prop · FZ03209 · 1975-12-31 00:00:00 — förbundetdet riktigt att i grundlag understryks att demokratibegreppets betydelse inteär begränsat till formerna för styrelseskicket utan all demokratins idéer ärnågot som bör göra sig gällande på alla samhällsområden. vid (majoriteten), och juridiska jäkulleten vid är kritiska molatt i RF förs in föreskriften, all det allmänna skall verka för att demokratinsidéer blir vägledande för samhällets institutioner och organ,organisationsväsendet och arbetslivet. Hur tilltalande denna målsättning än tersig vid första påseende, måsle föreskriften enligt juridiska Jäkulleten vidLunds universitet ändå ur vissa synpunkter väcka betänkligheter. Först ochfrämst är begreppet "demokratins idéer" inte entydigt, påpekarfakulteten. Olika betydelser kan läggas in i detta begrepp, även om man bortserfrån risken för sådana uppenbara förvanskningar av begreppet som förekommer påvissa håll i väriden. Somliga anser att verklig demokrati måste innebära ettdirekt medborgarinflytande, medan andra menar att endasl den indirektademokratin är funktionsduglig. Demokratins krav är enligt somliga uppfyllda,om själva beslutsformerna är demokratiska, medan andra därutöver kräver attbesluten skall ha sådani innehåll att de leder lill social och ekonomiskuGämning, Demokrati kan slutligen betyda makt antingen för de beslutandepolitiska församlingarna eller även för särskilda personkategorier (1, ex,anställda, elever eller patienter); uppenbart är att olika anspråk påinflytande här kan komma i konflikt med varandra, Begreppel "demokratinsidéer" kräver därför en närmare bestämning för all kunna användas somlagieknisk term. Den vanliga metoden att precisera obestämda begrepp, somanvändes i en lagtext, är ell klargörande motivuttalande. All på den vägenauktoritativt fastslå vad som menas med "demokratins idéer"förefaller dock mindre välbetänkt. - Härlill komrner enligt fakulteten alt detföreslagna sladgandet möjligen kan komma all uppfattas som ett stöd för enstatlig styrning av åsiktsbildningen, som synes svåratt förena med stadgandet iRF 1:1, att den svenska foi ksly relsen bygger på fri åsiktsbildning. Som ovanantytts, är förvanskningar av demokratibegreppet tänkbara, och det kan en gångi framtiden kanske visa sig ödesdigert, om grundlagen ger det minsta stöd fören statlig dirigering av åsiktsbildningen. - På grund härav och då denpolitiska demokratins principer redan är fastslagna i RF 1:1 anser fakulteten,att den ovannämnda delen av målsättningssladgandel bör utgå. Enligt i och moderaiasamlingspartieis kvinnojörbund måste betydelsen av "demokratinsidéer" i detta sammanhang klarläggas. föreslår attbegreppet demokrati definieras, lämpligen genom en hänvisnin.g till deinledande beslämmelserna i I kap. Beträffande utformningen av andra stycket utlalarsocialstyrelsen, och skolöverslyrelsen sin tillfredsställelseGfr, även hovränen Jör Väslra ovan). Regelni tredje stycket till förmån för olika minoriteter är vär- Prop.1975/76:209 279 defullenligt , statens invandrarverk och Internationella Jurisikommissionenssvenska avdelning. Enligt Medborgarrättsrörelsen bör minori-telsrälligheterna itredje stycket bli verkliga rättigheter och flyttas till 2 kap. Bestämmelserna i iredje slyckel synes ha vissasvagheter enligt hovrätten Jör . Del synes antagligt alluppräkningen av vad som konstituerar minoriteterna ("etniska" etc.)ger en för snäv begränsning. Det bör övervägas all här välja den bestämning somanvändes i 16 kap. 9 ij . Det kan också övervägas att besiämmaberörda minoritetsgrupper med ännu större generositet. Detta kan då skeexempelvis genom att man hell enkelt talar om "grupper med eget kultur-och samfundsliv". Slutligen är del väl knappasl "rälten" tilleget kultur- och samfundsliv som bör främjas. Denna rätt får väl anses ha enstarkare dignitet. Vad som åsyftas förefaller närmast vara åigärder för attfrämja "möjligheterna" att bibehålla och ulveckla ett eget kultur-och samfundsliv. Ordet "etnisk" bör enligl iKronobergs län inle fä förekomma i en grundlag, eftersom dess innebörd ärfrämmande för flertalet medborgare, 1 några remissyttranden förs fram förslag lillkomplellering av programsladgandet. S/u ledamöter I och önskar att den enskildes integritet, denenskildes valfrihet, föräldrars och barns rält samt näringsfrihet och egendomsrättskyddas genom att tas upp i programsladgandet. Två ledamöter i och moderata samUngspartiels kvinnoförbund anser attmålsättningsstadgandet bör behandla frågan om den enskildes integritet ochhans rätt att välja utbildning, arbete, yrke, näring och bostad samt ge uttryckför att det allmänna vid förverkligandet av de föreskrivna målen skall värna omden enskildes valfrihet. anser attnäringsfriheten utgör en omistlig frihel i ett demokratiskt samhälle, vilkenovillkoriigen måste garanteras om medborgarna skall kunna beredas valfrisysselsättning inom olika yrkesområden, Förbundel föreslår därför attnäringsfriheten skrivs in i 1 kap, 2 ij RF, Hovrätten för framhåller bland sinaallmänna synpunkler på förevarande paragraf alt det vore önskvärt attbestämmelsen mera klart och entydigt markerade till vem den är riktad. Bestämmelsennämner - utan att några mera skarpa gränser eller nyanseringar torde varaavsedda - att olika inskrivna principer gäller för "den offentligamakten", lör "det allmänna", för "samhällets institutioneroch organ, organisationsväsendet och arbetslivet" samt för "delallmännas strävan". Ökad klarhet vinnes enligl hovrätten om målgruppen gesen vid bestämning och enhetligt ullryckes exempelvis såsom "samhälletsorgan". En skyldighet för samhällets organ till omsorger om allas frihetoch värdighet etc, lorde utan vidare i ett målsättningssladgande kunna ansesinnefatta skyldighel att verka för demokraii också i organisalionsväsende ocharbetsliv. Sådan skyldighel fär väl för övrigt anses gälla också gentemot andrainstitutioner och annan 1975/76:209 280 verk.samhelav prival nalur än organisationsväsende och arbetsliv, - Under allaomständigheter måste enligl hovrätten tveksamhet anmälas inför sisla meningenav försia siycket. Sålunda anges där bl, a, att del allmänna skall verka fördemokraii hos egna inslilutioner och organ. Dessa inslilulioner och organ bör,påpekar hovrätten, anses ha en direkt, ovillkoriig skyldighet att följa sådanaprinciper. Juridiska jäkulleten vid (majoriteten) vill som har framgåtl under 3,3 i första hand föreslå, all Ikap, .2tj utgår, 1 andra hand -däresi någon form av"målsättningsstadgande" anses erforderiig - skulle enligl fakultetenden del av det föreslagna stadgandet som är minsl kontroversiell, nämligenIbrsia styckels första punkt (med lillägg av "integritet" såsom ettav de skyddade värdena), kunna överföras till 1 kap, 9 ij och där utgöra ettförsia siycke med allmän giltighet för del allmännas organ, - Skullestatsmakterna likväl överväga alt behålla I kap, 2 tj, bör bestämmelsenkompletteras i enlighet med de tillägg som förekommer i reservationerna nr 4(s, 234) och II (s, 242), varvid emellertid hiinvisningen till"demokratins idéer" på grund av sin oklarhet bör ulgå, JK nämner att utredningen i fråga om de föreslagnamålsältningsstadgandena i 1 kap, 2 tj över huvud inte ullalar sig om huruvidade skall gälla även med avseende på ullänningar. All döma avförfaiiningsförslaget skulle så ej vara fallel, synes inte konsekvent omgrundlagen skall upptaga regler om utlänningars fri- och rättigheter, 3ij, konstaterar att massmediegrundlagen i förslagetuppräknas som en av rikets grundlagar. Från flera håll har enligt förbundetsyrkats, att den ifrågavarande grundlagens beteckning skall vara sådan, all denanger vilket samhällsintresse som skyddas. Dessutom har flera remissorganföreslagit, all denna grundlag skall omfalta andra medier än sådana som kanbetecknas som massmedier, - Förbundet utgår från. att regeringen kommer attbeakta invändningarna och förordar därför, att man redan nu lar slällning lillden framlida specialgrundlagens beleckning. Del lorde kunna antas, allbeieckningen "ytlrandefrihetsgrundlag" för framtiden kommer all lesig lämpligare än den av massmedieuiredningen föreslagna. - Förbundelfiirordar därför att ordet massmediegrundlagen i föreliggande paragraf utbytsmol ordel "yllrandefrihelsgrundlag". Om så sker kan man också utanatt ändra i regeringsformen undan för undan ulveckla den speciella grundlag somskall reglera yttrandefriheten. anmärker att placeringen avdenna paragraf kan övervägas. Alternativ är enligt hovrätten en samordning med1 ij eller en överflyttning till 11 kap, Grundläggande fri- och rättigheter Beträffande 2 kap, RF' vill först medeftertryck upprepa sill önskemål om en kortare och enklare grundlagslexi. Prop.1975/76:209 281 bestyrksenligt hovrätten av de föreslagna reglernas sakligt setl föga märkligainnehåll. Som utredningens egna översikter av förslagen (s, 20 ff och 105 fOvisar gäller det i stort selt elementära ling såsom grundlagsfästande av förbudmot tortyr, krav på domstolsoffentlighel och mötesfrihetens utsträckning tillalt omfalla teaterföreställningar. Hovrätten avslår i huvudsak från attdiskutera vad som är värt eller inte värt all grundlagsfästa. Hovrätten villdock allmänt framhålla, att del i och för sig lorde vara möjligt att fylla åtminstonelika många paragrafer ytteriigare med liknande föreskrifter och bud men att delärangeläget att begränsa grundlagsiexten. Vad som i första hand bör beredasplats är klara regler om skyddssyslemets grunder. Däremot bör man varaåterhållsam med sakligt selt niindre betydelsefulla detalj-bestämmelser, Flera remissinsianser, bl, a, JK, hovrättenför , Juridiska jåkulieien vid och Sveiigeslörtättaijörbund påpekar att den föreslagna paragrafen i stort setl inte harannan uppgift än att vara ell regisler över kapitlets fortsatta innehåll. JKanser det onödigt med en sådan översikt med hänsyn till del förhållandevisringa antalet paragrafer. En grundlag bör enligt honom innehålla endast myckelnödvändiga, väsentliga och kortfattade regler som inte skymmes av bestämmelserulan materiellt innehåll. Ändra stycket kan med hänsyn härtill utgå. Innebörden i att de fri- och rältigheter som angesi 2 kap, 2-16 tjtj gäller "i förhållande lill det allmänna"diskuteras i fiera remissvar. Regeringsrätten erinrar om alt i betänkandet sägshärom (s, 185 O all med uttrycket avses först och främst det allmännasverkställande organ, dvs, domstolar och andra myndigheler, saml vidare denormgivande organen, i försia hand . Det är emellertid enligtbetänkandet endasl dessa organs handlande för tillgodoseende avoffentiigrättsliga intressen som åsyftas, I den mån samhällsorganen beslutarom eller verkställer ingrepp i förhållandet mellan enskilda faller åtgärdernauianför det föreslagna regelsyslemel. Uttryckligen sägs att "delallmänna" inle omfattar som stiftare av civillag, Lagsliftningom t, ex, äktenskap, föräldraskap eller medborgarskap med regler somdiskriminerar enskilda tillhörande visst trossamfund eller viss politisksammanslutning kommer således inle att vara förbjuden. Det kan enligtregeringsrätten ifrågasättas om inte rättighetsskyddet bör kunna utsträckastill att avse i vart fall vissa delar av de i 8 kap, 2 ij RF angivnalagområdet. Ett alternativ kan möjligen vara att låta diskrimineringsförbudel i2 kap, 17 tj gälla även andra minoriteter än de där uppräknade. Det må anmärkasatt olika regler om rättighetsskyddel för skilda lagstiftningsområden kanmedföra tillämpningssvårigheter, eftersom det inte alltid är klart om en visslagstiftningsfråga hör till del ena eller det andra området. Någon övertygande motivering för att med "detallmänna" inte skall förstås de normgivande organen när de beslutarcivilrältsliga normer har 1975/76:209 282 utredningeninte anfört enligl . Den praktiska betydelsen av begränsningen ärdessutom svår alt överblicka. Hovrätten förordar därför alt de normgivandeorganen utan sådan inskränkning skall hänföras lill "det allmänna". Att i uttrycket "del allmänna" inteinbegripa som stiftare av civillag är enligl juridiska fakulteten vidUppsala universitet vare sig särskilt lättbegripligt eller helt adekvat Gfr"det allmänna" i den föreslagna I kap, 2 tj), - Fakultetenifrågasätter vidare om den laglekniska lösning som har valts är lycklig.Intresset av att reglerna på ett område sådani som del nu ifrågavarande blirlättillgängliga och fullt begripliga synes fakulteten väga tyngre i än strävanatt undvika upprepningar. Det bör därför i vaGe särskilt stadgande i 2 kap,1-21 iJiJ vid behov anges mol vem skyddel kan göras gällande, Endasl på deltasätt kan de sakliga ändringar som föreslås av fakulteten och som innebär från fall lill fall avgör en fri- eller rättighets giltighet gentemot annanfinna plats i kapitlet, - 2 kap, 1 tj skulle då kunna inskränkas till tvåpunkler: "Svensk medborgare skall vara tillförsäkrad de fri- ochrättigheter varom siadgas i 2-20 ijtj. Utlännings fri-och rättigheter skyddasenligl 21 ij- - Ett tillägg - "Gentemot det allmänna" eller uttryckav enahanda innebörd - erfordras enligt della förslag i 2 tj (om 3 tj jft 5.8),7 ij, 8 t; (om 10 S Jft 8). I övrigt torde del enligt fakulteten avstadgandenas innehåll klart framgå, att de kränkningar som de förbjuder inlekan begås av annan än lagstiftare eller offentlig myndighet. Åtgärder sådanasom straff (4, 5 och 9 tjtj), landsförvisning och berövande av medborgarskap(6 tj), inrättande av domstol (11 tj) samt lagsliftning (12 tj) kan endastvidtagas av sädana organ. Någon anledning att tillåta tortyr eller medicinskpåverkan av enskilda lär ej föreligga (5 tj). -Även datainspektionen anser atti klarhetens intresse den lagskrivningslekniken bör eftersträvas allgiltighelsområdei i förevarande hänseende framgår direkl av vaGe berördparagraf - Enligt JK bör del klarare komma lill utiryck att de i 17-20 tjtjupptagna rättigheterna också gäller mellan enskilda. JK och hovrätten för diskuterarbestämningen att det är de fri- och rättigheter, "som är grundläggande förfri åsiktsbildning och för personlig frihet och säkerhel", somtillförsäkras medborgarna i 2 kap. 1 tj. 1 första styckei framhålls enligt JK betydelsen avden fria åsiktsbildningen samt av den personliga friheten och säkerheten, Sammaframhävande av dessa omständigheters belydelse återkommer uttryckligen (13 tjförsia slyckel andra punkten) eller återspeglas i materiella regler i deföljande paragraferna. Med hänsyn härtill skulle dessa uttryck av deklarationsmässigkaraktär kunna utgå. Hovrätten för framhåWer allbestämmelsen i 2 kap, 1 ij skall ge vissa ramar för regleringen i följandeparagrafer. Bestämningen "som är grundläggande etc," anges sålundamarkera en yttersta gräns för fri- och rättigheterna. Härmed skall vara utmärktexempelvis alt yttranden, som Prop.1975/76:209 283 saknarvae samband med den fria åsiktsbildningen i samhället, inte åtnjutergrundlag,sskydd. För mötesfrihetens del kan erinras om att i debatten kring denföreslagna regleringen förekommil exempelvis diskussioner kring friheten försammankomsler med huvudsaklig karaklär av rent "jippo". Del ligger isakens natur att grundlagsskyddet för vaoe fri- och rättighet inle sträcker siglängre än vad som följer av det syfte som från demokratisk synpunkl bär uppfri- och rättigheten. Bestämningen "grundläggande för elc," tordeenligl hovrätten vara obehövlig i förhållande till tillställningar av det slagsom avses i exemplet ovan. Den angivna ramen ökar heller knappast klarheten ochger inte någon ledning för tillämpningen. kan den valda formuleringenantyda gränser som är snävare än vad som kan vara rimligt. Det vill närmastsynas som om den nu diskuterade formuleringen skulle kunna utgå, JK och hovrätten för lar upp fråganom fri- och rällighelsskyddel också gäller Juridisk person, JA" utgårfrån ulredningens uttalande (s, 185), att uttrycket "svenskmedborgare" i första stycket, liksom bestämningen "utlänning" iandra stycket, i första hand lager sikte på fysiska personer men att ävenjuridiska personer kommer att omfattas av skyddet för de rättigheterbeiräffande vilka detta framstår som naturiigt t, ex, skyddet i 2 kap, 10 § motexpropriation utan ersättning Gfr. s, 201 m). Dessa uttalanden ger anledningpåpeka att frågan huruvida begrepp som svenska, resp, utländska medborgareeller utlänningar utan uttrycklig föreskrift skall anses omfatta även Juridiskapersoner inte är konsekvent besvarad i svensk lagstiftning. Den väckta fråganlorde i förevarande sammanhang kunna bli akluell endast såvitt gäller 2 kap, 19ij och, beiräffande utländska juridiska personer, dessutom 2 kap, 11 tj pågrund av formuleringen i 2 kap, 21 tj 5, Det kan övervägas att intaga ultryckligaföreskrifter i berörda hänseenden, - Hovrättenför konstaterar att avsikten är alt skyddet, där så kan komma i fräga, skall avse också juridisk person. Denna avsikt bör enligt hovrätten ges direkt uttryck i lagtexten. Hovrätten för lar upp någraytterligare frågor. Hela kapitlet skulle enligl hovrätten troligen fä enklarare uppbyggnad om bestämmelsen tydligt utmärkte den grundläggandeskillnaden mellan bestämmelser som ej kan ändras annat än genomgrundlagsändring och bestämmelser som kan ändras genom vanlig lag. framgårdenna skillnad endast av en senare paragraf 12 §, och därvid endast indirektnär det gäller de absoluta fri- och rättigheterna. Också grupperingen avbestämmelserna inom kapitlet kan då behöva göras om så att de ovillkoriiga fri-och rättigheterna placeras först, - Ultrycket "tillförsäkras" kan iopåkallad grad ge intrycket alt fri- och rättigheterna i fråga först nu gesskydd. Fri- och rättigheterna kan sägas vara inbyggda i demokratin och hartraditionellt åtnjutit visst skydd. Ord som "åtnjuter","äger" elc, lorde vara att föredraga, - Formuleringen"fri åsiktsbildning" bör lämpligen bytas mot tryckfrihets förordningens uttryckssätt "ett frilt meningsutbyte och en allsidig upplys ning". Prop.1975/76:209 284 vid framhåller att, om rätten atttaga del av allmän handling, såsom fakulteten har föreslagit (5,2), får utgå urdefinitionen på rätlen till informaiion, kommer de sex punkterna i 2 tj förstastycket genomgående att handla om olika former av handlingsfrihet för denenskilde. Större terminologisk klarhet skulle därför enligt fakulteten vinnas,om ordel "frihet" genomgående användes i dessa punkter. Uttrycket"rätt lill information" skulle kunna utbytas mot"informationsfrihet" och "demonstrationsrätt" mot"demonstrationsfrihet". Första slycket Punkt I, Att grundlagsskyddet underpunkt I skall omfatta också den konstnäriiga friheten börenligt hovrätten forVästra kunna markeras ännu tydligare, förslagsvis genom att punkien inledesmed orden "yttrande- och tryckfrihet samt konstnäriig frihel", - Hovrättenvill också anmäla att ytteriigare uppmärksamhet bör ägnas frågorna ombegränsningar av typ ordningsföreskrifter. Om man tänker sig att man utan meraspecificerat stöd i grundlagen skall kunna meddela bestämmelser av denna typfår man vanskliga gränsdragningsproblem. Hithörande gränsdragningsfrågor är nuofullständigt belysta, Massmedieuiredningen påpekar att vad angårdefinitionen av yttrandefriheten skiljer sig fri- och rällighelsulredningensförslag från förslagel till massmediegrundlag 1:2 Yttrandefriheten enliglfri-och räiiighelsutredningen beskrivs sålunda som en frihet inte bara att framföraåsikter och meddela uppgifter utan också att uttrycka tankar och känslor, - Ioch för sig kunde enligt massmedieutredningen ifrågasättas att med hänsyn tillden begränsade räckvidden av förslagel till massmediegrundlag anse att någonordagrann överensstämmelse mellan de båda grundlagarnas uttryckssätt intebehövde föreligga. Emellertid kan enligt massmedieutredningen en skillnad i uttryckssättetmöjligen föranleda den missuppfattningen att yttrandefriheten i de medier somavses i förslagel till massmediegrundlag skulle principiellt vara merabegränsad än enligl de allmänna reglerna i RF, Med hänsyn härlill ansermassmedieuiredningen att, om fri-och rällighelsulredningens förslag tillformulering av begreppet yttrandefrihet godtages, motsvarande uttryck böranvändas också i massmediegrundlagen I kap, 2 tj första styckei. JOWennergren och anser att tryckfriheten inle börnämnas vid sidan av yttrandefriheten i paragraftexten. Att här särskill nämnatryckfriheten är enligl den juridiska fakulteten dels överflödigt, eftersomdenna begreppsmässigt är en del av yttrandefriheten, dels olämpligt, eftersomtryckfriheten kommer all förlora sin särställning genom den föreslagnamassmediegrundlagen, som omnämnes i paragrafens andra stycke. Punkt 3, Definitionen av mötesfriheten kommenterasav några remissinstanser, 1 definitionen bör enligl JK för tydlighetens skullvid sidan av teaterföreställningar uttryckligen anges filmföreställningar;"teater- och filmfö-reslällningar och liknande sammankomsler". Prop.1975/76:209 285 Att här särskilt omnämna teaterföreställning ärenligl vid vilseledande, I själva verkeiåsyftas endast sådana teaterföreställningar som innefattar opinionsyttringar,inte teaterföreställningar av ren nöjeskaraktär (s, 193). Möjligen kan dettautläsas ur 1 §, som talar om fri- och rättigheter som är grundläggande för friåsiktsbildning. Då I tj närmast har karaktären av en innehållsförteckning tillkapitlet, är det dock önskvärt att 2 § formuleras så tydligt som möjligt.Stadgandets mening skulle framkomma klarare genom en mera allmänt hållenformulering, t. ex. "frihel alt anordna och närvara vid sammankomster förmeddelande eller utbyte av kunskaper eller åsikter". JO delar utredningens uppfattning grundlagsskyddade mötesfriheten bör omfatta också exempelvislealerföreställningar när dessa har karaklär av seriös opinionsbildning ochinte är av ren underhållnings-eller nöjeskaraktär. Det böremellertid enligthonom vara möjligt att inbegripa denna typ av teaterföreställningar imötesfriheien utan att ordet teaterföreställning uttryckligen nämns igrundlagsstadgandet. Med den föreslagna ordalydelsen är risken för felläsningalltför stor. Läsaren kan tro alt alla typer av teaterföreställningar åsyftasoch inte bara teaterföreställningar som har karaktär av allmänna sammankomsteri opinionsbildande syfte. Som grundlagssiadgandel är föreslaget kan det därförte sig i viss mån parodiskt. Demonstrationsrätten synes enligthovrätten för , såsom i nuvarande bestämmelse, böra uttryckassom en rätt att demonstrera "ensam eller i grupp". Iandra stycket hänvisas i vissa avseenden tillmassmediegrundlagen. Då, som utredningen själv aniyder(s. 195), denna grundlaginte kommer alt uttömmande reglera alla meningsyttringar genom t. ex. trycktaskrifter och filmer bör enligt JK mellan "finns" och"bestämmelser i massmediegrundlagen" inskjutas ordel"vissa", - Vidare synes hänvisningen lill nämnda grundlag börauttryckligen gälla också rätten till information genom radio-TV på samma sättsom den angivna rätten till information genom att taga del av allmänna handlingar.När utredningen gör gällande att hänvisningen lill yttrandefriheten i radio-TVenligt sakens natur omfattar också rätten lill informaiion genom dessa medier,kan genmälas att det, bortsett från rätten att taga del av allmänna handlingar,i så fall är obehövligt att - som uiredningen gör i 2 kap, 2 tj 2, - över huvudlaborera med rätten lill information som en särskild rättighet vid sidan avyttrandefriheten. Hänvisningen till massmediegrundlagen bör alltså förkonsekvensens skull vara fullständig. Utredningen har, påpekar tÖrfattarJÖrbund,vid utformningen av andra stycket utgått från det innehåll massmedieutredningengivit sitt förslag lill massmediegrundlag. Många remissinsianser har enligtförbundet kritiserat den begränsning lill tre medier, som massmedieuiredningengivit sitt förslag. Även massmedieuiredningen anger i sitt betänkande, att denspeciella grundlagen kan komma att omfatta fier medier än Prop.1975/76:209 286 deföreslagna, - Sålunda har massmedieuiredningen som skäl för all inte nubehandla scenteater, utställningar och texter och uttalanden vid demonstrationerbl, a, hänvisat till den korta lid som stått utredningen till buds förframläggande av dess förslag.