prop · FZ03166 · 1975-12-31 00:00:00 — Detta visar enligt /Sillénatt länsstyrelser och kommuner redan utan enkätema har tillräcklig information.Vidare finner man det omöjligt att förena ett utnyttjande av enkätuppgiftemaför planeringsändamål med ett tillräckligt sekretesskydd. Därför anserFaxén/att de skriftiiga enkäterna bör utgå ur rapportsystemet. 4Remissyttranden över departementspromemorian Företagsamhälle Remissinstansemadelar aUmänt den i delegationens rapport uttryckta uppfattningen att ökatsamarbete behövs mellan näringsUvet och samhällsorganen. Flertaletremissinstanser delar också delegationens upp- Prop.1975/76:166 32 fattning att verksamheten i fortsättningen bör regleras aven permanent lag och att en kontinuerlig vidareutveckling skall ske inom ramenför en sådan lag. Till dessa hör bl. a. SCB, ,, statens industriverk, flertalet länsstyrelser ochkommuner, samt LO, TCO och /SR. Några remissinstanser, bl. a. JK, statskontoret, kommerskollegium,i , , och ännu en försöksperiod under vilken bl. a. sekretessfrågorna,analysmetoderna och möjligheterna till utökade muntiiga företagskontakterytterligare bör utredas. a. SAF/industriförbundet/ handdskammareförbundetanser att tyngdpunkten i den fortsatta verksamheten bör ligga på muntligakontakter med företagen. Endast en remissinstans, i Västerbottenslän, anser att verksamheten bör upphöra med utgången av försöksperioden. Vad som i rapporten anförs om det begränsade utbytet avförsöksverksamheten då det gäller arbetet med de intressanta fallen tas upp imånga remissvar. Flertalet länsstyrelser, liksom , nämndenför samhällsinformation och överstyrelsen för ekonomiskt försvar anser attdetta förhåUande måste ses mot bakgrund av att länsstyrelserna tUl stor delsaknat resurser att på ett önskvärt sätt bearbeta och analysera materialet ochfölja upp de intressanta fallen. Även Svenska metallinduslriarbetareförbundetpåpekar att uppföljningsarbetet har varit helt omöjligt att genomföra med depersonella resurser som länsstyrelserna förfogat över. Länsarbetsnämnderna ochföretagareföreningarna framhåller dock för sin del som positivt det ökaderegionala samarbete i näringslivsfrågor som blivit en följd av dessa organsmedverkan i berednings- och uppföljningsarbetet. Beträffande ledningen av ett fortsatt informationssystemtUlstyrker bl. a. länsstyrelserna i och samt Landstingsförbundetatt en särskild delegation får i uppdrag att leda den fortsatta verksamhetenoch vidareutvecklingen av systemet. föreslår attdelegationen utökas med primär- och landstingskommunala representanter för attbättre representera samhällsorganen i sin helhet. SCB förutsätter att verketäven i fortsättningen får samma möjligheter som att påverka arbetetsinriktning och omfattning. Även SAF/ industriförbundet/handelskainmareförbundettillstyrker att en delegation får till uppdrag att leda den fortsattaverksamheten och hemstäUer att näringslivets organisationer ges representationi densamma. Dessutom understryker organisationerna vikten av atthandelskamrarna ges möjligheter att löpande följa och på lämpligt sättmedverka i främst länsstyrelsernas fortsatta arbete med informationssystemet. Prop.1975/76:166 33 4.2 Informationen från företagen till samhället 4.2.1 Samhällsorganens planerings- och informationsbehov Att behovet av information i planeringsfrågor är mycketstort hös samhällsorgan på alla nivåer vitsordas av samtiiga remissinstanser.Riksrevisionsverket framhåller att en väl utvecklad kontakt- och informationsverksamhetmellan näringsliv och samhälle är en fömtsättning för att samhäUet skall kunnaförverkliga sina regionalpolitiska och sysselsättningspolitiska intentioner.Statskontoret och anser att detta kräver ettinformationsutbyte av ungefär den typ som prövats av delegationen. Aktuell information om planerade och förutseddaförändringar inom näringslivet behövs enligt statens industriverk som underlagför verkets årliga rapporter om utvecklingen inom olika industribranscher. Länsstyrelseni framhåller i likhet med övriga länsstyrelser behovet avunderlag för länsplaneringen och behovet för länsorganens ochkommunernas dimensionering av bostadsbyggandet. i länanför behovet för den regionala trafikplaneringen och för det ekonomiskaförsvarets planering av försörjningsberedskapen. Det senare understryks ävenav överstyrelsen för ekonomiskt försvar. Den fysiska planeringens krav måste,enligt planverket och i , ofta beaktas vidgenomförandet av de regionalpolitiska målen. Alla lokaliseringsöverväganden avbetydelse måste ske mot bakgmnd av förankrade fysiska planer, varför företagensbehov av mark och lokaler måste kunna bedömas i ett tidigt skede avplaneringsprocessen. Landstingen har successivt kommit att spela en ökad roU iden regionala planeringen och i planeringen av kollektivtrafiken, främst iStockholms län, vilket påpekas av och av iStockholms län. , och kommuner m. fl. tar uppden kommunala planeringens allt större betydelse genom den kommunala sektornssnabba tUlväxt. De framhåller därvid att kommunerna måste få en så godinformation som möjligt beträffande näringslivets förhållanden ochframtidsbedömningar. Formema för informationsinhämtandet är föremål för vissdiskussion. i uppehåller sig vid informationssystemetsdubbla syfte att dels ge underlag för samhäUsplaneringen, dels avisera omhändelser i företagen som kan påkalla åtgärder från samhällets sida. Enligt bör frågebatteriet kunna begränsas omsystemet skall användas enbart i den översiktliga planeringen. Ett enkätsystemmed syfte att urskilja intressanta fall är otillräckligt, även om enkäternautsänds med täta intervall. Systemet blir effektivt först då de skriftliga 3 1975/76. Prop.1975/76:166 34 enkätema kompletteras med uppföljande av muntiigakontakter. Liknande synpunkter anförs av i län och avKarlsborgs kommun. anser att de skriftliga enkäternatrots sina brister kan utgöra en god plattform för fortsatta muntligakontakter. då inriktas på att spegla nuläget och i det hänseendetgöras något mer omfattande än hittUls. framhåller att omsyftet med informationssystemet Inskränks till att endast ge underlag förutsortering av intressanta fall så bör antalet frågor i enkäterna kunnareduceras väsentligt. SAF/industriförbundet/handelskammareförbundet anför olikaskäl mot användningen av planenkäter och förordar muntliga kontakter. Organisationernavill dock inte utesluta att skriftliga enkäter i vissa fall kan visa sigerforderliga för att komplettera underlaget för samhällsorganens urval avföretagskontakter. Sådana enkäter bör dock vara väsentligt enklare och meraöversiktliga än de prövade och bättre anpassade till skilda regionalaföratsättningar och behov. Det i ett särskUt yttrande till delegationens rapport (seavsnitt 3.5) framförda förslaget att skriftliga enkäter helt skall utgå ursystemet stöds av och . Liknandesynpunkter anförs av i . SCB finner det utomordentiigt viktigt att den flexibilitetsom f. n. finns kan bibehållas . Utöver vissa återkommande grundläggandeplaneringsvariabler bör enkätemas innehåll alltid anpassas tUI aktuella behov.Denna flexibilitet underlättar försöken att samordna rapportsystemet med andraliknande undersökningar. Möjligheterna till flexibilitet understryks även avplanverket och . Delegationens förslag om en generell nedre gräns vid 50anställda för de i enkätsystemet ingående företagen med möjlighet tilltUlfälliga kompletteringar, tillstyrks av flertalet remissorgan. SCB framhålleratt det är väl motiverat att i princip hålla fast vid 50 anställda som nedregräns, då verkets erfarenheter entydigt visar att de mindre företagensmöjligheter att rapportera planuppgifter är utomordentligt små. , och' kommun anser attmindre företag enbart bör kontaktas muntiigt. I frågan om vilka undantag från huvudregeln sona börmedges framförs synpunkter från flera håll. Enligt m. fl. kommuner böravvikelser tillåtas bl. a. i branscher med många småföretag. Om så inte skerkan en stor del av den totala sysselsättningen falla utanför systemet. Vissa remissinstanser är kritiska mot huvudregeln attendast företag 1975/76:166 35 medminst 50 anstäUda skall omfattas av uppgiftsskyldigheten och anser att dengenereUa gränsen bör sänkas. För att kommunerna skall ha nytta avrapportsystemets enkäter måste enligt kommunförbundet även arbetsställen medmindre än 50 anställda tas med. Behovet härav accentueras om systemet utvidgastill andra branscher. , , , ochKarlskrona kommuner ifrågasätter om inte storleksnivån bör sänkas tiU 20, ochibland ned tiU 10 anställda. Enkäterna till de mindre företagen kan görasenklare och endast innehålla uppgifter på kortare sikt. Även iGöteborgs och län föreslår enkäter som varierar i innehåll efterföretagens storlek. Sveahovrätt anser att storleksgränsen bör preciseras i lagen. I frågan omrapportsystemet bör utvidgas till nya branscher anför iVästernorriands län att det är önskvärt att systemet omfattar så stor dd avnäringslivet som möjligt om förslagna årliga revideringar av länsplaneringenkommer till stånd. Länsstyrelserna i och län trycker påbehovet av att planeringsinformationen från den offentliga sektorn på ettenkelt, samlat och överskådligt sätt snabbt blir tillgänglig för de regionalaplaneringsmyndigheterna. kommun understryker behovet av attinformation utbyts även med statiiga företag. Beiräffande periodicitetenär samtiiga remissorgan som uttalar sig ense om att det som regel ärtUlräckligt med en enkät . i anser attenkäter till partihandel och vissa delar av privat service ej behöver ha sammaregularitet som industri-enkätema. i harskisserat ett system med regelbundet återkommande mer omfattande enkäter medrelativt långa tidsintervaller. Dessa skulle följas upp av enklare enkäter.Tidsintervallen mellan de mer omfattande enkäterna kan förslagsvis vara femår. Ettfåtal remissinstanser berör de administrativa rutinerna i rapportsystemet.Vissa remissinstanser, bl. a. i anser att dencentrala bearbetningen av materialet bör ske snabbare. länslandsting har uppfattningen att statistikproduktionen från rapportsystemet böromhändertas av SCB och publiceras i serien officieUa statistik underde sekretessrestriktioner som härvid tillämpas. SCB pekar på att arbetetmed enkäterna är mycket tidskrävande, beroende på att en samordning mellanalla länsstyrelser och SCB måste göras vad gäller undersökningspopulation,insamling och granskning. En annan orsak är att systemet är helt nytt och harjusterats efter hand. SCB nämner också möjligheter att genom ökatADB-utnyttjande för- 1975/76:166 36 bättrasystemets olika rutiner och på så sätt minska undersökningarnas omloppstider.På kort sikt är möjUgheterna att mer märkbart nedbringa omloppstiden trots alltrelativt begränsade. SCB utgår vidare från att verket liksom fåransvaret för systemets statistikproduktion. Den nu tillämpaderedovisningstekniken bör utvecklas för att bättre tillgodose användarnasbehov. Den teknik och erfarenhet som verket utvecklat i samband meduppbyggnadsarbetet med den regionalstatistiska databasen () bör utnyttjasi detta sammanhang. Även statskontoret anser att arbetet bör anknytas tillSCB:s utvecklingsarbete med regionalstatistiska databaser. Informationen bördock bearbetas vid berörda regionala och lokala organ med tyngdpunkt på deintressanta fallen. KonjunkturinstitutetstäUer sig tveksamt tUl delegationens planer på att vidareutveckla den kvalitativafrågetekniken. Institutet anför att denna teknik har givna begränsningar såtill vida att det inte är styrkan av en variabels förändring som mäts utanendast de andelar som ökar eller minskar. Denna begränsning har visat sig varaav mindre betydelse då det gäller korttidsstatistik (för kvartal) men kanförmodas bli mycket besvärande om man vill mäta förändringar för längreperioder. SCBanser däremot att för uppgifter är den kvalitativafrågetekniken att föredra, eftersom företagen inte kan ge precisa kvantitativasvar. Utskiljandet av intressanta faU torde i allt väsentligt kunna uppnåsgenom kvalitativ frågeteknik. Vid planeringen i övrigt krävs ibland ennedbrytning av underlagsmaterialet till ett fåtal enheter. Därvid blir denkvalitativa frågetekniken mindre användbar. Förslaget att låta företagen angeden förväntade utvecklingen inom relativt bred procentintervall synes vara ettlovande försök att komma ur dUemmat med frågeteknikens utformning. 4.2.4Kvaliteten på insamlade uppgifter Någraremissinstanser tar upp problemet med osäkerheten i de framtidsbedömningar somföretagen lämnar i sina enkätsvar. SAF/industriförbundet/handelskammareförbundetanser, liksom , att precisionen i de oftanödvändigtvis grovt skattade svaren övervärderas i olika stadier avsamhäUsplaneringen. Mätproblemen torde inte heller kunna lösas genom attfrågetekniken utvecklas, eftersom företagens möjligheter att lämna relevantinformation kan vara otUlräckliga eller helt och hållet saknas. Vidare kan maninte addera planer som tillkommit under helt skUda omständigheter och somdessutom vid enkättillfället nått en varierande grad av konkretisering. Man kaninte heller bortse från att medvetet felaktig rapportering kan förekomma. Inågra uppmärksammade fall av planerade företagsnedläggningar har företag sannolikt av sekretesskäl svarat "neutralt" på enkätfrågorna,som informationen förs fram till samhällsorganen på andra vägar. 1975/76:166 37 kan man inte räkna med att genom förhandsförfrågningar kunnafånga in sådana plötsliga och kraftiga sysselsättningsförändringar som oftasammanhänger med t. ex. företagsfusioner. I SR anser att felkällorna irapportsystemet kan minska men aldrig helt elimineras. Detta innebär dock inteatt samhället bör avstå från att hämta de upplysningar till stöd förplaneringsverksamheten som står tUI buds. Metallindustriarbetareförbundetanser att företagens enkätsvar mera har gett uttryck för den bUd av företagensom företagsledningama velat att samhällsorganen skall få, än redovisat denfaktiska planeringssituationen i företagen. Ett sätt att förbättra kvalitetenpå företagens uppgifter hade varit att garantera de fackliga organisationernaden inblick i företagens informationslämnande som fömtsattes i propositionentUl den nu gäUande lagen. I likhet med metallindustriarbetareförbundet anser LOatt uppföljnmgen och kontrollen av kvaliteten bör inriktas på planutfalls-analyser.Riksrevisionsverket, SCB och kommun framhåller att utvärderingen avrapportsystemets tillförlitlighet bör ges hög prioritet i det fortsattaarbetet. 4.2.5Utnyttjandet av insamlade uppgifter Mångaremissyttranden tar upp det begränsade utbytet av rapportsystemet då detgäller att få fram tidigare okända intressanta fall. Länsstyrelserna iSödermanlands, och framhåller således attmyndigheternas kännedom om företagen är god, även utan de uppgifter somframkommer via Informationssystemet. Enligt några länsstyrelser kan emellertidrapportsystemet komma att spela en stor roll om företag inom andranäringsgrenar än industrin och partihandeln inkluderas. i anseratt sakinnehållet i enkäterna inte kange underlag för en utsortering av intressanta fall. vUl dockpoängtera den betydelse rapportsystemet har för bl. a. kommunema vidurskiljande av intressanta fall i positiv bemärkelse. Länsstyrelseni anför att positiva resultat uppnåtts i de fall resurser kunnatavsättas för ett uppföljningsarbete avseende de utsorterade intressanta fallen.Även i har fimnit att det inhämtade skriftiigaenkätmaterialet utgjort en ändamålsenlig bas som, kompletterad med informationfrån beredningsgmppens medlemmar, gjort det möjligt att finna åtgärdsärenden. SCB anser att möjlighetemaatt urskUja intressanta fall skulle förbättras om mer information omföretagens fmansiella förhåUanden utnyttjades. Som nulägesbeskrivningar ochavstampspunkter för bedömningar om den sannolika framtida utvecklingen kan deninformation som finns i företagens offentliga årsredovisningar utgöra ettvärdefullt stöd. 1975/76:166 38 Vadbeträffar rapportsystemets användbarhet som underlag för prognosarbetet påregional nivå har remissinstanserna i allmänhet ansett att rapportsystemetsuppgifter utgjort en värdefull informationskälla. AMS anser att viss begränsadny information erhållits, medan i haruppfattningen att vissa värdefuUa samband mellan ekonomiska data ochsysselsättningsdata kommit fram. i anser attrapportsystemets betydelse både som prognosunderlag och för urskiljande avintressanta fall kommer att öka genom förbättrade möjligheter tilltidsserieanalyser. Vadgäller rapportsystemets användbarhet på lokal nivå framhåller länsstyrelserna iBlekinge och de insamlade uppgifternas betydelse för denkommunala planeringen. m. fl. remissinstanser pekar påkommunernas behov av att få uppgifter även från de mindre företagen.Överstyrelsen för ekonomiskt försvar och flera kommuner ifrågasätter om intekommunerna borde delta i utsorteringen av intressanta fall. Kommunförbundetkonstaterar att väsentliga ändringar i fråga om både rapportsystemets täckningoch kommunemas möjlighet att få tillgång tUl primämppgifterna måste vidtas föratt systemet skall vara användbart för kommunema. Mångaremissinstanser såsom planverket, , , nämnden församhällsinformation, de flesta länsstyrelser och kommuner uttalar sin positivainställning tiU utvidgade muntliga företagskontakter. samtKalmar och kommuner framhåller att smidigt fungerande informellakontakter finns men att de bör göras mer regelbundna så attresultaten kan utnyttjas i planeringen. anser att vissaskäl talar för att de muntliga kontakterna utvidgas till att omfatta såvittmöjligt aUa företag av en viss storlek. SAE/industriförbundet/handelskammareförbundetanser som tidigare nämnts att muntliga kontakter bör utgöra det väsentliga irapportsystemet. Endast därigenom kan man få så konkret och förtroliginformation från företagen att den kan användas som underlag för planering ochåtgärder av samhällets organ. Endast vid muntliga kontakter kan företagenredovisa olika planeringsaltemativ, sannolikheten för altemativautvecklingsvägar, nyanserade bedömningar av externa faktorer som kan påverkaplaneringen. är muntligt informationsutbyte meningsfullt och berättigat.Det ökade värdet av erhållen information måste emellertid vägas mot de avsevärthögre kostnaderna för muntlig information jämfört med skriftlig. Fleralänsstyrelser, kommunförbundet, m. fl. anser att kommunemabör delta vid de föreslagna muntliga kontaktema 1975/76:166 39 understryker att man därvid inte genomnågot rikssystem får slå sönder de nu fungerande kontaktvägarna. Erfarenheterfrån muntliga kontakter i visar dels att de fackligaorganisationerna besitter en kunskap om det lokala näringslivet som är avstort värde för prognosarbetet, dels att ett förtroende har börjat byggas uppmeUan kommun och näringsliv och de anställdas organisationer. LO ochlänsstyrelsen i län anser att representanter för de anställda bör fådelta i de muntliga överläggningarna. LO finner det dessutom anmärknmgsvärtatt enligt lagförslaget företrädare för de anstäUda, om särskilda skäl finns,inte behöver beredas tUlfälle att närvara vid överläggningar mellan företag ochsamhälle. Så länge som inte dessa särskilda skäl redovisas kan LO inteacceptera en sådan lydelse. Landstingsförbundetunderstryker betydelsen av att företrädare för landstingen ges möjlighet attdelta i muntiiga överläggningar med de företag som har en nyckelställning iregionen. Fråganom samverkan mellan företagsledning och anställda i samband meduppgiftslämnandet tas upp i vissa remissyttranden. Enligt TCO bör formerna fören förstärkt medverkan från de anställdas sida i informationsutbytet utvecklasoch beslutas som försöksverksamheten permanentas. 1 den nya lagenbör därför intas bestämmelser om att företagen obligatoriskt åläggs att samrådamed de lokala fackliga organisationerna när det gäller den skriftligainformationen. Det är även angeläget att arbetstagarna ges full inblick i de muntligakontakterna, vilka utgör ett viktigt komplement till de skriftiiga enkäterna. anser att de fackliga organisationernainte garanterats den inblick i företagens informationslämnande som förutsattesi propositionen till den gäUande lagen. För att detta skall ske,föreslår organisationerna att ett utrymme lämnas på blanketten förfackföreningarnas underskrift och eventuella kommentarer till företagensuppgifter. Önskemålom arbetstagarnas medverkan i informationsutbytet framförs även av fleralänsstyrelser. och företagareföreningen i och länanser att detta kan ske genom ett särskUt enkätsystem till fackförbundenslokalavdelningar. TCO anför att allt fler för löntagama centrala frågor kommeratt handläggas av olika regionala organ, bl. a. genom utvecklandet av denregionala samhällsplaneringen. Med hänsyn härtill finner TCO det naturligt till informationssystemet även på den regionala nivån knyter någon form avrådgivande organ med facklig representation. fortsatta verksamheten med informationssystemet bör enligt 1975/76:166 40 överstyrelsenför ekonomiskt försvar kostnaderna beräknas för systemet och sättas i relationtill materialets värde för samhällsplaneringen på olika nivåer.Riksrevisionsverket framhåller att en avvägning bör ske mellan de resurser somkrävs för ett framtida informationssystem och de som krävs för andra former avkontaktverksamhet. Liknande synpunkter anförs av SAF/industriförbundetlhandelskammareförbundet. Nästansamtliga hörda länsstyrelser framhåller att de inte kunnat leva upp tillintentionerna med informationssystemet på grund av bristande personellaresurser. Detta har främst drabbat analys- och uppföljningsarbetet samt demuntliga kontakterna med företagen. För att systemet skall bli ett effektivtfungerande instrument för samhällets närings- och arbetsmarknadspolitik krävsdärför personalförstärkning vid länsstyrelserna. Konjunkturinstitutetunderstryker att tillgången tUl personeUa resurser är helt avgörande för vadman kan få ut av ett informationssystem av ifrågavarande slag och tilläggeratt om den ambitiösa målsättningen skall kunna förverkligas krävs tUlgång tUlkvalificerad personal på framför allt länsnivå. Man skulle med personal försådana uppgifter på länsnivå i någon mån få en styming från länen avstatistikproduktionen, vilket kunde vara värdefullt som komplettering till denstarka centrala styrning som finns . En personeU satsning av detta slag pålänsnivå skulle sannolikt också leda tUl en aktivering av hela denlänsadministrerade verksamheten inom regionerna. 4.3Informationen från samhället till företagen 4.3.1 Verksamhetens omfattning och former Fleraremissinstanser vill ifrågasätta om inte den nedre storleksgränsen 50anställda för företag som skall erhålla information från samhällsorganen äralltför högt satt. och överstyrelsen för ekonomisktförsvar anser att åtminstone den skriftliga informationen bör rikta sig tUlalla arbetsstäUen inom industrin oavsett storlek. antar attde mindre företagen har större svårigheter än de större att orientera sig omde olika samhällsorganen och dessas planer och föreslår därför en nedre gränspå 20 anställda. SACOISRär medvetet om att det av administrativa skäl kan vara önskvärt att begränsakretsen av mottagare av direktinformationen men ifrågasätter om inte denföreslagna gränsen bör sänkas. Även ochriksrevisionsverket framför liknande synpimkter. påpekarockså att hänsyn bör tas till de anställdas önskemål om information även iföretag som ligger utanför informationssystemet. Flertaletlänsstyrelser och kommimer omtalar att de sänt sin skriftliga information äventill muidre företag än de i lagen föreskrivna. påpekar attadressproblem är svårlösta. 1975/76:166 41 Denskriftliga informationen har i många fall kompletterats med muntligainformationsträffar, ofta i regi och med deltagande av representanterför de olika länsorganen. Erfarenhetema från dessa träffar anses genomgåendevara positiva. kommun anger t. ex. att kommtmens goda erfarenheterfrån sådana träffar grandar sig på bl. a. högt deltagarantal och högfrågeaktivitet. kommun däremot redovisar mindre gott utbyte av störreinformationsträffar.