prop · FZ03160 · 1975-12-31 00:00:00 — Till frågorna om lagens uppbyggnad och sekretessreglernasutformning återkommer jag i ell följande avsnitt. Vissa grunddrag i förslagelbördock uppmärksammas redan i delta sammanhang. OSKvänder sig mot att bestämmelserna i nuvarande sekretesslag i allmänhet innebären presumtion för sekretess. föreslår för sin del attoffentlighetsprincipen som huvudregel skall komma till klart uttryck även i demateriella sekretessreglerna. Detta sker enklast genom att hemlighållande görsberoende av en bedömning från fall till fall av den skada som kan antasuppkomma genom ett utlämnande. Flertalet sekretessbestämmelser upptar därförskaderekvisit, föreslår vidare en annan disposition av den nya lagen än dennuvarande sekretesslagen har. Enligt förslaget grupperassekretessbestämmelserna i anslutning till de sekreiessgrunder som anges igrundlagen. Uppläggningen sägs ha den fördelen att den tvingar en myndighet allta slällning till på vilken av fiera sekretessgrunder som en vägran att utlämnahandling beror. Inom varje underavdelning görs en uppdelning av bestämmelsernaefter sakområden. Ett betydande inslag av enumeration behälls alltså iförslaget. Avviss betydelse för sekretessbestämmelsernas utformning är en av i 9 § andrastycket grundlagskapitlet föreslagen bestämmelse av innehåll att såsom villkorför utlämnande av handling i den särskilda lagen får uppställas tillstånd frånviss myndighet. Bestämmelsen är alt se som en modifikation av regeln i sammaparagrafs första stycke om alt begäran alt få ta del av allmän handling skall prövashos myndighei där handlingen finns. Bestämmelsen motiveras med att den ordningsom gäller enligt 35 § sekretesslagen för prövning av frågor om utlämnande avhandlingar som rör kollektivavtalsförhandlingar är mycket ändamålsenlig och börbehållas i den nya lagen (12 §). OSKframhåller att de nuvarande sekretesskungörelserna strängt taget inte har stödi TF. Kommittén anser att kungörelserna för framtiden bör avskaffas så långtdet är möjligt. Samtliga beslämmelser i sekrelesskungö-relserna på försvaretsområde har i OSK:s förslag arbetats in i skilda paragrafer i lagen om allmännahandlingar, med undantag för dem som gäller kvalificerad hemligstämpling. OSKhar vidare ansett del möjligt att låta alla paragrafer i civilförvaltningenssekretesskungörelse utom en (2 ij), gå upp i den nya lagen. Beslämmelserna inämnda paragraf måste emellertid enligl alltjämt stå kvar i en avregeringen beslutad författning. En sådan bör, förklarar kommittén, hauttryckligt grundlagsstöd, föreslår därför att i 1 ij grundlagskapitleiföreskrivs att regeringen i den särskilda lagen får bemyndigas all för vissregel i lagen inskränka tillämpligheten till viss Prop.1975/76:160 33 ellervissa statliga myndigheter eller till handlingar i vissa ärenden. föreslåratt sekretessen också i ett par andra fall än det nämnda skall avgränsas genomförordning eller regeringsbeslut. Avde instanser som har yttrat sig angående fördelningen av reglerna om allmännahandlingar mellan grundlag, vanlig lag och förordning har del stora fiertaletanslutit sig till kommitténs förslag. Bland de inslanser som har intagit dennaståndpunkt kan nämnas riksåklagaren, , datainspektionen,, riksrevisionsverkel, de juridiska fakul-iclcrna vidiiniversiicten i U/ipsala och , LO saml . JO och godtar i allt väsentligtkommitténs förslag i denna del. De föreslår emellertid vissa förändringar. Regeringsrättenpåpekarail förslaget bl. a, innebäralt grundsatsen om domstolsprövning avsekretessfrågor icke längre blir grundlagfäst. Om sådan prövning skallåstadkommas beror av hur instansordningen utformas, har i 5 kap. 10 § andrastyckei grundlagsförslaget gjort en allmän hänvisning beträffande sättet förfullföljd till lagen om allmänna handlingar. Om hit är att räkna äveninstansordningen vid fullföljd är oklart. I vart fall har föreslagit enlagregel i 57 § lagen om allmänna handlingar, som gör domstol lill normalbesvärsinslans. Enligt regeringsrätten är en av kärnpunkterna ioffentligheisordningen, sådan den varil utformad, att medborgarnakunnat föriita sig på att frågan om offentlighet eller sekretess i sista handkunnat efter besvär bringas under en opartisk rättslig bedömning. Denna principutgör en gmndpelare för hela orrentlighelssystemet. En regel härom bör, hävdarregeringsrätten, finnas kvar i grundlag. Om den avlägsnas därifrån försvagasgarantierna för offentligheten pä ett allvariigt sätt. Regeringsrättenanmärker i sammanhanget att funnit den mindre viktiga frågan om hur talanskall fullföljas vara förtjänt av en grundlagsregel. JOifrågasätter om inle reglerna om besvärsordningen liksom f. n. är fallet börfinnas i grundlagen, där de på ett naturiigt sätt kan anslutas till reglernaom utbekommande av allmän handling och om över-klagbarhelen av beslut om avslagpå framställning härom. Enligt JO har däremot de föreslagna reglerna omutlämnande av handlingar myndigheter emellan och om besvär eller underställningi sådana ärenden sin naluriiga plats i en lag om allmänna handlingar. framhåller betydelsen för massmediernas del av att beslul omutlämnande av allmän handling kan erhållas snabbt och understryker med hänsynhärtill vikten av nuvarande regel att del i princip är den tjänsteman som harhand om handlingen som skall besluta om utlämnandet. Nämnden anser denna regelvara av sådan betydelse att den bör slå kvar i grundlagen. Om den tas bortöppnas möjlighet för myndigheter, kanske särskilt på det kommunala planet, attvar för sig stadga så omständliga ,\r 160 1975/76:160 34 internaordningar för fattande av beslut i utlämnandefrågor all del kanske dröjer fleradagar innan ett avgörande kan erhållas, även i klara fall, Samarbetsnämndenanser vidare all reglerna om instansordningen ur av den vikt alt de bör tas ini grundlagen såsom varit fallel. Det är av grundläggande belydelse alloffentlighelsfrågor i tvistiga fall prövas av frislående och opartiskadomstolar. Rätten till sädan domstolsprövning måste enligt nämnden varatillförsäkrad envar genom en grundlagsfäst bestämmelse. Fråganomenmer omfattande omfördelning av författnings materian diskuteras avhavrätten över och , kain-mairälien i ochlystnadspliklskominiitén. Hovrätten över ochBlekinge ger uttryck för en viss besvikelse över att det inle har lyckats OSKatt lösa del som i lagstiftningsärendet har varit det centrala, nämligenhur sekretessreglerna utan au bli alllför allmänt hållna eller alllförsvåriillämpade skulle kunna återföras till grundlag. Hovrätten erinrar om attsekretessreglerna, som varit en del av tryckfrihetsförordningen, förstår bröts ut ur denna och fick sin plats i sekretesslagen. Därvid gick manså lill väga att man efler ulredning om och bedömning av sekrelessbehoven påolika förvaltningsområden utformade regler som i stort sett hänförde sig tillsådana områden och framstod som helt fristående från varandra. Hovrättenpåpekar att sekretesslagstiftningen inte endast består av lag; i storomfattning återfinns kompletterande bestämmelser i författning av administrativkaraktär. Innehållet i sekretessreglerna begränsar sig i stor omfattning tillföreskrifter som anger hos vilka myndigheter eller på vilka verksamhetsområdenhandlingar skall hemlighållas. Förutsättningarna för bedömningen avsekretessfrågan är vagt angivna eller hell obefintliga. Innebörden härav ärenligt hovrätten alt på stora områden den i grundlag fastlagdaoffentlighetsprincipen har ersatts av sin motsats, principen om hemlighet somhuvudregel och offentliggörande endast efter myndighetens gottfinnande.Härtill kommer att nya samhällsföreteelser har framkallat krav på utökadsekretess. En betydande påbyggnad av sekretessreglerna har därför skett.Bestämmelserna har härigenom blivit än mer osammanhängande, osystematiska ochsvåröverskådliga. Hovrätten anser att sekretesslagstiftningen i sitt nuvarandeskick förtjänar att betecknas som en rishög och att en modernisering äryiteriigl angelägen, - Hovrätten understryker att offentlighetsprincipen är avett oskattbart värde på alla de områden där den är obeskuret tillämplig och attdet centrala vid en revision av sekretesslagstiftningen därför måste vara altlåta presumtionen om offentlighet komma lill klart uttryck. Lagstiftningen böralltså vara så uppbyggd att den preciserar vilka förutsättningarna är för ellhemlighållande, vilka befarade skadeverkningar som utgör en tillräcklig grundför att huvudregeln om offentlighet icke skall gälla. Vilka hänsyn som därvidskall tas är en omdömesfråga. Del är, säger hovrätten, självklart att kravet påoffentlig insyn i och kontroll över skötseln av allmänna angelägenheter ochhandhavandet av allmänna medel är tungt vägande. Det är lika självklart atthänsyn lill och skydd för enskilda människors privata förhållanden 1975/76:160 35 ärlika tungt vägande skäl för sekretess. Dessa resonemang, som hänför sig lillsekretessens omfattning, har emellertid enligt hovrätten alls intet au göra medde krav som bör ställas på sekretessreglernas innehåll och form och derassamband med grundlagens huvudregler, 1 sistnämnda hänseende är merapreciserade bestämmelser än de nuvarande oundgängliga. Sekretessbestämmelsernasfristående karaktär är en allvarlig olägenhet. Om de kan återföras tillgrundlagen, tvingas lagstiftaren att avfatta dem så att de stämmer medgrundlagens principer och myndigheterna att läsa dem och tillämpa dem i sitt sammanhang.- Hovrätten nämner i sammanhanget att det vid remissbehandlingen av OK:sförslag bl, a. framhölls all systematiken i förslagel var sådan att den somhade att pröva frågor om offentlighet och sekretess skulle bli tvungen att hakännedom om hela den nya lagstiftningen saml all tolkningsproblem skulleuppkomma och myndigheterna som sådana i avsevärd större omfattning skullenödgas la ställning till uppkommande spörsmål. Andra uttalanden gick ut på attdet våren betydande svaghet i förslaget att fiera paragrafer kunde vara atttillämpa på en och samma handling och att skaderekvisiten skulle medföra attökade krav ställdes på de prövande, något som de ofta nog inle kunde uppfylla.Med anledning av dess uttalanden ställer hovrätten frågan pä vilket annalområde det är möjligt att tillämpa enstaka paragrafer utan att man sätter sigin i den lagstiftning där de hör hemma. Helt orimlig ter sig enligt hovrättensuppfattning tanken att offentlighets- och sekretessbestämmelser är något somskall tillämpas endast av tjänstemän i lägre grader och icke bör få störamyndigheterna som sådana, vilka tankes ägna sin tid åt uppgifter av slörre viktoch allvar. Enligt hovrättens mening bör det bestämt fastslås au, om man finnerdet vara av ett fundamentalt samhällsvärde att upprätthållaoffentlighetsprincipen med lagligen preciserade undantag och ej blott ett skenav en sådan princip, så måste man vara beredd att offra den arbetsinsats somdetta kräver. totalt hemlighetsmakeri är, fortsätter hovrätten, det enklaste.Del kräver inga lagregler och ingen arbetsinsats. Men vill man hävdarättssäkerhet och offentlig insyn i förvaltningen så måste man ställa storakrav pade rättstillämpande myndigheternas kvalifikationer. När säger alldel är en uppenbar fördel att en viss myndighet oftast har endast en endaparagraf att tillämpa och att någon kännedom om lagen i stort därför ej behöverfinnas (s. 90), kan detta enligl hovrätten icke godtagas. Vad som är behövligtär tvärtom en ny lagstiftning som nödgar den enskilda myndigheten att se sinegen sekretessfråga i sitt sammanhang med andra sådana och i belysning avgrundlagens huvudregler. Hovrätten förklarar att från den nu angivnautgångspunkten det riktiga uppenbarligen är att fiytta sekretessreglernatillbaka till tryckfrihetsförordningen. De skäl som kan anföras mot en sådanåtgärd är två: dels är sekretessreglerna så vidlyftiga att de spränger ramenför grundlagen och dels medför den snabba reformtakten i samhället att de oftabehöver ändras, något som vållar särskilda svårigheter när det gällergrundlag. OSK:s förslag innebär, uttalar hovrätten, att den har funnitproblemet vara olösligt och därför givii upp försökenalt i något väsentligt avseende fiyita sekretessreglerna tillbaka till grundlagenoch i stället inriktat sig på att försöka minska olägenheterna med nuvarandereglering genom en bättre systematisering av sekretessreglerna i närmareanknytning till de i tryckfrihetsförordningen upptagna sekretessgrunderna.Hovrätten förklarar att den inte finner det övertygande visat alt man nu böruppge försöken att knyta samman grundlagsladgandena ochsekretessbestämmelserna. synes enligt hovrätten visserligen mena attuppräkningen av sekretessgrunder i tryckfrihetsförordningen klart anger sekretessensyttersta gränser och därför har ett betydande värde (s. 90). Härom sägerhovrätten att denna uppräkning endast har betydelse som direktiv lilllagstiftaren, som f ö,, såsom kommiiién påpekar, icke hell rättat sig efterden. Den kan icke anses ge tillämpande myndighet befogenhet att åsidosätta enbehörigen utfärdad sekretessföreskrift. Vill man med verkan för den praktiskatillämpningen förankra sekretessens omfattning i grundlagen måsle man gå ellsteg längre och föra in åtminstone de huvudsakliga grunderna för ett beslul omhemlighållande i denna. Enligtkammarrätten i Göteboig hade de förslag som OK lade fram obestridligaförtjänster. Styrkan i dem låg däri att bestämmelserna innebar ett så noggrantangivande som möjligt av de intressen som skulle beaklas i sekretesshänseende.Svagheten var alt de krävde handläggning av högt kvalificerade myndigheter.Kammarrätten ifrågasätter om inte denna svaghet skulle kunna avhjälpas delsgenom att en myndighets beslut att vägra lämna ut en handling omgående skulleunderställas ett för ändamålet välk valificerat organ, förslagsvis länsvisinrättade nämnder med lämplig sammansättning av jurister och lekmän, delsgenom, alt lagstiftningen kompletterades med en officiell handbok som gav variemyndighet lättillgängliga besked om vilka handlingar den skulle hålla hemligaoch villkoren härför. skulle naturiigtvis inle äga vitsord somgällande sekretessregler men den skulle kunna göra hanteringen avoffentlighets- och sekretessfrågor någorlunda okomplicerad för myndigheterna.En särskild fördel med en sådan utformning är att man undgår att behöva göraideliga ändringar i sekretesslagstiftningen allteftersom utvecklingen isamhället fortskrider. Kammarrätten finner emellertid inle anledning allmotsätta sig all OSK:s förslag läggs till grund för lagstiftning, även om detinte kan hållas för uteslutet att en bättre lösning av föreliggande problemhade stått all uppnå på andra vägar. Kammarrätten vill dock ifrågasätta om maninte borde gå längre än vad har föreslagit i att begränsagrundlagsbestämmelserna på offentlighets- och sekretessområdel lill vitalabasregler. Av bestämmelserna i det föreslagna grundlagskapitlet synesbeslämmelserna i 8 § första styckei, om hur delvis hemlig handling skall tillhandahållasutan olägenhet kunna fiyttas över till vanlig lag. Detsamma gällerbestämmelserna i 9 § liksom bestämmelserna i 11 §. Kammarrätten framhållervidare all en svaghet i nuvarande lagstiftning är att sambandet mellanbeslämmelserna i 2 kap. TF och i sekretesslagen inle framgår med önskvärdtydlighet. Kammarrätten ifrågasätter med anledning härav om man inte med fördelskulle kunna 1975/76:160 37 ide inledande beslämmelserna i lagen om allmänna handlingar ta in ävengrundlagskapitleis offenilighetsregler. Konsekvensen skulle naturiigtvis blialt samma regler återfanns både i grundlag och i vanlig lag, men kammarrättenhar svårt all se någon egentlig olägenhet av en sådan dubblering.Tysinadspliktskoinmlltén framhåller att den omständigheten all grundsatsen omallmänna handlingars offentlighet är införd i grundlag är ett uttryck för allstatsmakterna har sett den som ett viktigt moment i tryckfriheten. Omoffentligheten kan begränsas genom föreskrift i allmän lag, försvagasemellertid skyddet, särskilt om grundlagen inle innehåller närmare direktiv omutformningen av undantagen. Kommittén erinrar härefter om att offenllighelskommitlén(OK) föreslog en grundlagsreglering som omfattade beskrivningar av vissatypsituationer och av de villkor under vilka skilda handlingslyper skullehållas hemliga. Enligt tystnadspliktskommiltén finner man fierstädes iförslaget till lag om allmänna handlingar direktiv för prövningen som lill sintyp liknar de av OK föreslagna grundlagsreglerna; för hemlighållande krävs ellantagande alt utlämnande skulle medföra en på något sätt beskriven skada.Tystnadspliktskommittén frågar sig om det inte skulle vara möjligt alt minskaantalet typer av skaderekvisit i förhållande till OSK:s förslag och att föraöver dessa rekvisit lill grundlagen, så alt man finge ett system därsekretessen med avseende på ärendenas allmänna typ och skaderekvisiten vorereglerad i grundlag och för regleringen i allmän lag återstode endasttillämpligheten på bestämt angivna grupper av ärenden eller handlingar. Omemellertid svårigheterna all bestämma undantagen frän offentligheten i grundlagskulle visa sig övermäktiga, bör del enligl tystnadspliktskommitién i vart fallgöras ell försök att där ange huvudgrunderna för sekretess i skilda typer avärenden. Det finns i så fall särskild anledning all beakta offentlighetensändamål att garantera insyn i rälts-lillämpningen och i övrig utövning avoffentlig makt gentemot medborgarna. Grundlagen bör så långt möjligt gesubstans åt kravet på insyn i denna verksamhet. Även handhavandet av allmännamedel är en funktion som bör vara utsatt för en så ingående granskning frånallmänhetens sida som är förenlig med kraven på rörelsefrihet. Grundlagen bordesåledes säga ut att föreskrift om hemlighållande skall, beträffande handling iärende som rör myndighetsutövning mot enskild eller mot kommun eller som rörtill-lämpning av lag, såsom förulsällning för hemlighållande angiva att utlämnandekunde befaras leda till skada för ett i föreskriften närmare angivet intresse.Kravet pä offentlighet är enligt tystnadspliktskommitién inte lika starktmotiverat i verksamheter som staten eller kommun bedriver såsom ren service förmedborgarna, särskilt inte i fråga om den frivilliga sjukvården, kyrkanssjälavård eller sociala organs rådgivningsverksamhet och inte heller i andrafall där momentet av medelsförvallning träder i bakgrunden. Mol bakgrund häravfinner kommittén det i vart fall inle nödvändigt att i grundlagen la upp ettkrav pä att föreskrift om sekretess på dessa områden skall innehållaskaderekvisit. Sammanfattningsvis anför kommittén att del efter första meningeni 1 § andra slyckel bör sägas att föreskrift om inskränkning av hänsyn somanges i punkt 1, 2, 3 eller 4 skall såsom förutsättning för 1975/76:160 38 hemlighållandeupptaga all utlämnande kunde befaras leda till skada för ett närmare beskrivetallmänt intresse saml att föreskrift om inskränkning av hänsyn som anges ipunkt 5 skall, beträffande handling i ärende som rör myndighetsutövning mol enskildeller mol kommun eller som rör lill-lämpning av lag, såsom förutsättning förhemlighållande upplaga att utlämnande kunde befaras leda till skada för ettnärmare beskrivet enskilt intresse. 1förslagel till nytt 2 kap, RF hänvisar fri- och rättighetsutredningen i 2§andra styckei lill massmediegrundlagen beträffande bl.a. rätten att ta del avallmän handling. Hänvisningen torde ha den innebörden au den särskildagrundlagen exklusivt reglerar också sekretessbestämmelsernas fördelning pånormer av olika slatsrättslig dignitet. Tystnadspliktskommilténföreslår som nämnts i sill belänkande (SOU 1975:102) Tystnadsplikt ochyttrandefrihet en särskild lag om ofientliga funktionärers tystnadsplikt.Regleringen i lagen är nära knuten till bestämmelserna om allmänna handlingarsoffentlighet och inskränkningar däri. Kommittén har byggt på OSK:s förslaglill lag om allmänna handlingar. I motiven tar kommittén upp frågan omlämpligheten av en gemensam lag för handlingssekretess och tystnadsplikt ochförklarar att en sådan lag kan visa sig lämplig. Med hänvisning bl. a,till att OSK:s förslag till lag om allmänna handlingar var under beredningmedan tystnadspliktskommiltén fullgjorde sitt uppdrag och lill att resultatetav remissbehandlingen inte kunde överblickas har emellertid kommittén funnitdet lämpligast att utarbeta ett självständigt förslag till lag omtystnadsplikt. Kommittén åberopar dessutom vissa skäl som kan göra detmotiverat att också på behålla reglerna om tystnadsplikt i ensärskild lag, såsom behovet av att avfatta sådana regler i mera generellatermer än bestämmelserna om handlingssekretess. 5.7 Remissyttrandenaöver tystnadspliktskommitténs förslag Fleraremissinstanser förordar en gemensam lag för handlingssekretess och offentligatystnadsplikter. Enligt JO bör det tillfälle inte försittas som erbjuder sigatt göra ett allvariigt försök all få till stånd en central lag omhandlingssekreiess och tystnadsplikt. Till grund för en sådan lag om"hemlighållande i offentlig verksamhel" kunde las OSK:s förslag tilllag om allmänna handlingar. JO utvecklar närmare hur beslämmelserna i en sådanlag skulle kunna konstrueras. Till förmån för en gemensam lag för handlingssekretessoch tystnadsplikt uttalar sig också JK, RÅ, datainspektionen,värnpliktsverket. försvar, kammarkollegiet,kommerskollegium, näringsfrihelsombudsmannen. 1975/76:160 39 Remissbehandlingenav tystnadsplikiskommitléns betänkande är som tidigare nämnts inte avslutad. 6Upptagningar för automatisk databehandling 6.1 Inledning Principenom allmänhetens fria tillgång till myndigheternas material har intill heltnyligen tagit sikte på handlingar i traditionell mening, dvs. i första handpapper med skriven text. Den moderna informationsbehandlingen, som ännubefinner sig i ett utvecklingsskede, har emellertid lett till att information iallt slörre ulsträckning har kommit att fixeras på medier på sådani säu att denkan avläsas endasl med tekniska hjälpmedel. 1 förgrunden står därvid denelektroniska databehandlingen eller ADB-tekniken. ADB-teknikenhar ställt lagstiftningen inför delvis svårlösta problem. En strävan har varitall se till att allmänhetens tillgång till information hos myndigheterna inteförsämras genom övergången till ADB. Ett annat krav har gått ut på allförebygga de risker för otillböriigt intrång i den personliga integriteten somden nya tekniken inrymmer. Till detta har kommii de räitstekniska svårigheternaatt anpassa de på det hävdvunna handlingsbegreppet uppbyggda reglerna i TF omoffentlighet lill ADB-medierna. Dessa svårigheter hänger samman med attupptagningar för ADB inte är visuellt läsbara utan vanligen kräver tillgångtill dator för att kunna överföras till läsbar text. Ett annat problem ligger iatt datamediet - magnetbandet, skivminnet, etc. - ofta förvaras och handhas avannan myndighei än den som svarar för upptagningens innehåll och utnyttjar detmaterial som finns däri. uppdras ansvaret för den tekniska driften t. o,m. åt privat förelag eller annat organ som inte är myndighet. OSKlade i delbetänkandet (SOU 1972:47) Data och integritet fram förslag tillsärskilda regler i 2 kap. TF om upptagningar för automatisk databehandling.Samtidigt föreslog utredningen särskild lagstiftning, främst en ny datalag,lill skydd för den personliga integriteten vid automatisk databehandling.Förslagen ledde till lagstiftning (prop. 1973:33, KU 1973:19 och 1974:8). 6.2Offentlighets- och sekretesslagstiftningskommitténs förslag OSKuigick i sitt förslag från principen att ADB-lagrad information hos myndighetborde vara tillgänglig för den enskilde i samma utsträckning som förmyndigheten själv. En ADB-upplagning - varmed förstod den fysiskadatabäraren - skulle enligt förslaget vara att anse som allmän så snart enmyndighet förfogade över den. Var någonslans datamediet förvarades saknadedäremoi betydelse. En myndighet skulle i allmänhet anses Prop, 1975/76:160 40 förfogaöver en upptagning i den mån den hade befogenhet och möjlighet att överföraupptagningen till läsbar form. Detta innebar bl, a. alt, om en myndighet hadetillgång endast till vissa uppgifter i en upptagning, den förfogade överupptagningen endast i motsvarande del,