prop · FZ03215 · 1975-12-31 00:00:00 — Vattenlagsutredningensförslag har i huvudsak fått ett mycket positivt mottagande vidremissbehandlingen. Förslaget tUlstyrks av det övervägande flertalet avremissinstanserna, däribland kammarkollegiet, lantbruksstyrelsen, ,fiskeriintendenterna i de fem sötvattensdistrikten, ,alla sex länsstyrelser som avgivit yttrande, LRF, kommunförbundet,, och den s. k. Skövdegruppen (ensamrådsgrupp bestående av tio vattenvårdsförbund). Förslagetavstyrks av , industriförbundet, Sydvästra och . Dessa remissinstanseranser att det saknas behov av en lagstiftning om vattenförbund. Remissinstansernadelar i allmänhet utredningens uppfattning att del 1975/76: 215 48 främstär frågan om underhållet av vattendragen som motiverar en lagstiftning omvattenförbund. Lantbruksstyrelsen framhåller att styrelsen redan under1950-talet begärde en översyn av gällande vattenrättsliga bestämmelser i frågaom vattendrag och diken. Styrelsen har därefter vid upprepade tillfällen framhållitatt jordbruket, med hänsyn tUl den utveckling som skett, inte längre ensamt börha kostnadsansvaret, för skötseln och underhåUet av redpienter som är viktigaur samhäUets synpunkt. Enligt lantbruksstyrelsens mening är det ofrånkonUigtatt något slag av samverkan beträffande våra hårdast belastade flodområden snarastmöjligt kommer till stånd. En sådan samverkan är nödvändig för att planeringenför hushållning av mark och vatten skall bli menmgsfull. Lantbruksstyrelsen,som tillstyrker lagförslaget, framhåller att det troligen inte helt täcker vadsom slutligt kommer att erfordras på detta viktiga område. Lagförslaget kandock ge praktiska erfarenheter och impulser till de ytterligare åtgärder sombehövs när det gäller vård och utnyttjande av våra vattentillgångar.Lantbrukshögskolan hälsar förslaget med tillfredsställelse och understrykervikten av att de av utredningen föreslagna vattenförbunden möjligt kankomma tiU stånd. Därigenom skapas förutsättningar för att sätta i stånd demånga igenvuxna och igenslammade vattendrag som finns i vårt land. LRF anseratt det är angeläget med en lagstiftning om samverkan i fråga om underhåll avvattendragen mellan alla de intressen som kan påverka ett vattendrag. Även medhöggradiga reningsverk tillförs recipienterna avsevärda mängder näringsämnen.LRF anser därför att det finns starka skäl för att kommuner och industrierbidrar till kostnaderna för upprustning och underhåll av våra vattenområden ochvattendrag. Behovet av ändrad lagsriftning är enligt LRF klart motiverat. Naturskyddsföreningentillstyrker varmt lagstiftning om vattenförbund, eftersom den lokalavattenvården alltjämt är dåligt utbyggd. Förslaget bör ses mot bakgrunden avrådande förhållanden i flertalet av våra vattendrag, där enbart torrläggningsmtressenasvarar för underhållet. De ökade avloppsutsläppen har ofta lett till attmarkägarna inte längre orkar med att fullgöra sin underhållsskyldighet och attvattendragen därför vuxit igen. anser emellertid att detaktuella förslaget bor skärpas väsentligt för att.bli slagkraftigt samt att pålängre sikt den praktiska vattenvården bör ges en organisation som bättreansluter tUl ordningen för övriga statliga och kommunala framhåller att det inte finnsnågon fungerande ordning för behandling av. underhållsfrågorna, bortsett frånatt torrläggningsföretagen i samband med tillståndsprövningen regelmässigtåläggs att vidmakthålla de dimensioner vattendraget erhållit vid företagets genoniförande.Denna skyldighet torde numera i allmänhet fullgöras med betydligt längretidsmellanrum än som är föreskrivet. Delvis beror detta på att kostnadema för Prop.1975/76: 215 49 manuellrensning blivit så höga att man måste samla ihop flera mindre rensningsomgångartill en stor som möjliggör insats av grävmaskin. Delvis kan emellertideftersättandet av underhåUsskyldigheten bero på alt det blandtorrläggningsintressenterna torde råda en utbredd uppfattning att förekommande uppgrundningoch igenväxning av vattendragen tUl väsentlig del orsakas av andraintressenter, framför allt av dem som släpper ut industriellt eller kommunaltavloppsvatten i vattendraget. Den omständigheten att det är mycket svårt,tidsödande och dyrbart att genom domstolsprövning få kostnadsbidrag fastställtför andra ansvariga bidrar enligt koncessionsnämnden sannolikt till att forrläggningsintressenternaofta är mindre villiga att ombesörja erforderligt underhåll. Om utredningensförslag tUl lagstiftning om vattenförbund genomförs, blir det möjligt att i enorganisation sammanföra alla dem som huvudsakligen är ansvariga för attunderhållsåtgärder behövs i ett visst vattendrag och som också har intresse avatt sådana åtgärder vidtas. Redan detta torde i många fall vara tiUräckligt föratt få tUl stånd erforderliga åtgärder och åstadkomma enighet om en skäligkostnadsfördelning. Dessutom öppnar förslaget möjlighet att, om enighet ikostnadsfrågan infe kan uppnås, få denna fråga prövad på ett väsentligt enklareoch bUligare sätt än som står tUl buds. Det nu anförda utgör enligtkoncessionsnämndens mening ett vägande motiv för förbundsbUdning i alla defall där särskilda åtgärder för vattendragsunderhåll behövs eller därsvårigheter föreligger att få till stånd en skälig fördelning av underhåUskostnaderna.I förhållande till de nuvarande innebärde av utredningen föreslagna vattenförbunden den väsentliga skillnaden att debefintliga förbunden i regel sysslar huvudsakligen bara med recipientkontroUeller huvudsakligen bara med underhållsfrågor, varemot vattenförbundensarbetsprogram skall kunna o.mfalta båda dessa verksamhetsgrenar. Det torde intevara möjligt att utan stöd av lagstiftning få tUl stånd en aUmän breddning avde nuvarande förbundsbildningarnas arbetsprogram. Med hänsyn härtill och medbeaktande särskilt av den stora betydelse som underhållsfrågornas handhavandehar från allmän vattenvårdssynpunkt rillstyrker koncessionsnämnden attutredningens förslag läggs till grund för lagstiftning i ämnet. anser atten lagstiftning med den föreslagna principiella inriktningen kan bli till gagnför en rationell vattenvård som praktiska och ekonomiska fördelar kanvinnas för medlemmarna. Förslaget tar endast sikte på ytvatten och grundvattnetlämnas aUtså helt utanför. I och för sig skulle kanske skäl kunna anföras förnågon form av samarbetsorgan även i fråga om grundvattentillgångar. Tingsrättennämner som exempel . Kammarkollegiet finneratt behovet av vattenförbund med den fastare organisation och de meraomfattande befogenheter som åsyftas i försla- 4 1975176.1 saml. Prop.1975/76: 215 50 getär väl dokumenterat. Fiskeriintendenten i övre norra distriktet, som tillstyrkerförslaget, framhåller att det kan uppstå behov av vattenförbundäven i norra med tanke på den allt intensivare skogsvården och debieffekter denna kan få på vattendragen i samband med dikningar, gödsling och kalawerkning.I samband med återställande av vattendrag efter flottningens upphörande kandet vidare bli aktuellt att bl. a. för att främja fisket reglera vattenflödetför att undvika extremt låga sommaiTaftenföringar. Sådan reglering torde hittUlsinte ha varit möjlig att genomföra. Fiskeriintendenten i övre södra distriktetanser att förslaget öppnar vissa möjligheter till restaureringsåtgärder tUlförmån för fisket. Det torde också bli möjligt för fiskevårdsintresset attpåverka utformningen av underhållsåtgärder så att de tjänar även fisketsintressen. Även om goda resultat har uppnåtts på frivUlighetens väginnebär förslaget fördelar även för fiskeintresset, eftersom det ökarmöjligheterna till positiva åtgärder i skadade vatten. Lantmäteristyrelsendelar vattenlagsutredningens uppfattning att det finns behov av lagstift ningsom främjar samverkan inom vattendrag i syfte att uppnå en i vidsträcktbemärkelse ändamålsenlig hushållning med vattnet. En sådan lagstiftning bör bl.a. kunna bidra tiU att lösa de nu svårbemästrade men angelägna frågorna omvattendragens underhåll och om restaurering av starkt förorenade sjöar ochvattendrag. Länsstyrelseni anser det angeläget med en lagstiftning som germöjligheter att säkerställa aktiv vård och underhåll av vat tendrag. Detföreligger enligt uppenbarliga behov av en lagstiftning som gördet möjligt att på sina håll organisera ett bättre ocb rättvisare fördelatunderhåll än som är fallet. i delarvattenlagsutredningens synpunkter på behovet av lagstiftning och understrykersärskilt att frågan om en rättvis fördelnmg av underhållsansvaret är alltförviktig från allmän synpunkt för att helt göras beroende av frivilligaöverenskommelser. awisar uttryckligen tanken på ett kommunaltansvar för vattendragens underhåll. i län lämnar enredogörelse för förhåUandena inom Emåns nederbördsområde där länsstyrelsenförsökt att få till stånd ett vattendragsförbund. Mot bakgrund av sinaerfarenheter av bl. a. den tidsutdräkt som följer vid bUdandet av förbund heltpå frivillig basis tillstyrker utredningens förslag.Länsstyrelsen ansluter sig helt till grundtanken i utredningens förslag,nämligen att man med utgångspunkt i träffade överenskommelser i redanetablerade vattendragsförbund skall försöka utforma en lagstiftning som öppnarmöjlighet filt samverkan mellan alla berörda vattenintressen i sammanslutningari fastare former än de nuvarande. i finner det angelägetatt samverkan mellan motstående intressen inom vattenområdena åstadkommes ochanser att övervägande skäl talar för att förbundens verksamhet regleras i lag.Länsstyrelsen i län anser att be- Prop.1975/76: 215 51 hovföreligger av lagstiftning om vattenförbund. De fyra vattenvårdsförbund somfinns inom länet har redan samordnat recipientkontrollen inom sinavattensystem. Detta medför en ekonomisk vinst för medlemmarna och underlättartillsynsmyndigheternas bedömning av föroreningssituationen. Det finns aUtsåinte något behov av lagstiftning enbart för att få en samordning av recipientkontrollen.Det är angeläget att samordnade tappnings- eller regleringsbestämmelsertillskapas för de vattendrag där sådana saknas. Detta kan enligt länsstyrelsensmening ske inom ramen för ett vattenförbund. Vattenförbunden kan också fylla enuppgift genom att svara för underhåll av gamla dammar. Ett vattenförbund kanvidare ta initiativ och genomföra restaureringsåtgärder. Det är emellertidfrämst underhållsfrågorna som motiverar en lagstiftning. I denna del innebärförslaget inte bara en kostnadsfördelning utan också att skyldigheten att svaraför vissa kostnader slås fast. Ersättningsskyldigheten, som kan göras gällandeendast om ett vattenförbund bildas, stämmer visserligen med den princip somangivits i direktiven för miljökostnadsutredningen men innebär ändå ettföregripande av vad miljökosfnadsutredningen kan komma att föreslå. Örebrokommun anger uttryckligen att resultatet av miljökostnadsutredningens arbeteinte bör avvaktas. Kommunen anser att tillkomsten av vattenförbund är högeligenönskvärd och tillstyrker förslaget. i anser detbåde lämpligt och sannolikt att nuvarande förbund i allt större utsträckningkommer att svara för den samordnade recipientkontrollen enligt ML. Enligtlänsstyrelsens mening är det därför angeläget att förbundens möjligheter attverka tryggas genom lagstiftning, som skulle ge dem stadga och officiellprägel. Vattenförbundens medverkan i den samordnade recipientkontrollen är såviktig att den i och för sig utgör ett tillräckligt skäl för lagstiftning.Länsstyrelsen anser att vattenförbunden är lämpligast att handha även frågorom underhåll och restaureringsåtgärder. Även om alla frågor infe kan lösasinom ramen för utredningens förslag är problemen överhängande och skälen fören lagstiftning starka. Hjälmarensoch Kvismarens sjösänkningsbolag, som har ansvaret för regleringen av ,uttalar stor tillfredsställelse med förslaget ocb anser att det med en praktisktolkning bör kunna lösa det svåra Hjälmarproblemet. Kvismaredalensvattenledningsföretag anser det ytterst angeläget att en lagändringkommer till stånd i fråga om ansvaret för underhålleti Situationen för deunderhållsskyldiga har allvarligt försämrats genom tillkomsten av lämnar tUlstånd enligt ML och prövar intefrågor om ev. ersättning för ökat underhåll. I motsats till vad som gällde vidden tidigare vattendomstolsprövningen kan alltså utsläpp komma att medges utanatt ersättningsfrågan prövas. , som har handom den samordnade recipientkontrollen i nedre delen av Ljus- 1975/76: 215 52 nan,hälsar lagförslaget med tUlfredsställelse. Skövdégruppen, som tillstyrkerförslaget, framhåller att det i väsentliga delar blir ett behövligt komplementtill den verksamhet som de frivUliga förbunden bedriver. Förslaget berederutrymme för vattenvårdsförbundens fortsatta arbete på den frivillighetensgrund, som deras medlemmar värdesätter. Lagen bör enligt Skövdegruppens mening tUlgripasförst i sådana situationer av teknisk, ekonomisk eUer annan natur, därproblemens storleksordning eller svårighetsgrad går utanför de frivUligaförbundens kapacitet eller uttalade intresse eller förmåga. Skövdegruppen anseratt den föreslagna lagstiftningen kan bli ett stöd och en åt det fortsattafrivilliga vattenvårdsarbetet. tillstyrkerförslaget och anser att ett vattenförbund enligt förslaget får en meraändamålsenlig uppgift än nuvarande vattenvårdsförbund. vattenvårdsförbundanser att den föreslagna lagstiftningen är angelägen. Om de frivilligaförbundens verksamhet skall få erforderlig stadga måste deras roll ivattenvårdsarbetet klarare preciseras än . Detta torde inte kunnagenomföras utan stöd av lagstiftning. De fastare former som en lagstiftninginnebär kan ge ett värdefullt stöd åt förbundens verksamhet även i vad avser recipientkontroU. Statens vattenfaUsverkfinner att lagförslaget avhjälper en brist i hittillsvarande möjligheter förföreträdare av olika intressen att på jämställd fot genomföra diskussioner,undersökningar och planering med avseende på vattenförhållandena. Möjligheternatill samordning av olika kontrollfunktioner är också rationella och tiUfredsställande.VASO framhåller att reglerna om samverkan med torrläggningsintresset i 3 kap. VLkommit att tillämpas i så ringa utsträckning att de måste betraktas somotjänliga i annat avseende än som exempel på svårigheterna att finna enfunktionell samarbelsform. Det finns flera orsaker tUl att dessa regler inte tUlämpatsannat än i yttersta undantagsfaU. Det är svårt att fastställa en grund förjämförliga andelstal i fråga om skUda företag som kan vara olika beträffandebåde nytta och skadepåverkan. Väsentlig tidsutdräkt skulle ha åsamkatsbrådskande företag, om vattenmålen belastats med frågor om sökandens samverkanmed främmande intressenter. har krävt en fullständigskadereglering på grundval av en omfattande utrednings- och bevisbördeplikt försökanden, som dessutom i stor omfattning saknat kvitfningsrätt för positiv inverkan,medan andra företag inte krävt vare sig tillstånd eller skadereglering.Huvudmännen för det senare slaget av företag har därför framträtt som sakägaremed anspråk på skadeersättning, i stället för som medintressenter. Det börenligt också uppmärksammas att mot väsenttiga intressen riktadetvångsregler avseende samverkan saknas i 3 kap. VL och att delaktighetsfrågornarörande ett vattenregleringsföretag. prövas en gång för alla i samband med tUlståndet; viss mån avvaktande men dock positiv insfällning tUl för- Prop.1975/76: 215 53 slagetintas av vattenöverdomstolen, som framhåller att ändringar av fiUsynsbestämmelsernai ML (se SFS 1973: 927) ger tUlsyns-myndigheterna goda möjligheter attåstadkomma samordnad- kontroll och undersökning av avloppsutsläpp ochföroreningar i sjöar och vattendrag. Vattenöverdomstolen anser mot bakgrundhärav att det knappast föreligger något mera påtagligt behov av lagstiftningom . Å andra sidanskall inte bortses från att vattenförbund av den föreslagna typen liksom förövrigt de på frivillig väg bildade nuvarande förbunden i viss utsträckningbör kunna anförtros kontrolluppgifter enligt de nya reglerna i ML. Ävenbeträffande återställningsarbeten och andra naturskyddsåtgärder ivattenområden är det enligt vattenöverdomstolens mening tveksamt cm så mycketstår att vinna med den föreslagna lagstiftningen. Äterställningsarbeten istörre skala torde i allmänhet kräva så betydande kostnader att det allmännamåste medverka. Vattenöverdomstolen utesluter emellertid inte att det iblandskulle kunna vara av värde för exempelvis en kommun att få tUl stånd ensamordnad insats av olika intressenter för att restaurera ett vattenområde. Omdet inte längre går att peka ut någon direkt ansvarig kan en samordnadrestaurering inom ramen för ett vattenförbund framstå som en lämplig lösning. Utredningenshuvudmotiv till lagförslaget är att komma tiU rätta med de problem somföreligger rörande det återkommande underhåUet av vattendrag. Denna fråga kanenligt vattenöverdomstolen ses ur två synvinklar, dels en snävare som rörförhållandet mellan torrläggnings- ocb avloppsintressen och då särskUtkostnadsfördelningen meUan dem och dels en vidare som avser förhållandet mellansamtliga intressen som är knutna till ett vattendrag. När det gäller denförstnämnda synpunkten delar vattenöverdomstolen utredningens uppfattning attdet är angeläget att lösa frågan om en ändamålsenlig fördelning avunderhållsansvaret men är tveksam om en lagstiftning om vattenförbund är den ialla avseenden lämpligaste lösningen. Till en början ifrågasätter vattenöverdomstolenom inte utredningen tolkar bestämmelserna om kombinerade företag i 8 kap. VL aUtförsnävt. Då i 8 kap. VL talas om "ledning för torrläggning av mark" kandetta ses som en samlande beteckning för anordningar till förmån förtorrläggning i motsats fill avlopp. I 7 kap. VL används infe uttrycket"ledning". Det är alltså inte uteslutet att reglerna kan tillämpas ialla de fall då avloppsvatten släpps ut i vattenområde som varit föremål föråtgärder i torrläggningssyfte. Undantagna skulle i så fall endast vara sjöaroch vattendrag som utgör recipienfer för torrläggningsföretag utan attföretagen utfört åtgärder där. Eftersom det råder delade meningar om hurbestämmelserna i 8 kap. VL bör tolkas och goda sakliga skäl talar för den härantydda vidsträcktare tillämpningen, förordar vattenöverdomstolen attbestämmelserna i klarläggande syfte ändras så att det otvetydigt framgår att deär tillämpliga även i fall då 1975/76: 215 54 åtgärderi torrläggningssyfte vidtagits i ett naturligt vattenområde som å eller bäck.Det finns också skäl överväga att utsträcka tillämpningsområdet tUl det faUatt naturligt vattenområde utnyttjas som gemensam recipient för avlopps- och torrläggningsföretagutan att. några åtgärder vidtagits däri. En lösning efter nu angivna linjer ärenligt vattenöverdomstolens mening enklare än den av utredningen föreslagna. Frågan blir betydligt merkomplicerad om man vidgar synfältet tiU även andra än torrläggnings- ochavloppsintressena och bedömer under-håUsfrågan från allmän miljövårdssynpunkt.Utredningen har bland olika tänkbara lösningar övervägt att i 7 kap.. VL införaen motsvarighet till bestämmelserna i 3 kap. 8 och 9 §§ VL om vissaintressenters medverkan i vattenregleringsföretag. Utredningen har dockförkastat denna tanke. Enligt vattenöverdomstolens mening skuUe en lösningefter denna linje medföra så stora krav på förrättningsorganisationens resurseratt den inte kan genomföras utan en kraftig förstärkning av denna. Dessutomkan det ifrågasättas om ett förrättningsförfarande är ändamålsenligtbeträffande företag av denna art och omfattning. Vattenöverdomstolen haringen bestämd uppfattning huruvida det från allmän miljövårdssynpunkt ärangeläget att vid sidan av den starkt utbyggda statliga och kommunalatillsynsverksamheten få tUl stånd en samordning av olika intressen som ärknutna till ett vattendrag. Om man vill ha en sådan samordning delar vattenöverdomstolenutredningens uppfattning att frågan bör lösas genom en lagstiftning av den typsom utredningen föreslagit. Vattenöverdomstolen framhåller emellertid att ettgenomförande av utredningens förslag inte gör den av vattenöverdomstolenföreslagna utbyggnaden av reglerna i 8 kap. VL överflödig. Def kan nämligenenligt vattenöverdomstolen vara av värde att som alternativ ha tUlgång till ettförrättningsförfarande i de faU underhållsansvaret endast behöver fördelasmellan avlopps- och torrlägg-nmgsintressen. Frågan om tolkningen av 8kap. 2024 §§ VL behandlas förutom av vattenöverdomstolen även av två andraremissinstanser. framhåller att, vare sig utredningens tolknmgav bestämmelserna är riktig eller inte, så har de uppenbarligen inte kimnatåstadkomma skälig deltagningsskyldighet för avloppsintresset. Det är vidare iblandbefogat att samhället bidrar fill eller deltar i underhållet för tiUgodoseendeav allmänna intressen. Regler härom saknas. Tingsrätten delar därför uppfattningenatt ny lagstiftning är motiverad. Denna bör dock inte omfatta recipientkontroU,eftersom erforderliga kontrollbestämmelser kan meddelas med stöd av ML. Enligttingsrättens mening bör erforderliga nya bestämmelser tas in i VL, eventuellt iform av ett nytt kapitel. Därvid bör särskilt övervägas om inte sammabestämmelser bör reglera underhållet av såväl smärre som större vattendrag,detta för att undvika gränsdragningsproblem. Prop.1975/76: 215 55 provisoriumen sådan ändring av 8 kap. VL att även utsläpp i sjöar och vattendrag omfattasav bestämmelserna i detta kapitel. Som tidigare angivits ärdet fyra remissmstanser som avstyrker förslaget. finner attnågra tungt vägande skäl för lagstiftning om vattenförbund i enlighet medutredningens förslag inte har förebragts. Flera av de föreslagnaarbetsuppgifterna utförs i annan ordnmg och torde knappastkomma att bli bättre utförda genom vattenförbund av föreslagen typ. Det liggerenligt verkets mening ett stort värde i att miljövårdsinsatser kommer tillutförande genom sammanslutningar som bildats på frivillig väg. En lag omvattenförbund bör därför i vart fall inte tillämpas förrän det visat sig attfrivillig samverkan inte kan uppnås. Inomvissa områden är det enligt uppenbarligen svårt att få enrättvis kostnadsfördelning för vård och skötsel av förorenade vattendrag.Problemet är särskUt framträdande i flacka jordbrukslandskap med förorenadevattensystem. framhåller att de åtgärder som här är aktuella,exempelvis rensningar för att motverka förhöjda vattenstånd, inte alltid kanmotiveras med miljövårdsskäl eller hänsyn till andra alhnänna intressen.Kostnadsfrågorna bör enligt mening i stor utsträckning kunnalösas genom frivilliga överenskommelser. Som alternativ till den av utredningenredovisade möjligheten att reglera ersättningsfrågorna enligt 8 kap. VL torde förövrigt ersättningstalan även kunna väckas enligt ML. Med hänsyn till detanförda anser att det endast finns ett begränsat allmäntintresse av atf vattenförbund i större utsträckning kommer till stånd medhuvudsaklig uppgift att svara för underhållsåtgärder! På grund av problemenslokala karaktär finner verket det snarare motiverat att närmare undersöka ominte kommunerna méd fördel skulle kunna svara för underhållsåtgärder ivattendragen. Enligt verkets mening bör man åtminstone på längre sikteftersträva en lösning som skulle innebära att kommunerna tar ansvaret förifrågavarande uppgift. Frågan om kostnaderna för verksamheten skall tas utgenom kommunala avgifter eller om annan kostnadsfördelning bör ske torde fåövervägas särskUt. I fråga om vattenreglering liksom i fråga omvattenförsörjning och översvämningsskydd anser av föreslagen art knappast kan uträtta mer än som är möjligt förstat och kommun enligt nuvarande regler i VL. Medhänsyn till osäkerhet om lämpliga metoder samt tiU de ekonomiska ochorganisatoriska svårigheterna att få till stånd saneringsarbeten pågår förnärvarande en försöksverksamhet med statliga bidrag tUl restaurering av svårtförorenade vattenområden. De organisatoriskt administrativa problemen kan iviss utsträckning tänkas bli lösta genom att vattenförbund åtar siguppgifterna. Enligt mening bör emellertid i sfälletkommunerna med fördel kunna anförtros dessa upp- Prop.1975/76: 215 56 gifter.Detta framstår som naturUgt bl.