prop · FZ03187 · 1975-12-31 00:00:00 — Prop.1975/76:187 368 förden frånvarande ledamoten kan tjänstgöra. Sådana situationer kan vänlas uppståibland eftersom, enligt det system som föreslås i 14 kap. 19 S vallagen,antalet suppleanter är begränsat och suppleanterna utses från samma lista somresp. Bestämmelserna gör det möjligt att avvika från den listtrohetsom i övrigt tillämpas och inkalla suppleant som har utsetts för annan ledamotsom tillhör samma parti, i första hand suppleant från den valkrets där denfrånvarande ledamoten har utsetts och i andra hand suppleant från annanvalkrets. Kommunallagsutredningenföreslår alt de nuvarande bestämmelserna i 23 S LL om prövning av förfall inteskall få någon motsvarighet i den nya lagen. Enligt utredningen är det mednutida betraktelsesätt främst partiernas sak att se till att förtroendemännendeltar i sammanträdena. Inte heller jag anser att bestämmelser om prövning avförfall bör tas in i lagen. 1paragrafen har inte heller tagits in några bestämmelser om det praktiskaförfarandet när förhinder skall anmälas och suppleant kallas in. Jag delarutredningens uppfattning all kommunerna och landstingskommunerna bör få regleradessa frågor i arbetsordningar för de beslutande församlingarna. På samma sättbör frågan när ledamot eller suppleant skall träda in under pågåendesammanträde kunna regleras. Kalmarkommun anser att närvarande suppleant skall ha företräde framför frånvarandesuppleant, även om denne skulle stå i tur att tjänstgöra enligt den ordning somhar bestämts vid valet. Enligt första stycket i förevarande paragraf skall denbestämda turordningen följas. Om en ledamot eller en tjänstgörande suppleantinle längre kan deltaga i ett pågående sammanträde, bör ordföranden enligt minmening t. ex. genom telefonsamtal låta undersöka om den suppleant som står itur alt tjänstgöra kan inställa sig. Är det inte möjligt eller kan det inte skeutan tidsutdräkt, bör den närvarande suppleanten få träda in. Praktiska skälmåste enligt min mening vara avgörande för ordförandens handlande. Jag anseratt det skulle föra för långt att reglera detaljfrågor av delta slag i lag. Dennaparagraf motsvarar 15 § KL, 16 S KLS och 27 5 LL. Den innehåller bestämmelserom beslutförhet. Enligt15 S KL och 16 S KLS får kommunfullmäktige inte handlägga ärende om inte fieraän hälften av ledamöterna är närvarande. Har suppleanter för kommunfullmäktigeutsetts, krävs att minst två tredjedelar av ledamöterna är närvarande. Ilandsting, där suppleanter redan nu är obligatoriska, skall två tredjedelar avledamöierna vara närvarande (27 S LL). Om antalet ledamöter som deltar ihandläggninggen av ett ärende understiger det föreskrivna anlalel på grund avatt närvarande ledamot är jävig, får kommunfullmäktige resp. ändåhandlägga ärendet. och landsting får föreskriva attinterpellation får besvaras, även om antalet närvarande ledamöter är lägre änhälften resp: två ired- Prop.1975/76:187 369 allmänna motiveringen (avsnitt 12,3,6) harjag på gmndval av ett förslagfrån demokratiutredningen förordat att för beslutförhet skall, i bådekommunfullmäktige och landsting, krävas endast att fiera än hälften av ledamöternaär närvarande. Jag vill erinra om att jag i den allmänna motiveringen (avsnitt12.3.6) har förordat att suppleanter skall utses också för kommunfullmäktige(jfr specialmotiveringen lill 7 S). Enligtkommunallagsulredningens förslag skall det i förevarande paragraf föreskrivasatt fullmäktige får besluta i ärende när flera än hälften är närvarande.Utredningen framhåller att den nuvarande ordalydelsen kan ge intryck av attärendebehandlingen måste avbrytas också när antalet närvarande går ner underhälften resp. under två tredjedelar genom att en eller flera ledamötertillfälligt lämnar sammanträdeslokalen. Syftet med utredningens förslag är attdet klart skall framgå att kravet att visst antal ledamöter är närvarandegäller endast när beslut skall fattas. Enligt utredningens uppfattning ärbesvarande av interpellation inte att anse som beslutsfattande. Utredningenanser därför att de särskilda reglerna om att beslutförhetskravel inte behövervara uppfyllt vid besvarande av interpellation kan tas bort utan att dettainnebär någon ändring i sak. Avgörande av fråga om det skall medges attinterpellation får framställas är däremot enligt utredningen att anse sombeslut och då skall närvarokravet vara uppfyllt. Utredningen föreslår slutligenen motsvarighet till de nuvarande bestämmelserna om jämkning avbeslutförhetskravel när viss ledamot är jävig. Stockholmsläns landstingskommun har, som har jag nämnt i den allmänna motiveringen,hävdat att utredningarnas förslag innebär att det inte blir möjligt att iarbetsordning föreskriva visst närvaroantal vid besvarande av interpellalioneroch enkla frågor. Enligtmiu förslag föreskrivs i förevarande paragraf att fullmäktige får handläggaärende endast om flera än ledamöter är närvarande. Meduttrycket "ledamöler" avses självfallel inle bara ordinarie ledamöterutan också tjänstgörande suppleanter. Fullmäktige skall vidare enligtuttrycklig föreskrift kunna bestämma att interpellation och enkel fråga fårbesvaras, även om antalet närvarande är lägre än vad som krävs enligthuvudregeln. Somjag har framhållit i den allmänna motiveringen får ett beslutför-hetskravrelativt liten betydelse vid ett obligatoriskt suppleantsystem. Man kan räknamed alt de beslutande församlingarna i regel är i det närmaste fulltaliga.Några svårigheter att uppfylla kravet att flera än hälften av ledamöternaskall vara närvarande under sammanträdena kan således inle uppkomma. Det kan dåinte heller innebära någon nackdel att närvarokravet upprätthålls även vidöveriäggning lill beslut samt när interpellation skall besvaras. Jag har därförfunnit all närvarokravel bör gälla inte bara när beslut skall fattas utan ocksåvid annan handläggning. Jag har dock inle funnit skäl att la bort den nuvarandemöjligheten för kommunfullmäktige Prop.1975/76:187 370 ochlandsting att föreskriva ell lägre närvarokrav vid besvarande av interpellation.Som framgår av specialmoliveringen till 29 § föreslår jag alt vissa regler omenkel fråga las in i lagen. För klarhetens skull har därför angetts attundantag från närvarokravet kan göras också när enkel fråga skall besvaras. 1paragrafens andra stycke har tagits in en motsvarighet till de nuvarandebestämmelserna om jämkning av beslutförhetskravel när viss ledamot är jävig. Dennaparagraf innehåller bestämmelser om jäv och motsvarar 16 S KL, 17 S KLS och 28§ LL. Nuvarandejävsregler i 16 S KL, 17 S KLS och 28 S LLär lika till innehållet. Jävföreligger när ärendel personligen rör ledamoten eller någon honom närståendesom avses i 4 kap. 13 S 2 . Enligt detta lagmm är domare jävigbl. "om han med part är eller har varil gift eller är i rätt upp- ellernedstigande släktskap eller svågeriag eller är syskon eller är i det svågeriag,att den ene är eller varit gift med den andres syskon, eller om han på liknandesätt är part närstående". innehåll delabsoluta släktskapsjäv. Den nya lydelsen förutsätter att man i varje särskiltfall prövas om vederbörande skall anses som "närstående" eller ej. Iförarbelena uttalade föredragande departementschefen bl. a. att mera avlägsensläktskap eller svågeriag inte nödvändigtvis behöver lägga hinder i vägen fördomarens tjänsteutövning, om domaren inte har något samröre med parten (prop,1973:30 s, 68), Enligt 4S 1 förvaltningslagen (1971:290) är den som har althandlägga ärende jävig bl. a. om saken angår honom själv eller hans make,föräldrar, barn eller syskon eller "annan honom närstående". Om jävskall anses föreligga, blir alltså ibland beroende av om den som saken angårskall räknas som "närstående" eller ej. Uttrycket"närstående" täcker såväl situationer när släktskap eller svågeriagföreligger som fall när någon av annan anledning är att anse som närstående, t.ex. stadigvarande sammanbor med den som har att handlägga ett ärende (prop.1971:30 s, 355). Utredningenframhåller att några för statsförvaltningen enhetliga jävsregler inte fannsnär jävsregeln i 16 S KL infördes och all del därför var naturiigt attanknyta till när det gällde avgränsningen av släktskapsjäven(SOU 1952:14 s. 241, 250). Utredningen erinrar vidare om att förvaltningslagensjävsregler gäller för både tjänstemän och förtroendemän inom den specialreglerade kommunala förvaltningen (prop. Prop.1975/76:187 371 Enligt utredningen kan det vara av visst värde att enhetlighet ifråga om avgränsningen av släktskapsjäven uppnås mellan specialreglerad ochoreglerad . jävsregel är efter ändringenår 1973 inte lämplig i kommunala sammanhang. Utredningen anför att fullmäktigemåste fatta ett snabbt beslut i jävsfrågan, om jävet bestrids, och att fullmäktigeinte gärna kan gå in i en individuell prövning av den art som förutsätts ifråga om domarjäv. Mot denna bakgmnd föreslår utredningen att jävsbestämmelsenutformas efter förebild av förvaltningslagens regel om släktskapsjäv. Utredningenerinrar om att jäv i rättspraxis alllid har lett till att beslutet har upphävtsefter kommunalbesvär. Denna praxis kan medföra både praktiska och principiellaproblem. Enligt utredningens uppfattning är det rimligt om jäv leder till attbeslutet upphävs bara om jävet har kunnat inverka på ärendets utgång.Utredningen anser emellertid att det inte är lämpligt att ta in regler omrättsverkningama av att beslut har fattats under medverkan av en jävig ledamoti den nya lagen. Utredningensförslag i fråga om jävsregelns utformning tillstyrks av bl. a. länsstyrelsernaI , och samt , och Täbykommuner. delar uppfattningen alt en anpassning tillförvaltningslagens jävsregel äratt föredra framför den nuvarande hänvisningentill släktskapsjäv. Även vid tillämpningen av den regel somutredningen föreslår kan fullmäktige dock tvingas pröva om vederbörande är attanse som "annan närstående". Detta kan enligt kommunen vara en vanskligfråga som inle lämpar sig för snabba beslut och inte heller för handläggning istörre församlingar av den typ som kommunfullmäktige och landsting utgör.Kommunen anser därför att en regel med endast absoluta släktskapsjäv ärlämpligare, Släklskapskretsen torde enligt kommunens mening utan större riskkunna göras tämligen snäv. Liknande synpunkler anförs av . LänsstyrelsenI län delar utredningens uppfattning att jäv bör leda till att ettbeslul upphävs endast om jävet har kunnat inverka på ärendets utgång ochföreslåren beslämmelse med denna innebörd. och kommuner hysersamma mening. Även länsslyrelsen i anser det viktigtall nuvarande praxis, som innebär att ett kommunalt beslut efter kommunalbesväralllid upphävs om jäv kostateras, bryts. Enligt torde det varareallivt vanligt att kommunala beslut upphävs på grund av jäv men oftast blirdet slutliga resultatet inte annat än att kommunen fattar ett nytt beslut avsamma innehåll utan medverkan av den eller de jäviga. Enligt iAlvsborgs län lorde det inte föreligga hinder mol att man i lagen tar in reglerom rättsverkningama av att en jävig person har deltagit när ett ärende haravgjorts. LänsstyrelsenI län framhåller att frågan hur man objektivt skall Prop.1975/76:187 372 kunnaslå fast jävets inverkan i ett visst ärende är ytterst svåriöst. Besvärsinstansenskulle ställas inför mycket slora avvägningssvårigheter, om utredningens tankeatt jäv skall leda till att beslut upphävs endast om jävet kan ha inverkan påärendets utgång skulle vinna gehör. Objektivitetsprincipen, vilken ärgrundläggande för den offentliga förvaltningen, skulle enligt länsstyrelsenundermineras på ett olyckligt sätt, om sådan ordning genomfördes. Paragrafenhar i enlighet med utredningens förslag, vilket har tillstyrkts av flertaletremissinstanser, utformats efter förebild av bestämmelsen i förvaltningslagenom släktskapsjäv. Medhänsyn till bl. a. vad i län har anfört har jag intefunnit det lämpligt att föreslå bestämmelser om rättsverkningarna av att enjävig ledamot har deltagit i ett beslul. Idenna bestämmelse regleras röstvärdet och rätten att dellaga i kommunfullmäktigesoch landstings överläggningar. Bestämmelsen motsvarar 17 S KL, 18 S KLS och 29S LL, Dessutom finns särregler i 6 och 9 SS LLS. Isåväl KL och KLS som LL föreskrivs att varje ledamot har en röst. Enligt 17S KLhar endera av ordföranden och vice ordföranden i kommunstyrelsen samtkommunens "ledande tjänsteman" rätt att i alla ärenden deltaga ifullmäktiges överiäggningar men inte i besluten. Ordförande eller viceordförande i nämnd eller beredning har rätt att deltaga i fullmäktigesöveriäggningar vid behandling av ärende som har beretts av nämnden ellerberedningen och vid besvarande av interpellation. Revisor har rätt att deltagai överiäggningarna vid granskning av revisionsberättelsen. För varje särskillfall får fullmäktige vidare besluta att andra tjänstemän än den ledande tjänstemannenfär närvara för att lämna upplysningar. Bestämmelsenom yttranderätt för den ledande tjänslemannen var en nyhet i 1953 årskommunallag. Denne tjänsteman hade enligt kommunallagskommittén en sådannyckelställning i den kommunala förvaltningen att det framstod som logiskt atttillförsäkra honom rätt alt deltaga i fullmäktiges överläggningar. Med hänsynlill den överblick över den kommunala förvaltningens alla delar och denkännedom om kommunens ekonomiska resurser som han kunde antagas besitta ansågkommunallagskommitlén att det var angelägel att han fick tillfälle attutveckla sina synpunkter på de frågor som behandlades i fullmäktige (SOU1952:14 s. 378). Någon bestämmelse om rätt för kommunens ledande tjämsteman attdeltaga i full- Prop.1975/76:187 373 mäktigesöveriäggningar föreslogs inte i propositionen med förslag till kommunallag.Detta hängde samman med att det i propositionen inte heller fanns någonmotsvarighet till det valbarhetshinder för kommunens ledande tjänsteman somkommittén hade föreslagit (prop. 1953:210 s, 131, 211), Konstitutionsutskottetförordade emellertid ett sådant valbarhetshinder och tillstyrkte atttjänstemannen skulle fä rätt att deltaga i fullmäktiges överläggningar (KU1953:22 s, 66), Detta blev också beslut. Bestämmelserna i 18 S KLSskiljer sig i flera avseenden från motsvarande bestämmelser i samman med borgarrådens ställning. Borgarråden är skyldiga att närvaravid fullmäktiges sammanträden. De har rätt att deltaga i överiäggningarna, altframställa förslag och att fä sin mening antecknad i protokollet, I KLS saknasmoisvarighei till regeln om yttranderätt för kommunstyrelsens ordförande ellervice ordförande, eftersom enligt 31 S KLS ledamöterna i kommunstyrelsen utsesbland fullmäktigeledamöterna (prop, 1957:16 s. 45), Yttranderätt förordföranden eller vice ordföranden i andra nämnder än kommunstyrelsen finnsinte he ller. Borgarråden är enligt 50 S KLS självskrivna som ordförande iflertalet nämnder och interpellation kan ställas endast till borgarråd. Somframgår av redogörelsen under 9 S saknas bestämmelser om kommunens ledandetjänsteman i KLS. Även detta hänger samman med borgarrådens funktioner. Borgarrådensuppgifter har också medfört att motsvarighet saknas till möjligheten förfullmäktige i Övriga kommuneratt upplysningsvis höra tjänsteman vidfullmäktigesammanträde (prop. 1957:16 s. 46), I fråga om revisors yttranderättgäller dock samma regler som enligt KL, Bestämmelseni 29 S LL skiljer sig i det avseendet från 18 S KL att landshövdingen elleravdelningschef vid länsstyrelse får deltaga i överiäggningar.Dessulom kan fatta generellt beslut om att tjänstemän hoslandstingskommunen fär vara närvarande för att lämna upplysningar (prop.1965:61 s. 85). I fråga om yttranderätt vid landstingsmöte i länslandstingskommun finns två särregler. Enligt 6S LLS har länsöverdirektörennärvaro- och yttranderätt vid landstingels möten i egenskap av landshövdigensställföreträdare. I 9 S LLS ges heltidsengagerad förtroendeman rätt att undervissa fömtsättningar deltaga i överläggningar, även om han inteär ledamot. Somframgår av specialmotiveringen till 9 S föreslår utredningen att valbarhetshindretför kommunens och landstingskommunens ledande tjänsteman inte skall tas med iden nya lagen. Utredningen anser också att reglerna om yttranderätt förkommunens ledande tjänsteman bör tas bort. Enligt utredningen stämmer dessaregler knappast överens med nutida uppfattning i fråga om buren kommunalförtroendeförsamling börarbeta. Rätten för kommunfullmäktige och landstingetatt upplysningsvis höra tjänstemän i visst eller vissa ärenden bör enligtuiredningen beslå. Prop.1975/76:187 374 kantillämpas också på sådana tjänstemän som enligt gällande rätt är att anse somkommunens ledande tjänsteman och på landstingsdirektör eller motsvarandetjänsteman. Det ligger i fullmäktiges hand att från fall till fall avgöravilken tjänsteman som skall höras och i vilka ärenden detta skall ske, anföruiredningen. Enligl ulredningens uppfattning kan man behöva höra enexpert som inle är anställd hos kommunen eller landstingskommunen. En sådanmöjlighet bör av principiella skäl utnyttjas sparsamt. Rätten attupplysningsvis höra tjänsteman eller sakkunnig bör kunna gälla också förStockholms kommun trots borgarrådens särskilda uppgifter. Utredningenanser att bestämmelsen om yttranderätt för ordförande eller vice ordförande ikommunstyrelsen eller annan nämnd eller i beredning bör kunna gälla också förStockholms del. När det gäller kommunstyrelsens ordförande och vice ordförandei kommer bestämmelserna att sakna reell betydelse, i den månledamöterna i kommunstyrelsen utses bland fullmäktiges ledamöter. Så längeborgarråden är självskrivna som ordförande i fiertalet nämnder kommerbestämmelsen om yttranderätt för nämndordförande att få mindre betydelse iStockholms kommun än i övriga kommuner. Utredningen anser att det är rimligtatt yttranderätt tillerkänns också nämndordförande som inte är borgarråd. Utredningenerinrar om att del inle ligger inom ramen för dess uppdrag alt föreslå någrasakliga ändringar i borgarrådens skyldigheter och befogenheter, 1 utredningensförslag finns dock inte någon motsvarighet till de nuvarande bestämmelserna omborgarrådens förslagsrätt och räll att lå sin mening antecknad i fullmäktigesprolokoll. Borgarrådens rätt att få sin mening antecknad i protokollet kanenligt utredning regleras i arbetsordning. Utredningenföreslår att en motsvarighet till den nuvarande bestämmelsen i 29 S LL omlandshövdingens eller avdelningschefs yttranderätt behålls som en särregel förlandstingen. Länsstyrelseni anseratt kommunens resp. landstingskommunens ledandetjänsteman bör ha närvaro- och yttranderätt, om fullmäktige eller landstingetinte beslutar annat. Bestämmelser härom bör tas in i lagen. Även Kopparbergsläns landstingskommun saml , , och Storumanskommuner anser att kommunens och landstingskommunens ledande tjänsteman bör hayttranderätt, medan kommun tillstyrker förslaget att regeln omyttranderätt för denna tjänsteman tas bort. Landstingskommunen framhåller attyttranderätten syftar lill alt skapa förutsättningar för Ijänstemannen att ikraft av sin centrala ställning i förvaltningen och sin kännedom omärendeberedningen deltaga i debatten. Enligt landstingskommunen är del angelägelatt denna möjlighet får stå kvar. Även ifrågasätter om det är lämpligt att den generellayttranderätten för kommunens ledande tjänsteman slopas. Enligt föreningensuppfattning bör det innebära viss Prop.1975/76:187 375 trygghetför fullmäktige att denne tjänsteman på eget initiativ eller efler ledamotsuppmaning kan få ordet för att lämna upplysningar. Karlsborgskommun anser all de tjänstemän som regelmässigt förbereder och föredrar ärendeni kommunstyrelsen och förbereder ärenden till kommunfullmäktige av praktiskaskäl generellt bör beviljas yttranderätt. Detta bör anges i reglementet förkommunstyrelse resp, i arbetsordningen för kommunfullmäktige, Enligl Orustskommun bör det ankomma på kommunerna själva att bestämma i vad mån deras egnatjänstemän skall fa deltaga i överiäggningarna och om annan sakkunnig skall fålämna upplysningar vid kommunfullmäktiges sammanträden. Regler härom bör kunnatas in i arbetsordning. Tjänstemännens yttranderätt bör enligt kommuninte sträcka sig längre än till en möjlighet alt på eget initiativ lämnasakupplysning i en fråga som behandlas i fullmäktige, och Köpingskommuner anför liknande synpunkler, Förslagelom närvarorätt för ordförande eller vice ordförande i kommunstyrelsen ellerannan nämnd eller i beredning vid behandling av ärende som har beretts avnämnden eller beredningen eller vid besvarjnde av interpellation som harställts till nämndens eller beredningens ordförande tillstyrks av Stockholmskommun. Kommunen anser, liksom Föreningen och i , all bestämmelsenbör förtydligas så att det klart framgår att antingen ordföranden eller viceordföranden i nämnd eller beredning, har yttranderätt, Stockholmskommun erinrar om att enligt nuvarande regler borgarråd, utöver yttranderätt,även har rätt att framställa förslag och att få sin mening antecknad iprotokollet. Rätt att deltaga i överiäggningarna anses, framhåller kommunen,inte innefatta rätt att ställa förslag, 1 utredningens författningsförslag harborgarrådens rätt att ställa förslag och deras rätt att få sin mening antecknadtill protokollet fallit bort. Kommunallagsulredningen anser att borgarrådensrätt att få sin mening antecknad i fullmäktiges protokoll bör kunna placeras iarbetsordning. Enligt kommunens mening är emellertid regler om rätt förborgarråd att ställa förslag och att fa sin mening antecknad i protokollet inteav sådan natur att de bör placeras i kommunfullmäktiges arbetsordning. Lagenbör ge uttryckligt besked i dessa frågor, vilka har stor betydelse för arbeteti kommunfullmäktige. Omlandstingsmötets funktion som överläggningsfomm för enbart landstingsledamöterskall renodlas, bör enligt inte landshövdingen eller densom i hans ställe företräder vid landstingsmöte ha rätt att deltai debatten. Förbundet anser därför att landshövdingen eller hansställföreträdare inte bör tillerkännas rätt att yttra sig vid landstingsmöte.Inte heller läns landstingskommun anser att någon bestämmelse omnärvaro- och yttranderätt för landshövdingen vid landstingsmöte bör tas in iden nya kommunallagen. Samordningsbehovet mellan länsstyrelse ochlandstingskommun kan tillgodoses på andra vägar. Vid landstingsmötet kan enheltidsengagerad förtroendeman liksom andra medborgare Prop.1975/76:187 376 Men om den heltidsengagerade förtroendemannen inte är ledamot ilandstinget har han enligl utredningens förslag yttranderätt endasl om han ärordförande eller vice ordförande i någon nämnd eller beredning. Med hänsynhärtill och till att utredningen föreslår att landstingskommunens ledandeijänstemän inte längre skall ha någon i lag garanterad närvaro- och yttranderättframstår det som säreget att en beslämmelse om sådan rätt för landshövdingbehålls. Även landstingskommun och kommun förordar altlandshövdingens närvaro- och yttranderätt vid landstingsmöte avskaffas. Deframhåller att samordningen mellan länsstyrelse och landstingskommun numerasker på annal sätt. käns landstingskommun anser däremoi attlandshövdingen bör ges möjlighet att deltaga i överiäggningarna men inte ibesluten. tillstyrker förslaget att kommunfullmäktige skall få tillkallautomstående sakkunniga för att meddela upplysningar. En sådan möjlighetfyllereli praktiskt behov. Enligt läns landstingskommun kan detemellertid sättas i fråga om en sådan rätt behöver anges i lagen.Landstingskommunen framhåller att föreskrifter av detta slag hör hemma i enarbetsordning och alt alltid har möjlighet att ajournera ettsammanträde för alt bereda andra än ledamöierna tillfälle att meddelaupplysningar. Även kommun förordar att frågan när tjänsteman skalltillkallas för att lämna upplysningar regleras i arbetsordning. Enbestämmelse om rätt att upplysningsvis höra tjänsteman eller sakkunnig börenligt kunna gälla också för del. Med hänsyn tillborgarrådens slällning som föredragande i kommunstyrelsen och som ordförande ifiertalet nämnder bör regeln enligl kommunens mening utnyttjas endast isärskilda undantagsfall.