prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — Mot denna begränsning åberopar fakulteten att dengör det omöjligt att på ett meningsfullt sätt knyta samman inflytandet ibolagsstyrelserna med inflytandet över företaget i övrigt, om arbetsgivareninte intar en positiv attityd. Vidare är, anför fakulteten, gränsen mellanproduktionsbeslut och beslut i arbetsledningsfrågor oskarp ochgränsdragningsproblemen kommer att bli legio. Fakulteten framhåUer dessutom attden uppräkning av frågor som kommittén gör kan uppfattas som ett stäUningstagandeav lagstiftaren till var gränsen för arbetstagarnas medinflytande bör gå. Enkonkretisering av det område som skall omfattas av regeln rörande inflytandeavtaltorde dock, enligt fakulteten, vara ofrånkomlig med hänsyn till den kvarievandestridsrätl som kopplats till den. Fakulteten anser att man bör välja enformulering som täcker alla frågor, som förelagsledningen har 1975/76:105 Bilaga 1 80 attta StäUning till, men avgränsa mot den typ av frågor som regleraskoUektivavtalsvägen. ÄvenÄÖ sätter i fråga om det är möjligt att dra någon klargräns mellan arbetsledningsfrågor och företagledningsfrå-gor. Även en rad andra remissinstanser berör frågan omvilka områden som bör omfattas av lagens regler om inflytandeavtal. SAF hävdar att redan de regler om medinflytande ochom kvarievande stridsrätl som kommittén föreslår ligger på gränsen till vad somär praktiskt möjligt att tillgodose i en förhandlingssituation. SAF avvisartanken på en formlig medbestämmaderält eller vetorätt för de anstäUda i rena företagsledningsfrågor.Detta gäller produktionsinriktning, inköp och försäljning, vinstdisposilion,prisfrågor, marknadsföring samt produktionsplanering, såväl den långsiktigasom den dagliga produktionsledningen. Enligt SAF är del omöjligt att bedriva eneffektiv verksamhet om de anstäUdas synpunkter och godkännande skall inhämtasföre varje åtgärd. SAF menar att konsekvensema skuUe bli helt förödande, om denämnda frågorna skulle underkastas kvarievande stridsrätt i enlighet medreservanternas förslag. SAF framhåller att reservanternas ståndpunktbeträffande företagled-ningsfrågor inte tar någon hänsyn till de särskildabesluts- och ansvarsregler som gäller enligt aktiebolagslagstiftningen. Enligtolika slag av speciallagstiftning av betydelse för företagens verksamhet ärstyrelse och verkställande ledning såväl slraffrättsligt som ekonomisktansvariga för företagens åtgärder i olika hänseenden. Detta beaktas inteheller av reservanterna. Föreningen framhåUer vidare attarbetsgivarorganisationerna inte har mandat att förhandla om kollektivavtal sominskränker bolagsstämmans eller styrelsens befogenheter enligtaktiebolagslagen. Som exempel på viktiga områden som däremot ägnar sig förmedinflytande nämner SAF de anställdas medverkan i företagetsskyddsorganisation samt handläggande av arbetsmiljö- och vissarationaliseringsfrågor. Ett i viss mån annorlunda exempel erbjuder enligt SAFpersonalpolitiken. Ett rimligt inflytande för de anställda bör finnas i frågaom de personalpolitiska strategierna i företaget. Den dagliga personalledningenmåste däremot enligt SAF vara förenad med den direkta arbetsledningen. SAFkonstaterar att avsikten med bestämmelserna om inflytandeavtal och kvarievandestridsrätt är att inflytandefrågorna skall finna sin lösning i de reguljärariksavtalen. Det säger sig självt, menar föreningen, att det i praktiken inteframstår som möjligt att i traditionella riksavtal inta en sådan regleringrörande arbetsledningsfrågor att därmed åstadkommes en lösning för hela denmängd av konkreta arbetsledningsfrågor, som hänför sig till varje enskiltföretag. Det kan även betvivlas att regleringen i riksavtalen kan ske utan stödfrån de centrala organisationernas sida. Medverkan från dessa torde, anserSAF, också i praktiken vara erforderlig för att åstadkomma en lämpligavgränsning av arbetsledningsbegreppet. ÄvenSHIO motsätter sig tanken på en formell medbestämmanderätt för Prop.1975/76:105 Bilagal 81 deanstäUda i företagsledningsfrågor. Också när det gäller mindre och till-fäUigainskränkningar av driften måste, enligt SHIO:s mening, företagen även ifortsättningen äga rätt att själv, efter vederbörligt samråd, bestämma om ennedskärning av personalstyrkan måste ske. SPF, som ansluter sig till kommitténs förslag,menar att de centrala förhandlingarna bör resultera i principavtal som drarupp mål och ramar. De måste emellertid lämna utrymme för de lokala parterna attträffa avtal som passar den egna enheten. Föreningen framhåUer att i lokalamedbestämmandeavtal bör kunna tas in regler för samråd vid rekrytering ochanstäUning av ledande personal. SPF påpekar även att begreppet inflytande börbytas ut mot medbestämmande. KABansluter sig i princip till att de i motiveringen tUl regeln om inflytandeavtalnämnda frågorna skall anses ligga utanför arbetets ledning och fördelning. Omexempelvis medlemmama i en bostadsrättsförening har valt att för ett visstarbete anlita entreprenör, bör emellertid, anför KAB, klarare regler ge vidhanden att en sådan fråga ligger utanför begreppet. Arbetsmiljöutredningenuttalar att även om vissa delar av arbetsmiljöområdet närmast ingår iföretagsledningen, är det uppenbart att en betydande del av arbetsmiljön,främst det direkta arbetarskyddet, omfattas av arbetstagarsidans rätt attpåfordra avtalsreglering. Utredningen uttrycker en förhoppning om att den av kommitténföreslagna ordningen skall leda till en fortsatt och intensifieradavtalsreglering på detta område. finner det naturligtatt man i det fortsatta lagstiftningsarbetet uttalar ett starkare stöd för attmedinflytandeavtal kommer till stånd inom områden som arbetsmiljö ochföretagshälsovård. Liksom på förhandlingsrättens område behandlarnågra remissinstanser särskilt möjligheterna att genomföra lagförslaget vid desmå och medelstora företagen. SHIO har efter kontakter med sinadelägarorganisationer funnit att ett ökat inflytande inte kan accepterasförsåvitt inte arbetstagarna påtar sig ett motsvarande ekonomiskt ansvar.Gemensamt för egenföre-tagare är att de är personligt ansvariga för ingångnaförbindelser med samtliga personliga tillgångar. Detsamma gäUer ävenfamiljeföretag som drivs i aktiebolagsform där företagaren och dennes hustmvanligen genom personlig borgen påtagit sig betalningsansvar när det gäUerbankåtaganden och liknande. påpekar vidare att denanstäUde inte är bunden till sin arbetsplats och att han därför kan helt lämnaett företag utan ansvar för företagets framtid, trots att han medverkat tillett beslut som kan få klart negativa effekter. SHIO finner ej anledning att motsätta sigutredningens förslag om medinflytande i frågor om ingående avanstäUningsavtal. SHIO framhåller att samarbete bmkar förekomma idessa frågor. Enligt SHIO:s uppfattning kan dock regler om medbestämmande närdet gäUer uppsägning eller avskedande av arbetstagare enligt kommitténsförslag och reglerna i lagen om anställningsskydd komma i konflikt medvarandra. 6-Riksdagen 1975/76. Prop.1975/76:105 Bilaga 1 82 menaratt om det genomförs en lagstadgad medbestämmanderätt i dessa frågor måste ilagstiftningen tas upp bestämmelser som reglerar den fackligaorganisationens ekonomiska ansvar om skadeståndsfrågor skulle bli aktuella. ifrågasätter om det är sakligtmotiverat att i bestämmelsen om inflytandeavtal inbegripa spörsmål rörandehävande av arbetsavtal eller eljest meddelande av påföljd för arbetstagare sombegått avtalsbrott. På dessa områden är arbetsgivarens bestämmaderätt starktkringskuren och hans beslut kan underkastas rättslig prövning. Det är ocksåenligt hovrätten svårt att finna en lämplig samverkansform för dessa fall därmotsatsställningen arbetsgivare/arbetstagare är särskilt markerad. Hovrättenanser att kommittén inte heller har lyckats med den uppgiften. Särskiltviktig, menar hovrätten, är frågan om arbetsmarknadens parter över lag när detgäUer det mest betydelsefulla inflytandeområdet, arbetets ledning och fördelning,kan skapa samverkansformer som innefattar en lämplig avvägning mellan de olikaintressen - inte endast parternas egna - som gör sig gällande i sammanhanget.Kommittén har inte gått närmare in på hur en inflytandereglering kan utfalla ipraktiken. Hovrätten tillägger att kommittén inte heller berört vad en djuptingripande reglering kan få för följdverkningar på tillämpningen avrättsregler och på rättsförhåUanden som byggts upp från helt andrautgångspunkter. SFO anser att det bör övervägas att tiltföra regelnom inflylandeavtal bestämmelser om rätt också för arbetsgivarsidan att påkallaavtalsreglering i inflytandefrågor, i varje fall om det kan visas att frågornavarit föremål för lokala förhandlingsframställningar enligt bestämmelserna omförhandlingsrätt i 12 och 13 §§ FKL. I många fall skuUe, anför SFO, säkerligenen avtalsreglering innebära väsentliga fördelar för det löpande arbetet i företagetJämfört med ett tidsödande och kostnadskrävande lokalt förhandlingsförfarande,som dessutom genom uppskovsskyldigheten gör beslutsprocessen besvärandelångsam. och arbetsgruppen inom juridiska fakidteten vidStockholms universitet föreslår en regel som gör kollektivavtalsbestämmelserom inflytande slutna före den nya lagens ikraftträdande ogiltiga. En andraåtgärd som enligt arbetsgmppen bör övervägas är utformandet av dispositivaregler om inflytande. Även är inne på tanken attlagen bör tillföras vissa minimibestämmelser. talarom en baslag vars bestämmelser bör göras dispositiva så att de kan anpassasefter branschbehov, om arbetstagarsidan begär en avvikande reglering. Kommitténs förslag om s. k. kvarievande stridsrättsom medel för att understödja de fackliga organisationernas krav påkollektivavtal om rätt till inflytande utsätts som redan nämnts för kritik frånskilda utgångspunkter. Även remissinstanser som i princip accepterarkonstraktionen med kvarievande stridsrätt har invändningar att göra. 1975/76:105 Bilaga 1 83 De flesta remissinstanser somföreträder arbetsgivarintressen kan tänka sig att acceptera kommitténs förslagom kvarievande stridsrätt under förutsättning att deras invändningar påsärskilda punkter beaktas. Till denna kategori hör KAB, Landstingsförbundet.KFO, domänverket, SAF, SHIO och . I brist på annat lämpligt förslagsäger sig KAB och KFO godta kommitténs lösning med kvarievande stridsrätt.Samtidigt understryker KAB att denna stridsrätl måste kunna begränsas inödsituationer. Landstings-JÖrbundet tillstyrker förslaget men anser att detbehövs ytterligare preciseringar av begreppen "påkalla" och"annan reglering" i den föreslagna texten till 34 § FKL. Vidare börenligt förbundet reglema om kvarievande stridsrätt kompletteras med regler omsamordning när en stridsfråga berör flera arbetstagarorganisationer. De steg påvägen mot en demokratisering av arbetslivet som redan tagits inom domänverkethar, anför verket, varit till gagn för verksamheten. menar att denkvarievande stridsrätten i princip kan anses användbar. Dock bör en preciseringav begreppet "arbetets ledning och fördelning" ske. Enligt SAF:s mening bör regeln omkvarievande stridsrätt gälla endast beträffande sådana inflytandefrågor somaktualiserats i samband med förhandlingarna och beträffande vilka parterna ärense om att varken någon positiv eller någon negativ lösning åstadkommits. SFOframför liknande synpunkter. SHIO säger sig vara motståndaretill ett system som tillåter legala strejker under pågående avtalsperiod. Föratt arbetsmarknaden och därmed också företagen skall fungera på etttillfredsställande sätt krävs att det råder arbetsfred. Det kan därförfömlsättas, anför SHIO, att de frågor som kan utgöra bakgmnd till åberopande avkvarievande stridsrätt las upp till behandling i sanband med att kollektivavtalträffas och att dessa frågor därvid även löses. Endast under dessafömtsättningar och med stor tvekan accepterar organisationen kvarievande stridsrätt. som anser att tanken bakom en avtalsreglering i enlighet medkommitténs förslag är riktig, uttrycker förbundet oro inför konsekvenserna avden kvarievande stridsrätten. Alla torde enligt förbundet vara ense om att ettkollektivavtal med kvarievande stridsrätl saknar egentligt värde. Riskerna medden kvarievande stridsrätten fömtsätts kunna elimineras genom det huvudavtal,som SAF och LO-TCO förväntas träffa före den planerade tidpunkten för lagensikraftträdande och som skulle dra upp rikUinJema för partemas agerande på förbundsplanet.Ett dylikt huvudavtal är, anser förbundet, en fömtsättning för attkonstraktionen med kvarievande stridsrätt skall kunna accepteras. Förbundetanför vidare att mycket synes tala för att arbetsmarknadens parter borde gestiltfälle att söka träffa överenskommelse i inflytandefrågorna i samband med1977 års avtalsförhandlingar och innan något beslut om lagstiftning över huvudtaget fattas. Förbundet framhåUer vidare att Prop.1975/76:105 Bilaga 1 84 medden utvidgning av inflytandeområdet och därmed området för den kvarievandestridsrätten, som löntagarreservanterna begär, skulle huvudavtalet inte täckaalla de inflytandefrågor, som arbetarpartema kunde komma att aktualisera.Därmed skulle, menar förbundet, den kvarievande stridsrätten bli en definitivfara för arbetsfreden och helt oacceptabel, om ett rimligt svenskt näringslivskall kunna upprätthållas. SFO, , och släUer sig helt avvisande till den kvarievandestridsrätten. SFOanser att gmnderna för fredsplikten rubbas i väsentlig utsträckning om man, somkommittén föreslår, öppnar möjlighet till fackliga strider under tid dåkoUektivavtal gäller mellan parterna. Det är för övrigt, menar SFO, sannoliktatt bestämmelsen om den kvarievande stridsrätten skulle få en huvudsakligenillusorisk prägel, eftersom arbelsgivarpartema troligen skuUe komma att vägraatt över huvud taget sluta avtal utan att alla aktualiserade frågor och därmedden totala fredsplikten garanterats. SFO framhåller att inom organisationen ärrespektive företag avtalsslutande part på arbetsgivarsidan, vilket, redan medkommitténs förslag, skulle innebära en form av lokal stridsrätt påSFO-områdel. SFO pekar också på att det modema samhäUets effektivanyhetsförmedling och den uppmärksamhet som ägnas arbetsmarknadsfrågor innebäratt redan varsel om konflikt eller ibland redan strandningssituationer ärförhåUanden som kan leda till starkt negativa konsekvenser för företagen. Omtrots allt någon form av kvarievande stridsrätl införs, vill SFO framhåUa alldet måste utformas regler av innebörd att kvarievande stridsrätt bara kan gäUaunder den avtalsperiod, som följer på den förhandling då påkallandet skett.Vill man hålla frågan levande över flera avtalsperioder, måste den alltsåaktualiseras på nytt. Sveahovrätt framhåUer att nu gällande bestämmelser inte i och för sig hindrar avtalom rätt tiU inflytande och att de föreslagna reglema inte garanterartillkomsten av sådana avtal ens där så har påkallats. Det kan förväntas altvarje initierad part på arbetsgivarhåll ställer som villkor för avtalsslut attdet inte lämnas utrymme för kvarievande stridsrätt. På det psykologiska planettorde emellertid enligt hovrätten det nya systemet kunna få mycket storbetydelse för skapande av inflytande genom koUektivavtal. AD är inne på sammalinje och konstaterar att det nu liksom tidigare är styrkan i parternasförhandlingspositioner som blir avgörande för om och i vad mån eninflytandereglering kommer till stånd. Även från arbetstagarorganisationernas sidaframförs kritik mot kommitténs förslag om kvarievande stridsrätt. LO ansersålunda att konstraktionen och värdet av den kvarievande stridsrätten kandiskuteras, men tillstyrker ändock förslaget med vissa ändringar. Dessainnebär, i överensstämmelse med LO:s uppfattning om tillämpningsområdet för 26§ FKL, att stridsrätten skall vara lika omfattande som den allmännaförhandlings- 1975/76:105 Bilaga 1 85 Vidare anser LO, liksom även TCO, att lagstiftareninte skall ange när förhandlingar om medbestämmandefrågor skall ske. Det börvara en fråga för arbetsmarknadens parter att själva reglera. LO framhåUer attdetta inte behöver innebära att fredsplikt aldrig kommer att gälla.Organisationen anser det vara ett gemensamt intresse för parterna påarbetsmarknaden att, liksom hittUls, även få vissa fredsperioder.Slutligen framhåller LO att en stridsåtgärd får vidtas endast när den intestrider mot lag, avtal eller förbundets stadgar. /SR tillstyrker förslaget om kvarievande stridsrätt. anseratt den kvarievande stridsrätten skall gäUa alla frågor som partema intereglerat i koUektivavtal oavsett om sådan reglering påkallats eller ej. SPFanser alt kopplingen till förhandling om löne- och anstäUningsvUlkor ärolämplig, emedan företaget inte skall kunna köpa sig fritt från medinflytandet. Den s. k. negativa regleringen i koUektivavtal kritiserasallmänt av TCO, och Arkitektförbundet.TCO anser att fredsplikt skall råda endast i frågor som uttryckligen reglerasi kollektivavtal. Organisationen konstaterar att förbud mot negativ regleringhar stadgats i bestämmelsen om kvarievande stridsrätt men att denna bestämmelsegäller endast under vissa föratsättningar. TCO menar att reglerna ominflytandeavtal och kvarievande stridsrätt helt kan utgå och ersättas med enbestämmelse som ger klart uttryck för ett förbud mot negativ reglering.Arbetsgruppen inom juridiska fakulteten vid och anser det olämpligt att skriva in principen om dedolda klausulerna i den nya lagstiftningen. Arbetsgrappen menar att denföreslagna vägen synes bli mindre effektiv då kopplingen mellan de tvåavtalstyperna innebär att arbetsgivaren kan dra in inflytandefrågorna ilöneavtalen och där använda dem som bytesobjekt. Transportarbetareförbundetefterlyser en regel som innebär att de dolda klausulerna upphör att gäUa ochföreslår ett altemativ av skiljedomskaraktär. Liksom arbetsgmppen förordarförbundet även en lösning som innebär att inflytandeavtalen löper tills vidaremed uppsägningstid, medan löneavtalen i enlighet med rådande tradition skalllöpa . Åsikten att den kvarievandestridsrätten tillkommit för att arbetstagarsidan skall tillföras ett verksamtpåtryckningsmedel och därför primärt bör kunna tillgripas endast avarbetstagarsidan framförs av /SR, , Hotell- ochrestauranganställdas förbund samt . understryker att rätten tillkvarievande stridsrätl i första hand bör tillkomma arbetstagarorganisationcentralt. Det bör dock finnas möjlighet att delegera den kvarievandestridsrätten till den lokala organisationen. SAF och SFO anser att arbetstagarsidan bör åläggas krav påskriftlig form när den aktualiserar sina medinflytandekrav. 1975/76:105 Bilaga 1 86 bevisfrågor kring fredspliktens omfattning bör undvikas.Förutom skriftlighetskravet nämner hovrätten att det bör övervägas att införabestämmelser om att påkallandet av inflytandereglering måste vara preciseratsåvitt gäUer arten av frågor och formen för inflytandet för att kvarievandestridsrätt skall kunna inträda. KFO anser att frågan omsympatiåtgärder i samband med kvarievande stridsrätl bör bli föremål för ytterligareöverväganden innan lagen kan träda i kraft med den föreslagna lydelsen avstridsrättsreglerna. Även SFO och KAB SläUer sig avvisande till sympatiåtgärderi detta sammanhang. 5.3.2 Andra former för arbetstagarinflytande.Partssammansatta organ Vissa av remissinstanserna tar isina yttranden upp löntagarreservanternas uttalanden av innebörd attlagstiftningen eventuellt bör innehålla även vissa regler om medbestämmanderätteller självbestämmanderätt på särskilt angivna områden. Vidare ägnas i åtskilligayttranden uppmärksamhet åt frågan om inrättande av partssammansatta organ påarbetsplatserna. SAF menar attlöntagarreservanternas resonemang angående förhandlingsrätten skuUe kunnautmynna i ett förhållande som vore liktydigt med en åtminstone temporär fackligvetorätt mot förändringar. Att påtvinga arbetsgivarna ett sådant fackligtenvälde skulle, anser SAF, inte främja den förhandlingsvilja och densamförståndsanda som med möda byggts upp i vårt land. Del skuUe inte hellervara till gagn för effektiviteten i den produktion som ensam skapar välstånd.SFO framhåller att en i lag stadgad vetorätt kräver ett förtydligande av vadsom skall gälla som ansvarsfördelningen mellan parterna. TCO understryker att kommitténs lagförslag måstekompletteras för att ge garantier för ett reellt medbestämmande. Det ärnödvändigt, anför TCO, att det i lagen införs en bestämmelse av innebörd attavtalsslutande arbetstagarorganisation ges en permanent vetorätt. Som LO:s ochTCO:s representanter i utredningen framhåUit i sin reservation torde det varaytterligt svårt att dra en gräns mellan vad som är företagsledningsfrågor ocharbelsledningsfrågor. TCO anser alt en lagbestämmelse som ger arbetstagamavetorätt endast i arbetsledningsfrågor skuUe kunna leda till ständigalolkningstvister om lagens innebörd. En sådan ordning är enligt TCO:s meningoacceptabel. framför krav på en centralfacklig vetorätt. förespråkar vetorätt vid tillsättandeav företags- och arbetsledning. LO framhåUer att frågan om vetorättär otillräckligt belyst och att underlag saknas för en bedömning av hur ettsystem med central facklig vetorätt skulle fungera i praktiken. LO finner dockidén vara värd att prövas i det fortsatta reformarbetet. Arbetsmiljön ochförelagshälsovården, personalpolitiken, löneformer och löneutbetalning ocharbetstidens förläggning är de områden som i första hand nämns i diskussionenom självbestämmanderätt för arbetsta- 1975/76:105 Bilaga 1 87 SPF, SFO och domänverket är positivt inställda till attarbetstagarna får ett avgörande inflytande på frågor om arbetsmiljö ochföretagshälsovård. Arbetsgruppen inom juridiska fakulteten vid Stockholtnsuniversitet nämner arbetarskydd, arbetsmiljö, matsalar och andra socialaanordningar som tänkbara områden. Enligt arbelsgrappens uppfattning förutsätterdock en lagsttftning ytterligare utredning. De nämnda remissinstanserna påpekaratt självbestämmande måste ske inom fastställda budgetramar. Frågan om ansvaret för fattadebeslut vid självbestämmanderätt för arbetstagarna berörs av SFO ocharbetarskyddsstyrelsen. SFO framhåller att självbestämmande kräver ettförtydligande av ansvarsfördelningen. Ar-betarskydddsstyrelsen menar att om enny lagstiftning medför att bestämmanderätten inom företagen över t. ex.planering av driften, arbetsledning eller arbetsinstmktioner förskjuts frånarbetsgivaren, frågan uppkommer om detta låter sig förena med det nuvarandeansvarssystemet i arbetarskyddslagstiftningen. LO hävdar att löntagarna bör ges rätt tillsjälvbestämmande i vissa frågor som berör dem och nära.Självbestämmanderätten måste enligt LO utövas inom i förväg uppdragna ramaroch utformas som en rättig-hel, som den koUektivavtalsslutandearbetstagarorganisationen kan ta i anspråk i samband med förhandlingar ommedbestämmande. LO anser att självbestämmanderätt bör ges beträffandelöneformen, arbetstidens förläggning och företagshälsovården. Löneformen har iden företagsdemokratiska försöksverksamheten visat sig ha stor betydelse förde åsyftade förändringarna i arbetsorganisationen. Även inom vissa givnatidsramar är detaljregleringen av arbetstiden värdefuU för arbetstagarna. Närdet gäUer företagshälsovården understryker LO vikten av att arbetsgivama åläggsatt ställa tillräckliga ekonomiska resurser till förfogande. LO konstaterar altmedlemsförbunden stäUt krav på självbestämmanderätt även i frågor som rörarbetsmiljön och personalpolitiken. På dessa två områden anser emellertid LOatt det krävs ytteriigare underiag, innan organisationen kan ta slutgiltigställning tUl självbestämmandets utformning och omfattning. TCO anser att arbetstagarna bör gessjälvbestämmanderätt i arbetsmiljö-och hälsofrågor samt i bl. a.personalpolitiska frågor såsom introduktion, omplacering och utbildning och iarbetsorganisatoriska frågor såsom ar-betsutformning, arbetsutvidgning,arbetsväxling och liknande frågor. anseratt den lokala fackföreningen skall ha det slufliga avgörandet åtminstone närdet gäUer frågor som rör hälsovård, arbetsmiljö, arbetarskydd, omflyttning ochnyanställning.