prop · FY03103 · 1975-12-31 00:00:00 — Iremissprotokollet vid 18 kap. 7 § vilket lagrum reglerar besvär över beslutenligt nya lagen uttalas att förvaltningslagens regler om bl. a. vem spm är taleberättigadinte passar, när registreringsmyndigheten bifallit en ansökan om registrering,och att det därför i departementsförslaget förutsätts att i sådant fall talanliksom f. n. får föras mot bolaget vid allmän domstol. Härmed torde åsyftas attden som menar sig ha lidit förfång till följd av en registrering skulle kunnaenligt allmänna rättsgrundsatser föra talan vid domstol mot bolaget, närmast enfastställelsetalan, och sedan direkt på grund av domen eller med stöd av dennafå registreringen upphävd. Det är inte uteslutet att detta kan vara möjligt ivissa undantagsfall. Även om så inte skulle vara förhållandet, synes emellertidnågon bestämmelse inte behövas, bl. a. med hänsyn tiU föreskriften i 8 kap. 15§ andra stycket alt rält att göra anmälan om vem som utsetts tUlstyrelseledamot m. fl. liksom anmälan om ändring i sådant hänseende tUlkommerockså den som anmälningen gäller. 18 kap. 6 § Beträffande tillämpningen av detta lagrum vid sådan kapitalnedsättning,som kräver tillstånd av rätten enligt 6 kap. 6 §, göres i remiss-protokoUet ettuttalande av innebörd att bestämmelserna i förevarande paragraf hindrar alt enför nedsättningen erforderlig ändring av bolagsordningen registreras innananmälan föreligger om rättens tillstånd att verkställa nedsättningen. Emellertidsynes bestämmelsen i sista punkten av 6 kap. 7 § tredje stycket förutsätta, attändringen av bolagsordningen skall registreras redan i samband medregistreringen av bolagsstämmans beslut om nedsättningen av aktiekapitaletenligt 6 kap. 4 §. Det må i sammanhanget framhållas,att den registrering av rättens tillståndsbeslut, som enligt 6 kap. 7 § medför attaktiekapitalet anses nedsatt, sker lill följd av underrättelse från rätlen ochinte fömtsätter någon anmälan från bolagets sida. Detförhållandet, att ändringen av bolagsordningen registreras i samband medregistreringen av nedsättningsbeslut enligt 6 kap. 4 §, medför att det under enövergångstid kommer att föreligga en skillnad mellan den registreradebolagsordningens bestämmelser om aktiekapitalels storlek och det registreradeaktiekapitalet. Detta torde emellertid inle innebära någon nämnvärd olägenhet. Förevarandeparagraf har i formellt hänseende den innebörden att den i angivna fall utgörhinder för registrering av beslutad ändring av bolagsordningen om inte därmedsammanhängande ökning eller nedsättning av aktiekapitalet registreras.Paragrafen ger däremot inte något direkt uttryck för regeln, att ökning ellernedsättning av aktiekapitalet inte får registreras utan att samtidigtregistrering sker av motsvarande ändring av bolagsordningen. Även om en sådantillämpning måhända kan utläsas av innehållet i 9 kap. 14 § tredje stycket,synes det dock i tydlighetens intresse vara att förorda att texten tillförevarande paragraf jämkas så att den omfattar även den sist angivnasituationen. Förslagsvis kan paragrafen ges följande lydelse: "Registreringav beslut om ändring av bolagsordningens beslämmelser om aktiekapitalet, maximikapitaleteller minimikapitalet eller om aktiemas nominella belopp och registrering avbeslut om ökning eller nedsättning av aktiekapitalet skall ske , omändringen av bolagsordningen eller ökningen eller nedsättningen avaktiekapitalet är nödvändig för att aktiekapitalets storlek skall bli förenligmed bolagsordningen." Detremitterade förslaget innebär, liksom aktiebolagsutredningens förslag, attförfaranden i strid mot lagen i motsats till vad som gäller lämnas straffriai stor utsträckning. Häremot är i princip intet att invända. De skäl somåberopats för straffbestämmelsernas slopande är i stort sett hållbara. Någrasituationer, som kan vålla tvekan, skall dock här diskuteras. Aktiebolagsutredningenbehöll i sitt förslag den i gällande rätl upptagna straffsanktionen motförfaranden som innebär utbetalning på aktier i strid mot lagen. Utredningenkonstaterade härvidlag, alt återbäringsskyldigheten för dem som beslutat omeller eljest medverkat vid utbetalningen visserligen kanske i och för sig kundeanses utgöra tillräckligt skydd både för aktieägama och för borgenärema.Emellertid kunde, ansåg utredningen, ett utmönstrande av straffbestämmelsentänkas leda till att respekten för utbelalningsförbudet undergrävdes; detta förbud vore en av grundpelarna i aktiebolagsrättenoch utgjorde mer eller mindre en förutsättning för upprätthållande av principenom att aktieägarna inte svarar för bolagets förbindelser med mer än aktiekapitalet(s. 405 i betänkandet). I det remitterade förslaget har emellertid den nuifrågavarande straffbestämmelsen borttagits, eftersom återbäringsskyldighetenvid sidan av slraff för förskingring, oredlighet mot borgenärer m. m. ansesutgöra tillräcklig sanktion. Självfallet talar åtskilligt föraktiebolagsutredningens ståndpunkt i denna del men lagrådet finner sig dockkunna godta den mening som kommit till uttryck i remissförslaget. Jfr vad som anföresvid 12 kap. 5 §. Enligt detremitterade förslaget skall intyg av bank eller kvalificerad revisor om vissaförhållanden ingivas i åtskilliga registreringsärenden, nämligen sådana somavser bolagets bildande (2 kap. 9 §), nyemission (4 kap. 12 §), utbyte ellernyteckning av aktier på grund av skuldebrev (5 kap. 14 §) och fusion (14 kap. 3och 5 §§). Lämnas i sådant intyg uppsåtligen osann uppgift kan, såsom iremissprotokollet påpekas, ansvar för osant intygande inträda jämlikt 15 kap.11 § . Föreligger endasl oaktsamhet är förfarandet ej straffbartoch skadeståndsskyldighel kan ej göras gällande enligt vanliga utomobligaloriskaregler. Den eventuella skadan för aktieägare eller borgenärer utgöresnämligen av s. k. ren förmögenhetsskada (1 kap. 2 § skadeståndslagen), ochsådan skada är i allmänhet ersättningsgill endasl när den vållats genom brott(jfr 2 kap. 4 § samma lag). Det må anmärkas att den i 15 kap. 2 § i förslagelstadgade skadeståndsskyldigheten för revisor givetvis ej omfattar sådanlskadeståndsansvar för en utomstående revisor som avses. Den tillsyn somutövas över banker och kvalificerade revisorer torde emellertid varatillräcklig som återhållande moment i nu berört hänseende. Därtill kommer attdel i fråga om revisorsintyg lär få anses föreligga en kontraklssituationeller i vart fall etl kon-traklsUknande förhållande mellan bolaget och revisornvid tillhandahållandet av nu avsedda intyg och att oaktsamhet vid intygelsavgivande följaktligen ibland bör kunna leda till skadeståndsskyldighelgentemot bolaget enligt kontraktsrättsliga grundsatser. I händelse av bolagetskonkurs kan skadeståndsfordringen i så fall göras gällande av konkursboet; 77§ konkurslagen. På grund av det sagda finner lagrådet att slraff kan undvaras idenna del. Enligt punkt 4 av paragrafen i dess lydelse ilagrådsremissen skall straff drabba den som uppsåtligen eller av oaktsamhetbryter mot 17 kap. 3 § första stycket, dvs. vid emission av skuldebrev enligt 5kap. försummar att iaktta att förhållandet mellan antalet bundna och aritaletfria aktier inte får ändras i strid mot det i bolagsordningen intagnaförbehållet, därest den i emissionsvillkoren medgivna utbytes- ellerteckningsrätten skulle utnyttjas till fullo. Emellertid har överträdelse av deni detta hänseende mera centrala bestämmelsen i 17 kap. 2 § tredjestycket inte belagts med straff, sannolikt därför att en effektiv kontroll avbestämmelsens efterlevnad sker genom registreringsmyndighetens försorg.Motsvarande kontroll bör kunna utövas också i fråga om 17 kap. 3 § förstastycket. Med hänsyn härtiU torde straff för överträdelse av sistnämnda lagmmkunna undvaras. Enligt3 kap. 4 § och 14 kap. 13 § skall aktiebrev i vissa situationer makuleras. Iremissprotokollet uttalas att, om makulering inte sker på föreskrivet sätt ochhandlingen därefter kommit i godtroende förvärvares hand, den ansvarige kanbli skyldig att ersätta bolaget vad det tvingats utge tUl förvärvaren på grundav handlingen. Motsvarande skadeståndsskyldighet kan enligt vad som anföresinträda även i en del andra fall, såsom när innehåUet i aktiebrev bliviloriktigt eller vederbörlig påskrift inte skett på brevet. Lagrådet vill tUlundvikande av missförstånd påpeka, att föredraganden här i förbigående snuddatvid en omstridd fråga. Förslaget innehåller i fråga om aktie ingen motsvarighettill skuldebrevslagens bestämmelser om löpande skuldebrevs s. k. negoliabilitel(15 § skuldebrevslagen). I vad mån ett aktiebolag ändock är avskuret från attmot godtroende innehavare av aktiebrev göra gällande, att aktien inte ärbärare av aktierätt, att utdelning erlagts till föregående innehavare osv. ärhögeligen ovisst (jfr , Lärobok i värdepappersrätt, 5:e uppl., s. 167 medhänvisningar). Det får överlämnas åt rättstillämpningen att avgöra vad somhärvidlag skall anses gälla.. Jfr uttalande i specialmotiveringen till 6 kap. 1§. Lagenom införande av aktiebolagslagen Denföreslagna aktiebolagslagen och den föreslagna bokföringslagen har sådantsamband med varandra alt de bör träda i kraft . I de remitteradeförslagen har tidpunkten för ikraftträdandet satts till , Debåda lagarna bUdar tillhopa ett omfattande lagkomplex med åtskilliga nyheterdelvis av stor betydelse för företagens verksamhet. Det ligger därför i sakensnatur att företag, branschorganisationer och myndigheter behöver få tid på sigatt penetrera lagkomplexet och vidtaga åtgärder av skiftande slag för attanpassa sig tUl den nya ordningen. Översyn av bolagsordningar, organisatoriskaförändringar, inle minst inom bokförings- och revisionsbranschen, samtutarbetande av nya arbetsrutiner utgör några exempel på ålgärder, somövergången lill den nya lagstiftningen kan aktualisera. Vad särskilt angårbokföringsskyldigheten är det med hänsyn tUl den nya bokföringslagens åtminstoneför småföretagare svårtillgängliga innehåll nödvändigt, attbranschorganisationer och det planerade expertorganet på redovisningsområdetutarbetar och distribuerar formulär och anvisningar för bokföringsskyldighetensfullgörande för alt lagstiftningen' överhuvudtaget skallfå någon genomslagskraft på småföretagens område. Jämför vad som anförts vid 1§ bokföringslagen. Förberedelser för övergången till den nya ordningen kanknappast på allvar påbörjas, förrän tagit slällning till denföreslagna lagstiftningen. Delta kan beräknas ske . Innan denya lagama utfärdats och spritts genom , hinnerytterligare tid atl förflyta. Den tid som återstår fram till den föreslagnadagen för ikraftträdandet förefaller lagrådet alt vara alltför knappt tUltagen.Lagrådet föreslår därför, atl tidpunkten för ikraftträdandet framflyttas tUlden . Därmed vinnes även den praktiska fördelen all de nyalagarna, som ej hinner medtagas lagbok, kommer att finnastillgängliga i lagboken i nära anslutning till ikraftträdandet. Även andra skältalar för alt ikraftträdandet uppskjutes till . Efiersom räkenskapsåretenligt den nya lagstiftningen i princip skaU sammanfalla med kalenderåret,förefaller det naturliga vara, att ikraftträdandet sker vid elt kalenderårsskifle.Att näringsidkare som inte är bokföringsskyldiga skaU på sätt föreslagitsföras in under bokföringsskyldigheten vid ett halvårsskifte, måsle med lagensprincipiella inställning till räkenskapsårets förläggning anses fögarationellt. Frånatt tidigare gUtighetstiden för fullmakt att föra talan för aktieägare påbolagsstämma inte varit i lag begränsad, infördes genom lag omaktiebolag (120 §) den inskränkningen att sådan fullmakt inte är gällande förstämma, som börjar senare än efter fullmaktens utfärdande. Beträffandefullmakt, som utfärdats före lagens ikraftträdande, skulle emeUertid enligt 4 §11 mom. promulgationslagen nämnda bestämmelse inte tillämpas; dock skulle sådanfullmakt inte vara gällande för stämma, som började senare än efterikraftträdandet. EnUgt9 kap. 2 § förslaget till ny aktiebolagslag har giltighetstiden förbolagsstämmofullmakt förkortats tUl från utfärdandet. Häremot synesintet vara att erinra. Emellertid bör, för att rättsförluster skall förebyggas,en övergångsbestämmelse av motsvarande slag som den återgivna upptas iförevarande promulgationslag. Bestämmelsen, som förslagsvis kan få sin plats iett andra stycke av 8 §, torde böra få det innehållet, att utan hinder av 9kap. 2 § aktiebolagslagen (1975:000) gäller fullmakt, som utfärdals före lagensikraftträdande, vid bolagsstämma som hålles efler ikraftträdandet. Ispecialmotiveringen sägs att i 10 kap. 4 § nya lagen finns regler omrevisorsjäv, som på ett par punkter innebär skärpningar i förhållande tUl gällande lag. De nya bestämmelserna bör därför, enligtvad som vidare anges, tillämpas fr. o. m. den första ordinarie stämman efterikraftträdandet, och intill dess bör motsvarande äldre regler gälla. I lagtexten har detta kommit till uttryck så, att såvittnu är i fråga uppskovet med tillämpningen begränsats till att avse"första och andra styckena" av 10 kap. 4 §. Anledningen härtUl tordevara att man ansett att om inte de två första styckena är tillämpliga så kaninte heUer tredje stycket, som i visst avseende hänvisar tUl de båda föregåendestyckena, tillämpas. Eftersom emellertid också tredje stycket i och för siginnefattar skärpning i förhållande till gällande lag, bör i tydlighetensintresse uppskovsbestämmelsen direkt omfatta även det stycket. Orden"första och andra styckena" i lagtexten bör alltså strykas. Det må framhållas att man genom detta uppskov medikraftträdandet av de nya jävsbestämmelsema i någon mån tillgodoser från revisorshålluttalade önskemål om att branschen lämnas rådrum för att få tillfälle vidtagaerforderliga organisationsåtgärder. Jämför vad lagrådet anfört vid 1 §. Lagen om ändring i lagen (1951: 308) om ekonomiskaföreningar Vid 11 kap. 5 § aktiebolagslagen har lagrådet föreslagitatt tredje stycket av paragrafen blir andra stycke och att vissaredaktionella ändringar göres i lagmmmet. Hänvisningen i förevarande 44 a §till lagrummet måste, om nämnda förslag följes, utgå och bör ersättas av enmening med förslagsvis följande innehåll: "Dessutom skall storlek ochförändring av lagerreserv särskUt redovisas." Förslagen lämnas utan erinran. 1 saml Nr 103 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , , ,, , , , , , , ,, , Propositionmed förslag till ny aktiebolagslag, m. m. Föredragandenanmäler lagrådets yttrande över förslag till 1. aktiebolagslag (1975: 000), 2. lag om införande av aktiebolagslagen (1975: 000), 3. lag om ändring i lagen (1967: 531) om tryggande avpensionsutfästelse m. m., 4. lag om ändring i lagen (1970: 596) om förenkladaktiehantering, 5. lag om ändring i lagen (1916: 156) om vissainskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m. m., 6. lag om ändrmg i lagen (1951: 308) om ekonomiskaföreningar, 7. lagom ändring i akliefondslagen (1974: 931). Föredraganden redogör för lagrådels yttrande. Lagrådethar i allt väsentiigt godtagit det remitterade förslaget tUl aktiebolagslag ochhar som helhetsomdöme uttalat att förslaget är väl ägnat att läggas till grundför lagstiftning. De ändringar i lagtextensom lagrådet föreslagit beträffande 4 kap. 3 och 25 §§, 5 kap., 6 kap. 7 §, 9kap. 1, 3, 5 och 17 §§, 10 kap. 1 och 5 §§, 11 kap. 1, 4, 5, 6 och 8 §§, 12 kap. 2, 3, 5och 7 §§, 13 kap. 2, 14 och 17 §§, 14 kap. 3, 5, 10 och 11 §§, 15 kap. 5 §, 18kap. 6 §§ samt 19 kap. 1 § anser jag på de av lagrådetanförda skälen oöra 'Beslut om lagrådsremiss fattade och . Härutöver bör vissa redaktionella jämkningarvidtas i lagförslaget. anfört beträffande 7 kap. 1 §, 9 kap. 3 § och 17 § tredje stycket 2,10 kap. 14 §, 11 kap. 4, 7 och 9 §§, 12 kap. 5 §, 13 kap. 2, 3, 10, 12 och 15 §§,14 kap. 11 § andra stycket, 17 kap. 1 §, 18 kap. 5 § och 19 kap. 1 § kan jaginstämma i. Jag vUlbeträffande sistnämnda paragraf tillägga att nyligenpublicerat en promemoria (Ds Ju 1975: 3) med förslag till vissa ändringar ibrottsbalkens bestämmelser om gäldenärsbrott. Promemorian innehåller bl. a.förslag om att gäldenär, som genom gåva eller annan liknande åtgärd avhändersig egendom av betydenhet och därigenom framkallar uppenbar fara för att hanskall komma på obestånd, skall dömas lill ansvar för oredlighet motborgenärer. Det innebär ytterligare möjligheter att ingripa mot olovligvinstutdelning. Lagrådet har under 6 kap. 6 § tagit upp en diskussion ombegreppet borgenär i nämnda paragraf och i 6 kap. 5 §, 12 kap. 4 § och 14 kap. 4§. Lagrådethar vid sin analys av borgenärsbegreppet kommit fram till att som borgenär måslei detla sammanhang i princip anses varje fordringsägare vars fordran uppkommitföre nedsättningen av aktiekapitalet eller reservfonden resp. fusionen.Även avtalspart vars fordran mot bolaget vid nedsätlnings- ellerfusionstillfället är betingad av alt parten själv fullgör sin avtalsprestation tUlbolaget, bör enligt lagrådet behandlas som borgenär vid tillämpningen av nuifrågavarande paragrafer. Jag villförst påpeka att någon saklig ändring av borgenärsbegrep-pel i förhållande tillgällande rätt inte åsyftats med den nya aktiebolagslagen. De nämndaparagraferna har motsvarighet aktiebolagslag. Jag kanhålla med lagrådet om att även innehavare av fordran som vid tiden för nedsättningeneller fusionen är beroende av villkor bör betraktas som borgenär i de aktuellasituationerna. Lagrådet har emellertid ansett atl som borgenär bör behandlasäven den vars fordran betingas av att han själv fullgör avtalsprestation tillbolaget, dvs. fall då han är både borgenär och gäldenär i sammarättsförhållande. Det kanifrågasättas om man vid tillämpningen av bestämmelserna om kallelse på okända borgenäreri aktiebolagslag använt sig av ett så vidsträckt borgenärsbegrepp.Tillämpat på fusion, för vilken krävs rätlens tillstånd, innebär det exempelvisatt varje anställd i det överlåtande företaget är borgenär som skallunderrättas särskilt genom rättens försorg och med rätt att få säkerhet ställdför framtida lönefordring. Lönefordringen torde motsvara vad som skall utgåtill den anställde enligt lagen (1974: 12) omanställningsskydd. Säkerheten torde, om den anställde inte medger annat, börastå kvar så länge anställningsförhållandet består iförhållande till del övertagande företaget. Vad som sagts nu innebär att enbetydande del av det övertagande bolagets kreditmöjligheter las i anspråk underlång tid som de anstäUda genom bl. a. bestämmelserna om lönegaranti ikonkurs under alla förhållanden har betryggande säkerhet för sinalönefordringar. Om den av lagrådet hävdade tolkningen av borgenärsbegreppetvinner tillämpning, innebär det således risk för att sådan nedsättning avaktiekapitalet, nedsättning av reservfonden eller fusion för vUken rättens lillslåndfordras blir omöjlig att genomföra i personalintensiva företag med begränsadekreditmöjligheter. Det finns, menar jag, inle heller något praktiskt behovatt så långt som lagrådet gör driva omsorgen om de "borgenärer" somtillika är bolagels gäldenärer. I motsats till exempelvis den som gått i borgenför bolagels förbindelser eller upplåtit licens till detta har en sådan bolagelsavtalspart som ännu inte fullgjort sin avlalsprestation till bolaget i deallra flesta fall möjligheter atl skydda sig mot skadliga effekter avnedsättning eller fusion. Den av lagrådet beskrivna prekära situation i vilkenen säljare under vissa förutsättningar kan råka är väsentligen av teoretisknatur. Någon egentlig risk föreligger ju blott om del är fråga omspecialtillverkat gods som inte kan säljas på annat håll. I sådana fall begäremellertid säljaren, om affären är av någon betydelse och han det minstabetvivlar köparens vilja och förmåga alt betala, regelmässigt en bankgaranti lillsitt skydd. Vid sidan av den allmänna insolvensrisken är risken för en genomnedsättning av aktiekapital eller fusion framkallad insolvens mmimal. Enligt min mening bor den som är borgenär och gäldenäri samma rättsförhållande inte ha det skydd som tillerkänns borgenärer i aUmänhetvid sådan nedsättning av aktiekapitalet, nedsättning av reservfonden ellerfusion som kräver rättens tillstånd. Jag förordar därför att till 6 kap. 6 §fogas ett nytt femte stycke av följande lydelse: "Är borgenär tillika gäldenäri samma rättsförhållande, skall han ej upptagas i förteckningen över bolagetskända borgenärer. Han skall ej kallas av rätten och har ej heller rätt tillbetalning eUer säkerhet enligl fjärde stycket." Vidare bör vissajämkningar göras i 6 kap. 5 § och 14 kap. 4 §. Under 6 kap. 6 § har lagrådet vidare något berört fråganom underrättelseskyldighet för registreringsmyndighelen belräffande vissadomar och beslut i mål om av bolagsslämmobeslut. Bestämmelser om sådan skyldighelbör som lagrådet förordar las upp i registreringsförordningen. Jag har i 10 kap. 4 § första och tredje styckena av delremitterade förslaget tagit upp vissa bestämmelser som syftar lill alt hindraatt revisor eller revisorsmedhjälpare lar befattning med den löpande bokföringen.Bestämmelserna som innebär en skärpning i förhållande till gällande rält har föranlett Föreningen auktoriseraderevisorer och Svenska revisorsamfundet att lämna vissa synpunkter i ämnet isamband med lagrådsföredragningen. Föreningenauktoriserade revisorer erinrar om alt hjälp och rådgivning iredovisningsfrågor alltid utgjort en väsentlig arbetsuppgift förrevisionsbyråerna. I synnerhet gäller delta årsbokslutet, som för många förelagoundgängligen kräver bistånd av utomstående specialister. Det torde vad demindre företagen beträffar snarare vara en regel an ett undanlag attrevisorerna på något sätt medverkar vid utformningen av årsbokslutet. Själva bokföringsarbetel,vare sig det löpande kronologiska i dagbok eller del systematiska med huvudbokoch bokslut, har egentligen aldrig för de auktoriserade revisorerna varil eneftertraktad arbetsuppgift. Del har emeUertid ofla varil önskvärt alt kunna gehjälp även med bokföringen och på så sätt bidra tUl den goda ordning, someftersträvas. De flesta auktoriserade revisorer har tillfälligtvarit tvungna att bistå i rena bokföringsfrågor, andra har inrättat sig för altkunna ge fortlöpande service åt en antal klienter. Det rör sig därvid enligtföreningen inte om den grundnotering, som klienten alltid själv måste ulföra,utan om den fortsatta bearbetningen, som med dagens teknik ofla utföres medbokföringsmaskiner, hålslansar och datorer, som allt mera kommit tillanvändning även för småförelag för att få fram den mångfald av uppgifler, sombehövs i modern redovisning. Föreningensmajoritet har uppfattningen att god revision kan ulföras i förelag där revisornbiträder med bokföringen inom ramen för kommerskoUegiets nuvarandebestämmelser. Revisorn bör liksom f. n. ha rätt alt ombesörja klientförelagetshuvudbokföring och del tekniska avslutandet av dess böcker under förutsätiningatt det sker med användande av annan person på byrån än den som bilräder irevisionsarbetet avseende klienten ifråga. Liksom bör givetvis inlenågon befattning med klienlföretagets dagbokföring vara tUlåten. Revisorn ochhans medhjälpare bör enligl föreningens majoritet likaså i enlighet med vadsom nu är fallet ha räll atl lämna råd och anvisningar för hur bokslutet kangöras. Elt inle oväsentligt anlal ledamöter av föreningen anseremellertid all biiräde med bokföringen inle bör få lämnas vad avserombesörjandet av huvudbokföringen och det tekniska avslutandet av böckerna. Enannan inle oväsentlig grupp anser atl sådana tjänster bör få utföras, om dehandläggs av särskild avdelning eller särskilt företag, som kan vara dotter- ellersysterbolag lill revisionsbyrån. Föreningen anser att vid en dylik uppläggningarbetet måste utföras av personal, som är oberoende i förhållande till revisornoch hans medhjälpare. Praktiskt tagel samtliga ledamöter är eniga om atl varjeförändring av nuvarande regler bör genomföras med iakttagande av en vältilltagen övergångslid, så atl förelagen får tiUfäUe att organisera sinaredovisningsfunktioner. Svenska revisorsamfundet uppger atl de godkändarevisorernas förelag har en organisation som är väl anpassad tillkvalificerad hjälp och rådgivning i redovisningsfrågor.