendomligt alt underkasta dem disciplinärt ansvar på samma sätt som anställda.Enligt SR synes det inte vara möjligt att använda institutet avskedande, som ären privalrättslig sanktion, i sådana fall där en offentiigrättslig sanktion,avr sättning, nu kan tillgripas, eftersom ledamot av nämnd eller styrelse intehar något rättsförhållande till det allmänna förutom just ledamotskapet vilketinte är grundat-på anställning eUer förordnande utan endast påvalkorporationens val. Utredningen oin den kommunala demokratin. , samt Sjukvårdens ochsocialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut avslyrker attdisciplinlagen görs tillämplig på kommunala förtroendemän. JOanser att formuleringen i 1 § första stycket 2 i den föreslagna disciplinlagen("annan sådan inrättning som hör tUl staten eller töl kommun")lämnar utrymme för viss tvekan och frågar om den omfattar t, ex. allmännareklamationsnämnden och statens betongkorrmiitlé. Den föreslagnabestämmelsen om rätt för Kungl. Maj:t.alt förordna om disciplinlagenstUlämpning på arbetstagare och styrelseledamöter i vissa allmänna inrättningaroch samhällsägda företag kritiseras av flera remissinstanser. Sverigesadvokatsamfund, TCO, kreditbank' och Systembolaget anser attdisciplinlagens tiUämpningsområde bör preciseras i lagtexten. Socialstyrelsenanser det vara angeläget att personalen vid de statliga och de erkändavårdanstalterna för alkoholmissbmkare liksom vid de allmänna och de privatabarnavårdsanstalterna jämställs i fråga om disciplinansvar och att möjlighetdärför bereds.Kungl. Maj:t att förordna om disciplinlagens tillämpning ävenbeträffande personalen vid nämnda institutioner. TCO sfäUer sig avvisandetill förslaget alt vidga disciplinansvaret lill tjänstemän vid vissa helt ellerdelvis samhällsägda företag och . Radio tar avstånd från de föreslagnareglerna om disciplinansvar för bor lagets anställda och uppdragstagare. ABABvill inte motsätta sig den föreslagna utvidgningen av personkretsen för.straff- och disciplinansvar, om ansvaret för bolagels vidkommande begränsastill dén verksamhet som är att hänföra till det s. k. monopolomrädet. Utredningenom den kommunala demokratin avstyrker atl disciplinlagen görs tillämplig påförtroendemän i de kommunala bolagens och stiftelsernas styrelser. Utredningenpåpekar också att det föreligger risk för 1975: 78 122 enkollision mellan de föreslagna bestämmelserna om disciplinansvar förstyrelseledamötema i kommunala bolag och aktiebolagslagens (1944: 705)stadganden om beslutsformerna i dessa bolag. Liknande synpunkter anförs avSvenska kommunförbundet och . I frågan omdisciplinansvaret bör vara lagreglerat eller ej har skilda uppfattningar gjortsig gällande bland remissinstansema. Kommitténs förslag tillstyrks eller lämnasutan erinran av JK, , , poststyrelsen, kammarrätteni , , förhandlingsutredningen,lönesystemutredningen, och anser att den av kommittén valdakonstmktionen kan accepteras men ifrågasätter om inte reglerna i 723 §§ i denföreslagna disciplinlagen bör vara obligatoriskt tUlämpliga inte barapå statstjänstemän och de kommunaltjänstemän som omfattas av bestämmelserna ikommunaltjänstemannastadgan utan även på andra kategorier, såsom övrigakommunaltjänstemän. Utredningenrörande ökad anställningstrygghet och vidgad behörighet för arbetsdomstolenframhåller iilan alt ta ställning till förslaget att den av kommittén valdalösningen ger upphov till frågor exempelvis om det för dispositivileten börkrävas kollektivavtal eller ej, på vUken nivå kollektivavtalen i så fall skallträffas och i vilken mån kollektivavtalen får tiUämpas på oorganiseradearbetstagare. Sistnämnda fråga berörs även av SA V. JKulgår från att det skall tillkomma disciplinorganet att avgöra frågan omavtalade disciplinpåföljder är tillräckliga som ersättning för varning ochpenningplikt men anser det vara oklart vilka bedömningsgrunder som därvidskall anläggas. Del kan enligl JK råda tvekan om huruvida det räcker med attpåföljder av samma slag som enligt disciplinlagen finns stadgade i avtaleteller om det skall krävas att de avtalade påföljderna är av sanima kvalitetsom de lagstadgade. Enöver hela området tvingande lagreglering av disciplinansvaret förordas av RA,, och generaltullstyrelsen. Som motiveringanförs dels alt medborgarnas krav på alt offentliga funktioner utförs på ettkorrekt sätt bäst tillgodoses genom ett lagstadga! disciplinansvar, dels attelt lagbundet system garanterar likformighet vid behandlingen av olikakategorier arbetstagare. Hovrättenför Nedre förordar enhetliga, lagreglerade disciplinpåföljderbeträffande de centralare delarna av stats- och kommunalförvaltningen. EnUgtSAV:s mening finns det inte något behov av att tillämpa olika påföljdsformerinom det statiigt reglerade området, LOavvisar kommUténs förslag och anser att det bör överlämnas till den offentligasektorns avtalsparter att helt fritt utforma regler för disciplinansvaret. Prop.1975: 78 123 Betr"äffandeden kommunala sektorn ansluter sig elt tiotal remissinstanser tUl expertenRomsons reservation mot det av kommitténs majoritet föreslagna systemet. Blanddessa remissinstanser märks länsstyrelserna i och ,kommunstyrelsen i , . Denföreslagna gärningsbeskrivningen i disciplinlagen lämnas utan erinran av Götahovrätt. Hovrätten för Nedre anser att de subjektiva rekvisiten förtydlighets skull bör anges i lagtexten såsom skett i gällande bestämmelser omtjänstefel i 20 kap. 4 § BrB. Enligt SJ inger det betänkligheter att lämna åtarbetsgivaren att, eventuellt efter förhandling med arbetstagarorganisation ochmed beaktande av renodlade intressesynpunkter, avgöra humvida han i detenskilda fallet vill utkräva påföljd. Kommitténsförslag i fråga om disciplinpåföljder får ett blandat mottagande avremissinstansema. Endast två instanser, och , lämnarförslaget helt utan erinran. Påföljdenvarning kommenteras bara av SJ, som anser att den enligt gällande kungörelse(1965:844) om handläggning av disciplinärenden hos statens jämvägarföreliggande möjligheten att ålägga varning genom strafföreläggande börbehållas. Utformningenav påföljden penningplikt lämnas utan erinran av , som dockförordar att närmare anvisningar för bestämmande av pliktens belopp börutfärdas till vägledning för de tillämpande myndigheterna. Samma uppfattninguttalas av statskontoret, kammarrätten i , generaltullstyrelsen,i och Föreningen . ifrågasätter om inte penningpliklen bör bestämmas efter vissafasta normer samt efterlyser klarläggande av huruvida penningpliktens sloriekskall fastställas i förhållande tUl arbetstagarens löneförmåner vid tidpunktenför förseelsen eller för myndighetens beslut om disciplinpåföljd. Benämningenpeimmgplikt kritiseras av hovrätten för Nedre , kammarrätten iStockholm och Föreningen . Kammarrätten förordartermen disciplinbot medan hovrätten föredrar benämningen löneavdrag underhänvisning bl. a. till kommitténs uttalande att löneavdrag i motsats tillpenningplikt minskar det inkomstskattepliktiga lönebeloppet. TCOanser att det av lagtexten klart bör framgå alt penningplikl endast fåranvändas i allvarligare fall. SAV påpekar att det avbestämmelsema i 3 § lagen om arbetsgivares kvittningsrätt följer att avdrag pålönen inte får verkställas förrän beslutet kan angripas samtifrågasätter om inte detta förhållande i tydlighetens intresse bör komma tUluttryck i själva disciplinlagen. 1975: 78 124 rättenför Nedre och Föreningen anser att det böranges i lagtexten vem penningpliklen skaU tUlfalla. TCOkan inte biträda förslaget tUl ändring av lagen om arbetsgivareskvittningsrätt. Enligt TCO:s mening finns det inte anledning alt i denna deltiUerkänna den offentlige arbetsgivaren en särsläUning, något som inte hellerskulle vara förenligt med kommitténs uttalade syfte att åstadkomma ettnärmande meUan den offentliga och den privata arbetsmarknadens regelsystem.Liknande synpunkter anförs av juridiska fakulteteii vid . RÅoch uttalar sig för bibehållandet av ett på sedvanligtsätt bestämt löneavdrag som ekonomisk disciplinpåföljd men tillstyrker att, omkommUténs förslag godtas, möjlighet tUl kvittning av penningplikt motlönefordran skapas. RÅ erinrar om att kommittén i sitt principbetänkandeframhöll att ledning vid beräkning av penningpliktens storlek kunde hämtas avde relativt enkla och lätthanterliga regler för bestämmande av dagsbötersstorlek som utvecklats vid de allmänna dorastolarna. Enligt RÄ:s mening äremellertid dessa regler varken enkla eller lätthanterliga för den som inte isin dagliga verksamhet sysslar med straffmätningsfrågor, varför införandet aven disciplinpåföljd sådan som den föreslagna med slOr sannolikhet skulleföranleda betydande praktiska problem och en mycket oenhetlig praxis. Länsstyrelseni förordar att penningplikten konstrueras så att den bl. a. iskattetekniskt avseende kommer att stå löneavdraget närmare. , som i första hand avstyrker bibehållandet av någon form avekonomisk sanktion, anför liknande synpunkter för det fall att penningpliktlikväl bör komma i fråga. SJavstyrker både löneavdrag och penningplikt som disciplinpåföljd. Juridiskafakulteten vid avstyrker kommitténs förslag omdisciplinpåföljder. Förslagetatt avskaffa de särskilda ämbetsstraffen a v s ä 11 n i n g och suspensionlämnas, såsom tidigare nämnts, utan erinran av JK, RÅ, , , och samt avstyrks av dejuridiska fakulteterna vid och . SJtillslyrker avskaffandet av suspension som disciplinpåföljd. Kommitténsförslag att ersätta avsättning som ämbetsstraff med e 11 privaträttsUgtavskedandeinstitut tillstyrks eller lämnas utan erinran av riksförsäkringsverketoch . Försvarets ci-vilförvaltning ifrågasätter om inte kommitténsuttalande alt arbetsgivaren i tveksamma fall bör avvakta utgången i brottmåletinnan avske-' dandefrågan slutiigt prövas bör las in i lagtexten elleråtminstone i motiven till ett blivande lagförslag. anser att detbör krävas att lagakraftägande dom i brottmålet föreligger innan frågan omavskedande slutiigt prövas. Såvitt gäller ordinarie domare och andra tjänste- mänmed fullmakt på tjänsten föreslår hovrätten att frågor om avskedande ianledning av brott eller grov eller upprepad tjänsteförseelse skall prövas avallmän domstol i den för brottmål stadgade ordningen utan annat föregåendeförfarande inför disciplinnämnd än prövning av frågan huruvida saken skallanmälas till åklagare. RÅ anser alt denföreslagna bestämmelsen om avskedande i 12 § disciplinlagen bör utformas intebara som en rätt utan fastmera som en skyldighet för arbetsgivare att tillsealt arbetstagare, som visat sig uppenbarligen inte vara skickad att inneha sintjänst, avskedas. Samma uppfattning uttalas av JK, hovrätten för NedreNorrland, SJ, statskontoret och Föreningen i anser att åtminstone vid oriktigmyndighetsutövning, mutbrott och brott mot tystnadsplikt frågan om avskedandeinte bör överlämnas tUl arbetsgivarens gottfinnande. Förhandlingsutredningenfinner det vara en mindre tillfredsställande konsekvens av förslaget omInförande av institutet avskedande i stället för avsättning som brottspåföljdatt frågan om arbetslagarens skiljande från tjänsten bryts ut ur brottmålet.Samma uppfattning har medicinalväsendets ansvarsnämnd och juridiska fakultetenvid . Det lämpligaste synesenligt RÅ.s mening vara att arbetsgivaren åläggs att i förekommande fall hosdomstol framställa yrkande att domstolen måtte besluta om avskedande.Arbetsmarknadsstyrelsen, länsstyrelserna i , ochGävleborgs län samt finner de synpimkter som i dettahänseende uttalals av ledamoten i hans reservation vara värda beaktande.Hovrätten för Nedre förordar att brotlmålsdomslolen tillåts alt på yrkandeav endera parten i samband'med brottmålet uppta frågan om avskedande tUlavgörande. Kammarrätteni ifrågasätter om inte skäl kan föreligga att införa en bestämmelsesom ger Kungl. Maj:t möjlighet att dispensera från disciplinpåföljd om särskUdaomständigheter föranleder därtill. Detföreslagna stadgandet om avstängning av arbetstagare från tjänstgöringkommenteras av hovrätten för Nedre , som utgår från att avstängningskall få ske på grund av både brott och annan tjänsteförseelse samt att beslutdärom skaU gälla ej endast tUls domstols dom vunnit laga kraft utan även underden tid därefter som kan förflyta tills arbetsgivarens beslut i frågan omavskedande vunnit laga kraft. Hovrätten förordar at lagtexen förtydligas idetta hänseende. Liknande synpunkter anförs av försvarets civilförvaltning. SAV finner det önskvärt att det av lagtexten klart framgår huruvida talan motavstängningsbeslut skall kunna föras inte bara genom besvär i administrativordning utan även "vid domstol. Poststyrelsen anser att bestämmelsen omatt avstängningsbeslut inte får meddelas mnan arbetstagaren haft tillfälle attyttra sig i ärendet bör utgå av praktiska skäl. 1975: 78 126 Ianslutning tiU den föreslagna bestämmelsen om arbetsgivares skyldighet altanmäla arbetstagare till åtal framhåller önskvärdhetenav alt förvaltningsmyndighet även får göra hänvändelse tUlåklagarmyndighet i utredningssyfle när tillfredsställande utredning inte kanåstadkommas hos förvaltningsmyndigheten. Poststyrelsen anser att disciplinärtförfarande är att föredra även vid vissa lindrigare brott, t. ex. olovligtförfogande över smärre belopp, och att det därför bör övervägas att sätta nedde för dessa brott stadgade påföljderna till böter för att därigenom möjUggöradisciplinärt förfarande. De föreslagnabestämmelserna till förekommande av dubbelbestraffning föranleder JK attkonstatera att ett helt invändningsfritt samordningssystem uppenbarUgen intekan konstmeras och att det finns anledning anta att de med kommitténs förslagförenade olägenheterna endast undantagsvis skall uppträda i praktiken.Poststyrelsen har med utgångspunkt från sin praktiska erfarenhet sammauppfattaing. och i föreslår attdomstol skall åläggas skyldighet att inhämta yttrande från arbetsgivaren iavskedandefrågan innan brottmålet avgörs. Varken kommitténs eller reservantensförslag utgör emellertid enligt uppfattning en godtagbar lösningav sammankopplingen mellan dom och avskedande. Hovrätten för Nedre Norrlandanser alt den föreslagna regeln i 33 kap. 5 § BrB kan vålla en del praktiskaproblem och anger två tänkbara lösningar. Den ena innebär att domstolen efterett inledande skede av huvudförhandlingen fattar ståndpunkt i själva saken ochförst därefter inhämtar yttrande av arbetsgivaren. Den andra lösningen, somdock enligt hovrättens mening är så omständlig att den om möjligt börundvikas, går ut på ett förfarande som efter mönster av 34 kap. 10 § BrBtiUåter omprövning av påföljden. En liknande konstruktion skisseras av FöreningenSveriges tingsrättsdomare. Hovrätten för Nedre kon-' staterar vidareatt den föreslagna bestämmelsen i 8 § disciplinlagen synes medge attarbetstagare, som av domstol med stöd av 33 kap. 4 § BrB meddelats påföljdseftergiftför viss gärning, åläggs disciplinpåföljd för samma gärning, vUket inle ärmöjUgt enligt gällande rätt. För att undvika denna konsekvens förordarhovrätten att orden "till påföljd" i förstnämnda bestämmelse fårutgå. anser att det bör särskUt anges att arbetsgivare inte fåringripa med disciplinpåföljd sedan åtal väckts eller anmälan tUl åtal gjorts. Kommitténsförsök att lösa dubbelbestraffningsproblemet kritiseras av överåklagaren iStockholms åklagardistrikt samt länsåklagarna i län och Västmanlandslän. överåklagaren anser att det i varje fall bör övervägas att tillskapasådana regler att kumulering i görligaste mån kan komma tUl stånd mellanbrottmål mot arbetstagare och civilmål, av- Prop.1975: 78 127 seendedomstolsprövning enligt 18 § disciplinlagen av avskedande ellerdisciplinpåföljd som grundas på samma brottslighet. Götahovrätt har ingen erinran mot den föreslagna preskriptionsfristen på två årvid disciplinpåföljd men anser i likhet med RÅ att en preskriptionsregel ävenbör finnas för avskedande. ställer sig tveksamtUl en preskriptionslid i fråga om medicinalärenden, enär en delskador, t. ex. vissa strålskador, uppttäder först . NämndenvUl dock inte föreslå någon särskild preskriptionsfrist för medicinalpersonal. Detföreslagna förfarandet i disciplinärenden lämnas i hu-vudsak utan erinran avteleverket, , utredningen rörande ökadanställningstrygghet m. m. och . anser dock i likhet med SAV ochlönesystemutredningen att den föreslagna ändringen i förvaltningslagen äralltför långtgående, medan understryker vikten av attarbetstagaren har rätt tUl biträde av försvarare infor disciplinmyndighet. Densenare frågan berörs också av länsstyrelserna i och Hallandslän, som påpekar att arbetstagaren då fråga är om avskedande kommer i enväsentiigt sämre ställning enligt kommitténs förslag än vad som gäller f. n, dåavsättningsfrågan oftast prövas av domstol med möjlighet att förordna offentligförsvarare.