prop · FY0321 · 1975-12-31 00:00:00 — Vid fastställande av sådana normer måste hänsynockså tas till sådana faktorer som t. ex. möjligheten för att medstöd av 39 § civUförsvarslagen förbjuda användningen av en samlingslokal sominte har tillgång tUl närliggande skyddsrum. I fråga om trafikanläggningar börman vid beräkningen av skydds- behovet bortse från tillfälliga toppar i anhopningen avtrafikanter. Inte heller bör för affärslokaler skyddsbehovet beräknas medutgångspunkt i antalet kunder, när det är som störst. Behovsberäkningen måste också la hänsyn till att krigetsom sådant påverkar befolkningens levnadsmönster och andra förhåUanden i samhällel.Beräkningarna måste därför väsentligen bygga på schablonmässiga uppskattningar.Skyddsrumsplanen bör följaktligen på den här punkten vara översiktlig och ihuvudsak ha en utredande funktion. Den bör emellertid alltid kunna ge enlöpande översikt av behovet av skyddsrum i anslutning till nyproduktion avbostäder, lokaler och anläggningar och ge underlag för urval avsådana byggnadsprojekt som lämpligen bör komma i fråga för att inrymmaskyddsrum. Planen skall också kunna ge underlag för det handlingsprogram somkan behövas för att avhjälpa brist pä skyddsrum inom redan bebyggda områden. Enligt nuvarande regler för skyddsrumsbyggandel anordnasskyddsrum vid vissa bestämda kategorier av anläggningar och byggnader tillskydd för dem som uppehåller sig där. Som skyddsrumsutredningen har framhållitgår utvecklingen mot en allt starkare industrialisering av byggandet. En bättreanpassning av skyddsrumsbyggandet till denna utveckling bör därför göras. Dettakan enligt min mening ske om skyldigheten att anordna skyddsrum inte direktknyts till varje enskild anläggning och byggnad. De planerande kommunerna och byggherrarnabör ges möjhghet till ett friare val av skyddsrumslösningar. Därigenom blirdet också lättare att nå fram till de mest ekonomiska lösningarna. För att fålåga skyddsrumskostnader är det dessutom angeläget att fredsanvändningen avskyddsrummen blir så god som möjligt. Ett friare val av skyddsrumslösningarunderlättar detta. Av samma skäl anser jag att del är angelägel att även andrabestämmelser som inskränker friheten vid valet av fredsanvändning mjukas upp,exempelvis sådana bestämmelser som reglerar frågan om skyddsrummens storlekeller användning i fredstid. Detta har redan i viss mån tillgodosetls genom CivUförsvarsstyrelsenssenaste tekniska bestämmelser för skyddsrumsbyggandet. En väl genomförd skyddsrumsplanering blir enligtmin mening inle bara ett gott instrument för all anpassa skyddsrumsbyggandettill de faktiska skyddsbehoven. Genom att skyddsrumsplanerna klarläggerskyddsläget i de mest utsatta orterna, skyddsrumsorterna, kommer planernasamtidigt alt utgöra ett värdefullt led i den allmänna planering som ärnödvändig för vår lotalförsvarsberedskap. Skyddsrumsplaneringen i övrigt bör vidare enligt minmening, framför allt genom behovsanpassningen, medföra besparingar till följdav att man får bort den överproduktion av skyddsrum som inte kan undvikas ivissa fall i nuvarande mera automatiskt fungerande skyddsrumsbyggnadssyslem.Som jag redan har framhållit bör den av mig föreslagna planeringen avskyddsrumsbyggandet sä nära som möjligt samordnas med övrig kommunalsamhällsplanering. Den utveckling som f. n. pågår för att få en allt bättresamordning inom den kommunala planeringen bör noga följas sä att formerna förplaneringen av skyddsrum inordnas i denna så långt del är möjligt utan att syftet äventyras. Förskyddsrumsplaneringen bör sålunda kunna användas den statistik och de övrigauppgifter som ligger till grund för olika planeringsändamäl i kommunerna, t.ex. för Irafik-och bostadsförsöriningsplaner. Skyddsrumsplanen bör - som jag redan har framhållit -upprättas genom kommunens försorg. Det kan givetvis diskuteras vilket organinom kommunen som lämpligen bör upprätta förslag till plan. I likhet medutredningen anser jag alt det i princip bör vara civilförsvarsnämnden somupprättar skyddsrumsplanen. Jag vill dock inte binda kommunerna på den härpunkten ulan anser all varje kommun skall ha möjlighet att uppdra ål annatkommunall organ att upprätta planen. Det bör ankomma på kommunfullmäktige attefter regeringens bemyndigande anta planen. Skyddsrumsplanenbör tillkomma i nära kontakt med . Denna samverkan kan lämpligenha den formen att ett fortlöpande samrådsförfarande upprätthålls närskyddsrumsplanen utformas. En sådan ordning torde för övrigt vara ofrånkomligmed hänsyn till alt som ett naturligt led i sin allmänna tillsynav civilförsvaret i länet bör gå kommunerna tiU hända med civilförsvarstekniskexpertis på ett så tidigt stadium som möjligt. Även om kommunerna i första handär ansvariga för skyddsrumsplaneringen, bör expertis inom ge dekommunala organen råd och anvisningar samt övervaka all planen motsvarar dekrav som ställs på den. 1regeringens bemyndigande åt kommun att anta skyddsrumsplan bör kunna ingåföreskrift om att vissa delar av planen skall fastställas av länsstyrelsen.Länsstyrelsens prövning behöver enligt min mening inte avse hela planen.Prövningen bör endast omfatta planens väsentliga delar, nämligen skyddsrumsortensavgränsning, dess indelning i skyddsrumsområden samt skyddsrumsbehovet, dvs.antalet skyddsrumsplatser som behövs inom varie skyddsrumsområde. Som harframgått av vad jag har sagt bör skyddsrumsplanen regelbundet sesöver. Med hänsyn till planens långsiktiga karaktär och behovet av en fast linjei planeringen bör planen ändras endast när förhållandena har väsentligtförändrats. I övrigt bör vad jag har anfört om ordningen för upprättande ochantagande av skyddsrumsplan även gälla ändring av planen. 1 samband med den redogörelse för del föreslagna systemetför planering av skyddsrumsbyggandet som jag nu har lämnat finner jag detnaturligt all också ta upp några frågor som hänger samman med genomförandet avdel skyddsrumsbyggande som planeringen leder fram till. Av vad jag har anfört framgår attskyddsrumsplanen bör ange i vUka byggnadsprojekt som skyddsrum lämpligen skallbyggas. 1-ör varie skyddsrum bör också bestämmas det antal personer som skallfå plats i skyddsrummet. Det bör åligga kommunen att se till all skyddsrumanordnas inom skyddsrumsorten. Kommunen bör därvid med ledning avskyddsrumsplanen besluta om all skyddsrum skall inrättas. utförandet av skyddsrummet bör hksom hittiUs reglerasgenom genereUa bestämmelser. Det får såsom f. n. ankomma på attvid prövningen av byggnadslov och den efterföljande kontrollen av byggnadsarbetetövervaka att dessa bestämmelser följs. Skyldigheten att inrätta och utrusta skyddsrum vilarenligt nuvarande system på ägaren till den byggnad i vilken skyddsrummet skallanordnas. Detta system bör alUjämt gäUa och avse såväl enskilt byggande sombyggande i statlig och regi. Det bör ankomma på kommunerna att vidta åtgärder för attställa i ordning befintliga bergtunnlar och andra underjordiska utrymmen så attde kan användas som skyddsrum. Kommunerna bör också vidta förberedelseravseende provisoriska skydd och under civilförsvarsberedskap ställa i ordningsådana skydd till skyddsrum. Skyddsrummen bör alltiämt utrustas redan i fredstid så attde lätt kan ställas i ordning för sitt egentliga ändamål. De som söker skyddbör på egen hand och utan tUlgång till specialutrustning kunna ställa i ordningskyddsrummet. Jag delar skyddsrumsutredningens uppfattning att storuppmärksamhet bör ägnas åt teknisk utveckhng av olika skyddskomponenter och åtkonstruktioner som ger bästa möjliga fredsanvändning av skyddsmm. Materiel somhar direkt samband med skyddsrummens skyddsfunktion, exempelvis dörrar, pelare,fläktar m. m., bör anskaffas och tUlpassas i samband med skyddsrummenstillkomst. Viss materiel bör dock som hittUls kunna förvaras nedmonterad underfredslid. Annan materiel, såsom skärmväggar, bänkar, verktyg m. m., böranskaffas av ägaren till anläggningen eller byggnaden först när särskilt beslutfattas om beredskapsförstärkning. Som skyddsrumsutredningen har framhåUit är det angelägetatt skyddsrummen vårdas och underhålls. Dessa åtgärder bör fortfarande ankommapå ägaren av den anläggning eller byggnad som inrymmer skyddsrummet. Kommunernabör svara för vård och underhåll av de skyddsrum i befintliga byggnader,tunnlar m. m. som enligt vad jag har sagt bör anordnas av kommunen.Kontrollen av att skyddsrummen hålls i föreskrivet skick utövas f. n. avlänsstyrelserna genom stickprovskontroll. Utredningen har ansett det angelägetatt myndigheterna får sådana kontrollresurser att investeringarna i skyddsruminte förloras genom att anläggningarnas vård och underhåll försummas. bör skyddsrum som är äldre än helst kontrolleras vart femteår. Kontrollen bör enligt utredningens mening föras över från länsstyrelsernatill kommunerna. Jag anser att kontrollen av skyddsrummen också ifortsättningen bör utövas av länsstyrelserna och att den bör ske stickprovsvismed lämpliga tidsintervaller. Enligt nu gällande regler skall i princip den som uppfören anläggning eller byggnad inom skyddsrumsort på egen bekostnad anordnaskydds- rum för anläggningens resp. byggnadens behov. I det systemför skyddsrumsbyggandet som jag föreslår gäller inte längre principen attvarje anläggning eller byggnad skall ha eget skyddsrum. 1 stället åläggs vissafastighetsägare i skyddsrumsorlerna att anordna skyddsrum för ettskyddsrumsbehov som mestadels avser flera anläggningar och byggnader. I enlighet med direktiven har skyddsrumsutredningen endastövervägt sådana finansieringsalternativ som innebär att skyddsrummen bekostasav fastighetsägarna. Utredningens förslag innebär att var och en som uppför ennybyggnad inom en skyddsrumsort skall erlägga en skyddsrumsavgift tillkommunen. Att skyddsrumsavgift har erlagts bör enligt utredningen vara ett vUlkorför att lämnat byggnadslov skall få utnyttjas. Skyddsrumsavgiften bör beräknasav civilförsvarsnämnden i kommunen efter vissa fastställda schabloner. skall avgifterna användas tUl att ersätta de fastighetsägare somanordnar skyddsrum eller till att täcka kostnader som har uppkommit förkommunen genom skyddsrumsbyggande i egen regi. Skyddsrumsbyggandet förutsättsfå den omfattning som är möjlig inom ramen för tiUgängliga medel. En viss delav avgifterna bör kommunen enligt utredningen få tillgodoräkna sig för sinaadministrationskostnader. Det föreslagna systemet öppnar enligt utredningenmöjlighet att finansiera skyddsrumsbyggandet genom tillskott av allmännamedel. Den metodlösning i finansieringsfrågan som utredningen harstannat för innebär att ett kollektivt ansvar för skyddsrumskostnaderna läggspå fastighetsägarna. Kommunen samlar upp medlen och beslutar med ledning avskyddsrumsplanen var skyddsrum skall inrättas samt betalar ersättning tUl densom enligt lämnat byggnadslov har att ställa i ordning skyddsrum. Ersättningenutgår med schablonberäknade belopp. Vid remissbehandlingen har förslaget fått stark kritik.Flertalet remissinstanser ställer sig avvisande till den av utredningenföreslagna finansieringsmetoden. Från flera håll föreslås andra vägar att lösafinansieringsfrågan. De flesta förslagen går ut på att skyddsrumsbyggandetfinansieras över statsbudgeten eller att frågan övervägs ytterhgare. Med hänsyn till de synpunkter som har lämnats vidremissbehandlingen har de frågor som har samband med finansieringen ånyoövervägts inom försvarsdepartementet och tagits upp i en särskUddepartementspromemoria (Ds Fö 1974:5). Promemorian har remissbehandlats. 1 promemorian föreslås att skyddsrum för fastigheter somhuvudsakligen är avsedda för bostadsändamål finansieras genom statliga medel.Detta bör enligt promemorian också gälla de skol- och trafikantskyddsrum förbefolkningen som kommunerna anordnar med viss statsbidragstäckning samtde skyddsrum och provisoriska skydd som kommunerna kan komma attanordna som skydd åt befolkningen. I remissvaren på promemorian tillstyrks statligfinansiering nästan enstämmigt. En övervägande del av remissinstanserna anseratt statlig finansiering bör omfatta allt skyddsrumsbyggande, således även detsom avser fastigheter för andra ändamål än bostadsändamål. Motivet för att anordna skyddsrum för befolkningen och attsläUa i ordning dem i fredstid ligger i den säkerhetspolitiska synen. Möjlighetatt skydda befolkningen är en av förutsättningarna för ett meningsfulltförsvar. Från denna synpunkt ligger det nära till hands alt betraktaskyddsrumskostnaderna som en allmän försvarsulgifl. Jag villhär erinra om all jag - som framgår av lagförslaget föreslår ett tillägg till57 § av innebörd att under civilförsvarsberedskap skyddsrummen skall upplåtasoch vara tillgängliga för alla skyddssökande, således inte som f. n. bara fördem som bor eller arbetar i byggnaden eller anläggningen. Vad jag nu har anförttalar enligt min mening för ett kollektivt ansvar för finansieringen avskyddsrumsbyggandet. Skyddsrumskostnaderna i bostadsfastigheter bärsemellertid f, n, av hyresgästerna i vederbörande fastigheter. Del finns därförskäl att av allmänna medel bidra till skyddsrumskostnaderna inombostadssektorn. Jag vill här erinra om vad chefen för haranfört i prop, 1974:150 (s, 406) i fråga om överföring av skyddsrumskostnadertill försvarsbudgeten med motsvarande minskning av boendekostnaderna. Motbakgrund av vad jag nu har anfört föreslår jag ett system för finansiering avskyddsrumsbyggandet som innebär att utgifterna för de skyddsrum som skallanordnas enligt skyddsrumsplanerna i princip ersätts av medel överstatsbudgeten. Emellertid bör man enligt min mening skilja på bostadsfasligheleroch övriga fastigheter när det gäller frågan vem som slutligen skall svara förskyddsrumskostnaderna. Jag anser det vara av väsentlig betydelse attkostnaderna för skyddsrum i bostadsfastigheter i fortsättningen finansieras avallmänna medel. Däremot är jag inte beredd alt föreslå någon ändring av detkostnadsansvar som f. n. gäller i fråga om alt tillgodose behovet av skyddsrumför industrianläggningar, skolor och trafikanläggningar, affärs- och kontorslokalersamt vårdanstalter m. m. Den som äger eller uppför en sådan anläggning ellerbyggnad bör därför såsom svara för den slutliga finansieringen avanläggningens eller byggnadens eget behov av skyddsrum. I den föreslagnaskyddsrumsplaneringen utgår man som jag har framhållit tidigare - inte längrefrån principen att varje fastighet skall ha eget skyddsrum för sitt behov. 1stället förutsätts att bara vissa fastighetsägare åläggs att anordna skyddsrumför skyddsbehov som oftast avser flera olika anläggningar och byggnader. I detsystem som jag föreslår är det därför knappast möjligt att utan avsevärdaadministrativa olägenheter skilja ut de faktiska kostnaderna för det skyddsrumsom kan behövas för personalen vid exempelvis en viss industrianläggning. Jaganser därför att den slutliga finansieringen av skyddsrumsbehovet förfastigheter som är avsedda för annat än bostadsändamål bör ske genom attfastighetsägaren betalar en särskild skyddsrumsavgift. Denna avgift börbestämmas med hänsyn tiU det antal personer vid anläggningen eller byggnadensom beräknas ha behov av skyddsrum och bör utgå oavsett om skyddsrum skallanordnas i fastigheten eller inte. Jag återkommer i det följande till frågan omden närmare utformningen av denna avgift. Jag vill i detta sammanhang erinra om att utöver deskyddsrum som tillkommer i samband med nyproduktion av bostadshus och andraanläggningar eller byggnader bör ekonomiskt utrymme finnas att avhjälpapåtagliga brister i befintliga bebyggelseområden, främst i de störretätorternas innerområden. Kostnader för skyddsrumsbyggande som avser sådanbristtäckning bör ersättas med statliga medel oavsett ändamålet medanläggningen eller byggnaden. Detsamma bör gälla beträffande kostnader förskyddsrum, som anordnas först i ett beredskapsläge, och byggnadsåtgärder som ifredslid kan behöva vidtas för att förbereda sådana skyddsrum. Som jag förut har anfört bör, oavsett hur det slutligakostnadsansvaret fördelas, ersättning för skyddsrumskostnaderna betalas ut överden statliga budgeten. Kommunerna kommer därför inte att behöva medverka vidförvaltningen av dessa medel såsom skyddsrumsulredningen har föreslagit. Jagförutsätter då att de särskilda skyddsrumsavgifterna tillförs det anslag somupptas i budgeten för att täcka kostnaderna för skyddsrumsbyggandet. Fråndetta anslag betalas i sin tur ut ersättning till dem som anordnar skyddsrum.Jag återkommer senare till en redogörelse för hur denna ersättning börberäknas. Utgifterna för skyddsrumsbyggandet bör regleras överstatsbudgetens fjärde huvudtitel. Vidare bör under denna huvudtitel bemyndigandeninhämtas av för de åtaganden att utge skyddsrumsersättning som följerav det föreslagna systemet. Den fortlöpande omfattningen av skyddsrumsbyggandetkommer på så sätt att styras av bemyndiganden som prövas i budgetsammanhang. 9.4.2 Ersättning för skyddsrumskostnad Som har nämnts skall den som anordnar skyddsrumha ersättning för detta. Ersättningen bör utgå som ett direkt bidrag.Kostnaden för skyddsrumsfunktionen kan därigenom särskiljas frän kostnaden förbyggnadens övriga funktioner, vilket har särskild betydelse när det gäller attange boendekostnaderna. Vidare kan bidragen redovisas som en försvarskostnadöver statsbudgetens fjärde huvudtitel. 1 departementspromemorian har övervägts vilka slag avkostnader som bör ersättas. Två typfall har diskuterats. 1 det ena fallet kanskyddsrumsfunktionen inordnas i byggnadens övriga funktioner så att den endaeffekten som uppkommer på grund av skyddsrummet är vissa merkostnader försjälva skyddsrumsfunktionen. Dessa kostnader orsakas huvudsakligen av krav påförstärkningar av bärande delar och dörrar, anskaffning av filter m. m. isamband med husels uppförande. Dessa kostnader kallas i promemorian förskyddsrumsspecifika merkostnader. 1 det andra fallet måste extra utrymme tillkomma i huset.Det kan då röra sig om antingen ett helt extra utrymme eller ett större utrymmeför någon funktion som ändå skulle ha tillkommit. I delta fall uppkommermerkostnader utöver de skyddsrumsspecifika merkostnaderna. kostnader kallas i promemorian merkostnader för extraskyddsrumsutrymme. I promemorian föreslås att ersättning utgår för deskyddsrumsspecifika merkostnaderna. Några remissinstanser gör gällande attersättning i princip bör täcka alla slag av kostnader, således ävenmerkostnader för extra skyddsutrymme. å sin sida haranfört att om höga krav på noggrannhet ställs vid beräkningen av ersättningenkommer bidragsprövningen att bh administrativt betungande. Styrelsen framhåUervidare att det enskilda objektet behöver projekteras och kostnadsberäknas bådemed och utan skyddsrum för att merkostnaden skall kunna anges med någorlundasäkerhet. Styrelsen anser därför att ersättning endast bör utgå för deskyddsrumsspecifika merkostnaderna. Enligt min mening måste vissa krav ställas på reglerna föratt bestämma merkostnaderna för skyddsrumsfunktionen om statlig ersättningskall ges till dem som anordnar skyddsrummen. Reglerna bör främja störstamöjliga fredsanvändning av skyddsrumsutrymmet. Reglerna bör också ge en garantiför att ägarna eller nyttjarna av fastigheter som enligt skyddsrumsplan åläggsatt anordna skyddsrum inte belastas extra men inte heller systematiskt tjänarpå skyddsrumsfunktionen. Vidare bör reglerna vara enkla att tUlämpa. Ett helt rättvist system för att bestämma merkostnadernaför extra skyddsrumsutrymme kan inte utformas utan invecklade regler. Risk kanockså föreligga att vUjan till fredsanvändning minskar om ersättning utgår försådana kostnader. Om ersättning däremot utgår endast för de skyddsrumsspecifikamerkostnaderna ökar motiven för projekteraren att finna lösningar som går ut påstörsta möjliga fredsanvändning. Övervägandeskäl talar enligt min mening för att ersättning till dem som anordnar skyddsrumbara utges för de skyddsrumsspecifika merkostnaderna. Dessa kostnader börberäknas med ledning av fastställda schabloner. 1 princip bör ersättningenmotsvara produkten av antalet färdigställda platser i skyddsrummet och denberäknade kostnaden för att anordna en skyddsrumsplats. Denna kostnad,normalkostnaden, bör faststäUas i särskild lag och i princip vara lika stor ihela landet. 1 normalkostnaden bör inräknas ett engångsbelopp som är avsett attutgöra skälig ersättning för skyddsrummets framtid vård och underhåll. Ersättningarna bör efter ansökan av den ersättningsberättigadebestämmas av . Kommunen bör därvid lämna det underlag som behövsför beräkningen. Ersättningen bör betalas ut först sedan skyddsrummet äravsynat och godkänt av . Som har nämnts bör den som uppför en nyanläggning eller byggnad som är avsedd för annat än bostadsändamål i principsvara för Kostnadsansvaret bör fullgöras genomskyddsrumsavgifter som i princip bör tas ut endast en gång, nämligen dåanläggningen eUer byggnaden uppförs. Det finns med hänsyn tiU det föreslagnasystemet inte längre anledning att begränsa kostnadsansvaret tUl att avseanläggningar eUer byggnader av viss storlek på det sätt som gäller. Avgift skaUtas ut även för sådana anläggningar som f. n. får statsbidrag tUlskyddsrumsbyggandet, t. ex. skolor och trafikanläggningar. För att intekostnadsansvaret skaU förändras bör dock alUjämt statsbidrag utgå. Vad Som har sagts om uppförande av ny anläggning ellerbyggnad bör även gälla till- eller påbyggnad samt ombyggnad av befintliganläggning eUer byggnad liksom också inredande helt eUer delvis av befintliganläggning eller byggnad tUl väsentligen annat ändamål än det vartUIanläggningen eller byggnaden förut varit använd. I princip bör avgiftenberäknas på den ökning av skyddsbehovet som byggnadsåtgärden medför. Omombyggnaden är så genomgripande att byggnadens återstående livslängd blir jämföriigmed nyuppförda byggnaders bör dock avgiften beräknas som för uppförande av ny byggnad. I vissa faU kan det vara skäligt att helt eller delvisbefria en fastighetsägare från skyldigheten att betala skyddsrumsavgift, t. ex.om det skyddsrumsbehov som byggnadsprojektet för med sig är endast av ringaomfattning eller om det kan sättas ifråga om något nytt skyddsbehov överhuvudtaget har uppkommit. Detsamma kan sägas om sanering av en byggnad varshela skyddsrumsbehov täcks av ett befintligt skyddsrum som fastighetsägarenredan har bekostat. Skäl för befrielse kan också finnas beträffande sådanabyggänder för undervisning eller värd som är av provisorisk natur, dvs. äravsedda att användas endast . bör i sådanafall få meddela befrielse från avgiftsskyldigheten. Skyddsrumsavgiften bör stå i relation tUl ett grundvärdesom utgör produkten av det antal personer inom anläggningen eUer byggnaden förvilka det anses föreligga skyddsbehov och den beräknade kostnaden för attanordna, vårda och underhålla en skyddsrumsplats. Denna kostnad,normalkostnaden, är densamma som den ersättning som enligt vad harsagts utgår för varje anordnad skyddsrumsplats. För varje avgiftspliktig anläggning och byggnad börskyddsbehovet beräknas efter de principer för behovsberäkningen som jagtidigare har redogjort för i avsnitt 9.3.2. För varje anläggning eller byggnadberäknas således både dagbefolkningen och nattbefolkningen. Det antal personersom är störst av dagbefolkningen och nattbefolkningen bör ligga till grund förberäkningen av grundvärdet. När det gäller byggnader som inrymmer både bostäderoch lokaler för annat ändamål bör hänsyn bara tas till det skyddsbehov somhänför sig tUl annat än bostadsändamål. Detta innebär i princip inte någonutvidgning av den skyldighet att bekosta skyddsrum som f.n. åvilar den somuppför en anläggning eller byggnad i vilken båda kategorierna av lokaler ärrepresenterade. 1 saml Nr 21 Enligt de planeringsprinciper som jag harföreslagit kommer inom varje skyddsrumsområde ett mindre antalskyddsrumsplatser att behövas än det antal personer som i och för sig har behovav skydd. Skillnaden beror som jag har anfört på den minskning avantalet skyddsrumsplatser som uppnås genom att behovet beräknas områdesvis.Dessa bonuseffekler bör också på lämpligt sätt komma dem tillgodo som skallerlägga skyddsrumsavgifter.