prop · FY0320 · 1975-12-31 00:00:00 — a. de uppgifter somjag i del följande kommer att föreslå skall läggas på lånecentralerna vad avserlitteralurförsörjningen för invandrare bör bidragen till lånecentralerna höjasmed sammanlagt . Till skillnad från vad jag förordat i fråga om stödet tillde lokala folkbiblioteken innebär vad jag här föreslagit rörande länsbibliotekoch lånecentraler att det statliga stödet är generellt i delavseendet att samtliga länsbibliotek och lånecentraler föreslås erhållastatsbidrag. De riktlinjer för bidragsgivningen till länsbiblioteken som jaghar presenterat innebär emellertid inte något definitivt ställningstagande frånmin sida. Som nämnts anser litteraturutredningen att staten bör svara förhela kostnaden för lånecentralernas verksamhet, en uppfattning som även deberörda kommunerna gett uttryck för . Enligt min nieningbör formerna för det statliga stödet till länsbibliotek och lånecentraler bliföremål för en särskild översyn av . Rådet bör därvid utgåfrån en närmare analys av länsbibliotekens och lånecentralernas verksamhet änden som föreligger i litteraturutredningens material. En allmän utgångspunkt iöversynsarbetet bör vara all några ytterligare uppgifter utöver de somlänsbibliotek och lånecentraler nu har i princip inte bör läggas på dessabibliotek. 1 översynsarbelet bör bl. a. kunna prövas möjligheterna att genomstatsbidrag kompensera länsbiblioteken och lånecentralerna för kostnaderna vidett system med svarstillstånd i enlighet med vad som litteraturutredningenföreslagit. Jag avser att i annat sammanhang föreslå regeringen att statenskulturråd får i uppdrag att göra nämnda översyn. Som jag redovisat har .sedanden ansvaret för de statliga insatserna för folkbibUoleksvcrksamhelen.Inom rådet handläggs dessa frågor av och bibliotek. framhåller vikten av att statenskulturråd får tillräckliga resurser för rådgivning och information tillbiblioteken och anser att en till rådet knuten konsulentorganisation bör gemöjligheter till delta. Syftet bör vara dels att stimulera biblioteken tillåtgärder, dels att verka för att åtgärderna är rationella i effektivitets- och kostnadshänse-eiide.I''lera remissinstanser instämmer livligt i dessa synpunkter. anser emellertid att rådgivning och kurs- och konferensverksamhetrörande del kommunala biblioteksarbetet bör handhas av kommunernas egna organ. De statliga insatserna för folkbiblioteksverksamheten harsedan de generella statsbidragen avvecklades i betydande utsträckningvid sidan av den direkta bidragsgivningen varit inriktade på att tillhandahållakommunerna information och rådgivning. Detta arbete har främst bedrivits ianslutning till de nu avvecklade bidragen till utvecklingsarbete men även vidkurser och konferenser där olika specialområden belysts. För dessa uppgifterhar ett antal experter, s. k. konsulenter, svarat. Dessa konsulenter, f. n. femtill antalet, verkar nu inom slutens kulturråd. Den inriktning av de statligainsatserna för såväl lokala bibliotek som länsbibliotek som jag förordat idet föregående innebär i betydande utsträckning att staten understöder kommunerna i enutveckling och nyorientering av biblioteksarbetet. Enligt min mening är deldärvid angeläget att kan samla och utvärdera erfarenheterna avgjorda insatser samt delge kommunerna dessa. I vissa fall torde del därutöver,som jag tidigare påpekat, vara önskvärt att kan vara kommunerbehjälpligt vid utvecklingen av biblioteksverksamheten genom rådgivning iplaneringsarbetet. På vissa verksamhetsområden behövs ett visst grundläggandeutredningsarbete. För att fullgöra de här redovisade arbetsuppgifterna, som börvara ett naluriigt komplement till den statliga bidragsgivningen, bör såledesstatens kulturråd även fortsättningsvis svara för viss konsulentverksamhet påbiblioteksområdet. Med hänsyn till de förskjutningar i inriktningen av destatliga åtgärderna jämfört med hittillsvarande insatser som följer av deriktlinjer jag har redogjort för är det emellertid angeläget attstatens kulturråd närmare preciserar syftet med och formerna för dennaverksamhet. Omfattningen av den aktuella konsulentverksamheten får avvägas motandra angelägna uppgifter för inom litteratur- ochbiblioteksområdet. 11.3.5 Biblioteken och de språkliga minoriteternaslitteraturförsörjning Invandringen till vårt land har ökat kraftigt under detsenaste decennierna och i många kommuner utgör invandrarna en betydande andelav invånarna. Jag berörde i föregående års kulturproposition de kulturpolitiskainsatserna för invandrare och anförde därvid bl. a. all invandrarna måste hamöjlighet alt utveckla sin ursprungliga kultur för att därigenom bevara sinnationella identitet. Tillgången till litteratur på det egna modersmålet är idet sammanhanget av central betydelse. Litteraturutredningenoch invandrarutredningen har gemensamt lagt fram ett förslag om insatser för despråkliga minoriteternas litteraturför-sörining. Biblioteken har enligtutredningarna därvidlag en väsentlig roll bl. a. på grund av att de språkligaminoriteterna har begränsade möjligheter att genom kommersiella kanaler fåtillgång till litteratur på del egna språket. Utredningarna föreslår, medutgångspunkt i ett förslag frän en arbetsgrupp inom SÖ:s dåvarandebibliotekssektion, att staten lämnar bidrag till enupprustning av bokbeståndet vid länsbibliotek och lånecentraler. Bidragenföreslås fördelade av i huvudsak efter de riktlinjerarbetsgruppen presenterat vad gäller fördelningen mellan olika bibliotek ochspråk. Utredningarna förordar vidare att en upprustning görs av bokbestånden påinvandrarspråk vid de lokala biblioteken. Upprustningen bör ske med hjälp av punklbidrag.De remissinstanser som berört frågan instämmer i förslagen. Några instanserunderstryker behovet av en upprustning av bokbeståndet för barn och ungdomar. 1 likhet med de båda utredningarna och remissinstansernaanser jag all en upprustning bör göras av folkbibliotekens bestånd avlitteratur på invandrarspråk. För att underlätta denna upprustning börsärskilda statsbidrag utgå. Inom ramen för nuvarande punktbidrag till lokala bibliotekhar under bidrag utgått till kommuner för inköp av litteratur på invandrarspråk.Under föregående budgetår utgick i bidrag till detta ändamål . Enligtvad jag inhämtat beräknar att under innevarande budgetår tillsamma ändamål kunna lämna bidrag av ungefär motsvarande storleksordning totaltsett. Enligt hiltUls tillämpade principer för punktbidrag bidrar kommunernamed ekonomiska insatser av ungefär samma omfattning som det statliga bidraget.Detta innebär att de sammanlagda insatserna för inköp av litteratur på invandrarspråkunder föregående och innevarande budgetår kan beräknas uppgå till drygt 2 milj.kr. Till detta belopp får läggas kommunala insatser som görs utan statligtstöd. Jag ser upprustningen av de lokala bibliotekens bestånd av litteratur på invandrarspråksom en angelägen insats för att tillförsäkra de olika invandrargruppernamöjligheter till en förbättrad litteraturservice på det egna språket och kommeri det följande (13.2) att för /76 beräkna . fördettaändamål inom ramen för medel till bidrag till lokal biblioteksverksamhet.Statens kulturråd bör i enlighet med vad jag har förordat i det föregående, omsärskilda skäl föreligger, kunna lämna bidrag som motsvarar hela kostnaden förlitteraturen. Vid fördelningen av bidrag bör särskilt beaktabehovet av böcker till barn och ungdomar. Eventuella gemensamma kostnader vidsamordnade inköp får täckas inom ramen för tillgängliga medel. Den litteratur de lokala biblioteken inköper är på språksom talas av ett relativt stort antal invandrare i kommunen. När det gällerlitteratur på språk som talas av ett begränsat antal invandrare är det somlitteraturutredningen och invandrarutredningen föreslagit lämpligt all placeradelta bokbestånd vid länsbibliotek och lånecentraler. Genom interurbanlåneverksamhetenoch genom utsändande av vandring.sbibliotek kan sedan denna litteratur användaspå ett rationellt sätt i utlåningen. Länsbibliotekens och lånecentralernas inköp av litteraturpå invandrarspråk bör verksamt kunna stödjas genom ett särskilt bidrag. Jagförordar att ett sådant bidrag införs. Bidraget bör fördelas av statenskulturråd och utgå med ett belopp som motsvarar hela kostnaden för böckerna.Till länsbibliotek bör bidrag utgå tUl litteratur på språk som talas av såmånga inom länet att del bedöms lämpligt att basera läneverksamhelen pålänsnivå. Om mera betydande förändringar uppstår inom länet ifråga ominvandrarnas antal och nationalitet bör inköpta böcker i samråd med kulturrådeterbjudas andra länsbibliotek och/eUer någon av lånecentralerna. Tilllånecentralerna bör bidrag utgå för inköp av litteratur som med hänsyn tillantalet individer som talar språket ifråga bedöms få en låg lånefrekvens vid deenskilda biblioteken. Eventuella gemensamma kostnader vid samordnade inköp bör på samma sätt som jag anfört i fråga om bidraget tillde lokala biblioteken täckas inom ramen för tillgängliga medel. Jag kommer idet följande (13.2) att för bidrag tiU länsbibhotekens och lånecentralernasinköp av litteratur på invandrarspråk för /76 beräkna ett beloppom . Det bör ankomma på att eftersamråd med statens invandrarverk avgöra vilka länsbibliotek och lånecentralersom kan komma ifråga för bidrag samt vilka språk bokinköpen bör avse. Som framgått av det föregående har jag vid mina förslag ifråga om de statliga bidragen till länsbiblioteken och lånecentralerna beaktatde ökade kostnader som uppkommer för biblioteken vid deras arbete medlitteraturen på invandrarspråk. Den litteratur som kommer all kunna inköpas med hjälp av denyss föreslagna bidragen representerar en rad ohka kulturkretsar som i mångafall torde vara relativt okända för dem som har ansvaret för bokurvalet vidbibliotekens inköp. Det är därför angeläget att invandrarna själva och främstdå deras olika organisationer kan medverka aktivt vid planeri.ngen avbokinköpen. Organisationerna bör även kunna medverka till all del blir känt förde olika invandrargrupperna vUka böcker som finns tillgängliga och hur de kanlånas. 11.4 Film 11.4.1 Inledning Huvudinstrumentet för den statliga filmpoiitiken är sedanår 1963 filmavtalet. Detta avtal är slutet mellan staten och fUmbranschensorganisationer. Avtalet har anmälts för i prop. Ändringar iavtalet har anmälts i prop. 1 samband med att den statliga ochkommunala nöjesskatten pä biografföreställningar togs bort förband sigbiograferna alt betala en biografavgift, utgörande av bruttobiljettintäkterna,tiU den genom avtalet bildade stiflelsen . Liksom varfallet i fråga om nöjesskatten är biografer med verksamhet av begränsadomfattning undantagna från avgift. Huvuddelen av de medel som Filminstitutetförfogar över används tiU stöd i olika former för produktion av svensk film,främst biograffilm. Dessutom bedriver bl. a. arkivering,dokumentation och information på filmområdet samt restaurering av äldre filmer. Större delen av de medel som används för åtgärder inomfilmområdet härrör från biografavgifterna. Dessa uppgick /74 tillknappt 17 milj. kr. Utöver biografavgifterna erhåller även visstbidrag över statsbudgeten som utgår från anslaget Filmslöd under åttondehuvudtiteln. Bidraget, som är avsett för institutets s. k. H-fond, uppgår underinnevarande budgetår till . har också vid två tUlfällen tilldelats särskilda bidrag med sammanlagt I för restaurering av äldre film. Utöver de här nämnda bidragen har innevarande budgetårtill Folkets husföreningarnas riksorganisation anvisats . förförsöksverksamhet med spridning av kvaliletsfilm, samt . tillBarnfilmkommittén för kommitténs verksamhet. har i sill arbete utgått från att filmavtalctskall löpa till avtalstidens utgång . De förslag somutredningen lagt fram har därför karaktären av komplement till de åtgärder somkan vidtas inom filmavtalets ram. För att fömtsättningarna för visning av kvalitetsfilm utei landet skall förbättras föreslår utredningen att ett icke kommersiellt systemför spridning av film successivt byggs upp. Utredningen föreslår dels att ettanordningsbidrag för specialbiografer för kvalitetsfilm införs, dels att enorganisation med uppgift alt ge central service till sådan visningsverksamhettillskapas. Utredningen föreslår också ett syslem med fraktstöd för värdefullfilm. På barnfilmens område föreslår fUmutredningen bl. a. ökal stöd tUlproduktion och import av sådan film. När det gäller undervisningen om film och television inomskolväsendet och den högre utbildningen har utredningen en rad förslag somsyftar till att stärka dessa områdens ställning. Utredningen föreslår också utökat stöd till produktion av s.k. fri kortfilm. Ändringar föreslås i vissa regler om tull ochmervärdeskatt som har betydelse för filmområdet. Utredningen för ingående resonemang kring frågan om ensamordning av politiken på filmens och televisionens område. Filmfrågornas plats inom samhällets kulturadministrationbehandlas också. Som bakgrund till de förslag som jag kommer att föra fram vUljag först något beröra situationen på filmområdet. En omfattande verksamhet med produktion, import ochvisning av film på kommersiella villkor förekommer f n. i vårt land. Mångafilmer av omvittnat god kvalitet uppnår betydande publikframgångar. EmeUertidmedför systemet att filmprojekt, om vilkas kommersiella utsikter del råderosäkerhet inom filmbranschen, ofta har svårighet att finna producenter ochimportörer. 1 fråga om produktion av spelfilm har filmavtalet medfört att enbetydande del av de medel som finns tillgängliga för produktion av svensk filmfördelas efter andra kriterier än de kommersiella. Däremot fungerar biografledeli huvudsak fortfarande helt kommersiellt. F"ilmer som kan väntas tilltalaendast en mindre del av pubUken visas sällan utanför de störrp städerna, där pubUkunderlagetsstorlek gör även sådana filmer kommersiellt attraktiva att visa. Detta äreffekter av bedömningar utifrån lönsamhetskrav och gäUer oavsett filmernaskonstnärliga kvaliteter eller angelägenheten i de budskap de förmedlar. Den vanliga formen för matinévisning av film för barn harfrån olika håll kritiserats för att vara mindre lämplig. De förhållanden man dåsärskilt har betonat är att biografen utgör en otrygg miljö, att det inte gestillfälle till samtal om filmen i anslutning till visningen, att filmerna äralltför långa för att yngre barn skall kunna följa med i handlingen samt attmånga av de visade filmerna på grund av sitt innehåll och sin dåliga tekniskakvalitet är svårförståehga för barnen. De förhållanden som gäller för visningen av biograffilmoch som jag här har redovisat har lett till olika initiativ för att skapa ökadvariation i filmrepertoaren och för att säkra den lokala filmintresseradepublikens inflytande över programsättningen. Dessa initiativ kan gälla såvälöppna biografvisningar dit allmänheten har tUlträde som interna filmvisningarvid föreningsmöten, på kommunala institutioner etc. Dessa olika initiativ har istor utsträckning tagits av föreningar och organisationer som förfogar överbegränsade ekonomiska resurser. För alt denna verksamhet skall kunna utvecklaskrävs stöd från samhället. De resurser st)m har varit tUlgängliga förstatliga bidrag till initiativ av detta slag är emellertid enligt min meningotillräckliga. I likhet med filmutredningen anser jag att filmavtalet,som senast reviderades , även i fortsättningen bör varahuvudinstrumentet för den statliga politiken på de delar av filmområdet som detomfattar. Frågan om hur filmpolitiken skall utformas efler den nuvarandeavtalstidens utgång och vilka medel som då skall användas för denna politik fårbehandlas i ett senare sammanhang. Det sagda utesluter givetvis inte att delarav avtalet kan behöva förändras med hänsyn till nya situationer som kanuppkomma. Det finns emellertid också behov av kompletterandeåtgärder på områden som inte omfattas av filmavtalel eller där tillräckligtomfattande insatser inte kan göras inom avtalets ram. Jag kommer att, medutgångspunkt i filmutredningens arbete, föreslå vissa sådana åtgärder. Jag hardärvid främst tagit sikte på åtgärder som syftar till att minska de negativaeffekterna av det kommersiella systemet på filmområdet och underlätta förpubliken att komma i kontakt med ett stort och variationsrikt filmutbud.Särskild vikt kommer att läggas på insatser för barnen. Flera av åtgärderna ärav försökskaraktär. 11.4.2 Samverkan meUan film och television uppehåller sig ulföriigl vid frågan omtelevisionens betydelse för biografernas situation. Det finns visserligen flerafaktorer som kan tänkas orsaka minskningen av antalet besökare på biografernamen enligt utredningen har televisionens utbredning haft en avgörande betydelsehärvidlag. Med hänvisning till att utvecklingen bedöms kunna leda tUlallvarliga konsekvenser för såväl filmproduktionen som möjlig- heten att visa film på biograferna anser utredningen attsamarbetet mellan biograffilmens företrädare och televisionen bör stärkas ifråga om filmproduktion och filmvisning. I första hand bör man eftersträva enförhandlingsöverenskommelse, men även lagstiftningsåtgärder bör kunna komma ifråga därest förhandlingarna inte leder till resultat, anser utredningen. bör man kunna överväga en ordning som innebär att Radiobetalar en avgift tiU för varje biograffilm som visas itelevisionen. Avgiften skall kunna disponeras enligt filmavtalet eller användasför samproduktioner mellan televisionen och filmen. De flesta remissinstanser som har yttrat sig i frågan haren positiv inställning till ett ökal samarbete mellan ochfilmområdet. När det gäller den konkreta utformningen är meningarna delade.Sveriges Radio betonar att ett samarbete, om det skall komma till stånd, börske med och inte med filmbranschen och att radioföretagets lag-och avtalsenliga integritet måste beaktas. Enligt minmening är den minskning av antalet biografbesök som kan registreras åtminstonet. o. m. en följd av en långsiktig förskjutning av fritidsvanorna därtelevisionens utbyggnad är en betydelsefull faktor. från filmpolitisksynpunkt kan televisionen emellertid inte betraktas enbart som en konkurrenttill biograferna. Vi har också genom televisionen fått ett mycket effektivtmedium för distribution av film. Televisionsprogrammen når även dem som avolika skäl sällan besöker en biograf. Det är också sannolikt alt filmutbudet itelevisionen innehåller betydligt större variation än den repertoar som erbjudspå biograferna på många håll i . Visning av film i television och visning av film på dukkompletterar varandra i viktiga avseenden. Televisionens största fördel är dessstora räckvidd, medan filmvisning i biografer eller andra lokaler oftast har enbättre teknisk kvalitet. I likhet med fUmutredningen anser jag, att det finnsstarka skäl för att få till stånd ett ökat samarbete mellan televisionen och fUmområdet.Samarbetet bör ta sin utgångspunkt i parternas gemensamma intressen ochgemensamma ansvar för att en mångsidig och kvalitativt högtstående svenskfilmproduktion upprätthålls. På mitt initiativ har förhandlingar förts mellan SverigesRadio och om ökat samarbete på filmproduktionens område.Förhandlingarna har resulterat i ett avtal. Avtalet innebär att och bildar en fond, avsedd att finansieraproduktion av film. Fonden skall handhas av . Under fondens förstaverksamhetsår skall parterna tUlskjuta 5 milj. kr. Fonden skall ocksåtillföras de intäkter som kan uppkomma vid exploateringen av de fUmer somfinansierats genom fonden. av fonden skall disponeras för produktion avbiograffilm medan vardera av fonden skall användas för produktion avkortfilm resp. film avsedd för barn. av fonden skall utgöra en reserv. Fondens handhavande skall präglas av en strävan tillöppenhet och mångfald. Fonden bör vara öppen för alla filmare som är kompetentaatt genomföra projekt som kan godkännas för produktion. Svenska filminstitutetskall välja de medarbetare som svarar för fondens handhavande efter samråd medSveriges Radio och filmarbetarnas organisationer samt barnfilmintressen. Enkontaktgrupp om fem personer, av vilka två utses av , två avSvenska teaterförbundet och en av skall följaverksamheten. För filmer som finansieras genom fonden skall rättigheter för visningpå biograf och i television vara friköpta. Även visningsrättigheter för andradistributionsformer bör friköpas. Biograffilm, vars produktion finansieras genom fondenskall i först visas på biografer och efter sedvanlig karenstid visas itelevisionen. Endast sådana produktioner av biograffilm som iförväg har godkänt får finansieras genom fonden. Kortfilm och film för barn skall i princip först visas isvensk television och därefter distribueras genom andra kanaler. Även sådana filmersom inte önskar visa får finansieras av fonden. 1 god tid föreutgången av fondens första verksamhetsår skall parterna samråda rörandeerfarenheterna och den fortsatta förvaltningen av fonden. Avtalet gäller under förutsättning av bifall till deförslag till anslag avseende och somföreläggs . Avtalet gäller för /76 och föriängs med ettår i taget om inte uppsägning sker . har hemställt om ett bidrag av sammanlagt4,5 milj. kr. för att kunna fullgöra sina åtaganden enligt avtalet. Innevarandebudgetår utgår ett bidrag av . Detta bidrag bör faUabort. För att möjligheterna till produktion av sådan film som understöttsav inte skall minskas har beslutat att filmer somfinansieras av den genom avtalet bildade fonden inte skall kunna erhålla stödfrän F- eller H-fonderna. Jag avser all senare, vid min beräkning av anslaget Filmstöd,föreslå att ett bidrag anvisas i enlighet med framställningen. Avtaletbör enligt min mening hälsas med stor tillfredsställelse. Det utgör enbekräftelse på att tar del ansvar för filmproduktionen somföljer av dess roll som effektiv distributionskanal för film. Den nya fondenkommer att öka antalet kanaler genom vilka filmproduktioner kan finansieras.Det är särskilt tillfredsställande att dessa filmer kommer att bli fria fördistribution i såväl television som i andra sammanhang. Härmed kommer utbytetför publiken av de producerade filmerna att kunna bli mycket stort. Huvuddelen av de insatser som inom filmavlalets ram kangöras i fråga om produktion av film hänför sig till långfilmer. B-fond, som disponerar av biografavgifterna, f. n. ca 1,7milj. kr., utdelas kvalitelsbidrag i efterhand till svenska långfilmer. Från F-och H-fonderna utgår stöd i form av garantiåtaganden till långfilmsproduktion.Medel ur F-fonden, som tillförs 1 av biografavgifterna, för budgetåret1973/74, ca 2,5 milj. kr. används för generellt verkande produktionslån ellerproduktionsgarantier. Från H-fonden som dels tillförs av biografavgifterna,ca 5 milj. kr. /74, och som dessutom erhåller statsbidrag, förinnevarande budgetår ca 3,4 milj. kr., utgår selektivt förhandsstöd.Filminstitutets egen filmproduktion bedrivs med hjälp av medel från G-fonden.Fonden mottar av biografavgifterna. Enligt bestämmelserna i filmavtalelskall av dessa medel, motsvarande ca 1,1 milj. kr. /74,användas för produktion av svenska långfilmer. Det sammanlagda belopp som ärtillgängligt för stöd i olika former för biograffilmsproduktion genomFilminstitutets fonder kan för innevarande budgetår fastställas först iefterhand då biografavgifterna har redovisats, men summan torde knappast kommaatt understiga 15 milj. kr. Huvudsyftet med filmreform var att förbättramöjligheterna för den svenska biograffilmsproduktionen. närmast förereformen producerades mellan 15 och 20 biograffilmer . Produktionensteg kraftigt efter reformen och under resten av 1960-taletproducerades i genomsnitt 24 filmer . Mot slutet av decenniet börjadeproduktionen emellertid åter att minska. Under /73 och 1973/74premiärvisades endast 13 resp. 18 svenska fiirier. Som orsaker till minskningenhar angivits starkt ökade kostnader för produktion av film, sombiobesöken har minskal. Den förändring av filmavtalet som företogs år 1972innebar förbättrade möjligheter för svensk filmproduktion. Antalet filmer iproduktion har också ökat även om ökningen ännu bara i mindre grad har gett utslagi form av ett ökal antal premiärer. har begränsat sitt arbetetill åtgärder som kan genomföras vid sidan av filmavtalet.