prop · FZ0316 · 1975-12-31 00:00:00 — Regeringensproposition nr 16 1975/76 Prop. Regeringensproposition om tillfällig nedsättning av den allmänna arbetsgivaravgiften inomdet inre stödområdet; Regeringenföreslår att antaga det förslag som har upptagits i bifogade utdragav regeringsprotokoU. Ipropositionen läggs fram förslag tUl de ändruigar i fråga om uttaget av allmänarbetsgivaravgift som föranleds av principbeslut att sänka den allmännaarbetsgivaravgiften från till inom det inre stödområdet. Det lägreavgiftsuttaget skall enhgt förslaget gälla . 1 1975176.1 saml. Lag(1975: 000) om tillfällig nedsättning av den allmämia arbetsgivaravgiften inomdet inre stödområdet 1 § Utan hinder av vad som föreskrivesi 2 § första stycket första meningen lagen (1968: 419) om allmänarbetsgivaravgift skall allmän arbetsgivaravgift för utgå med tvåprocent för lön eller naturaförmån till arbetstagare, vilken under nämnda årutfört sitt arbete huvudsakligen inom det inre stödområdet. Vad nu har sagts gäUerdock icke lön eUer naturaförån som har utgivits av staten eller kommun. 2 § Utan hinder av vad som föreskrivesi 4 § första stycket andra meningen lagen (1968: 419) om aUmänarbetsgivaravgift skall, såvitt gäller verksamhet som bedrivits inom det inrestödområdet, allmän arbetsgivaravgift, som beräknas med ledning av taxeringentill statlig inkomstskatt , utgå av den avgiftspliktigainkomsten. 3 § Med det inre stödområdetavses i denna lag områdets omfattning enligt kungörelsen (1970: 180) omstatligt regionalpolitiskt stöd enligt dess lydelse enligt kungörelsen (1973:869) om ändring i kungörelsen om statligt regionalpolitiskt stöd. Dennalag träder i kraft efter den dag, då lagen enligt uppgift på denutkommit från trycket i . Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , lohansson, Aspling,, , , , , , , ,, , , . Propositionom tillfällig nedsättning av den allmänna arbetsgivaravgiften inom det inrestödområdet Riksdagenbeslutade (rskr 1975: 236) att den allmänna arbetsgivaravgiften skallsänkas från lill inom del inre stödområdet med verkan fr. o. m. den 1januari 1976. begärde regeringsförslag till riksmötet1975/76 om de ändringar i lagen (1968: 419) om allmän arbetsgivaravgift somföranleds av beslut. Denallmänna arbetsgivaravgiften flllkom genom lagstiftning (prop. 1968:77, BeU 1968: 44, rskr 1968: 293; SFS 1968: 419). Avgiften tillfaller staten.Skyldiga att erlägga sådan avgift är arbetsgivare och s. k. egenföretagare,dvs. fysisk person, som har haft inkomst av här i riket bedriven rörelse ellerhär belägen jordbruksfastighet som brukats av honom. Arbetsgivaresavgifter utgår på grundval av utgivna löner till anställda. Till grund förberäkning av avgiften för egenföretagare, s. k. egenavgift, läggs dennes tillstatlig inkomstskatt taxerade inkomst av rörelse eller jordbruksfastighet. Denallmänna arbetsgivaravgiften var ursprungligen av beräkningsunderlaget.Avgiften höjdes med verkan fr. o. m. tiU och med verkan fr. o. m.år 1973 lUl av avgiftsplikflgt belopp. För att bereda egenföretagarelättnader tas egenavgift ut endast på den del avinkomsten som överstiger . Genom beslut av riksdag höjs den avgifts- Prop.1975/76:16 4 fria inkomstdelen för egenföretagarna tUl . medverkan fr. o. m. (prop. 1975:92, SkU 1975:25, rskr 1975:126; SFS1975:315). Med hänsyn flll de särskilda förhållandena inomrederinäringen utgår arbetsgivaravgift med lägre procentsats för lön somutbetalas till sådan som är skyldig att erlägga sjömansskatt. I övrigtföreligger inga inskränkningar eller undantag från skyldigheten att erlägga arbetsgivaravgift.Stat, kommun och ideella organisationer betalar sålunda allmänarbetsgivaravgift enligt samma bestämmelser som t. ex. industriföretag. Allmänarbetsgivaravgift, som utgår på grundval av utbetald lön till anställda,debiteras och inbetalas med tillämpning av lagen (1959: 552) om uppbörd avvissa avgifter enligt lagen om allmän försäkring, m. m. Om den sammanlagdaavgift som skall betalas enUgl denna lag uppgår till högst , påförsavgiften i samband med debitering av slutlig skatt (s. k. skattedebitering), översflgerdäremot avgiften , skall avgiften normalt uppbäras avriksförsäkringsverket (s. k. räkningsdebitering). Vid räkningsdebilering erläggerarbetsgivaren under det löpande utgiftsårel preliminär avgift. näst eflerulgiftsårel lämnar arbetsgivaren uppgift till om summanav utbetald lön m. m. och med ledning av denna debiterar verket den slutliga arbetsgivaravgiften.Den slutliga avgiften kommer sedermera i regel att ligga lUl grund förarbetsgivarens preliminära avgifl . Den preliminäraavgiftens storlek visst år baseras alltså normall på den verkliga avgiften tvåår innan. Överstiger den slutliga avgiften vad arbetsgivaren erlagti preliminär avgift , skall arbetsgivaren betala skillnadsbeloppeti året näst efler del år då den slutliga debiteringen ägderum. Överstiger däremot den preliminära avgiften den slutliga avgiften, betalasöverskjutande belopp ut till arbetsgivaren. För egenföretagare beräknas avgiften med flilämpning avförordningen (1959: 551) angående beräkning av pensionsgrundande inkomst enligtlagen om allmän försäkring. Lokal skallemyndighet bestämmer avgiftsunderlagetmed ledning av taxeringen lill staflig inkomstskatt. Debitering och uppbörd avegenavgift sker i enlighet med reglerna i uppbördslagen (1953: 272).Preliminär egenavgift erläggs således som preliminär B-skatt och den slutligaavgiften i samband med debUeringen av slutlig skatl. erinrade i sitt belänkande 1975: 25 om attregional balans utgör ett av målen för vår samhällsutveckling och anförde altden relativa arbetslösheten i skogslänen ligger väsenfligen högre än i övrigadelar av landet. Enligt utskottels uppfattning var det därför ange- 1975/76:16 5 lägetatl pröva olika former av stimulans av sysselsättningen inom detta område.Detta kunde enligt utskottet väntas bli särskUt aktuellt /76. Motdenna bakgrund hemställde utskottet alt skuUe besluta sänka uttagsprocenlenför den allmänna arbetsgivaravgiften inom det inre stödområdet från 4 till 2 %fr. o. m. . Utskottet hemställde vidare att skullehos regeringen begära förslag till /76 om de ändringar somföranleddes av utskottets ställningstagande. biföll utskottetshemställan (rskr 1975: 236). 4 Föredraganden 4.1 Inledning Allmänarbetsgivaravgift utgår f. n. på belopp som arbetsgivare betalar ut ilön till anställd personal och med samma procentsals på den del av egenföretagaresinkomst av rörelse eller jordbruksfastighet som överstiger . Denavgiftsfria inkomstdelen höjs till . fr. o. m. den 1 januari 1976.Några undanlag från avgifts-plikten finns inte. Stat och kommun liksom ideellaorganisationer erlägger i princip allmän arbetsgivaravgift med samma procentsatssom t. ex. industriföretag. Vissa specialregler gäller emellertid för redare. Företagsskatteberedningen (Fi1970: 77) har genom fllläggsdirektiv fåll uppdrag alt utreda endifferentiering av den aUmänna arbetsgivaravgiften. Beredningen har dock ännu uitelagt fram något förslag i ämnet. har beslutat omen nedsättning av den allmänna arbetsgivaravgiften från 4 lill fr. o. m.den 1 januari 1976 inom det inre stödområdet. Detta område omfattar enligtkungörelsen (1970: 180) om stafligt regionalpolitiskt stöd f. n. följande delarav landet: Norrbottenslän utom , , och Bodens kommuner, Västerbottenslän utom , , , och kommuner, avVästemorrlands län och Ange kommuner, av länMalungs, , , och kommuner, belänkande anförs att behovet av att främja syssel-sätlnmgeninom det inre stödområdet kan väntas bli särskilt aktuellt /76.Jag vill mol denna bakgrund som min mening uttala alt den av riksdagenbeslutade nedsättningen av den allmänna arbetsgivaravgiften får ses som ettprovisorium för i första hand . 1975/76:16 6 framstårockså som mindre lämphgt att permanenta en differentierad arbetsgivareavgiftinnan företagsskatteberedningens stälhiingslagande i frågan föreligger. Jaganser därför att nedsättningen av arbetsgivaravgiften inom det inrestödområdet bör avse endast . Huruvida en fortsatt differentiering avarbetsgivaravgiften kan vara motiverad får avgöras vi senare tidpunkt. Medhänsyn till nedsättningens provisoriska karaktär bör reglerna härom tas in i ensärskild lag. Finansutskottethar inte närmare behandlat de följdproblem som uppkommer vid endifferentiering av uttagsprocenten på dsl sätt utskottet föreslagit ochriksdagen beslutat. I det följande avser jag all närmare beröra dessa. Motiveringenför beslut om differentiering av arbetsgivaravgiften är i förstahand att främja näringslivets sysselsättning inom det inre stödområdet. betänkande finns således inte något som tyder på att avsiktenvarit all förbilliga lönekostnaden för stat och kommun i derasmyndighetsutövning. Det kan visserligen hävdas att den privata sektorn skuUe fåen fördelaktigare konkurrenssituation i fråga om utförande av anläggningsarbeten,transporter m. m. om nedsättningen inte omfattade även stat och kommun. Dennafördel, som avser en mycket liten del av den offentliga sektorns totala verksamhet,kan dock inte anses vara av sådan betydelse att den motiverar lägre arbetsgivaravgiftför samtliga stats- och kommunalanställda inom det inre stödområdet. Att vidavgiftsberäkningen skilja mellan offentlig myndighetsutövning och offentligaffärsverksamhet är vidare av praktiska skäl uteslutet. I fråga om kommunerna tUlkommerockså den synpunkten att reglerna för skatteutjämningsbidragen skulle kunna behövaändras om kommunerna inom det inre stödområdet fick betala lägrearbetsgivaravgift än landets övriga kommuner. Med hänsyn bl. a. härtill bör enUglmin mening nedsättningen av den allmänna arbetsgivaravgiften omfatta samtligaarbetsgivare utom stat och kommun. Med kommun avses såväl primärkommuner inklusive kyrkliga kommuner som sekundärkommuner. Framhållas bör emellertid atlstatliga och kommunala bolag givetvis skall behandlas på samma sätt som privatägdabolag. Medhänsyn till syftet med nedsättningen bör den plals där arbetet faktiskt harutförts vara avgörande för rätten till lägre avgift. Avser lönen arbete somhar utförts inom det inre stödområdet bör avgiftsgivaravgift alltså utgå och avser lönen arbete som utförts på annan plats bör avgift utgå med 4 %.Vad arbetsgivaren eller arbetstagaren formellt sett har sin hemortskommun börinte ha någon betydelse i detta Prop.1975/76:16 7 sammanhang.Den nu angivna principen är enkel att tUlämpa om samtliga arbetstagareuteslutande arbetat antmgen inom eller utanför det inre stödområdet. I blandfallen,dvs. då en och samma arbetsgivare bedriver verksamhet såväl inom som utanfördet inre stödområdet, uppkommer emellertid vissa svårigheter. Fråga kan t. ex.vara om ett industriföretag, som har fabriker på flera platser i landet, ellerom en målerifirma som har uppdrag såväl inom som utanför det inre stödområdet. Dettorde vara ett förhållandevis litet antal arbetsgivare som har anställda bådeinnanför och utanför det inre stödområdet. Med hänsyn härtUl och då behovet aven exakt regel torde vara relativt litet, synes i blandfallen nedsättnuigenböra beräknas med stöd av en schablonregel. Härför talar också starka prakflskaskäl. Det skulle nämligen vara ytterst besvärligt alt grunda avgiflsreduceringenpå en metod som förutsätter alt arbetsgivaren och granskningsmyndigheten kanfastställa precis hur stor del av den utbetalade lönen som avser arbete jnomresp. utanför det inre stödområdet. Denerdigt min mening lämpligaste lösningen för blandfallen är att föreskriva attavgiftssänkningen skall omfatta lön till arbetstagare som utfört sitt arbetehuvudsakligen inom det inre stödområdet. Har en arbetstagare under år 1976arbetat huvudsakligen inom det inre stödområdet, bör således allmänarbetsgivaravgift utgå på hela lönen även om arbetstagaren i vissomfattning arbetat utanför det inre stödområdet. Ä andra sidan börarbetsgivaren erlägga full arbetsgivaravgift på hela lönen om arbetslagaren tiUen del arbetat inom men huvudsakligen utanför det inre stödområdet. Haranställningen varat endast under en del av , bör arbetsgivaravgiftennedsättas såvida arbetstagaren under den aktuella anställningstidenhuvudsakligen arbetat inom det inre stödområdet. Dettorde inte vålla arbetsgivarna några större problem att med ledning av dennaschablon avgöra hur stor del av löner som skall föranledaarbetsgivaravgift med 4 resp. . Det får ankomma på attge anvisningar bl. a. om hur arbetsgivare i förekommande fall skall redovisadet underlag som har legat till grund för den gjorda uppdelningen av utbetaldlön. Avriksdagens beslut framgår inte närmare huruvida även egenföretagare inom detinre stödområdet skall få åtnjuta den lägre avgiften. Det synes dock rimligastatt utgå från alt avsett att nedsättningen skall omfatta såvälarbetsgivare som egenföretagare. För en sådan lösning talar framför alltkonkurrenssynpunkter. Prop.1975/76:16 8 gifterbör således enligt min mening nedsättas från 4 tUl av avgiftsplikflgtbelopp. Nedsättningen bör av praktiska skäl avse avgift som beräknas medledning av taxering. För egenföretagare med brutet räkenskapsårinnebär detta att avgiftsnedsättningen kan komma atl beröra verksamhet som del bedrivits eller . Nedsättningenav egenföretagares arbetsgivaravgift bör omfatta endast verksamhet som bedrivsinom det inre stödområdet. Normalt torde ingen tvekan råda om så varit falleteller inle. Det kan emellertid undantagsvis inträffa att viss verksamhetbedrivs såväl innanför som utanför del inre stödområdet eller atl egenföretagarenhar inkomst av flera från varandra fristående verksamheter, varav en delbedrivs innanför och andra utanför det inre stödområdet. I dessa siluationerbör den vid laxeringen lill mkomslskall gjorda bedömningen angående beskattningsortvara vägledande för frågan om vUken procentsats som skall tUlämpas. Vidare bördet avgiftspliktiga underlaget fördelas mellan verksamhet inom och utom detinre stödområdet med utgångspunkt i de vid kommunaltaxeringama redovisaderesultaten. Detta innebär alltså att den lägre procentsatsen bör tillämpas påså stor del av det avgifts-pliktiga beloppet som svarar mot nettointäkten avverksamheten Inom inre stödområdet i förhållande till samtliga nettointäkter avverksamheten vid de kommunala taxeringarna. Det avgiftsfria botlenbeloppet, , bör i första hand få avräknas mot den högre procentsatsen. Närmadeanvisningar om uppdelning av egenföretagares avgifter på olika procentsatserfår meddelas av . Somhar framgått av redogörelsen för gäUande rätt erlägger en arbetsgivare elleren egenföretagare under löpande utgiftsår i regel preliminär arbetsgivaravgift.Den slutliga avgiften debileras efter utgången av del år tillvilket avgiften hänför sig och ligger i sin tur till grund för beräkning avpreliminär avgift för därpå kommande år. Framkommer vid den slutligadebiteringen att den preliminära avgiften överstiger den slutliga avgiften,utbetalas överskjutande belopp lUl den avgiftsskyldige. Understiger å andrasidan den preliminära avgiften den slufliga, skall den avgiftsskyldige betala skiUnadsbdoppel. Avdel anförda följer att en nedsättning av arbetsgivaravgiften för kommer om inle särskUda åtgärder vidtas att märkas först i samband meddebiteringen av slutlig avgifl /78. Eftersom nedsättningenär avsedd att stimulera sysselsättningen inom det inre stödområdet redanvintern 1975/76, synes en sådan eftersläpning i avgiflslindringen olämplig. Enda sättet att undvika eftersläpningen Prop.1975/76:16 9 torde vara att införa särskilda regler för beräkning avpreliminär arbetsgivaravgift för avgiftsskyldiga som omfattas av det lägreavgiftsuttaget. En generell jämkning av de preliminära avgifterna bör dockbegränsas till avgifter som avser lön till anställd personal. Nedsättningen avarbetsgivaravgiften tUl har nämligen ganska liten betydelse för egenföretagarenjämfört med hans övriga skaller och avgifter. För en arbetsgivare med eltstort antal anställda kan däremot nedsättningen ha stor inverkan påverksamhetens lönsamhet. Det förhållandet att egen-företagarens preliminäraarbetsgivaravgifter debiteras såsom preliminär B-skatt medför f. ö. att etteventuellt hänsynslagande till det lägre uttaget av arbetsgivaravgift skullemedföra mycket stora administrativa problem. Avgörandeför om arbetsgivares avgifter skall nedsättas är i princip om lönen harutbetalts för arbete inom del inre stödområdet. Arbetsgivarens hemortskommun e.d. saknar som har framhållits betydelse i sammanhanget. Av prakflskaskäl är del dock uteslutet att grunda debiteringen av prehminära avgifter förår 1976 på en för varje arbetsgivare gjord prognos rörande verksamhet inom ochutom det inre stödområdet. Nedsättningen i det preliminära uttaget måste i ställetgöras med ledning av en mer lätthanterlig regel. Därvid är det enligt minmening lämpUgast att utgå från det i kommunalskatlelagen (1928: 370) användabegreppet hemortskommun. Med hemortskommun förstås enligt 66 §kommunalskattelagen i regel den kommun där den skattskyldige ärmantalsskriven. Vid debiteringen bör förutsättas att arbetsgivare medhemortskommun inom det inre stödområdet kommer atl få erlägga slutligarbetsgivaravgift enbart enligt den lägre procentsatsen. I praktiken innebärdetta atl arbetsgivarens bosällningsort (säte) kommer allbli avgörande för om preliminär avgift skall beräknas efter 4 eller . Nedsättningenav den preliminära avgiften synes kunna genomföras utan lagändring. Det är givet att en på detta sätt utformad regel förberäkning av en arbetsgivares preliminära avgifter kan slå fel i bådariktningarna. Likaså kan avsaknaden av en generell regel för nedsättning av egenföretagarespreliminära avgifter i undantagsfall medföra ett totalt sett för högt uttag avskatt och avgifter. Eventuella fel är emellertid inte definitiva utan rättas lilli samband med den slutliga debiteringen av arbetsgivaravgift. En avgiflsskyldigsom märker all den preliminära avgiften kommer atl i väsentlig mån avvika frånden slutliga avgiften har också möjlighet alt begära jämkning av denpreliminära avgiften. Detta kan vara motiverat för t. ex. en avgiftsskyldig somunder flyttat sin verksamhet till det inre stödområdet. 1 sammanhangetbör även beaktas möjligheten för avgiftsskyldiga att genom s. k.fyllnadsinbetalning undvika att kvarskatteavgifi påförs på grund av för lågainbetalningar av preliminär avgift. 1975/76:16 10 Medhänvisning tiU vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att antaga inomfinansdepartementet upprättat förslag tUl lag om tillfällig nedsättning av denallmänna arbetsgivaravgiften inom det inre stödområdet. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att antaga det förslag som föredraganden lagtfram.