prop · FZ03209 · 1975-12-31 00:00:00 — Förutom i yttrandet från Näringslivets delegationför marknadsräil, vilket har redovisats, har frågan om samordning mellanyltrandefriheisregleringen i RF och i massmediegrundlagen diskuterats i någrayttranden. Enligt 5vf/';)?M/?or//o4ö är det viktigt att tillsealt yttrandefrihetens gränser i princip blir desamma vare sig det är fråga ommassmedier eller inte. En fråga som hänför sig till detta komplex har fri- ochrätiighetsuiredningen själv tagit upp (s. 196). I förslaget lill massmediegrundlag(SOU 1975:49) anges på åtskilliga slällen att beslämmelser i något hänseendeskall meddelas i lag. Frågan blir då, om och i vilken mån det av fri-ochräiiighelsutredningen föreslagna skyddet i regeringsformen för de medborgeriigafri- och rällighelerna blir tillämpligt på sådan lag. föreslåratt man under det fortsatta arbetet med all samordna de båda grundlagarnatillser alt regeringsformens regler i 2 kap. om fri- och rättigheterna skallvara lillämpliga även inom ramen för massmediegrundlagen, t.ex. genom ettstadgande härom i sistnämnda grundlag. Enligl Pressens saniarbeisnäninds mening är detinte helt klart hur avgränsningen skall ske mellan de delar av yttrande- ochtryckfriheten samt rällen lill informaiion, som detaljregleras i massmediegrundlagen,och de delar av samma rättigheter som skall närmare beslämmas i RF, I massmedieutredningensbetänkande föreslås huvuddelen av reglerna om tryckfriheten bli intagna imassmediegrundlagen, ulgår ifrån att vid konfiikt mellan RFoch ma.ssmediegrundlagen, som båda är grundlagar, skall enligt allmiinnarättsprinciper föreskrifterna i massmediegrundlagen ha företräde efiersomdessa har karaktär av speciallag. tolkar nämnden läget så att deföreskrifter i 2 kap, 12, 13 och 14 ijtj RF, som reglerar möjligheterna attgenom lag begränsa yttrandefriheten blir tillämpliga så snart det är fråga omområden som inle behandlas i massmediegrundlagen. Konsekvensen härav måste bliatt på de fält där massmediegrundlagen ger regler, yttrandefriheten inte kanbegränsas enligt 2 kap, 14 tj RF, - önskar all det närmareklargöres hur långl regeln i 2 kap, 13 ij RF kan användas för att begränsayttrandefriheten i sådana fall då massmediegrundlagen överiämnar till vanliglag alt reglera ifrågavarande rättigheter. Ett exempel härpå ger debestämmelser i massmediegrundlagen som överlämnat åt allmän lag att reglerarätten alt sända radioprogram, 1 lagen härom får, om 2 kap, 13 tj RFtillämpas, inte göras mera långtgående inskränkningar än som är nödvändigl iett demokraiiski samhälle för tillgodoseende av de olika ändamål som föranlettall man över huvud reglerat rätlen att sända radioprogram, - Eftersom del ärsvårt att hell överblicka hur de båda grundlagarna i olika situationer kankomma att gripa in i varandra (se härom betänkandet s, 195-196), föreslår samarbetsnämndenalt i den kommande propositionen närmare klargöres hur Prop.1975/76:209 231 gränsdragningeninellan RF och massmediegrundlagen skall ske, 1anslutning till bestämmelsen i 2 kap, 2 tj anmäler liovräiien för VästraSverige att del på bör vara angeläget att sträva efter en ökadöverensstämmelse mellan tryckfrihet enligl TF och yttrandefrihet i övrigt.Några reinissinslanser behandlar rätten till information särskilt, JK hänvisartill vad han anfört i fråga om yttrandefriheten. Hovrätten Jör Väslra Sverigeanser all rällen lill informaiion enligt ordalagen knappast har samma omfångsom yttrande- och tryckfriheten. Yttrande- och tryckfriheten skall sålundaomfatta också utiryck för konstnäriig verksamhet. Hovrätten förordar alt deltakommer tydligare till uttryck, 1 sak bör det uppenbarligen föreliggakorrespondens mellan ytirande- och iryckfrihet samt rätten lill information.Det torde vara svårt att finna några skäl för den åtskillnad som gjorts.Formuleringarna bör därför nära överensstämma för de två punkterna, 1 punkt 2bör således inskrivas en rätt att fritt ta del av uttryck för konstnärligverksamhet. Juridiska jäkulleten vid noteraratt rätten lill information skall omfatta dels "rätt att taga del avallmän handling", dels "rätt att i övrigi inhämta och mottagauppgifier, upplysningar och meningsyttringar". Denna sammanställning kange intrycket, att de båda rättigheterna är ur rättslig synpunkt Jämförbara, Såär emellertid enligt fakulteten inte fallel. Den förra rättigheten är en rättatt kräva en positiv prestation av myndigheterna, nämligen utlämnande av enallmän handling. Den senare rättigheten däremot är enbart en handlingsfrihetför den enskilde, 1 denna rättighet skulleenligt grundlagberedningen innefattast, ex, rätten att inneha och använda ljudradio- och televisionsmottagare samträlten alt genom lån och bibliotek, genom inköp eller på annat sätt bereda sigtillgång till information (SOU 1972:15 s, 156, Jft prop, 1973:90 s, 238 O-Även fri- och rätligheisutredningen understryker, alt informationsrätten inleinnefattar någon rätt att kräva information av det allmänna (s, 190), Altnämna en rättighet av denna anspråkslösa innebörd lillsammans med rällen aiitaga del av allmän handling är vilseledande och kan lätt föranleda missförståndom informationsrättens verkliga innebörd. Det enklaste sättet att undvikamissuppfattningar om stadgandets innebörd är enligt fakulteten alt på dettaställe inle omnämna rätten alt taga del av allmän handling. Det är onödigt allgrundlagsfästa denna rättighet på två ställen. Hänvisningen till massmediegrundlageni paragrafens andra stycke är fullt tillräcklig. Förslagel till grundlagsskydd för mötesfriheien ochdemonstrationsrälten har i regel lämnats utan erinran under remissbehandlingen.I några yitranden kommenteras förslaget närmare. JKframhåller, som har framgått i det föregående (S.l), att begränsningar Prop.1975/76:209 232 iyttrandefriheten vid möten och demonstrationer bör uppfattas som begränsningaräven i mötesfriheten resp. demonstrationsrätten och att lagtexten i 2 kap. 14och 15 t;ij därför bör ges en annan utformning. anser att utvidgningen avmötesfriheten till att även omfalta teaterföreställningar och liknandesammankomster är en förbättring i förhållande till nuläget. Hovrätten JörVäslra erinrar om att yttrandefriheten skall inrymma en frihet förkonstnäriig verksamhet. Mötesfriheten bör till följd härav, enligt hovrätten,omfatta frihet att anordna och besöka också utställningar o, d. Flera remissinstanser, bl, a, hovrätten jör VästraSverige, kammarrätten i Göteboig, och utredningen ombeskattning av utländska artister pekar på svårigheten att dra gränsen mellanseriösa sammankomster och sådana av ren nöjeskaraktär. Enligt hovrälien JörVäslra torde det vara en vansklig och kanske omöjlig uppgift altupprätthålla en i praktiken användbar distinktion mellan dessa två typer avsammankomst. Gränsdragningarna är subjektiva och torde vara högst omstridda.Hovrätten erinrar om uttryck som "politisk teater","progre.ssiv musik" o. d., liksom om att revyer och kabaréer kan innehållaseriösa inslag. Det kan också enligt hovrätten erinras om att exempelvissportarrangemang angripits Just därför att protesterande grupper deminnefatta uttryck för politiska ställningstaganden. Enligt hovrättens meningvill det närmast synas som om en mera obegränsad mötesfrihet kunde varabeHpgad. Även utredningen om beskattning av utländska artister pekar på att deli vissa fall är svårt ati avgöra om en teaterföreställning har rennöjeskarakiär eller ej. Den lidigare nöjesskatten torde vara ett exempelhärpå. Del lär enligt uiredningen vidare inte vara möjligt all i förväg avgöraen teaterföreställnings karaklär utan att la del av föreställningens innehåll,vilket i sig torde strida mot principerna om mötesfriheten. Enligt kammarrätieni bör del - för alt avsedd effekt skall uppnås - göras klart attpresumtionen är mycket stark för all en teaterföreställning är av seriöskaraktär. Även noterar alt vid tveksamhet det större skyddetskall anses tillämpligt, Erforderiiga följdändringar i lag och författning börenligt utformas på sådant sätt alt så klara regler sommöjligt skapas till förebyggande av oklarhet i fråga om gränsdragning mellande olika typerna av föreställningar, Uiredningen om beskaUning av utländska artisteruppger att den avser att föreslå att den nuvarande bevillningsavgiften enligt 4tj 2 mom, lagen (1908:128) om bevillningsavgifter för särskilda förmåner ochrältigheter (BevL) beträffande i utlandet bosatta medverkande vid offentligföreställning i princip ersätts med en särskild skall för inkomsl av artistiskverksamhet här i riket. Skatten skall redovisas och inbetalas i efterhand utantillslåndsförfarande, - Bevillningsavgiften enligt 4 ij I mom, BevL för iutlandet bosatt eller hemmahörande person som anordnar offentlig föreställningavses också skola Prop.1975/76:209 233 ersättasav en särskild artislskatt för inkomst av anordnande av artistisk verksamhethär i riket, TiUståndstvånget slopas i princip, Däremoi övervägerutredningenatt föreslåanmälningsskyldighet föranordnaren, -Den inskränkning imötesfriheten som BevL och kungörelsen (1913:380) om rätt för den som är bosalti ullandel alt ge eller medverka i offentlig föreställning m, m. i kan anses ulgöra för i utlandet bosatt svensk medborgare kommer såledesenligl utredningens förslag all försvinna. Utredningens förslag innebär endaslatt i utlandet bosatt svensk medborgare (och annan i utlandet bosatt ellerhemmahörande person) beskattas för inkomst av viss verksamhel här i riket isärskild ordning i stället för enligt de allmänna skattelagarna, - Utredningenöverväger vidare förslag att ge beskallnings-myndighelerna befogenhet att isärskilda fall - t, ex, där anordnare tidigare bruslil i sinbelalningsskyldighel - föreskriva skyldighel för i utlandet bosatt ellerhemmahörande anordnare av artistisk verksamhet här i riket att ställa säkerhelförde skatter som kan uppkomma i samband med ett arrangemang. Fem ledamöler av juridiska jäkulleten vid Lundsuniversitet anser att s l a t e n i RF skall åläggas skyldighet all garanterade enskild as mötesfrihet även gentemot andra enskilda. De fem ledamöternaanför alt de grundläggande fri- och rättigheterna enligt förslagel lilländringar i regeringsformen uppfattas som ett tvåpartsförhåUande mellan å enasidan medborgaren eller grupper av medborgare och å den andra staten, 1synnerhet då del gäller mötesfriheten måste denna begränsning uppfattas sommindre väl genomtänkt, - I en rättsstat bör staten inneha monopol påmaktmedlen. Detta hindrar dock inle alt politiska organisationer kan lyckas medall bygga upp mer eller mindre fast sammanhållna grupperingar, vilkas främstasyfte är att hindra meningsmoislåndare alt komma till tals, I enkonfliktsituation kan det allmänna genom hänvisning till 15 t; i det framlagdaförslaget under åberopande av hänsynen till "ordning och säkerhet" ejendast vägra den angripne sitt stöd utan dessutom sälla in sin maktapparat moldenne om han med egen kraft skulle vilja försöka förverkliga mötesfriheten.Delta kan knappast vara förenligt med tanken på ett rättssamhälle. Därför bördel i stället i rältigheisförklaringen klart uttalas, alt staten i den angivnasituationen utan hänsyn lill kostnader och konsekvenser av maktutövningen haren ovillkorlig skyldighet att ge den angripne sitt fulla stöd, - I ett land medvåra rätts- och ordningstraditioner skall det vara möjligt för staten att redanfrån början sätta sig i respekt och därigenom kunna verka som en garant förmötesfriheien. För den händelse lagstiftaren emellertid skulle vara av en annanmening i denna fråga, bör del i rättssäkerhetens intresse i lagen noggrant ochdetaljerat angivas i vilka speciella situationer ell möte kan tänkas förbjudaseller upplösas. Det bör därvid hållas i minnet, att varje användning avundantagsklausulen kommer all undergräva den slalliga auktoriteten. Vad särskilt beträffar demonstrationsrälten villFöreningen framföra synpunkler i två skilda hänseenden,- Enligl Prop.1975/76:209 234 förslagetskall rättigheten avse anordnande resp, deltagande i demonstration på allmänplats. Platsbestämningen tordeenligt föreningen för övervägande antalet fallvara till fyllest och icke medföra oavsedda konsekvenser. Föreningen vill dockfästa uppmärksamhet vid att ett icke ringa antal platser - främst inom nybyggdaområden i de slörre städerna - är all anse som allmän plats jämlikt 2 ijallmänna ordningssladgan oaktat de är i enskild ägo och merendels endaslupplåtits för visst eller vissa slag av samfärdsel, t, ex, gångtrafik.Polisstyrelsen prövar ansökning om tillstånd lill t, ex, demonstration påsådan allmän plats endasl ur trafik- och ordningssynpunki, 1 enlighetmed rekommendation av JO intages dock i tillståndsbeviset van ligen erinran om att markägarens medgivande lill dispositionen erfordras. Skulle sådani medgivande ej erhållas kan alltså, om demonstrationen ändock avhålles, fråga uppkomma om brott - då närmasl egenmäktigt förfarande. Mot bakgrund av den allmänheten tillförsäkrade rällen alt hålla demon stration på allmän plats, kan del från allmänhetens sida te sigsvårförståeligt, alt en demonstration till vilken myndighet lämnat vederböriigt tillstånd redan i sig kan konstituera ett brott. För del fall ägarintressena avseende dessa platsers disposition icke avses vika för den grundlagsfästa demonstra iionsrätten synes möjligen en precisering av plalsbegreppet kunna övervägas så alt delta endasl innefattar av del allmänna ägd allmän plats, - 1 bilagan 7 punkien 7,7, fortsätter föreningen, berörs viss fiskal reglering med an knytning till bl, a, allmänna sammankomsler, 1 detta sammanhang skulle möjligen även frågan orn expeditionsavgiften för lillslåndsbevis kunna upp tagas. För allmän sammankomst ulgår i vissa fall - och för demonstration ,så gott som regelmässigt - expeditionsavgift enligt expeditionskungörelsen. Visserligen är denna avgift f n, låg, ,, men förorsakar dock ibland vissirri tation hos allmänheten, .Särskilt uttalat är detta då fråga är om politiskademon strationer. Sålunda ifrågasätter demonstranterna om det kan vara berättigat all avgiftsbelägga en sådan oförytlerlig rättighet som demonstrationsrälten. Vid sidan av den principiella frågan kan anmärkas alt det för tillslåndsmyndighe- lerna många gångerkan vara förenat med storadminislraliv omgångalt uppbä ra avgiften. Möjligen skulle kunna ifrågasättas om icke tillstånd lill demon strationer och därmed jämslällda opinionsyttringar såsom appellmölen och lik nande på allmän plats skulle kunna undantagas från avgift enligt expeditions kungörelsen. Såsom demonstrationsrälten är utformad avser denenligl främsl rälten alt genomföra demonstrationersåsom folksamling. Vad som yttras vid demonstrationen eller vad som därframföres i form av plakat och banderoller faller såvitt förbundet kan bedömaäven enligt utredningens förslag under yttrandefriheten. Denna distinktion ärmed förbundets syn på hur en ytlrandefrihetsgrundlag skall ulformas (jfr 14, 2 kap,12 t;) mycket viktig. Det är därför ett önskemål från förbundets sida, all propositionen ger khirt uttryck för att yttrandefriheten ofla är ett kom plement lill andra i denna paragraf uppräknade friheter och att så snart Prop.1975/76:209 235 ordeller bild skall bedömas, della skall ske underde villkor som kan komma altupptas i den framtida ylirandeftiheisgrundlagen, Utredningens förslag beträffande föreningsfrihetenhar godtagits av de fiesta remissinstanserna utan närmare kommentarer, 1 någrayttranden har dock uttalanden gjorts. Sålunda påpekar JK att utredningen påmotsvarande sätt som i fråga om mötesfriheien anser alt den generella yttrandefrihetsregleringeninte hör till föreningsfriheten. Den enda inskränkning man då måste räkna medär enligt utredningen strafföudel för olovlig kårverksamhet. - Utredningenföreslår även att föreningsrätten skall kunna begränsas för all moiverkaförföljelse av folkgrupp av viss ras, med viss hudfiirg eller av visst etnisktursprung, 1 motiven (s, 133 och 206) sägs avsikten härmed vara att som enhandlingsberedskap "öppna möjlighet lill en lagstiftning mot eventuellarasistiska föreningar". Meningen synes alltså vara att i lag kunnaförbjuda bildandet av förening med l. ex. antisemitiska syften. Ett sådantförbud skulle emellertid enligt JK troligen strida mot det i 2 kap, 13 ij andrastycket upptagna förbudet att begränsa bl, a, föreningsrätten enbart på grundav politisk, religiös eller annan åskådning (jfr s, 113-114), Rasism i en ellerannan form, såsom antisemitism, torde nämligen otvivelaktigt vara att belraklasom en åskådning (se nedan). Däremot skulle en förening "mol färgade"möjligen undgå alt drabbas av 2 kap, 13 t; andra styckei, - JK anför att hangivetvis har förståelse för utredningens förslag. Förslaget torde varaföranlett av anslutning till om avskaffande av allaformer av rasdiskriminering. Enligt JK:s mening kan det ifrågasättas om detbehövs någon lagstiftning utöver den som gäller hets mol folkgrupp och olagadiskriminering. Denna lagstiftning tvingar eventuella föreningar med rasistiskiprogram till passivitet. Konventionens krav på lagstiftning somogiltigförklarar eller förbjuder organisationer av här avsett slag kan därföri prakliken anses i allt väsentligt uppfyllt. Hovrätten för Väslra anmärker att vissasamordningsfrågor bör ses över såvitt gäller relalionerna mellanyttrandefriheten och föreningsfriheten. Föreningsfriheten synes enligthovrätten träffa ett vitt område genom bestämningen "för allmänna ochenskilda syften", I specialmotiveringen till bestämmelsen talas omföreningsverksamhet av central betydelse, varvid namnes bl, a, verksamhet med"politiska eller fackliga syften". Det är med hänsyn till denöverordnade ramen i 2 kap, 1 tj osäkert om avsikten möjligen kan vara attgrundlagsskydda endast föreningsverksamheten av betydelse för en friåsiktsbildning. Här framsiår sålunda begränsningsramen i 2 kap, 1 ij som oskarpoch svårtillämpad, - Del är vanskligt att avgöra hur bestämmelserna omföreningsfrihet lämpligast skall gestaltas. Det vill enligt hovrätten närmastsynas som om en mera obegränsad föreningsfrihet kunde vara befogad. Prop.1975/76:209 236 Juridiska jäkulleten vid noteraratt den positiva föreningsfriheten i 2 t; 5 p. definieras som "frihet allsammansluta sig med andra för allmänna eller enskilda syften" medan dennegativa föreningsfriheten enligt 3 t; innebär ett skydd mot tvång att tillhöra"trossamfund, politisk sammanslutning eller sammanslutning för annanåskådning". Den senare beskrivningen är, påpekar fakulteten, betydligtsnävare än den förra, och det är önskvärt att de båda stadgandena bringas tillbätlre inbördes överensstämmelse. Beskrivningen av den positivaföreningsfriheten är så vid, alt den synes omfatta även bolag och ekonomiskaföreningar (jfr SOU 1972:15 s, 157), Det är knappasl påkallat att i en paragrafsom avser att garantera den fria åsiktsbildningen, skydda friheten att bildasammanslutningar med ändamål att bedriva ekonomisk verksamhet. Å andra sidan ärbeskrivningen av den riegaiiva föreningsfriheten så snäv, att den uteslutersammanslutningar med syfte alt tillvarataga gemensamma fackliga intressen.Sammanslutningar av sistnämnda slag har emellertid så slor betydelse för denfria åsiktsbildningen och del demokratiska samhällsskicket i övrigi, att de börjämställas med sammanslutningar som bäres upp av en viss åskådning. De bådastadgandena bör därför omformuleras så, att de kommer att avse sammanslutningarför tillvaratagande av ideella eller fackliga inlressen. Härav följer dels allsammanslutningar med ändamål all bedriva ekonomisk verksamhet kommer ati fallautanför stadgandena, dels att bestämmelsen om den negativa föreningsfriheten -tvärtemot vad utredningen föreslår (s, 196 f) - kommer att omfatta även ensådan företeelse som del s, k, kårobligatoriet. i erinrar att 12 kap,15t; andra stycket i förslaget föreskrivs: "Föreningsfriheten fårbegränsas endast föratt motverka enskild verksamhet av militär eller liknandenatur,,," finner uttryckel "eller liknande natur"vara alllför vidsträckt och föreslår därför alt stadgandet får en mera bestämdlydelse, förslagsvis ", , , verksamhet av militär, polisiär och därmedjämföriig natur,, ,", vid unlversitei tarupp innebörden i att det i förslagel till 15 t; har angivits, attföreningsfriheten får begränsas endast för alt motverka enskild verksamhet avmilitär eller liknande natur eller för att motverka förföljelse av folkgrupp avviss ras, med viss hudfärg eller av visst etniskt ursprung. Endast i den månsom 2:15 skall anses medföra rätt för del allmänna att upplösa en förening somsådan, synes enligl fakulteten den akluella bestämmelsen ha ett självständigtsyfte, Strafföelagd verksamhel kan nämligen inte rimligen vara tillåten blottdärför att den bedrivs i föreningsform. inte heller samverkan för ettbrottsligt syfte. Skulle så vara fallel skulle Ju, för att nämna ett exempel,konkurrensbegränsande samverkan mellan företagare vara skyddad. Att detta ocksåär ulredningens uppfättning får väl antagas följa av uttalandet, att degränser, som eljest gäller för människors handlande, t, ex, yttrandefrihetensgränser, naturligtvis gäller också i föreningssammanhang (s, 194), Fakultetenframhåller, att också Prop.1975/76:209 237 avregeringen utfärdad förordning kan uppta strafföestämmelser. Gränserna för vadmedborgarna har rätt all göra i och genom en förening kan alliså med dennatolkning begränsas t, o, m, i annan ordning än genom lag. Härtill kommer dekonflikter mellan olika slag av fri- och rättigheter, som kan uppkomma. Regleringen av religionsfrihelen har i regellämnats utan erinran. Sveiiges frikyrkoråd har 1, ex, inle funnii anledningtill erinran mot vad utredningen säger om religionsfriheten i avsnitt 7,2,4,erinrarom att rådel har behandlat frågorsom sammanhänger medreligionsfriheten i sitt yttrande beredning om stat och kyrka ochflnner inte anledning att ta upp dessa frågor i detta sammanhang, - Fri- ochrättighetsutredningen har i bil, 9 s, 324 pekat på några områden, där nuvarandelagstiftning medger olikheter i förhållandet mellan och de friasamfunden. Att missionsslyrelse t, ex, befrias från att erläggaarvsskatt på testamenismedel till missionen, vilkel inte medges för samfundenmed deras i huvudsak likartade mission som den missionsslyrelsen bedriver, harnyligen påtalats i . Förhållandel förs också ofta på tal av inskrivningsdomarevid tingsrätterna, Frikyrkorådel uttalar den förhoppningen, all olikheter ibehandlingen av och samfunden av denna art skall kunna avskaffasvid behandling av delproblem inom komplexet statkyrka, JK, juridiska fakulteten vid , JOLundvik och Scienlologykyrkan i riktar däremot viss kritik motutredningens förslag, JK anser i linje med vad han framfört tidigare ifråga om de andra opinionsfrihelerna att man inte kan komma ifrån att ocksåreligionsfriheten faktiskt kränks genom intrång i exempelvis yttrandefriheten,när denna utnyttjas i religiösa sammanhang. Om JK:s lidigare förslag i frågaom utformningen av 2 kap, 14 och I5t;ij genomförs (jfr 5,1) uppnås att manäven i fråga om religionsfrihelen får en riklig bild av rättighetens innebördoch skydd. vid Lunds universitetkonstaterar alt utredningen föreslår, att religionsfriheten skall upphöjastill en undantagslös rättighet. Detta vore enligt fakulteten begripligt, om medreligionsfrihet avsåges den inre trosfriheten. Men stadgandet omreligionsfriheten handlar om religionens yttre manifestationer. Att betecknaden yttre religionsfriheten som undantagslös är enligl fakultetens meningvilseledande. Utredningen säger själv, att de begränsningar som får ske iyttrandefriheten, mötesfriheten och föreningsfriheten får göras också närdessa friheter utnyttjas i religiösa sammanhang (s. 194), framgår dockinte klart av lagtexten, vars uiformning tvärtom kan ge allmänheten en felaktiguppfaltning om religionsfrihetens verkliga omfattning. Det förefaller därförklokast att liksom hänföra Prop.1975/76:209 238 religionsfrihetentill de begränsningsbara rättigheterna. Även ett annat skäl lalar härför,nämligen svårigheten alt klart avgränsa begreppet "religion".