prop · FZ03174 · 1975-12-31 00:00:00 — Del fristående subjektiva momentet"uppsåt att gå främmande makt tillhanda" framstår emellertid isjälva verket som konstitutivt för spioneri som brottstyp i samma mån somexempelvis rekvisitet lilläg-nelseuppsål för stöldbrotlet. 1 nordisk doktrin används ej sällan beteckningen"subjektiva överskott" för subjektiva rekvisit som inte är knutnatill nägot objektivt moment. Man kan i svensk rätt skilja mellan tvä olika lyperav "subjektiva överskott". I de fall där direkt uppsåt krävs avsiktsöverskott - kan man tala om fristående avsiktrekvisit, medan i de fall,där varje form av uppsåt räcker uppsåtsöverskott - termen fristående uppsåtsrekvisitär adekvat.- BrB gerflera exempel pä fristående avsiktsrekvisit.Begränsar man sigtill 19 kap. finner man tre fall. Straffbestämmelsen i 9 §,olovlig underrättelseverksamhet, riktar sig mot den som "här i riketbedriver verksamhet för anskaffande av uppgifter" av viss art. 1 13 §.tagande av utländskt understöd, talas om den som av främmande makt mottagerpenningar "för att ----- påverka den allmänna meningen". Slutligenstadgas i 14 S bl. "såsom stämpling till högförräderi skall även ansesatt träda i förbindelse med främmande makt för all förbereda, möjliggöra ellerunderlätta att sådant brott må förövas". 1 flera fall ger BrB även exempel på fristående uppsåtsrekvisit.I 19 kap. ges flera exempel: 19:1 första styckei (högförräderi), "meduppsåt att riket ----- skaU------- läggas under främmande makt"; 19:1andra stycket, "med uppsåt att åtgärd eller beslut av statschefen skallframtvingas eller hindras" saml 19:5 (spioneri) och 19:9 förstaoch andra styckena (olovlig underrättelseverksamhet) "med uppsåt att gåfrämmande makt tillhanda". Utöver uppsåt, direkl. indirekt eller eventuellt, som skalltäcka brottets objektiva bestämningar, krävs således enligl 19: 5 allgärningsmannen haft uppsåt att gå främmande makt tillhanda. Även detta senareuppsåt kan vara såväl direkt, indirekt som eventuellt men del saknarmotsvarighet pä brottets objektiva sida. Denna inkongmens mellan den subjektivaoch den objektiva sidan är emellertid endast skenbar, såtillvida som det subjekUvamomentet regelmässigt äger sin motsvarighet i gärningsmannens yttrehandlingssätt. Anledningen till att rekvisitet konstruerats som ett friståen- Se , Straffrättens allmänna del II, 1961, s. 261. ' SeJareborg, Handling och uppsåt. 1969, s. 273. ' a. a., s.259. 1975/76:174 53 de uppsåtsrekvisit synes vara att finna i att det är lagteknisktsvårt att i bestämmelsen närmare beskriva de yttre momeni i vilka uppsåtetmanifesterar sig. 2.3 Överväganden och förslag 1 svensk straffrätt saknades länge bestämmelser rörandespioneri i nutida bemärkelse. Sådana infördes försl genom lagstiftning år1913. Först infördes benämningen spioneri på det förfarande sommotsvarar det moderna spioneribrottet och som kan äga rum även under fredstid.Det utmärkande för spioneribrottel som det beskrivs i BrB, dit beslämmelsernaöverförts i princip oförändrade års lagstiftning om brott mot statenoch allmänheten, är att någon uppsåUigen går främmande makt tilUian-da och attsjälva agerandet - anskaffandet eller befordrandet, lämnandet eller annatröjande - avser uppgifl angående förhällande - militärt eller annat - varsuppenbarande för främmande makt kan medföra men för rikets säkerhet. 1 den mån äldre svensk rält innehöll straffbestämmelserbeträffande förfaranden som var riktade mot rikets säkerhet var dessabestämmelser kopplade tUl regler som rörde landsförräderi och därmedsammanhängande brott. Sålunda finner man lag, missgärningsbalkenfjärde kapitlet, en bestämmelse (5 §) om uppenbarande "af Konungens ochrikets hemliga rådslag och slut, i de ärenden, som å rikets vård och säkerhetligger". 1 överensstämmelse med romersk-rättslig åskådning tordespioneriet ha betraktats som ett meddelande lill fienden i krig från en staisborgaressida av sädana hemligheter som var av betydelse för fiendens krigföring.Brottet betraktades som en kränkning av en bestående trohetsplikl mot statenoch utgjorde således en form av landsförräderi.' Om spioneri frän utlänningssida kunde följakUigen inte heller bli fråga; någon trohetsplikl av nämntslag förelåg ju inte. Även om numera brotten högförräderi, lands förräderi ochlandssvek är klart skilda frän spioneribrottel, lorde i det allmännamedvetandet en viss koppling ske av spioneribrottel med de nyssnämnda brotten såtillvidaalt spioneri torde uppfattas som ett handlande i förrädisk avsikt eller syfteatt gä främmande makt tillhanda. Som redovisats i det föregående (s. 14) hadeockså vid lagstiftning brotlsbe-nämningen spioneri på särskill anfördagrander förbehållits det direkt uppsåtliga brottet. En sådan avgränsning av spioneribrolletgäller emellertid ' Uttrycken spion och spioneri är särskilt värdeladdade. SAsomsynonymer till ordet spion kan nämnas "hemlig agent", "hemlig kunskapareeller iakttagare" eller "förklädd iakttagare". Synonymer medspionera är bl. a, "hemligen ge akt på för att förråda", "ihemlighet eller i smyg iakttaga" eller "söka uppspåra eller utlista ellerlura av någon hemligheter". Nusvensk ordbok , 1945. spalterna 1208 och1209.) Av dessa olika betydelser av uttrycken spion och spionera framgår, attkopplingen med förräderi alltjämt har språklig relevans. Spioneri får ej sällani allmänt språkbruk en konnotation av svek och trolöshet. Spionerihandlingen uppfattassålunda enligt vanligt språk som en handling med viss avsikt eller syfte. 1975/76:174 54 inte juridiskt-tekniskt såsom gärningsbeskrivningenutformats lagstiftning och enligl nu gällande bestämmelser i iövrigt, att i den mån annat inte föreskrivs slraffbarhel inträder även i falldå endast indirekt eller eventuellt uppsåt föreligger. En genomgäng av praxis rörande spioneri, vilken genomgängulförts som ett led i denna utredning, har gett vid handen att uppsåtsfrågan irättstillämpningen i regel varil juridiskt-tekniskt okomplicerad. 1 de flestafall torde förekomsten av direkt uppsåt ha varit obestridd eller frägan omuppsåt ha behandlats som en ren bevisfråga. 1 ett fall har framkommit attdomstolen använt sig av konstruktionen eventuellt uppsåt och i det s.k. IB-målet(SvJT 1974 rf. s. 84) har indirekl uppsåt ansetts tillfyllest. När såuppsåtsfrågan i del sistnämnda fallet kommit i centrum och det uttryckligenslagits fast att även annan form än direkt uppsåt räcker för straffbar-het. haren sädan bedömning - av den allmänna debatten i massmedia att döma tett sigfrämmande och nära nog oförenlig med spioneribegreppet. Genom BrBkom envar av lagens gärningsbeskrivningar att konsekvent motsvaras av enbrottsbenämning. 1 och med BrB fullbordades därigenom ett arbete som pågåttunder de senaste reformerna av strafflagen. Systemet med brottsbenämning är ingennödvändig konsekvens av BrB:s klassifika-tionsprincip. Det är emellertidförenat med flera fördelar att ha dylika benämningar. Föredragandedepartementschefen anförde särskilt en. nämligen all benämningarna bidrar tillalt hälla allmänheten underkunnig om vilka förfaranden som är kriminaliserade (prop.1962: 10 s. B 44). Det är väl just i delta hänseende som en etikettering av gärningsbeskrivningama,som i sig har uppenbara praktiska fördelar, kan medföra ölägenheter. På grandav BrB:s utformning i systematiskt hänseende med dess relativt vida ochabstrakt utformade gärningsbeskrivningar kan det vara en vansklig uppgifl altmed en broltsbenämning på ett adekvat sätt täcka in de åsyftade gärningarna.Vissa av de valda brotlsbenämningarna hör uppenbarligen hemma bland de merbelastande benämningar som med utgångspunkt i gärningsbeskrivningen kan länkasstå till buds. Så t.ex. innefattas i begreppel mordbrand (13: I) att någon anlägger brand sominnebär fara för annans liv eller hälsa eller annans egendom. En handlingkallas misshandel (3:5) även om den förorsakar endast smärta. Beträffandespioneri täcker gärningsbeskrivningen enligt gällande rält inte bara fall dägärningsmannen handlar i avsikt - direkt uppsåt - att gå främmande makt tillhandautan också fall då denne insett att hans handlande med nödvändighet måste fådenna effekt eller insett att risk förelegat för effektens inträde, dvs. atthan skulle komma alt gå främmande makt tillhanda. 1 det senare fallet föratsättsdock föratt uppsåt skall föreligga jämväl all domslolen finneratt det kanantagas alt gärningsmannen skulle ha handlat som han gjort även om han insettatt effekten skulle inträda. Av vad nu sagts torde framgå att det kan antagas att kriminaliseringssek-lornenligt gällande rätt är avsevärt vidare än vad som efter vanligt språk- 1975/76:174 55 bruk innefattas under uttrycket spioneri. Dettaförhållande är i sig otillfredsställande eftersom det motverkar det ovanangivna syftet med särskilda brollsbenämningar. Det bör vara en tumregel förlagstiftaren att brotts-benämningarna fär en sädan utformning att de inteuppfattas som något mer omfattande eller mer ofördelaktigt än domstolarnakonstaterat. Benämningen har ju rent faktiskt en icke ringa betydelse för hurgärningsmannen betraktar sig själv och hur han betraktas av andra. Konstraktionenmed indirekt och eventuellt uppsåt, som har hävd i svensk straffrätt måste -generellt selt - ses som ett behövligt komplement till det direkla uppsåtet.Den lorde också som sådan vara godtagen i det allmänna rättsmedvetandet, i alltfall i fråga om brott där brottseffekten framstår såsom någol konkret ochpåtagligt. Beträffande spioneribrottel kompliceras emellertid bilden genom attett för brottet konstitutivt element utgörs av ett s. k. fristående uppsåtsrekvisit.När de allmänna reglerna om uppsåt tillämpas på det nämnda rekvisitet. synessålunda det brottsliga i förfarandet te sig tämligen abstrakt som spioneribetraktat och det torde i det allmänna rättsmedvetandet vara än mer fjärmatfrån vad som vanligen förknippas med "spioneri". Föreligger sälundarisk föratt den straffrättsliga benämningen hos allmänheten inte har fulltäckning för de fall dä ansvar enligt stadgandet kan komma ifråga, bör enjämkning av bestämmelsema ske. Därvid kan man välja antingen attgärningsbeskrivningen jämkas därhän att ansvar för spioneri inträder endastvid fall dä direkl uppsåt föreligger eller att den nuvarande broltsbenämningenersätts av en ny sådan som kan väntas bättre svara mot de olika fall som omfaltasav det nuvarande stadgandet. Med hänsyn att broltsbenämningen spioneri harstark hävd i svensk straffrätt och uppenbarligen är en adekvat brottsbenämningför det fall gärningen begås med direkt uppsåt och dä en annan och allmännareoch träffande benämning inte torde stå att finna, synes den sistangivna utvägen, byte av broltsbenämning. inte böra väljas. I stället bör denlösningen väljas, att stadgandet ändras så. att det kommer att omfatta endastfall dä direkt uppsåt föreligger. Jag vill därför föreslå en ändring av dennainnebörd av bestämmelsen i 19: 5 om spioneri. En omkonslruktion av spioneribrottet i enlighet med vad nusagts medför att vissa förfaranden som sker utan direkt uppsåt antingen kommeratt träffas av straffbestämmelsen i 19 kap. 7 S om obehörig befattning medhemlig uppgift eller kommer att falla utanför det straffbara området. Dettaspörsmål las upp i nästföljande avsnill. 3 Obehörig befattning med hemlig uppgift 3.1 Gällande bestämmelser och närmare om vissa förarbetentill dessa Den som utan uppsåt alt gå främmande makt Ullhanda men iövrigt uppsåtligen begår gärning, som till sina objektiva bestämningaröverensstäm- Prop.1975/76:174 56 mer med gärningsbeskrivningen för spioneri med detundantaget att gärningen skall avse uppgift av hemlig natur, straffas enligl19: 7 försia stycket för obehörig befattning med hemlig uppgifl. Stadgandet skiljer sig således från spioneriparagrafen vadgäller gärningsbeskrivningen endast däri att det fristående uppsåtsrekvisiteluteslutits samt alt den uppgift gämingen avser skall vara hemlig. I viss månkan bestämmelsen sägas vara en "uppsamlingsparagraf" såtillvida som iden kriminaliseras vissa förfaranden av spionerikaraktär som faller utanförspioneribrottet. Den har dock ett i jämförelse med sådana bestämmelser i egenmäkUgt förfarande och motsvarande brott i 9 och 10 kap. en merinskränkt betydelse i detta hänseende. Medan de sist berörda bestämmelsema ärav typisk "uppsamlingskaraktär" och får anses omfatta ett stort antaldisparata gämingstyper, är bestämmelsen i 19: 7 mera preciserat avgränsad - objekUvtgenom hänvisningen till 19: 5 och kravet på "förhållande av hemlignatur" samt subjekUvt genom uteslutande av det fristående uppsåtsrekvisitel.Bestämmelsen torde kunna betecknas som ett "reservstadgande". Som nämnts i det föregående bibehölls i 1940 årslagstiftning angående spioneri den tidigare uppdelningen i krigs- ochfredsspioneri. Gärningsbeskrivningarna återfanns i SL 8 kap. 8- 10 §§. varav 8§ avsåg krigsspioneri. I 11 S stadgades dessulom alt. om nägon förövadegärning som angavs i 9 eller 10 §. för att gå främmande makt tillhanda, skulledömas för spioneri och enligt en högre straffskala. I och med lagsliftninginfördes en s. a. s. omvänd metod all presentera beslämmelserna. Först beskrevsvad som menades med spioneri (4 §) och grovt spioneri (5 S). Därefter gavs bestämmelseravseende brott där fristående uppsåtsrekvisit ej ingick i gärningsbeskrivningenmen där gärningsmannen uppsåtligen eller av grov oaktsamhet förövat gärning sombeskrevs i spioneribestämmelsen. Bestämmelserna i om obehörig befattning med hemliguppgift har i princip överförts oförändrade frän SL och härrör ärslagstiftning om brolt mot staten och allmänheten. BeträtTande stadgandets avgränsningi förhällande till spioneribrottel anförde straffrätlskommittén bl.a, följande(SOU 1944: 69 s. 135). Det torde sälunda icke böra stadgas straff för var och ensom. låt vara uppsåtligen. under krig omtalar t.ex. huru stämningen är inomkrigsmakten eller befolkningen. För att kriminaliseringen icke skall sträckasig för vitt, mäste förevarande paragraf i vilken det ej uppställts krav påkvalificerat uppsåt, begränsas till uppgifter av sådan beskaffenhet, att derasanskaffande eller röjande innefattar en typisk fara sä att det framstår säsom otillböriigtall anskaffa eller röja dem. 1 paragrafen har därför upplagils krav på attuppgiften skall vara av hemlig natur och att gärningen skall ske obehörigen. Beträffande innebörden av uttrycket "förhållande avhemlig natur", summerade kommittén vissa synpunkter i det den anförde, atthuruvida en 1975/76:174 57 uppgift var av hemlig natur fick bedömas med ledning avsakliga överväganden (SOU 1944:69 s. 136). Departementschefen utveckladenärmare vad som borde förstås med uttrycket (prop. 1948:80 s. 126). Anmärkas må all - pä sätt kommittén även framhållil delavgörande för frågan, huruvida en uppgift är av hemlig natur eller ej. icke är.om den åsatts s. k. hemligstämpel. Denna åtgärd kan ifrågakomma allenast beträffandevissa allmänna handlingar, medan de uppgifter om vilka här är fräga kunna avseäven andra sakförhållanden än sädana som finnas återgivna i allmännahandlingar. framhållit bör alltså det avgörande vara, huruvidauppgiften sakligl sell är hemlig. till ulveckling härav anfört imotiven synes dock kunna leda lill en alllför vidsträckt lolkning av uttrycket"uppgift av hemlig natur". Härander torde icke få ingripas annat änsådant som verkligen är avsett alt hemlighållas och icke heller redan blivitallmänt känt. För att ett visst förhällande skall kunna anses vara avsetl atthemlighållas bör denna avsikt i regel ha kommit till uttryck på något sätt. säsom- frånsett hemligstämpel - genom order till underlydande eller anslag omförbud för obehöriga alt vinna tillträde o. d. I undanlagsfall kan ett visstförhällande - t.ex. militära positioner under krig - vara sådant att det i ochför sig framgår all förhållandet är av hemlig natur. 3.2 Överväganden och förslag Obehörig befattning med hemlig uppgift, varom stadgas i BrB19: 7 första styckei, innebär att någon, utan uppsåt all gä främmande makttillhanda, begår gärning som anges i 19:5 beträffande hemlig uppgift. 1 detföregående har föreslagits alt för spioneri skall dömas endast i det fall då gämingsmannenhaft syfte - direkt uppsåt - att gå främmande makt tillhanda. En omedelbarkonsekvens härav blir att gärningsbeskrivningen beträffande obehörig befallningmed hemlig uppgift bör ändras sä. att gärningen skall ha begåtts "utansyfte att gå främmande makt tillhanda". Därmed kommer bl. a. gärningar somf. n. är att bedöma som spioneri och som avsett hemlig uppgift men som begåttsmed indirekt eller eventuellt uppsåt alt hänföras till obehörig befattning medhemlig uppgifl. Sädana gärningar kan uppenbarligen medföra belydande men förrikets säkerhel och därför vara i hög grad straffvärda. Den nuvarandestraffskalan i 19: 7 försia slycket är dock inte bestämd med tanke pä sädana broll;straffskalan omfatiar böler eller fängelse i högst tvä år eller, om riket var ikrig. böter eller fängelse i högst . medan straffet för spioneri ärfängelse i högst . Lämnas straffskalan för obehörig befattning med hemliguppgift orubbad, kan sålunda brott som innefattar tillhandagående av främmandemakt komma att bedömas efter en förhållandevis lindrig slraffskala även ombrottet i och för sig är av allvarlig natur. För att möta bl. a. dennasituation bör som en ytterligare konsekvens av den föreslagna ändringen avspioneristadgandet införas en särskild straffskala för grova fall av obehörigbefattning med hemlig uppgift. En sädan straffskala bör lämpligen kunna anslutatill vad Prop.1975/76:174 58 som f. n. gäller för det faU brottet begåtts när riket vari krig, eller till böter eller fängelse i högst . I jämförelse med gällande rätt innebär vidare vad somföreslagils i fräga om spioneristadgandet en begränsning av det straffbaraområdet. Enligt förslaget kommer nämligen gärningar som avser förhållanden avicke hemlig natur att. där direkt uppsåt att gä främmande makt tillhanda ejföreligger, falla utanför det straffbara området såväl enligt 19: 5 som 19: 7. Som framgär av redogörelsen ovan för förarbetena lill 19:7 första stycket framhöll departementschefen, att uttrycket "förhållandeav hemlig natur" icke borde ges en för vidsträckt tolkning. Underuttrycket skulle således ej avses annal än sådant som verkligen är avsett atthemlighållas och inte blivit allmänt känt. Avsikten skulle explicit ha kommittill uttryck. Endast i undanlagsfall skulle en "implicit" avsikt härvidlagvara tillfyllest. Syftet med att införa det begränsande rekvisitet"förhållande av hemlig natur", var uppenbarligen att i frånvaron avdet fristående uppsåtsrekvisitel så begränsa stadgandet, alt det skulle kommaatt avse endast uppgifter av sådan beskaffenhet, all deras anskaffande ellerröjande innefattade en typisk fara. Mol bakgrund av vad som förekommit underförarbetena till stadgandet synes utrymme inle finnas att genom praxis vidgainnebörden av det nämnda rekvisitet och därmed i motsvarande mån krympa det straffriaområdet, vilket blir en följd av att krav pä direkt uppsåt skrivs in i 19: 5.För all nå ett sådant resultat synes en ändring i lagtexten erforderlig.Emellertid torde redan den nu gällande bestämningen av det ifrågavarande rekvisitettäcka alla väsentliga fall då stadgandet kan ha en funktion att fylla. Rekvisitetbör därför enligt min mening kunna behällas oförändrat trots den föreslagnaändringen i 19: 5. De fall som på grand av denna ändring utmönstras från 19:5och som ej fångas upp av 19:7 försia slycket synes praktiskl sett vara säosannolika all de bör anses som försumbara vad avser kriminalisering i nuavsett hänseende. 4.1 Översikt över bestämmelsens tillkomst och utformningi senare lagstiftning Genom lagändring föreskrevs i SL 8: 21 a straffför den som med direkt uppsåt att gå främmande makt tillhanda bl.a. anskaffadeuppgifter angående annan makts förhållanden, vilkas meddelande till främmandemakt kunde skada vänskapliga förbindelse med främmande makt. 1 motiven(prop. 1939: 3 s. 9) framhölls bl. a. all erfarenheten visat, att ett landkunde vara operationsområde för utländska spioneri- eller underrättelseorganisationer,vilkas verksamhel icke avsåg det land där organisationen arbetade ulan ettannat land. all svensk lag inte innehöll något mot sådan verksamhet riklatstraffbud. all ur allmän ordningssynpunkt ävensom 1975/76:174 59 med hänsyn till förhållandet till främmande makter, medvilka upprätthöll vänskapliga förbindelser, en sådan verksamhet inomsvenskt område torde anses vara icke önskvärd samt all del på grund häravsyntes vara förtjänt att överväga att straffbelägga sådan verksamhet. Under delfortsatta lagstiftningsarbetet på området jämkades och kompletteradesbestämmelsen genom lagstiftning 1940 som den flyttades över till SL8: 14. Till paragrafen fogades ett andra siycke i vilkel föreskrevs straff förden som inom riket annars för främmande makts räkning bedrev hemligunderrättelseverksamhet i militärt eller politiskt syfte. Genom lagsliftningår 1942 ändrades de ifrågavarande bestämmelsema (prop. Med hänsyntill arten av de brott som enligt 8: 14 första stycket var att hänföra tillspioneri skärptes straffet. Beträffande äter det i lagrummets andra styckeangivna brottet ansågs däremot en ändring i motsatt riktning motiverad,nämligen såtillvida som möjlighet gavs att. dä synnerligen mildrandeomständigheter förelåg, döma till böter. Under motivering att spioneriknappast våren träffande benämning på de brott som i allmänhet föll in under14 § andra styckei. flyttades bestämmelsen lill en ny §, 14 a. i vilkenbrottsbeskrivningen gjordes nägot mera utförlig. Brottet benämndes olovligunderrättelseverksamhet och stadgandet erhöll följande lydelse. i annat fall än förut är sagt, inom riket förfrämmande makts räkning bedriver hemlig underrättelseverksamhet i militärteller politiskt syfte, dömes för olovlig underrättelseverksamhet till fängelseeller straffarbete i högst . Äro omständighetema synnerligen mildrande,må till böter dömas. Med anledning av en vid 1944 ärs riksdag väckt motion(1944:1: 138) genomfördes, för att förebygga onödiga eller annars olämpligaåtal enligt 8: 14 a, den ändringen, att allmän åklagare inte ulan Konungensmedgivande skulle få väcka åtal för ifrågavarande brott. Åtalsfrågan skulledärvid prövas från politiska och andra förekommande synpunkter (I LU 1944: 23. rskr1944:231). Åtalsbegränsningen infördes genom lagar 1944. Huvudsyftet med kriminaliseringen enligl 18: 14 a var attförhindra utländska spioneriorganisalioner alt förlägga sin verksamhet tillSverige. Sädan verksamhet ansågs kunna, om den fick fortsätta ostörd, medföraicke önskvärda förvecklingar för det land där den bedrevs. Redan den omständighetenatt spioneriorganisationer för främmande makt är verksamma i ansågsinnebära en fara för värt land med hänsyn lill alt deras arbete när som helstkunde övergå i spioneri mot . Kriminaliseringav undenättelseverksamhet av berört slag föreskrevs efter 1948 årsgenomgripande ändringar i SL 8 kap. i 8:7. Den då av antagnalydelsen hade utformats i enlighet med ett av första lagutskottet framlagtförslag som i sina grunddrag överensstämmer med motsvarande bestämmelse i nugällande lagstiftning. fann emellertid, all Prop.1975/76:174 60 frågan i vilken omfattning politisk och militärunderrättelseverksamhet, som utan att rikta sig mot bedrives här iriket, borde bestraffas, inte fått en slutlig lösning genom den dä antagnalydelsen av förevarande beslämmelse. anhöll därför om skyndsamförnyad ulredning i detta ämne (ILU 1948:39. rskr 1948:379). Sedan straffrätlskommitténverkställt denna ulredning erhöll bestämmelsen sin slutliga utformning (prop. 1949: 198). med uppsåt att gå främmande makt tillhanda, här iriket bedriver verksamhet för anskaffande av uppgifter rörande militära ellerandra förhållanden, vilkas uppenbarande för den främmande makten kan medföramen för annan främmande makts säkerhet, eller här i riket till dylik verksamhellämnar medverkan som ej är allenast tillfällig, dömes för olovligunderrättelseverksamhet högst lill straffarbete i tvä är.