prop · FZ03103 · 1975-12-31 00:00:00 — Enligt AvgL utgår den avgift som motsvarar skattetillägg ochförseningsavgift av den slutiiga avgiften, dock med högsl 300 kr.Förseningsavgiften fördubblas om uppgifl inle kommer in efler anmaning.Beslutande myndighet är enligt ML Fi:40 Skr 1975/76:103 250 , enligt FL och enligt . Del administrativa sanktionssyslemet började tillämpas år1972 och har alltså nu gällt . Den nya ordningen harotvivelaktigt medfört atl de skatt- och avgifisskyldiga fullgör de skyldigheterdel här gäller på etl bättre sätt . Enligl upplysningar frånbeskaitningsmyndigheterna har det resulterat i alt antaletdeklarationsförsummelser minskal avsevärt. Beslämmelserna om de nya avgifternasynes på del hela tagel ha fungerat väl. Det äremellertid angeläget all man efter en genomgripande reform av denna art, medinslag av helt nya sanktionsformer, låter värdera de erfarenheler som harvunnits i den praktiska tillämpningen. En sådan åtgärd har f. ö. aktualiseratsgenom och statskontorets betänkande Rationalisering avskatteadministrationen. Där föreslås all beslutsfunktionen beiräffandeskalletillägg och förseningsavgift enligt TL förs över från lokalskallemyndighet till taxeringsnämnd. Förslaget har mottagits positivt avflertalet remissinstanser. Del bereds f. n. i . Avsikten ärall regeringen skall la ställning lill förslaget . Vidremissbehandhngen av RS-ulredningens betänkande har från flera håll framförtsönskemål om en översyn av de materiella reglerna beiräffande skattetillägg ochförseningsavgift oavsett ställningstagandet lill frågan om beslutandemyndighet. Jag biträder denna uppfattning och föreslår därför alt en översynsker av dessa bestämmelser. Översynen bör anförtros åt särskilda sakkunniga. Desakkunniga bör anpassa sitt arbete liU statsmakternas kommandeslällningslagande till frågan om vilken myndighet som skall faslsläUa desärskilda avgiflerna på TL:s område. Med den begränsningen bör uppdragetinnefatta en översyn av både materiella och formella bestämmelser i del nuifrågavarande administrativa sanktionssyslemet på hela skatte- ochavgiftsområdet. Systemetmed skattetillägg och förseningsavgift är en väsentlig nyhet för del svenskarättsväsendet. Sanktionerna träffar med betydande belopp. Vidutfornmingen av lagstiftningen har man som har framgått av min tidigareredogörelse på olika sätt sökt styra rättstillämpningen så atl sanktioner inteskall iräffa skallskyldiga som uppfyllt vad man rimligen kan begära i fråga omnoggrannhet och förmåga alt tillgodogöra sig skattereglerna. Vidare har genommyndighels anvisningar närmare beskrivits efter vilka grunder bedömningen skallske. En uppgifl för de sakkunniga blir all klarlägga hur dessa regler och anvisningartillämpats i praktiken och komma med förslag som ytterligare kan bidra lill enenhetlig och riklig rättstillämpning. De bör därvid särskilt uppmärksamma deproblem som har uppstått vid avgörandet av frågan huruvida vederbörande barframställt etl yrkande eller lämnat en oriktig uppgift. Utredningen bör bl. a.undersöka om det är lämpligt alt i gränsfall av detla slag möjlighet öppnas förbeslutsmyndighelen atl överlämna ärendet till laxeringsinlendenls bedömande. sammanhanget bör särskUt uppmärksammas förhållandena på den indirektabeskattningens område. Där framgår yrkanden i regel inte på annal sätt än iform av redovisade skattebelopp. Det kan finnas skäl atl överväga om detla förhållandemotiverar specialreglering. De sakkunniga bör ha kontakt medmervärdeskatleulredningen och punklskalteulredningen. De bör vidare samråda medvarusmugglingsulredningen, som har all behandla frågan om administrativasanktioner på tullområdet. 251 Kommittéer: Fi:41 Skattetillägg vid skönslaxering på grund av uteblivendeklaration har särskilda aspekter. Skattetillägget fungerar i dessa fall sometl vite, avsett all förmå den skatlskyldige all lämna deklaration. Avsikten äralt endasi den som av ren tredska eller för att dölja sin verkliga ekonomiskasituation försummar sin deklarationsskyldighet skall slutligen drabbas av dettatillägg. Bestämmelser om undanröjande resp. jämkning av sådant skattetillägghar därför införts för det fall deklaration lämnas inom vissa tidsfrister. Delbör ankomma på de sakkunniga alt överväga om beslämmelserna har entillfredsslällande effekt mot bakgrund av del syfte som de skall tillgodose. De sakkunniga bör vara oförhindrade all pröva om storlekenav sktleliUägg och motsvarande avgift enligl AvgL slår i rätt förhållande lillde förseelser som de generellt skall träffa, liksom att i övrigt lägga framförslag liU förbättring av del administrativa sanktionssystemet. Utredningen har hållittre sammanträden samt haft överläggningar med olika myndigheler, organisationeroch andra som berörs av utredningens arbete. Utredningens arbete beräknas pågå . Sakkunniga (Fi 1975:07) med uppdrag att utreda fråganom energibeskattningen Tillkallade enligt regeringens bemyndigande den 16 oktober1975 för all utreda frågan om energibeskattningen (se Post- och Inrikes tidn.den 15 november 1975): Ordförande: , . F., landshövding (fr.o.m.den 29 oktober 1975) Sakkunniga: Carlslein, ., stadskassör, led. av riksdagen(fr.o.m. den 29oktober 1975) , Hans R., departementsråd (fr.o.m. den 29 oktober1975) , ., fru, led. av (fr.o.m. )Sljerns röm, Per Z., lantbrukare, led. av (fr.o.m. den 29 oktober1975) , , kommunalråd (fr.o.m. den 29 oktober1975) Virgin, G. , lantmäslare, andre vice talman (fr.o.m. den 29 oktober1975) Winander, Bo G., utredningssekreterare (fr.o.m. ) Lokal: i . Fack, 871 01Härnösand, tel. växel 0611/290 00 (ordföranden) Direktiv (anförande av statsrådet till protokollvid regeringssammanträde ): Fi:41 Skr 1975/76:103 252 Genom beslut (prop. 1975:30, NU1975:30, rskr 1975:202) om energihushållningen m.m. har riktlinjerna dragitsupp för vår framlida energihushållning. Beslutet innebär bl.a. atl vi inriktarvår energiförsörjning på en mer planmässig hushållning med energiresurserna. Viskall allvarligt pröva möjligheterna att hälla tillbaka och på längre sikthejda tillväxten av energiförbrukningen. Beslutet innebär vidare, att vi skallföra en aktiv oljepolitik, atl vi skall fortsätta med en försiktig utbyggnad avkärnkraft och vattenkraft och atl vi skall öka produktionen av mottryckskraft. Genom en rad säväl kortsiktigt som långsiktigt verkandeåtgärder skall dessa mål nås. 1 syfte atl hålla tillbaka energikonsumtionenskall bl.a. slöd utgå till energibesparande åtgärder inom byggnader av olikaslag och i anslutning till industriella processer. Etablering och utbyggnad avenergikrävande industri skall prövas av regeringen. Bebyggelse skall planerasoch byggnader utformas med särskilt beaktande av behovet av energihushållning.Ett omfattande energiforskningsprogram skall genomföras. Dessutom skallmöjligheterna utnyttjas att genom information, rådgivning och utbildning uppnåbesparingar och ökad effektivitet i fråga om energianvändningen. 1975:30 (bilaga 1 s. 343-344) framhöUs också, atlenergibeskattningens roll i strävandena att minska ökningen avenergikonsumtionen borde övervägas. I sammanhanget hänvisades till vissauttalanden i frågan av energikommittén i dess betänkande (SOU 1970:13) Sverigesenergiförsörjning och av energiprognosulredningen i dess betänkande (SOU1974:65) Energi 1985 2000.1 anslutning härtill anmäldes att min avsikt var atltillkalla en utredning för all se över energiskatten med särskilt beaktande avfrågan om det mer långsiktiga utnyttjandet av energibeskattningen ienergipolitiskt syfte. Vidare angavs att uiredningen borde vara oförhindrad atli de stycken som berörs av utredningsuppdraget diskutera även vissaskattetekniska aspekter på frågan om kollektivdebitering av el. Här skallocks.å erinras om att med anledning av förslag i prop. 1975:92 harbeslutat om en höjning, i princip , av energiskattenpå motordrivmedel, oljebränslen och elkraft i förening med en omläggning avskattens konstruktion i fråga om elkraft. De sakkunniga för den aviserade utredningen bör nutillkallas. Den primära uppgiften för dem bör som redan har antytts vara attundersöka möjligheterna atl utnyttja energibeskattningen som ettenergipolitiskt spar-och styrinstrument och lägga fram förslag härom. Arbetetbör bedrivas med ulgångspunkt i att energibeskattningen liksom nu skall vara avgenerell karaktär. Härav följer att det inte ankommer på de sakkunniga attföreslå någon inskränkning i beskatlningsområdets omfattning eller någon skattefrihetför viss energiförbrukning. Det ankommer inte heller på de sakkunniga att taupp frågan om alt ersätta den nuvarande särskilda energibeskattningen med enbeskattning inom mervärdeskattens ram. De bör dock vara oförhindrade aittbehandla frågan om den nedsättning av allmän energiskatt som gäller i vissafall, bl.a. i fråga om industriell tillverkning med mera betydande bränsle-och energikostnader, samt nedsättning av energiskatt när energihushåUningsskälmotiverar detla som elt led i strävandena att underlätta införandet av nyaorganiska bränslen på den svenska marknaden. Mot bakgrund av vad nu anförts bör de sakkunniga övervägasådana ändringar i energiskattens avvägning som kan verksamt stimulera enövergång till produktion, distribution och förbrukning av sådan energi som 253 Kommittéer: Fi:42 är ägnad att bidra till en bättre energihushållning. Jagvill i detta sammanhang särskilt peka på möjligheterna att utnyttjaöverskottsenergi vid olika produktionsprocesser, exempelvis överhettad ånga,för framställning av elkraft i s.k. mottrycksanläggningar och att kombinerafjärrvärmeverk med kraftvärmeverk för alstring av både hetvärme föruppvärmningsändamål och elkraft. Utnyttjandet av elkraft under nattetid ellerannars under lågbelastning för ackumulering av värme är en annan fråga som detfinns anledning för de sakkunniga atl uppmärksamma. Jag hänvisar till vadriksdagens skatteutskott har uttalat i denna fråga i dess betänkande över prop.1975:92 (SkU 1975:30 s. 19). Deskattetekniska aspekterna på frågan om kollektivdebitering av elavgif ter börkunna tas upp i del vidare perspektivet som har samband med frågan om det finnsskäl och förutsättningar att frångå den för energiskatten på elkraft speciellakonstruktionen med skattskyldigheten knuten lill ett tidigare led, t.ex. redani produktionsledet. Uppenbarligen skulle betydande praktiska fördelar stå altvinna vid en beskattning av den från kraftverken utlevererade elkraften. Vidprövningen av denna fråga bör de sakkunniga även beakta om vinster ienergibesparande syfle kan erhållas vid en övergång från kollekliv tillindividuell debitering av avgifter för elkraft och värme som förbrukas ihushåll. Desakkunniga bör vidare belysa konsekvenserna vid alternativa nivåer förenergibeskattningen såväl totalt sett som i det inbördes förhållandet mellanbränsle och elkraft liksom mellan på olika sätt producerad elkraft ochdrivmedel. En utgångspunkt för dessa överväganden bör vara ett minst oförändrattotalt energiskatleuttag. Denallmänna energiskatten omfattar förutom kolbränslen, eldningsoljor och elkraftäven motorbränslena bensin, gasol och molorbrännolja. Motorbränslena belastasäven av särskilda för vägväsendet specialdestinerade punktskatter.Punktskatten på molorbrännolja slopades /74 och ersattes meden s.k. kilometerskatt för dieseldrivna bilar. Denna kilometerskatt kommer frånjuni 1976 atl omfatta även släpvagnar till dieselbilar enligt beslut av 1975års riksdag. Det ankommer inte på de sakkunniga att behandla frågan omde till vägväsendet specialdestinerade skatterna. De bör dock ta upp den merbegränsade frågan som avsågs i reservation nr 3 till skatteutskottsbetänkande över prop. 1974:164 med förslag lill ändringar ivägtrafikbeskattningen (SkU 1974:59). Genom beslut (rskr 1974:385)bifölls reservationen, vilket innebar att hos regeringen begärde enÖversyn av vägtrafikskalteförordningen, numera vägtrafikskattelagen(1973:601), i syfte alt skattemässigt gynna användningen av energisnåla ochmiljövänliga fordon. I denna del bör de sakkunniga ha samråd medtrafikpolitiska uiredningen (K 1972:07). Utredningsarbetet bör bedrivas med skyndsamhet. Utredningens arbete beräknas pågå . Utredning (Fi 1975:08) om finansieringsbolagen m. m. Tillkallade enligl regeringens bemyndigande den 25september 1975 för utredning om finansieringsbolagen m. m. (se Post- ochInrikes tidn. Fi:42 Skr 1975/76:103 254 Ordförande: , . A., bankdirektör Sakkunniga: , ., elektriker, led. avriksdagen , N. , lantbrukare, led. Sekreterare: , , byrådirektör Lokal: Riksbank, , Box 2119, 10313 , tel. växel 22 82 00 (sekreteraren) Direktiv (anförande av statsrådet lill protokollvid regeringssammanträde ): Samhället har ett betydande inflytande över bankernasverksamhet bl.a. via banklagstiftningen med den tillsyn som utövas avbankinspektionen och via kreditpolitiska åtgärder som sker med slöd av ensärskild kreditpolitisk lagstiftning. Även kredilakliebolagen står undertillsyn av bankinspektionen och omfattas av den kreditpolitiskalagstiftningen. Är 1974 genomfördes en översyn av den kreditpolitiskalagstiftningen som ledde till att tidigare gällande lagar ersattes med lagen(1974:922) om kreditpolitiska medel (prop. 1974:168, FiU 39, rskr 357). Dengällande lillsynslagstiflningen liksom den kredilpoliliska lagstiftningenomfattar enbart institut som uppträder på den s.k. organiseradekreditmarknaden. I det belänkande (Ds Fi 1974:2) som låg till grund för den nyalagen om kredilpoliliska medel, erinras om atl kreditgivning också sker viaandra slag av institut, bl.a. fondmäklare och s.k. finansieringsföretag. Medfinansieringsföretag avsågs bl.a. factoring- och leasingbolag och olika typerav konsumtions-kreditföretag. Om kreditgivningen från sådana företag skulle ökamera väsentligt, borde enligt utredningen prövas på vilket sätt dessas kreditgivningskulle kunna regleras. Utredningen pekade på möjligheten alt låta lagen(1963:76) om kreditakliebolag omfatta även finansieringsbolagen. Skedde detskulle vissa bestämmelser i den kredilpoliliska lagstiftningen automatiskt blitillämpliga på dessa företag. Vidare skulle finansieringsbolagen i likhet medde nuvarande kredilakliebolagen komma under bankinspektionens tiUsyn. Vid remissbehandlingen av utredningens betänkandeförordade bankinspektionen, saml majoriteten av riksbanksfullmäktigeen utredning i syfte att göra den kreditpolitiska lagstiftningen tilllämpligockså på finansieringsföretag och andra utanför den organiseradekreditmarknaden. 1974:168 uttalade jag atl även jag ansåg alt del fannsgoda skäl för en sådan vidgning av den kreditpolitiska lagstiftningenstillämpningsområde och atl jag inom den närmaste framliden avsåg att taställning till den fortsalla handläggningen av frågan. De kredilpoliliska åtgärder som kan vidtas med slöd avlagen om kreditpolitiska medel kan riktas endast mol institut på denorganiserade lånemarknaden. Erfarenheterna har visat atl kreditslrömmarna påden okontrollerade marknaden ökar väsentligt i tider då en hårdarekredit-politisk styrning sker. Detta bidrar till att de kreditpolitiskaålgärderna minskar i effektivitet. En sådem okontrollerad marknad kan ocksåmedföra atl de kreditpolitiska åtgärderna i vissa lägen måsle bli hårdare änsom 255 Kommittéer: Fi:42 annars hade varit nödvändigt. Med hänsyn tillkreditpolitikens betydelse för strävandena att upprätthålla balans isamhällsekonomin är det självfallet viktigt att den eftersträvade styrningen avkreditgivningen i samhället blir så effektiv som möjligt. Den reform av denkreditpolitiska lagstiftningen som genomfördes avsåg närmast enteknisk översyn av lagstiftningen byggd på erfarenheterna av användningen avkredilpoliliska åtgärder och med hänsyn tagen till vissa ändringar som ägt rumpå kreditmarknaden. Översynen var däremot inle inriktad på en vidgning avlagstiftningens tillämpningsområde till institut och andra som dittills inteomfattats av den kredtipolitiska lagstiftningen. Jag anser atl frågan om ensådan vidgning nu bör utredas och att särskilda sakkunniga bör tillkallas föruppgiften. Utredningsarbetet bör i första hand avse finansieringsbolagen. Dessabolags verksamhet är som jag närmare skall belysa i det följande av sådanart och omfattning atl det finns skäl att låta bolagen omfattas inle bara avden kreditpolrtiska kontrollen utan även av den tillsyn från det allmänna somgenom bankinspektionen sker i fråga om banker och andra kreditinstitut.Behovel av tillsyn gör sig särskilt märkbart beträffande finansieringsföretagsom i en eller annan form har nära anknytning till bankinstitut. Den avsamhället eftersträvade insynen i och kontrollen över bankväsendet gör detnaturligt att också de bankanknutna finansieringsbolagen omfattas avbankinspektionens direkta tillsyn. En sädan tillsyn kan emellertid även varapåkallad i fråga om övriga finansieringsföretag. Kreditköpkommiltén har i sittnyligen avlämnade belänkande Konsumentkreditlag m.m. (SOU 1975:63) lagt framförslag lill regler som syftar lill att stärka konsumentskyddet vid olikaformer av konsumenlkrediter och vid långtidsuthyrning av vara. Enligt förslagetskall myndighet som regeringen bestämmer Övervaka att kreditgivare, bl.a.finansieringsförelagen, följer de föreslagna reglerna. De sakkunniga bör prövafrågan huruvida även allmänna konlroll-och tillsynsregler av det slag somgäller för kreditinstituten bör införas också i fråga om finansieringsbolagen. De åsyftade finansieringsföretagen är av olika slag. Engrupp utgör de företag som är anknutna lill bankinstitut och driver finansiellverksamhet genom factoring, dvs. belåning eller köp av kundfordringar,och/eller s.k. finansiell leasing. Med finansiell leasing avses att företagelfinansierar inköp av maskiner och annan utrustning sedan avtal om uthyrningdärav träffals. Flertalet av de bankanknulna factoring- och leasingföretagenägs numera helt eller delvis av ell eller flera bankinstitut. En av de privatastorbankerna samarbetar med factoring- och leasingföretag utan atl banken ägerföretagen. Den totala balansomslutningen för de bankanknulna factoring-ochleasingförelagen uppgick till mer än 1.500 milj. kr. De ändringar ibanklagstiftningen som genomfördes efler beslut av innebarbl.a. en viss liberalisering av kapilaltäcknings- och blancokreditreglerna ifråga om bankinstiluts kreditgivning till sidobolag som driver factoring- ochleasingrörelse (prop. 1975:73, NU 24, rskr 152, SFS 1975:227-229). Medanledning av atl riksbanksfullmäktige i ett remissyttrande hade anfört attkapitaltäckningsreglerna för banks placeringar i sådana företag inle bordeändras förrän det hade utretts bl.a. i vad mån dessa företag borde kunnapåverkas av kredilpoliliska åtgärder framhöU jag i prop. 1975:73 att enkommande utredning om finansieringsföretagen kunde antas resultera i förslagom en bättre kontroll över dessa. En annan grupp utgör de s.k. konlokorlsföretagen och entredje grupp beslår av finansieringsförelag som är knutna till förelag inombilbranschen Fi:42 Skr 1975/76:103 256 eller andra produktionsföretag och som i huvudsak ärinriktade på diskontering av avbetalningskontrakt. Även andra typer avfinansieringsföretag än de nu nämnda finns. Finansieringsföretagen har efter hand blivit allt fleraoch omfattningen av företagens verksamhet har ökal kraftigt.Statistiska centralbyrån gör fortlöpande för varje räkenskapsår ensammanställning av finansieringsf örelagens rörelseresultat. Redovisningen förår 1974 omfattar 76 finansieringsföretag. Vid utgången av nämnda år var dentotala omslutningen för dessa företag 6.200 milj. kr., vilket innebar en ökningfrån föregående räkenskapsår med 1.700 milj. kr. Företagens utestående krediteruppgick till 4.900 milj. kr. Anskaffningen av kapital till verksamheienomfattas av den kredilpoliliska regleringen i den mån den skulle ske genomobligations- eller förlagsupplåning. Vidare berörs finansieringsföretagenskrediter frän bankinstitut indirekt av kredilpoliliska åtgärder riktade molbanksektorn. Företagen finansierar emellertid sin verksamhet i huvudsak påannat sätt. Av sammanställning framgår atl vidutgången av uppgick den totala upplåningen till 4.239 milj. kr. Avsistnämnda belopp kom 837 milj. kr. från bankinstitut, 709 milj. kr. frånfinansförelag och återstoden i huvudsak från andra företag. Desakkunniga bör närmare belysa finansieringsföretagens kreditgiv-ningsverksamheloch hur den finansieras samt göra en bedömning av företagens betydelse påkreditmarknaden . Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt atl undersökahur verksamheten har utvecklats då skärpta kreditrestriktionerhar gällt för banker och andra kreditinstitut. Mot bakgrund av vad som kommerfram beiräffande finansieringsföretagens verksamhet bör de sakkunniga läggafram de förslag som bedöms som nödvändiga för alt kreditpolitiska åtgärder medönskvärd effekt skall kunna användas också i fråga om dessa förelag. Som jag redan har framhållit har finansieringsbolagensverksamhet numera sådan betydelse och omfattning på kreditmarknaden atl del börprövas på vad sätt det allmänna bör ha möjlighet inte bara till kreditpolitiskstyrning utan också till en mera allmän konlroll av och insyn i verksamheten.Det ligger nära till hands alt göra en jämförelse med vad som gäller förkreditaktiebolagen. Lagen om kreditaktiebolag är lillämplig på aktiebolag som hartill ändamål att driva lånerörelse och alt genom utgivande av obligationereller andra för den allmänna rörelsen avsedda förskrivningar upplåna förverksamheten erforderliga medel men i vars rörelse bankrörelse inle ingår.Lagen har karaktär av lillsynslagstiflning innebärande bl.a. alt bolagensbolagsordningar skall prövas av regeringen och all bolagen slår under tillsynav bankinspektionen, om dispens från sådan tillsyn inle lämnas av regeringen. factoring- och leasingbolag som bankinstitut efter regeringens medgivandehar fåtl förvärva, har bankinspektionen f.n. indirekt insyn via den tillsyn sominspektionen har över ägarbankerna. De övriga finansieringsföretagen drivs utannågon motsvarighet tiU sådan tillsyn från det allmänna som gäller för andrainstitut som driver kreditgivningsrörelse. De sakkunniga bör lägga fram deförslag lill lagstiftningsåtgärder som behövs för att det allmänna skall fåbehövligt inflytande över finansieringsbolagens verksamhet. En möjlighet är altgenom en ändrad definition av begreppet kreditaktiebolag fånga infinansieringsbolagen under krediiakliebolagslagens tillämpningsområde.Härigenom skulle nås den effekten atl den kredilpoliliskalagstiftningens regler om kreditaktiebolag skulle komma att gälla för 257 Konunittéer: Fi:43 Väljs den vägen är utredningenoförhindrad att överse och anpassa kreditaktiebolagslagen till det vidgadetillämpningsområdet. Ändra lösningar kan emellertid visa sig lämpligare.Sammanfattningsvis bör de sakkunniga mot bakgrund av finansieringsbolagensökande betydelse på kreditmarknaden lägga fram förslag till lagstiftningsåtgärdersom ger samhället behövliga möjligheter till såväl kreditpolitisk styrning avfinansieringsbolagens verksamhet som allmän kontroll av och insyn iverksamheten. Bankverksamhetfår enligt lag här i landet drivas endast av bankinsliluten, dvs.bankaktiebolagen, sparbankerna och föreningsbankerna. Med bankverksamhetförstås därvid sådan verksamhet vari ingår inlåning från allmänheten på räkningsom av bank allmänneligen begagnas. Lagen om kreditpolitiska medel germöjlighet att använda kreditpolitiska medel förutom i fråga om bankinstitutockså beiräffande försäkringsinstitut, kreditaktiebolag och hypoteksinstilutionerna.Förordnande om räntereglering, såvitt gäller möjligheten att fastställa högstaeller lägsta ränta för inlåning, kan dock användas även i fråga om annan somdriver inlåning på räkning av det slag bank allmänneligen begagnar. Densparkasseverksamhel som drivs inom t.ex. ochHyresgästernas sparkasse-och byggnadsföreningar kan sålunda omfattas av sådantförordnande. Lagen om kreditpolitiska medel är däremot inte tillämplig på deninlånings-och ullåningsverksamhet som drivs av de fondkommissionärersom inte är banker.