prop · FZ03202 · 1975-12-31 00:00:00 — Styrelsenframhöll sålunda alt den straffrättsliga reaktionen även om straffarbete ingicki slraffiatituden ofta kunde anlas inskränkas till ett kortvarigt frihetsberövandeeller t, o, m, stanna vid böter. Del borde därför undersökas om del inie varmöjligt att begränsa rällen så att inte svaga misstankar om en måhända lindrigbrottslighet togs lill inläkl för ett vidlyftigt undersökande av förtroligasamtal mellan närstående. Vad angår behörigheten för undersökningsledare elleråklagare all förordna om telefonkontroll framhölls alt man kunde befara att enbenägenhet all på tämligen svaga grunder anse alt inhämtande av rätlens beslulskulle medföra "lidsutdräkl eller annan väsenilig olägenhet föruiredningen", Endasl i undantagsfall kunde del bli nödvändigt all vidlaålgärden så snabbt all man inle skulle kunna avvakta beslut av en sålättillgänglig myndighei som rällen. som i dessa ärenden 1975/76:202 94 besiodav en domare. Styrelsen ville inle för lillämpning i fredslid tillstyrka enordning som gjorde det möjligt för polis- och åklagarmyndigheter att utanrättens i förväg lämnade medgivande avlyssna enskildas telefonsamtal ulan alldessa någonsin fick veta om att de varil föremål för en sådan ålgärd. Fråganskulle komma i ett annat läge om vederbörande myndighet så snart det kunde skeutan men för uiredningen underrättade den av åtgärden berörda därom. Styrelsenvar dock medveten om all vägande invändningar kunde resas moi en sådanunderräiidsepliki. Förstesladsfiskalen i ansåg att det var ett hinder för en effektivtelefonkontroll att ålgärden inte fick vidtas förrän på del stadium då nägonframstod som skäligen misstänkt och ifrågasatte om inle avlyssning borde fä skeocksä av telefonapparat som inle innehades av misstänkt. Vadsärskill angår kontrollen över lillämpningen uttalades allmänt all en effektivkontroll var påkallad, JK anförde bl, a, alt hans erfarenheter somkontrollorgan under senare delen av andra väridskriget närmasl gav vid handenall polis- och åklagarmyndigheternas åigärder blev föremål för allsidigtövervägande. Kontroll var inte påkallad så myckel för all åtgärderna skullevara i behov av korrigering som för all vid en hell okontrollerad verksamhet pädelta ömtåliga område missbruk oförmärki kunde insmyga sig samt - viktigare -den föreställningen kunde uppkomma all tvångsmedlen inte handhades pä sätt somborde ske. slyrelse framhöll att ålskilliga av debetänkligheter som av rättssäkerhetsskäl eljest mäsle resas mot lagstiftningenbortföll om en betryggande kontroll kunde anordnas. Åtskilligaremissinsianser hade emellertid invändningar mot att kontrollen lades pådomstolarna. Bl, a, framhölls att domstolarna inte var närmare förtrogna medpolisens och åklagarnas arbetsuppgifter på området, att avsaknaden avförhandling reducerade de räiissäkerhetsaspekier som kunde läggas på enkontroll genom rätlen, att domstolarnas arbetssätt inle passade saml att encentraliserad kontroll skulle befrämja en enhetlig praxis pä området, JKpåpekade bl, a, all domsiolarna. som i vanliga fall måsle kräva fullibeiryggande ulredning, skulle bli "benägna all i dessa fall uppsiällaslörre fordringar för alt godkänna en beslutad ålgärd än som är förenligt medpolisarbetet i de utredningar varom här är fråga och som också överensstämmermed lagsiittningens rätta innebörd". En administrativ kontrollmyndighetborde också lättare än en domstol kunna med vederbörande befattningshavare inompolis- och åklagarväsendet öppel diskulera behovei av ålgärden och överlägga omytteriigare ulredning, JK:s erfarenheter frän kriget var au ell sädantförfarande måhända ocksä ur den enskildes synpunkl kunde vara alt föredra. Länsstyrelseni liksom slyrelse ansåg att fråganom kontroll med inslag av medborgarrepresentanter borde prövas, Enligllänsstyrelsen visade erfarenhelerna av lag all del fanns behov av medborgarinsyn.Advokatsamfundets slyrelse kunde länka sig en särskill tillsall nämnd medrepresentanter för rättsväsendet och lekmän. Del var inte hell nödvändigl allvatie ärende granskades; del viktigaste var att polis- ochåklagarmyndigheternas åtgöranden förr eller senare granskades av ett organ somkunde fä frågorna allsidigt belysta. Prop.1975/76:202 95 Depariemenischefen (prop, 1952:22 s, 42-50) förklarade alldel var med beklagande som han ansåg sig böra föreslåjäm k ningar i de reglerlill skydd för den enskilde som upplagils i RBmen Iramhöll bl, a,: Hänsjnen lill rikels säkerhel väger emel len id så lunglau vissa enskilda inlressen nödgas vika därför. Jag vill belöna den vikligabegränsning som ligger i förslagels anknyining lill reglerrörande VISS grad a v misslanke om broll såsom föruisail ning för ingripande.Invändningarna mol förslagel med hänsyn lill dess verkningar urrällssä-kcrheissynpunkl lorde också- vilkel har viisordals av samfundsslyrelsen- förlora i lyngd genom all, såsom i Ibrslagel ärav,seil.ell särskillförfarande anordnas för au hålla tillämpningen av lagen under koniroll. På inrådan av fiera remissinsian.ser kompletteradedepartementschefen de i promemorian uppr;iknade brotten med lagande av utländsktunderstöd och olovlig kårverksamhet saml mordbrand och allmänfarlig öddäggelsei den mån giirningen innefattade sabotage även om sabotage inle åberopades vidbroiisrubriceringen. Vad angår lelefönavlyssning anslöl sig depariemenischefeni alll väsentligt lill promemorieförsläget. Han framhöll all möjlighel allerhålla uppgifi om idelbnsaniial som utväxlats eller beställts mellan denmisstänktes och annan lelefonappariii borde medges och all della numera, medhänsyn lill den siåndpunki som kommit till uttryck i det då gällandeidegrafreglemeniei (i detta hiinseende lika med 3 iJ 1963 årsidefonreglemenie). krävde uttryckligt lagstöd. Vad angår kontrollen ansågdepartementschefen all man i möjligaste mån borde anknyta lill del i RBuppslällda kontrollsystemet. Rällen skulle diirför överpröva de åigärder sombesluiais av åklagare eller undersökningsledare. Beiräffande frågan om offenllighei hos räliens beslulgjorde departemenis-chefen ell uualande av belydelse också uianför 1952 årslags område: Hovriiiien (iver och har fäsiuppmärksamheten på spörsmålel om offenllighei hos räliens beslul i de ärendendei hiir gäller. Del ligger i sakens nalur. all anviiiidandei av vissaivångsmedel. l. e\. måste ske ulan all den misslänkle iigerkiinnedom därom. F.nligi 23 kap. 18 :; räiiegångsbalken gäller också som enallniiin grundsals vid förundersiikningen. all den misslänkle och hans försvarareIbrsi niir del kan ske ulan men för uiredningen äga laga kännedom om vad vidIbriinder.sökningen (brekommii Del sagda misle tydliglvis i prakliken medförainskränkning i "den niisslänktes möjlighel all överklaga exempelvis eu avrällen medtlelat beslul riirande lelefonkonlroll Vad angår del av hovrälienomnämnda stadgandet i .9 :; sekreiesslagen vill jag framhålla, all dellasladgande icke i och lör sig innefailar någon allmän grundsals om all parialllid äger räll all utbekomma domsuils beslul och således icke lärer kunnaåberopas så.som siiid för au den misslänkle i sirid mol vad som gäller enliglräiiegångsbalken kan göra anspråk på au ulfå ell av domsiol meddelal beshjl omanvändande av ivångsmedel. Såviii avser leleibnkonirollen gjordes inga erinringar vidlagrådsgranskningen (prop. 1952:22 s. 53-57). Vid riksdagsbehandlingen hcmsiälldcs i en motion om avslagpå propositionen därlör all någol egentligt behov av den föreslagna lagen inlehade vis;ils föreligga (motion 1952 11:481). Övriga viickla motioner avsågkompleiieringav broltskatalogen med ytterligare broll saml frågorom rällen allförlänga anhållningslidcn. De kan därför här förbigås. Mol Ibrslagel i övrigih;itle Ulskollel (LU 1952:6 s. 43) ingen erinran men anmärkte all 1975/76:202 96 man förutsatte att de ulvidgade befogenheterna förundersökningsledare och åklagare även i fortsättningen skulle handhas av högtkvalificerade befattningshavare och endasl lillgripas vid verkligi behovdärav. Vid riksdag väckies motion om avslag påproposilionen om lagens prolongering, Därefier har någol sådani yrkande ejframslällls, 4,1,7 lag lag lillkom sedan rikspolischefen och RÅ fästuppmärksamheten på polisens behov av all kunna använda lelelbnavlyssning somhjälpmedel vid utredningar om den mest kvalificerade narkotikabrottslighetenoch därvid uppgett bl, a, (prop, 1969:5 s, 5 och 6): Del är en brist i den nuvarande lagstiftningen all debrottsbekämpande myndighelerna inte har möjlighel an tillgripatelefonavlyssning för alt skaffa utredning om de farligaste formerna av illegalnarkotikahantering. Man kan utgå från att narko-likamarknaden delvis slyrs avell mindre anial personer som finansierar hanieringen och svarar för imporl.lillverkning och försäljning av myckel slora kvanliteter narkotiska preparat.Dessa personer håller sig i bakgrunden och arbetar med sådana medel au del ärpraktiskl taget omöjligt au få fram bindande bevisning mol dem med despaningsmeloder som får användas. Med lelelbnavlyssning skulle man sannoliklkunna komma åt några av dem. I varje fall skulle möjlighelen all tillgripa en sådanspaningsålgärd försvåra deras arbeie. De skulle i viss ulslräckning Ivingas allla koniakl med sina medhjälpare på annal säll än genom lelefon och därigenomlällare kunna avslöjas med sedvanliga metoder. Beslämmelser omtelefonavlyssning i samband med ulredning om grova narkotikabrott skulle kunnaulformas efter förebilden i 27 kap. 16 N RB. Det är dock synnerligen angelägelall gilligheisiiden för räliens lillslånd får beslämmas lill en månad på sällsom skell ivångs-medelslag. Rikspolischefens och RÅ:s propå synes inte ha varilföremål för remissbehandling. I proposilionen återges således endasl ettanförande av JK, enligl vilket han för sin del inie ville beslrida riktighetenav rikspolischefens och RÅ:s bedömning av behovei av telefonavlyssning vidutredning av den grova narkotikabrottsligheten. Han erinrade emellertid om alltelefonavlyssning lorde ha använts uianför ramen årstvångsmeddslag bara i ett fålal fall. JK:s allmänna inställning lilltelefonavlyssning som ' hjälpmedel vid brottsutredning var att metoden utgjordeett ingrepp i den personliga integriteten som man så långl möjligt bordeundvika. Om det ansågs alt skälen var tillräckligt slarka för enspeciallagstifining som gav möjlighel lill telefonavlyssning vidförundersökning angående grov narko-likabroiislighei, fanns del enligl JK:smening ingenting all invända mol all man hell eller delvis kopieradebeslämmelserna i 5 ij tvångsmedelslag. Lagrådei lämnade lagförslagel ulan erinran. Departementschefen framhöll (prop, 1969:5 s, 6 och 7) böan all han hade samma grundinställning lill telefonavlyssning somspaningsmedel som JK, Emellertid ansåg han denna kunna förenas med deframställda förslagen och forisallc: Del är i prakliken ime fråga om någon slor grupp avmisslänkla som skulle bli föremål för lelefönavlyssning. Del rör sig ompersoner som misstänks för all ha 1975/76:202 97 gion sig skyldiga lill brotl som i fråga omsamhällsfarlighel och hänsynslöshet är jämförliga med andra brolt beiräffandevilka telefonavlyssning redan nu ärlillålen Den utbredning och förgrovning av narkoiikabrollsligheiensom har sken och som moiiverar en slraffskärpning gör dei också angelägel allpolisen I3r lillgång lill sådana spaningsålgärder all de grövsia broiislingarnakan avslöjas. Telefon-vlyssning skulle sannolikl försvåra dessa brollslingarsverksamhel och öka polisens möjligheler all få fram bindande bevisning mol dem Med den restriktivainställnmg jag har lill telefonavlyssning som spaningsmeiod förordar jag attden nya lagen görs tidsbegränsad så all inom relalivi kon lid fårlilllalle all pröva dess verkningar. 1 anledning av proposilionen väckies motioner i vilkahemställdes om avslag på proposilionen (1:907, 11:1041, 1:908. Ulskoltet (1 LU 1969:16) hemställde au medavslag på motionerna måtte bifalla proposilionen och framhöll därvid bl, a,: Den illegala handeln med narkotika visar tendenser alltillta och fä en alltmer svårartad karaktär. Brottsligheten blir allt grövreoch präglas av Ibrslagenhel och hän-synslöshel. Enligl utskottets mening ärsituationen sådan att enskilda inlressen i viss utsiriickning bör få vika införnödvändigheien av all polisens spaningsarbele blir så effeklivi som möjligt.Både riksåklagaren och rikspoli,schefen har, som framgår av proposilionen.ansell det vara en brist i den nuvarande lagsiifiningen all del saknasmöjlighel au tillgripa lelefönavlyssning för att skaffa utredning om defarligaste formerna av illegal narkotikahantering. Ej heller justiliekanslemhar velat beslrida behovet av lelelbnavlyssning vid utredning av sådanbrottslighet. Även utskottet anser i likhei med depariemenischefen att nämndaspaningsmetod bör få lillgripas i kampen mol den grova narkoiikabrollsligheien.Härigenom kan polisens möjligheler all få fram bindande bevisning molbroiislingarna ökas samiidigi som dessas verksamhet försvåras. Del krav på siränga regler till skydd för rättssäkerheten,som måsle uppställas vid ingrepp i telefonhemligheien. kan enligl ulskoltetuppfyllas påett lillfredsslällande säll genom den föreslagna lagens ultryckligaanknyining lill 27 kap. 16 ;j på säll som redovisats ovan.Härigenom krävs bl. a. t)eslut av domstol för lagens tillämpning i varjesärskill fall. En betydelsefull rätlssäkerheisgaranli ligger också däri au. pågrund av lagens lidsbegränsning, redan nästa års riksdag fäv tillfälle attpröva lagens verkningar om fråga uppkommer om förlängning av giltighetstiden. Isådant fall synes det erforderligl att i propostiiionen till ledning förprövningen lämnas en redogörelse för de erfarenheter som vunnits av lagenslillämpning. a. huruvida den avsedda effekten uppnåiis. 4.1.8 195S års motion Försia laguiskoltet (I LU 1958:20) hade 1958 all behandla enmotion. 11:355. i vilken föreslogs ulredning för all stärkarällssäkerheisgarantierna för den enskilde i ärenden om telefonavlyssning. 1 motionen framhölls bl, a, all telefonavlyssning somsirafiprocessudll tvångsmedel inte vara kringgärdat med tillfredsställanderätlssäkerheisga-rantier och att tillskapandet av någon form av kontroll skullevara ägnat au förhindra rykiesspridning, som i skilda sammanhang framförtsoffentiigt. Motionären erinrade om att ärenden av detta slag handlades avensamdomare och all det, motionären veterligt, aldrig förekommit all domstolavslagil framslällning om telefonavlyssning. Som uppslag till reform framfördeslunken all i ärenden om telefonavlyssning skulle förordnas en "olTenllig 7 1975/76. 1975/76:202 98 försvarare", som - utan all den misslänkleunderrättades - skulle vid förhandling inför domslolen inom lyckta dörrar taslällning lill del föreliggande materialet och i övrigi anföra vad han aktadenödigt Ulskollel inhämtade yttranden över motionen från RÅ ochStockholms rådhusrätt saml beredde lillfålle au yiirasig. Remissinstanserna inlog en i huvudsak negativ hållning lill förslagel,särskilt vad gäller förslagel om olTenllig försvarare. Rådhusrätten anmärkieall en låg avslagsfrekvens inte behöver innebära all besluianderälien uiövaisoiillfredsslällande. Det hade förekommil fall då rådhusrätten vidframslällning om lillslånd till telefonavlyssning framfört synpunkler. somföranlett åklagaren all framställningen. Rådhusrätten fann bl, a,därför inte skäl lill ändring i domförhelsreglerna. Rådhusrätten ställde sig också avvisande till tanken påoffentlig försvarare och anförde i denna del: Telefonavlyssning kommer lill användning, då del gälleruppdagande av synnerligen grova broll. I fråga om avslöjande av brott motrikets säkerhel, torde telefonavlyssning vara ell av de vikiigasie hjälpmedel,som slår lill buds. För all tvångsmedlet skall kunna få åsyftad verkan är detav största vikl att i möjligaste mån hemlighålla den missiänkles namn och deomsländigheler. på vilka misslanken grundas. Med hänsyn härlill böraupplysningar i angivna avseenden icke lämnas lill slörre personkrels än som äroundgängligen nödvändigl. Varie ulökning av denna krels lorde kunna medförafara för all effekliviieien av polismyndigheiens verksamhel för uppdagande avbroll skall komma all förringas eller renl av ominlelgöras. I deiia sammanhangvill rådhusrällen erinra om besiämmelsen i 23 kap. 18 räiiegångsbalken, enliglvilken en försvarare icke äger räll all laga del av vad vid förundersökningenförekommil förrän lillfälle dänill kan lämnas ulan men för uiredningen. Av delanförda framgår, all. däresi offeniliga försvarare skulle förordnas i ärendenangående lelelbnavlyssning, del med nödvändighel måsle iakUagas. all lillsådana försvarare ulse allenasl personer, som efler noggrann prövning befinnassärskill pålitliga och i övrigi skickade lör uppgiften. Med hänsyn lillärendenas brådskande nalur måsie dylika försvarare vara alt tillgå över helalandet utan nämnvärd tidsutdräkt. Del lorde möia svårigheter all för samtligauppkommande fall få lillgång lill sådana försvarare försvararen på grundav sekretessen icke skulle kunna inhämia upplysningar från den misslänkle ellereljesi införskaffa ulredning uiöver den som åklagaren forebnngar. lordeRjrsvararens möjligheter all på ell mera effeklivi säll lillvaralaga denmissliinkles intressen vara begränsade. Även om försvararen lillerkändes rällall iivcrklaga dom-slols beslul. lärer han på grund av vad sagls ickekunna mera ingående molivera sill överklagande. .Slulligen må anmärkas, all denenskildes iniresse av skydd för förtroliga meddelanden måsle anses varajämförelsevis ringa i förhållande lill samhälleis intresse all hemlighållaförhållanden, vilkas yppande skulle kunna förhindra eller äveniyra avslöjandeoch beivrande av broll mol rikels säkerhel och annan farlig broilsligverksamhel. Rådhusrällen var däremoi positiv till en effektiv kontrollav domstolarnas utövande av beslutanderätten i lelelbnavlyssningsärendcn, omsädan koniroll skulle kunna vara ägnad all åtminstone i någon mån ökaIbriroendcl för domsiolarnas verksamhel i dciia hiinseende. Som länkbara vägardärvidlag nämnde rådhusrätten skyldighel för domslolen all - i vari läll vidförlängning av meddelal lillslånd - lämna underrättelse om beslulel lill JKeller JO och en moisvarande underräiielscskyldighci för åklagaren i förhållandelill RÅ. 1975/76:202 99 RÅ ansåg all redan nu lorde finnas lillräckliga garantierförden enskildes rättssäkerhet och all en utvidgad kontroll snarare bordeutövas av JO än av den lilliänkia offentiiga försvararen. Dennes befögenhel allhandla bakom sin huvudmans rygg skulle slå i strid med en försvarares allmännaslällning och uppgifi och han skulle knappast utan samråd med den misslänklekunna effektivt la dennes inlressen lill vara, I ett av RÅ införskaffat yttrande frän sialsåklagaren iSiockholm hänförde sig denne lill cii från dåvarande sladsfiskalen yttrande, vari anfördes bl, a,: Telefonkontroll och [lersonövervakning eller s. 'skuggning" ulgöra de vikiigasie medlen för uppdagandel och bekämpandel avillegal verksamhel. Båda komplettera varandra i hög grad. A ena sidan har genomlelefonkonirollen eil llcnal farliga spionerifall kunnal avslöjas menåandrasidan harfall förekommil, då genom dylik koniroll personer kunnal hellrc-nivås från lill synes berälligade misslankar. Här i Siockholm, där de llesia lelefonkonirollärendenaförekomma, äro dessa le-lefonkoiiirollärenden föremål för lång och omsorgsfullprövning, innan eu lillslånd meddelas. har Ibrsl all lagaslällning lill fallel. huruvida de lagliga förulsällningarna för en sådanivångsålgärd föreligga. Om så finnes vara fallel. upprällas en promemoria, .sominnefailar en uiförlig redogörelse för samiliga de skäl och omsländigheler.varpå misslankarna mol personen i fråga grundas. Denna promemoria föredragesdärefier för den åklagare, som har alt handlägga dylika ärenden. Om han finnerde förebragla omsländighelerna bärande, överlämnar han ärendel lill rättenjämte skriftlig framslällning om lelefonkonlroll Anses uiredningen ickelillfyllesl. kan åklagaren eller rällen begära dess komplellering. Del iiralliså ire inslanser. åklagaren och rällen. somomsorgsfulll prövar cu dylikl ärende, innan del avgöres. Endasl i myckelsällsynla fall av brådskande karaklär förekommer del. all åklagareninierimisliskl förordnar om lelefonkonlroll, i vilkel fall anmälanofördröjligen sker hos rällen. Självfallel är all polismyndigheien. åklagarenoch rällen lagligen äro skyldiga all vid handläggningen av dylik.i ärendenlillvaralaga den enskildes inlressen lika väl som del allmännas. Då enliglgällande lagslifining rällen uisatts som kontrollorgan beiräffande ifrågavarandeivångsmedel, har därmed den biisla garanti skapats lor att jämväl den misstänktesriiii och inlressen bliva beaktade och tillgodosedda. Dci finnes ingenberäuigad anledning aniaga. all rällen vid sin kontroll i fråga omlelefonavlyssningsärenden skulle vara mindre rigorös eller noggrann än vadförhållandet är beiräffande övriga sinilTprocessuella ivångsmedel. --- Förordnande av en särskild 'olTenllig försvarare'eller medborgarrepreseiilanl i varie lelefonkonirollärende skulle ~ oavseii vilkenyrkesgrupp dessa represenianler än utviilias - medföra au innehållet 1 dessaärenden skulle spridas inom en ganska slor personkrels. vilkel bl.a. ur sekreiessynpunki misie anses högsl olämpligt All en och samma personförordnades all permanent uppehålla lunkiionen som reprcsenlanl eller oficniligförsvarare för de misslänkla synes mindre lämpligi. handläggesifrågavarande ärenden av ire Ibrelriidare för rällsviisendel. All ulöka anlalelmed ynerligare en person lorde icke vara ägnal öka rällsäkerheien ulan snarareulgöra en belasining ur arbelssynpunkl. Advokaisamfundel (dess yttrande återges i Tidskrifi förSveriges Advokatsamfund 1958 s. 187 O framhöll att som ovillkoriigaföruisiiimingar för lelcfiinavlyssning alllid mäste krävas all någon skäligenkunde misstänkas för brott och all lelefönavlyssning varav synnerlig vikl förutredningen. 1975/76:202 100 Den största svagheten med de nu gällande reglerna liggerenligl styrelsens mening i den bristfälliga konirollen över all de nämnda förulsällningarnaverkligen är uppfyllda. Räliens prövning ulgör ell alllför briickligl skydd förden enskilde,beroende därpå all rällen (i realiieien en domare) är nödsakad au laga siiillning lillfrågan ulan all parisförhandling ägl rum. ulan all frågan blivii belysl även frånden missiänkles sida. Del sagda har i alll väsenlligi sin lillämpning vare sigräliens pröv ning a\ser en framslällning av åklagaren eller innebär en överprövning av eu av undersökningsledaren eller åklagaren redan fallal beslut. I båda fallen är deli verk- ligheien uleslulande åklagarens redogörelse för saken som måsle läggas lillgrund för avgörandei. Då rällssäkerheien på förevarande område enligt slyrelsensuppfallning icke kan anses omgärdad med erforderliga garanlier. anser siyrelsensyftel med moiionen be-hjärlansvärl. och siyrelsen vill därför lillslyrkamolionärens förslag om ulredning. Vid en sådan ulredning bör främsl undersökasmöjlighelerna au genom någol redan befiniligl eller för ändamålei inrällalorgan åsladkomma en mera beiryggande koniroll över del ifrågavarandeivångsmedleis användande. Däremoi avvisade samlundel länken på en "oficniligförsvarare". En försvarare kan inle l;i siiillning lill missiankens siyrkaulan all lå lillfälle all lala med den misslänkle, oeh om arrangemangei varlänkl som någol mer iin eu konirollorgan vore del inle förenligt med denförlroendeslällning en försvarare iniar geniemol den misstänkte. Ulskollel framhöll för sin del inledningsvis allensamdomarkompeiensen inle är någol som särskill utmärkteidefonavlyssningsärendena utan aren allmän regel såviii avsågdomslolskontrollen över de straffprocessuella tvångsmedlen. Beträffande förfarandeti allmänhet gäller all den misslänkle och hans försvarare skall beredaslillfålle all yttra sig i ärendel eller i varje fall få underrättelse omålgärden. En sådan ordning kunde inte upprätlhållas vid telefonavlyssningeftersom syficl med ålgärden i så fall skulle förfelas. Av tvingande skäl hadealltså avsleg fått göras från den eljest gällande ordningen.