prop · FY0332 · 1975-12-31 00:00:00 — Principen är att man i hushållet samlar detutsorterade avfallet under ca glas och plåt för sig och papper försig samt därefter forslar avfallet till anvisade utrynunen. Hela ekonomin ihanteringen Ugger i att lokalt kunna samla de utsorterade materialen tiU förtransportekonomien lämpliga lass. Systemen för insamling och transport ärdärför beroende på arten av bebyggelse. I hyresfastighet med tUlräckligautrymmen utställs dels behållare för papper och dels behållare för glas ochplåt. Lämpligt ut-rynune kan vara vanligt sopmm, storsopmm, garage ocheventuellt cykelgarage och skyddsmm. I vissa faU utnyttjas container. InomvUlaområden sker regelbunden hämtning vid grinden. Inomca räknar man med att ha tUlräckligt underlag för att kunna göra enförsta större utvärdering av försöken. Enligten enkät (3 000 personer) som Håll 1975: 32 57 Rentgenomfört har förklarat sig villiga att sortera soporna hemma. Tillgängligauppgifter tyder också på positiva resultat av försöken. I VivaUaområdet iÖrebro, som är ett radhusområde med 7 500 boende, insamlas ca 2 000 kgglas/vecka och papper/vecka. Detta innebär att av glasettUlvaratas. En stickprovsundersökning har visat att det finns mycket litetanvändbart papper och glas kvar i sopsäckarna. Beräkningkan göras på hur mycket avfallsmängden i genomsnitt skulle minska i ett hushållom allt torrt papper, glas, plåt och alla textilier utsorteras. Varje personläser i medeltal tidskrifter , använder imgefär lika mycket glasoch plåt samt slänger ca textilier dvs. En sådanseparering skulle innebära atl 2030 viktsprocent av avfallet aldrig skulle nåbehandlingsanläggning. Om man vidare räknar med att sorteringen endast sker i70 % av hushållen skulle avfallsmängden minska . Prisernaför de olika återvinningsmaterialen var följande: -/ton fritt bruk Glas/plåt i mix -/ton " (se s. 59) -/ton " depå /ton och uppåt Avhittillsvarande erfarenheter har kunnat utläsas att de återvuima mängdernavarierar kraftigt mellan olika områden. Skälen till variationerna kan varaflera. Ett par skäl kan vara t. ex. olikheter i konsumtion och skiftandeattityd till återvirmingsverksamheten. I ett storstadsområde itmehåller t. ex.de dagliga tidningarna betydligt mera papper (flera sidor) än tidningarna i ettmindre samhälle. Ävpn förbrukningen av glas- och plåtförpackningar kan varierafrån område till område. Som medelvärden på kvantiteter per lägenhet och åranges från försöksområden i , och följande värden. Plats Antal lägenheter Insamlad mängd omräknad tillkg/lägenhet och år Hyreshus Villor Papper Glas och plåt 69 99*» 33 32* * Enbart glas; för glas under hela försöksperioden, plåt under en mindredel av perioden Värdena är hänförliga till villor Isamband med ifrågasatt separering har också vissa problem anförts, som t. ex. 1975: 32 58 Möjligheterna att finnasärskUda utrymmen för separerat avfall är normalt begränsade såväl inne ifastigheten som utanför. Hygieniska olägenheter kantänkas uppstå såväl i lägenheten som på uppsamlingsplatsen. Sämre transport- ocharbetsförhållanden för hämtningspersonal. Utsorterat avfallspapper kaninnebära brandrisk. Detta gäller särskUt om pappersinsamlingen sker sporadisktoch papper därmed kan bli liggande. Enbeskrivning av möjligheter och problem att återvinna olika komponenter avhushållsavfallet (papper, glas, metaU och plast) har lämnats i en utredning somStockholms kommun genomfört Återvinning av hushållsavfall. Pappersavfalletbehandlas särskilt i kapitel 12. Metallavfalletbestår i hushållen huvudsakligen av bleckplåt. Blandningen av olika metaller(jäm, aluminium, tenn) försvårar äteranvändningen. accepterasbleckplåtskrot med viss tenninblandning vid tUlverkning av vissa kvaliteter, t.ex. armeringsjäm. Ett ökat intresse har visats från järnbmkenför att ta emot plåtskrot från hushållen. Glasupptar en relativt stor volym i hushållsavfallet. Ett motiv för separeringskulle därför kunna vara utrymmesskäl. Glasavfall kan efter krossning blandasin i övrig glasmassa. inblandning är vanlig vid nyproduktion.Möjligheter lär också firmas till inblandning. Råvaror tUlglasframstälhiing är dock rikligt förekommande (t. ex. sand och soda). Dockantyds att sodatillgångarna i världen nu minskar oroväckande. Mängdenplast i hushållsavfallet är i genomsnitt . 1972 konsumerades i ca500 plast och tillväxttakten har varit mycket hög . Inom den plastbearbetande industrin sker återvinning i hög grad.Teknik för separering av plast ur hushåUsavfallet har ännu inte utvecklats ochdessutom är mängderna som kan återvinnas f. n. mycket små. Påmarknaden konkurrerar återvunnet material ofta med jungfruliga råvaror.Karakteristiskt för återvinningsbranschen är att många av de material som gåratt återvinna ej tål att belastas av höga hanterings-och transportkostnader. Iett land som med en relativt gles befolkningstäthet ärtransportkostnaderna avgörande för återvinningsverksamhetenslönsamhet. Attåtervinning ibland anses olönsam kan bero på ett för snävt betraktelsesätt.Att ett enskilt företag med de kalkylramar som står tUl buds finner återvinningav ett visst material lönsamt är inte alltid givet. Men för många material ären ökad återvinning samhällsekonomiskt lönsam. Detta förhållande belyses avexemplet med telefonkatalogerna. När skulledistribuera nya telefonkataloger till hushållen meddelades abonnenterna attverket inte skulle återta de gamlakatalogerna, som tidigare skett. En undersökning visade dock senare följande.Under 1971 fick ett erbjudande av en returpap-persfirma vilketskulle ha irmeburit en förlust på . ton papper för verket. För ettallmännyttigt bostadsföretag i resulterade emellertidarbetsinsatserna i en kostnad för hanteringen av katalogerna på . handlande kan sålunda sägas vara företagsekonomisktriktigt men medförde en totalekonomiskt sett sämre lösning. Vissaförsök med separering av pappersavfall på kontor har startats under det senasteåret. Vid industriförbundet omfattar försöket ca 100 anställda. av alltavfall har visat sig vara papper och insamlingen har gett ca 5ton/månad. Enligt uppgift har sophämtningskostnaderna därmed kunnat reducerasmed . Liknandeförsöksverksamhet har startats inom kommunala förvaltning där försökennu omfattar drygt 1 000 anställda. Även i Kanslihuset startas ensådan verksamhet. Vadgäller möjligheterna för en maskinell separering av råvaror, (t. ex. papper,glas, plåt och ev. textil) ur hushållsavfallet torde en omfattande utvecklingsverksamhetkomma att erfordras innan en praktiskt och ekonomiskt användbar teknik finnstillgänglig. Detta gäller speciellt för separering av det "råa"hushållsavfallet. Enklare kan det tänkas vara att ur slagg och aska från enförbränningsanläggning utvinna t. ex. glas och plåt och att använda övrig delav askan och slaggen som delråvara vid tUlverkning av kompost. Forsknings- ochutvecklingsverksamhet inom området pågår runt om i världen; framför allt i USAoch men även i"vårt land. Om uppskattningsvis 5 å böranläggningar av det här slaget kunna finnas i drift. IFranklin (ca 10 000 inv.) i har en försöksanläggning med en kapacitetpå /dygn byggts där avfallet mottas utan försortering. Avfallet malsvått och defibreras i en s. k. hydropulper. Genom sil-ning, centrifugering,magnetseparering, flotation etc. separeras pappersfiber, glas, metaller m. m.Restprodukterna förbränns i virvelbäddsugn tillsammans med awattnat kommunaltavloppsslam. Nettokostnaden för behandlingen uppgår tiU drygt 2 doUar per tonavfall. I har PLMutvecklat en anläggning som automatiskt sorterar blandade plåt- ochglasförpackningar i tre kategorier glas, plåt och aluminium. Anläggningen gårunder namnet . Anläggningen premiärvisades vid Elmia-utstäUningen 1973.För närvarande finns tre anläggningar i bmk i , och Surte.Vidare har STU beviljat Svenska Fläktfabriken och Sellbergs bidrag för attpröva metoder att genom sortering återvmna material ur osorterat hushåUsavfall.Fläkt-fabrikens projekt innebär luftseparering av avfallet med en beräknad kapacitetav avfall . Sellbergs försök siktar på en sorteringsmaskin somskall kunna behandla hushållsavfall . 1975: 32 60 Helsingborgskommun uppför i samarbete med ensopsorteringsanläggnuig där i en första etapp blandat industriavfall kommeratt sorteras i olika komponenter. Försökpågår också att återviima metall och glas ur slagg från förbränningsanläggningarför hushåUsavfall. En försöksanläggning är under uppförande vidHögdalens förbränningsanläggning i . Enexpertgmpp inom har gjort en ingående utredning ommöjligheterna till återvinning av hushållsavfall. I en delrapport föreslås bl.a. försöksverksamhet med regelbunden pappersinsamling inom en del av kommunenomfattande drygt 40 000 personer. Beträffande metaller och glas föreslåsförsöksverksamhet med återvinning ur slagg efter förbränning. Vidare söker manutveckling av metoder för maskinell sortering före förbränning. 11.6Arbetsgruppens överväganden och förslag Mängdenavfall från hushållen har ökat kraftigt. har en fördubbling skett. Avfallsmängden per person är nu ca270 kg/år. Den ökade användningen av förpackningar av olika slag har länmatett kraftigt tillskott till avfallsmängden i våra hushåll. Enbartförpackningarna har tUl följd av förändringar inom vamdistributionen ökat från400 tiU 1,2 mUj. Avfallels sammansättrung har ocksåkomplicerats genom tUlkoms-ten av nya material och vissa kemiska medel. Genomden kommunala renhållningslagen insamlas numera hushållsavfallet under ordnadeformer på ett likartat sätt över hela landet. Den vanligaste hanteringsmetodenför det insamlade hushållsavfallet är fortfarande uppläggning (deponering) somtUlämpas till . Förbränning tillämpas för större delen av denresterande andelen. I mindre omfattning tillämpas vissa andra metoder, främstkompostering. Nya metoder är dock under utveckling, t. ex. pyrolys och mekaniskseparering av blandat hushållsavfall. Återvinninghar alltmer kommit att diskuteras i samband med hanteringav hushållsavfallet. Ur hushållsavfallet är det möjligt att återvinna papper,glas och plåt genom sortering i något led av hanteringen, växtnäring/hiunus(kompostering), energi (förbränning) samt gas- och petroleumprodukter(pyrolys). Entyp av återvinning genom separering av olika avfallskomponenter i hushållen harstartats av , i regi i olika delar avlandet. Ca 86 000 hushåll omfattas nu av denna verksamhet. Såväl hyreshus somvUlabebyggelse ingår i försöken. Försöksverksamheten har dock ännu inteutvärderats. Denlagstiftning som reglerar hanteringen av hushåUsavfallet är den kommunalarenhållningslagen och hälsovårdsstadgan. gäller ett obligatorisktkommunalt renhållningsmonopol. Se vidare kapitel 3 (gäUande lagstiftning),liksom arbetsgmppens tidigare rapport . Detta senare förslag innebär en smidigaretUlämpning av renhållningslagen genom att kommunen ges möjligheter att i ökadutsträckning själv bestämma om renhållningsverksamheten. Enligtarbetsgmppen bör hushållsavfallet i ökad utsträckning ses som en tillgång ochresurs. Utnyttjande för återvinning bör därför tillämpas i ökad omfattning, ochmetoder utvecklas för att ta tUlvara olika komponenter i avfallet. Främst beträffandefiberråvaror har detta betydelse för naturresurshushåUningen, men har betydelseockså för utnyttjandetiden för kommunala behandlingsanläggningar. Dessutom böråtervinningsverksamheten åtminstone kunna ge en dämpning av kostnadsutvecklingeninom avfallshanteruigen. Återvinningkan ske antingen vid källan, dvs. i hushållet, eller vid avfallsanläggning. Enrelativt omfattande försöksverksamhet bedrivs f. n. och där nu ät den mest omfattande. Separering av råvaror urhushållsavfallet medför också en del problem, som måste lösas medsepareringstekniken. Exempel på sådana följdproblem är: vilka kvalitetskravmåste ställas på det utsorterade materialet, hur skall det transporteras,vilken förbehandling erfordras innan det kan tas in i produktionsprocessen,vUka kvalitetskrav måste ställas på de produkter som helt eller delvisframställs av återvunnet material? Inästa kapitel där gmppen behandlar pappersavfallet särskilt, förs fram förslagsom också omfattar hushållsavfallet. Enligt gmppen är det från allmän synpunktangeläget att insamling av pappersavfall görs effektivare och attavfallspapper därför företrädesvis används som råvara och inte förenergiproduktion. I anslutning tUl detta föreslår gruppen vissaförfattningsändringar för att möjliggöra en effektiv insamling avavfallspapper, bl. a. från hushåUen. Beträffandeövriga komponenter i hushållsavfallet anser gruppen tiden ännu inte vara mogenför lika långtgående åtgärder som för pappersavfallet. Denpågående försöksverksamheten med sortering i hushållen av bl. a. papper, glasoch plåt är av stort intresse och bör därför så snart som möjUgt utvärderas föratt ge underlag för stäUningstaganden. I sammanhanget vill gmppen påpeka attde författningsförslag som lagts fram beträffande pappersavfall också kan görastUlämpliga för exempelvis utsortering av glas och plåt i hushållen. Separeringav glas i hushåUen kan enligt gmppen knappast motiveras från resurssynpunktäven om vissa mindre energivinster kan göras. Av-faUets volym kan dock påverkasoch eventueUt ge minskade kostnader 9 1975.1 saml Nr 32 1975: 32 62 Beträffande plåtburkar innebär inblandningen av vissaicke-jämmetaller en begränsning för återvinning. Ett utvecklmgsarbete pågårdock från såväl förpackningsindustrin som från motta-garindustrin för attunderlätta återvinning. Fråganom separering av hushållsavfall i senare hanteringsled är föremål för visstutvecklingsarbete såväl utomlands som i . Resultaten av dessautredningar bör följas för senare ställningstagande tUl lämpliga metoder. Motbakgrand av nu kända erfarenheter förordar arbetsgruppen separering avhushållsavfall i senare hanteringsled med undantag för den separering i hushållenav tidningar och tidskrifter som gruppen tidigare nämnt. Detta bor gemöjligheter att rationellt ta tillvara större mängder råvaror. Gmppen villdärmed också förorda uppbyggnad av försöksanläggningar för att ytterligarebelysa denna fråga. För sådana anläggningar bör statsbidrag avkostnaderna utgå. Ävenför slutbehandling av hushållsavfall utarbetas och prövas f. n. nya metoder. AvsärskUt intresse i är dels den startade anläggningen församkompostering av hushållsavfall och slam i , dels den pyrolysanläggningsom kommer att vara i drift i . I enlighet med denåtervinningsprincip arbetsgruppen satt upp bör så långt som möjligt det avfallsom måste slutligt tas omband behandlas på sådant sätt att återvinning ärmöjlig. Pyrolys och samkompostering kan bli intressanta alternativ tUlförbränning och deponering. Ytterligare försöksanläggningar bör övervägas. TUlanläggningar för omhändertagande av sådant avfall som faller under detkommunala renhållningsansvaret utgår f. n. inga statsbidrag. Av det föregåendehar framgått att slutbehandlingen av hushållsavfall i många fall inte ärtillfredsställande från miljösynpunkt. Enligt arbetsgmppen är det angelägetatt en förbättring successivt kan ske. Mot bakgmnd av arbetsgmppensgmndläggande syn på avfallet som en resurs, som så långt möjligt skallutnyttjas, föreslår gruppen att statsbidrag skall kunna utgå till sådanaanläggningar som innebär återvinning och nyttiggörande av avfallet.Statsbidraget bör utgå med högst . Arbetsgruppen kan dock inte bortse frånbehovet av förbättringar av den nuvarande konventionella behandlingen avavfallet, i första hand då uppläggning av avfall. Arbetsgruppen föreslårdärför att statsbidrag bör kunna utgå även till anläggningar som medförförbättrad hantering av avfallet och bör kunna underlätta framtida återvinning.Till sådana anläggningar bör dock en lägre bidragsprocent tUlämpas. Enligtarbetsgmppens uppfattning bör vid statsbidragsgivning regionala lösningarfrämjas för att på så sätt öka fömtsättningarna för en rationell ochmU-jöriktig hantering av avfallet. Vidstatsbidragsgivning bör enhgt gmppen beloppet maximeras tiU 5 milj. kr. peranläggnmg med möjUghet för regermgen att under särskilda 1975: 32 63 omständigheterbesluta om ett högre belopp. För en 5 -årsperiod kan behovet av statsbidragberäknas till 1520 milj. kr. Beträffandeförekomsten av miljöfarliga rester i hushållsavfallet (vissa kemikaUer) hargmppen funnit att detta normalt inte utgör något problem. Arbetsgruppen läggerdärför inte nu fram något särskilt förslag i denna fråga. Frågan bör dockhållas under uppsikt av . Det kan inte uteslutas att enförbättrad insamling kan behövas. Enligt4 § renhållningslagen föreskrivs att kommunen skall forsla hushållsavfall tillallmän avstjälpningsplats eller aUmän destmklionsanläggning. Enligtarbetsgruppens mening bör beteckningarna "avstjälpningsplats" och"destruklionsanläggning" ersättas med lämpligare ullryck. "Avstjälpningsplats" antyder oordnad tippning eller liknande verksamhetsom knappast svarar mot det sätt på vilket avfallet normalt tas omhand.Gruppen anser att "upplagsplats" är ett bättre uttryck. Beteckningen"destmklionsanläggning" har enligt gmppen en alltför begränsadinnebörd och torde inte täcka anläggningar för kompostering, pyrolys, sorteringeller återvinning i övrigt. "Destruklionsanläggning" bör därförlämpUgen ersättas med "behandlingsanläggning". Gmppen anser vidareatt ordet "allmän" bör utgå eftersom anläggningar för omhändertagandeav vissa avfall inte alltid behöver vara i allmän ägo. Vad som här sagts börockså gälla 51 och 53 §§ hälsovårdsstadgan. Dessa ändringar får anses stå iöverensstämmelse med arbetsgmppens syn på hushållsavfaUet som en tillgång ochresurs som i ökad omfattnmg bör bli föremål för återvinning.Författningsändringarna bör kunna träda i kraft . Pappersavfalletbeskrivs här under egen huvudrubrik och ej i anslutning tUl hushåUsavfaU ellerindustriavfall eftersom det intar något av en mellanställning mellan dessa bådaavfallstyper. Sverigehar den största förbrukningen per capita i av pappei och papp, menligger relativt långt efter (181 mot /person åi 1971). Är 1980beräknas konsumtionen i ha stigit till och tUl /person. Råvamtillgång och konsumtionsmönster kan dock påverka prognosen. Användningenav avfaUspapper som fiberråvara vid pappers- och papptillverkning är av storbetydelse i de flesta pappersproducerande länder. I Västeiuropa haranvändningen av avfallspapper ökat kraftigt . Dentotala förbrukningen av avfallspapper inom detta område uppgick tUl ca 4,9milj. Den steg tUl 6,6 milj. ton 1965 och överskred 9,1 milj. ton1970. Efter en mindre nedgång 1971 steg förbmkningen åter och uppgick tUlungefär 9,7 mUj. studie som publicerades gjordes prognoser på bl. a. förbrukningen avavfallspapper . Av dessa prognoser framgår att förbruknmgen 1974skulle stiga till 10 milj. ton och 1980 tUl 11,4 mUj. uppgickdock konsumtionen tiU ca 10 milj. ton. Även om således användningen avreturpapper har ökat kraftigt har dock dess andel av den totalafiberförbrukningen varit mycket stabU. Förskjut-nmgen mellan respektive andelarhar imder en lång följd av år totalt för varierat mellan 1 och 2procentenheter. Även i råder liknande förhållanden, där andelenavfallspapper i förhåUande till den totala fiberkonsumtionen legat nära nogkonstant . Betydelsenav avfallspapper som råvara varierar kraftigt meUan olika länder. Totalt förVästeuropa utgör avfallspapperet av den totala fiberkonsumtionen.Flera länder har dock andelar som betydligt överstiger genomsnittet. avfallspapper i förhållande till total fiberkonsumtion 1972 -0,2 Avtabellen framgår den mycket kraftiga ökningen av avfallspappersr konsumtion iDanmark, och samt den relativt stora ökningen i ochÖsterrike två länder med förhållandevis stora inhemska skogstUlgångar. Deninsamlade kvantiteten avfallspapper är i genomsnitt av dentotala konsumtionen av papper och papp för länderna i . Variationernaländerna emellan är inte så stora som när det gäller avfallspapperets andel avfiberförbrukningen. Några länder, såsom och med högpapperskonsumtion per capita och ett stort antal betydande befolkningscentra,uppvisar också här höga insamlingsandelar betydligt över genomsnittet. Enkraftig ökning beträffande insamlingsandelen kan noteras (1972) för länder somDanmark och . I dessa länder ökade insamlingen med40,7 resp. . Även i och noterades en kraftiguppgång . Av intresse är även att 'Demand and supply of wood, paper and pulp. 1975: 32 65 insamlingeni ökade betydligt 1972. Efter de ovan nämnda länderna kommer nämligenSverige med en ökning i insamlingsandelen på . Insamlingsandelarnai och ligger betydligt under genomsnittet för . Både USAoch har haft insamlingsandelar på ,vilka varierat uppåt och nedåt med endast delar av en procent. Störredelen av returpapperet används vid tillverkning av papp och kartong av oUkaslag samt även till vissa kvaliteter mjukpapper. För produktion avtidningspapper har avfallspapper ännu liten betydelse i hela . ISverige har pappersåterviimingen gamla anor. Redan i början av 1900-taletutgjorde returpapper en del av råvarorna vid tillverkningen. Den tidigasteuppgiften om totala återvinningen i landet är och lyder på 40 000ton. 1950 insamlades och 1972 var insamlingen uppe i 385 000 ton.För år 1973 beräknas insamUngen tiU ca . Totalaförbrukningen av papper och papp i var 1973 ca 1,7 milj. ton. Av dennaförbrukning insamlades således ca eller avåteranvändbart papper. Papper och papp som ej kan återvinnas är bl. a. tapeter,takpapp, hygienpapper och hårdpapp. Den insamlade mängden avfallspappermotsvarar en råvaruförbrukning av ca 1,7 milj. msk eller ca 45 mUj.normalstora skogsträd . Insamlingav returpapper bedrevs tidigare av skrothandeln men har numera övertagits avspecialiserade insamlings- och inköpsföretag. Det största är AB IndustrUeveranseri , som svarar för av pappersbmkens behov avavfallspapper. Deninsamlade mängden avfallspapper kan delas upp i tre kategorier: Spill frånkonverteringsindustri, wellpapp- och kartongfabriker, tryckerier, bokbinderieretc. Större delen av detta pappersspUl tas tillvara. Avhämtnmgen ombesörjs somregel av returpappershandeln. Handels-, industri- ochkontorsavfall. av tiUgängligt returpapper insamlas. En viss ökningär här möjlig. Hushållsavfall, främst tidningaroch tidskrifter. Avreturpappersmängden kom 1973 från konverterings-industrin(wellpapp kartongfabriker, tryckerier etc.) insamlades inomsektorn handel, industri och kontor saml resterande från hushåUen. från handels- och butiksledet varierar avsevärt från deenklaste där den mindre butiken buntar sina kartonger och kör dem tUlreturpapperscentralen till de mer invecklade där det stora vamhuset pressarihop emballaget maskinellt. Endast i medelstora och större tätorter harbutikerna kunnat erbjudas reguljär hämtning. Ett nytt insamlingssystem förbutiker i mindre tätorter är att butikerna får skicka sitt utplanade emballagetiUbaka till vamdistributionscentralen med tompallarna. Emballaget tömmes sedani större containers för vi- dårebefordran tUl en returpapperscentral. En kontinuerlig utbyggnad av dettatransportsystem fortgår. Hushållsavfalletinnehåller en stor andel papper i vikt och i volymprocent. Enkraftig ökning av återvinningen anses vara möjUg. Totalmängden har beräknatstill (fukthalt) med följande fördelnmg (i ton): Tidningaroch tidskrifter 300 000 Konsumentförpackningar (karlongkapslar,bärkassar, påsar,emballagepapper etc.) 175 000 Köksrullar,servetter, lakan 60 000 WeU-och solidpapp 60 000 Ihushållsavfallet ingår således f. n. ca tidnings- och journalpapperper år. Det är denna del av hushållens pappersavfall som är mest intressant föråtervinning. Konsumtionenav tidnings- och journalpapper inom utgör ca (300 000 tontidnings- och journalpapper). Av detta återvinns inom första sektorn konverteringsspUl och returer ca . Av resten återvinns ca genom insamling från hushåll. ökadåtervinning är möjUg endast om hushållen vill åta sig besväret att avskiljapapper från övrigt avfall. , tidskrifter och visstemballagepapper kan komma ifråga. är det tänkbartatt sortimentet kan utökas till att omfatta även vissa sammansatta pappers- ochpappemballage, t. ex. mjölkförpackningar. Manberäknar att ytterligare totalt ca avfaUspapper skulle kunnatas tUlvara utöver vad som insamlas.