prop · FY0352 · 1975-12-31 00:00:00 — Regeringensproposition nr 1975 Prop. Regeringensproposition med förslag till lag om tillfällig handel; Regeringenföreslår att antaga det förslag som har upptagits i bifogade utdragav regeringsprotokoll. Ipropositionen föreslås en skärpt reglering av tillfällig handel. Denna handelsformkommer att starkt begränsas. Den nuvarande rätten att inomhus bedriva handelutan tillstånd föreslås upphöra. Det föreslås vidare att tillstånd skaUmeddelas endast om särskilda skäl föreligger. Vid bedömningen skall främstbeaktas om den avsedda handeln har väsentlig betydelse från konsumentsynpunkt. TUlslåndsprövningenföreslås bli flyttad från polismyndighet till länsstyrelse. 1 saml Nr 52 1 §Med tillfällig handel förstås i denna lag att någon yrkesmässigt salubjuder medförda varor på etl av honom tUlfälligt begagnat försälj ningsställe eller under kringföring. Somtillfällig handel anses icke 1. försäljning lill återförsäljare, 2. torghandel eller handel påmarknad, mässa eller utställning, 3. handel anordnad i samband medsådan offentiig tillställning som avses i 9 § allm.änna ordningsstadgan (1956:617), 4. kringförings- eller utomhushandel,vilken utgör ett underordnat led i en eljest på stadigvarande driftställebedriven rörelse och avser sådana varor som regelmässigt saluföres eller framställesdär, 5. sedvanlig auklionsförsäljningav lösöre som tillhör dödsbo eller enskild person. 2 §Vad som i denna lag sägs om svensk medborgare gäller även svensk juridisk person och vad som sägs om utlänning även utländsk juridisk person. Förtillfällig handel gäUer utöver bestämmelserna i denna lag de föreskrifter somgäller om drivande av handel i allmänhet eller vissa slag av handel. Tillfällig handel får drivas endast efter särskilt tillstånd. Svensk medborgare och utlänning som har bosättningstillstånd får dockulan tillstånd driva tillfällig handel med livsmedel, blommor och alster av inhemskhemslöjd. Vidare får, förutom svensk medborgare, utlänning som har bosättnin,gstillståndulan tillstånd driva tillfällig handel med tryckt skrift. 4 § Tillstånd enligt 3 § fårlämnas i fråga om varor som tillhör konkursbo eller, i fråga om andra varor,om särskilda skäl föreligger. I sistnämnda fall skall främst beaktas om denavsedda handeln är av väsentlig betydelse frän konsumentsynpunkt. 5 § Fråga om tillstånd för svenskmedborgare och utlänning som har bosättningstillständ prövas av idet län där försäljningen skall äga rum. Frågaom tillstånd för annan utlänning prövas av den myndighet som har atl prövafråga om tillstånd för utlänning att här i riket idka näring i allmänhet. 6 § Densom ansöker om tillstånd skall lämna uppgift om 1. de varuslag handeln skall avsesamt om tid och ort för handeln, 2. försäljningsstället om handelnär avsedd att helt eller delvis drivas på visst ställe. 1975: 52 3 Sökandenskall vidare visa, att han ej är obehörig att driva handel i aUmänhet, Ifall som avses i 5 § andra stycket inges ansökningshandlingarna tilllänsstyrelsen i det län där verksamheten är avsedd att huvudsakligen drivas. Länsstyrelsenskall med eget yttrande sända handlingarna lill tillslåndsmyndigheten. 7 § Om tillstånd till tillfällighandel beviljas juridisk person, skall för verksamheten finnas en föreståndaresom tillståndsmyndigheten har godkänt. Vid ansökan om godkännande avföreståndare skall beträffande denne förebringas utredning som avses i 6 §andra stycket. 8 § Tillstånd skall avse etteller flera varuslag samt gälla för bestämt lillfälle eller , ejöver . Tillstånd kan förbindas med särskilda villkor och föreskrifter. Tillståndkan ålerkallas, när särskilda skäl tUl det föreligger. 9 §Den som driver tillfäUig handel, för vUken fordras tillstånd enligt denna lag, skall genom anslag i eller vid försäljningsställe samt i reklam och på kvitton och emballage tydligt ange sitt namn samt fast adress och telefonnummer. Tillståndsbeviset skaU i huvudskrift eller styrkt av skrift medföras vid handelns utövande och visas upp vid anfordran. Densom driver tillfällig handel, för vilken ej fordras tillstånd enligt denna lag,skaU vara försedd med bevis om sitt namn och hemvist. Beviset skall visas uppvid anfordran. 10 §Den som driver tillfällig handel utan vederbörligt tiUstånd eller utan att godkänd föreståndare finns eller i strid mot vUlkor eller före skrift som har meddelats med stöd av denna lag dömes tUl böter. Till samma straff dömes den som för annans räkning driver eller förestår sådan olovlig handel. Densom bryter mot 9 § dömes till böter, högst femhundra kronor. 11 §Talan mot tUlslåndsmyndighets beslut enligt denna lag föres hos regeringen genom besvär. Beslutenligt denna lag länder tiU efterrättelse utan hinder av anförda besvär, om ej annalförordnas. Dennalag träder i kraft , då förordningen (1968: 564) om tillfällighandel skall upphöra att gälla. LagentiUämpas även i fråga om ansökan som göres före ikraftträdandet och avser tUlståndför tid därefter. Tillståndsom har meddelats enligt äldre bestämmelser gäller även efter lagens ikraftträdande,dock längst tUl . Fråga om återkaUelse av sådant tillståndprövas av den myndighet som har meddelat tillståndet. 1 saml Nr 52 Närvarande:statsministern , statsråden , , , ,, , , , , , , ,, , . Propositionmed förslag till lag om tillfällig handel. DentiUfäUiga handeln regleras f.n. av förordning (1968: 564) om tillfäUighandel (ändrad 1971: 670). Sedanolika krav framstäUts om ändring av förordningen, gjorde handelsdepartementetunder en enkät rörande tillfällighets-försäljningar. Med ledning avenkätsvaren upprättades därefter en promemoria (Ds H 1973; 3) med förslag attnuvarande rätt att i vissa fall bedriva tillfällig handel utan tUlstånd tasbort, att förutsättningarna för sådant tillstånd skärps samt atttillståndsprövningen flyttas från polismyndighet tUl länsstyrelse. Efterremiss har yttranden över promemorian avgetts av , kammarrätten iGöteborg, , , kommerskollegium,(), konsumentombudsmannen (KO), statens pris- ochkarteUnämnd (SPK), , länsstyrelsernas organisationsnämnd (),hemförsäljningskommittén, distributionsutredningen, affärstidsnämnden, . (), , , , hantverks-ochindustriorganisation (SHIO), , . (), Landsorganisationeni (LO), , , . , handelsträdgårdsmästareför-bund, samt Folkets husföreningarnas riksorganisation. 1975: 52 5 Yttrandenhar dessutom kommit in från körsnärsmästareför-ening, som avgettgemensamt yttrande med pälshandlares riksförening, från skohandlarförbundoch , vilka hänvisat till yttrande, och från . Kommerskollegiumhar bifogat yttranden från nio handelskamrar och yttranden frånlänsstyrelserna i , och . Vidutgången av upphörde näringsfrihetsförordning atl gälla. Isamband därmed ersattes näringsfrihetsförordningens bestämmelser om gårdfarihandeloch realisation av förordningen (1968: 564) om tillfällig handel. Medtillfällig handel förstås enligt förordning att någon yrkesmässigt salubjudermedförda varor på ett av honom tillfälligt begagnat försäljningsställe ellerunder kringföring (1 § första stycket). Som tillfäUig handel anses dock inteföljande former av näringsidkande, nämUgen försäljning till återförsäljare,torghandel, handel på marknad, mässa eUer utställning samt handel anordnad isamband med sådana offentliga tillställningar som avses i 9 § allmänna ordningsstadgan(1956: 617) såsom biograf- och teaterföreställningar, idrottstävlingar ochtivoli- och marknadsnöjen. Som tillfällig handel anses inte heller kringförings-eller utomhushandel, vilken utgör ett led i en rörelse som annars bedrivs påstadigvarande driftställe och avser sådana varor som regelmässigt saluförseller framställs där (1 § andra stycket). Utöver bestämmelserna i förordningengäller de föreskrifter som finns om drivande av handel i allmänhet eller vissaslag av handel (2 §). I 3§ första stycket föreskrivs att tillfällig handel får drivas endast eftersärskilt tillstånd. Enligt 3 § andra stycket får dock svensk medborgare ochutlänning som har bosättningstillstånd utan tillstånd driva tillfällig handelmed livsmedel, blommor, alster av inhemsk hemslöjd och tryckt skrift samt medandra varor om handeln drivs i lokal över vilken han förfogar. Enligt4 § äger svensk medborgare och utlänning som har bosättningstillstånd erhållatillstånd enligt förordningen om det inte föreUgger skäl till antagande attsökanden med hänsyn till sina personliga förhållanden inte är lämplig att drivaverksamheten eller att denna kan störa allmän ordning. Fråga om tillståndprövas, om handeln skall drivas på visst försäljningsställe, avpolismyndigheten i den ort där försäljningsstället är beläget och i annat fallav polismyndigheten i den ort där sökanden är bosatt. Enligt9 § skall den som utövar tillfällig handel medföra bevis om meddelat tiUstånd.Den som driver tillfällig handel, för vilken tillstånd 1975: 52 6 intebehövs, skall vara försedd med bevis om sitt namn och hemvist. Den som driver tUlfällighandel i lokal över vilken han förfogar skall genom anslag i eUer vid lokalentydligt ange sitt namn och hemvist. Dengällande ordningen har kritiserats både i motioner i och i framställningartill regeringen. Kritiken har företrädesvis riktats mot de fria former undervilka inomhusförsäljningar av tillfällig art kan bedrivas. Man har därvidsärskilt pekat på dess verkningar för konsumenterna, den bofasta handeln ochde handelsanställda. Kritik har också riktats mot att vissa slag av varor ärhelt undantagna från tillståndsplikt. Imotion nr 1041 till andra kammaren påtalades att tillfällig handel medbl. a. livsmedel och blommor kunde bedrivas ulan tillstånd. Motionärerna menadeatt på dessa områden en i flera avseenden okontrollerad handel börjat floreraoch hemställde att även tillfällig handel med de nämnda varorna skulleunderkastas tillståndsprövning. Det framhölls att det varken för konsumenternaeller det allmänna kunde vara av intresse att undermåliga produkter köptes uppoch såldes på ett okontrollerat sätt. uttalade med anledning av motionen (3LU 1970: 62) all det enligtutskottels mening inte inträtt ändrade förhållanden av sådan styrka beträffandeden tillfälliga handeln med livsmedel och blommor att det var påkallat attinföra prövning av polisiär och social art rörande näringsutövarnas persoiUigalämplighet. Med hänvisning härtiU och till att ett genomförande av-motionsförslaget skulle kunna medföra risk för att önskemålet om friastemöjliga konkurrensförhåUanden mellan ohka distributionsformer skulle kunnamotverkas hemsläUde utskottet att motionen inte skulle föraiUeda någonriksdagens åtgärd. Riksdagenbiföll utskottets hemställan. Imotion 1973: 1492 hemställdes på nytt att hos Kungl. Maj:t skulleanhålla om översyn av de bestämmelser som reglerar den tiUfälliga ochambulerande handeln med livsmedel och blommor. Motionärerna erinrade om attundantaget för livsmedel och blommor motiverats av gammal hävd. Enligtmotionärernas uppfattning hade dock förhållandena på detta område så radikaltförändrats att det var fel att utan urskiljning behålla detta undantag.Ambulerande försäljare besökte nu tUlfäUigt oUka städer eller större tätorteroch tillhandahöll ofta underhaltiga varor. Även andra avarter förekom i dennahandel. 1975: 52 7 hadeutebliven eller mycket bristfällig mervärdeskalleredovisning uppdagals.Försäljarna införskaffade ofta sina varor på kredit och infriade sedan intesina skuldförbindelser. För den händelse leverantören inte avskrev fordringarnagick vederbörande i konkurs och startade i stäUet elt nytt företag i aimatnamn. Denna procedur syntes kutma fortsätta gång efter annan med deskadeverkningar detta fick. De anförda omständigheterna irriterade vanUg handeloch vatUiga skattebetalare. Motionärerna ansåg att en bättre kontroll och ordrungskulle kunna skapas om tillstånd krävdes av aUa som bedrev försäljning i annankommun, dvs. bodde utanför den kommun där varorna salufördes. I motion 1973: 833anfördes att ambulerande företag i ökande utsträckning organiserade s. k.tillfälliga utförsäljningar. Denna verksamhet medförde eiUigt motionärernaproblem för konsumenter, för anställda och för den etablerade handeln. De tillfälUgautförsäljningarna fyllde, framhöll motionärerna, sällan de krav på köptrygghetsom konsumenlerna hade rätt att ställa. De ambulerande förelagen utnyttjadesom regel oorganiserad arbetskraft och betalade inte avtalsenliga löner. Genomatt de kunde undvika fasta kostnader för personal och lokaler kunde de oftaerbjuda vissa varor lill lägre priser än den reguljära handeln. Detta medfördeett hot mot denna handel som i vissa fall tvingades vidta koslnadspressandeåtgärder, t. ex. personalinskränknmgar och i vissa fall nedläggningar. Deambulerande företagens verksamhet förorsakade enligt motionärerna också svårigheterför den konmiunala planeringen av framför allt handelsområden och kundemedföra minskat skatteunderlag för kommunerna, eftersom dessa företags vinsterav försäljningarna i de olika kommunema torde vara svåra att kontrollera.Motionärerna föreslog därför att distributionsutredningen (H 1970: 14) skullefå i uppdrag att närmare utreda frågan om vilka problem som uppstått till följdav de ambulerande företagens s. k. tUlfälUga utförsäljningar. Näringsutskotletuttalade i sitt betänkande 1973: 33 över de nämnda motionema att det delademotionärernas uppfattning att de försäljnings-former som motionema behandladekunde medföra betydande problem i olika avseenden. Utskottet fann det dock intenödvändigt att hos Kungl. Maj:t anhöll om utredningar av det slagsom motionärerna förordat. Utskottet erinrade om att sedan motionerna väcktes,affärstidsnämnden (H 1971: 03) beslutat göra en undersökiung angåendeomfattningen av den ambiUerande handehi och dess effekter på den reguljärahandeln. En kartläggning av detta slag skulle enligt utskottets uppfattningkomma att utgöra ett värdefiUlt underlag för bedömningen av om en lagteknisköversyn var motiverad. Utskottet ansåg därför att utredningsresultatet bordeavvaktas och hemställde om avslag på motionerna. RUfsdagenbiföU utskottets hemställan. 3 1975.1 saml Nr 52 1975: 52 8 Vidtillämpningen av marknadsföringslagen (1970: 412) har KO uppmärksammat despeciella problem som kan uppstå vid s, k. tillfällighetsförsäljning. I syfteatt få hithörande frågor närmare belysta kaUade KO representanter för olikabranschföreningar och andra berörda till överläggningar . Vidöverläggningarna uttalades att problem med tiUfäUig handel gmndade sig på flerafaktorer såsom anonym försäljning, kort säljtid, överdrivna och vUseledandeprodukt- och prislöften m.m. För att komma till rätta med problemen föreslogsen rad åtgärder. Från köpmannahåll förordades viss reglering av tiUfäUighetsförsälj-lUngar,t. ex, genom avgiftsbelagd registrering, medan andra menade alt den rätta vägenborde vara att få till stånd överenskommelser mellan KO och dem som bedriver tiUfällighetsförsäljningar.Från något håll anfördes att man i stäUet borde i politiska instanserdiskutera förbud för sådana tiUfällighetsförsäljare som i hög grad vilselederkonsumenten och tiUhandahåUer klart undermåliga produkter. Representanternaenades om att en utredning av förhållandena vid tiUfällig handel borde företassom grund för fortsatt diskussion. Inledningsvisanförs i promemorian att några officiella siffror eller prognoser över den tUlfäUigahandelns totala omfattning f. n. inte finns att tUlgå. De uppgifter som finnsavser endast utomhus- och kring-f öringshandel. Åretföre upphävandet av näringsfrihetsförordningen uppgick det årliga antalettillstånd tiU kringföringshandel tiU mellan 100 och 200, medan antalet ärendenom tiUstånd till realisation, dvs. tiUfäUiga försäljningar på ort där säljareninte hade rörelse, uppgick tUl ca 600 . handladesenligt promemorian hos polismyndigheterna i landet omkring hundrataletärenden om tiUstånd till kringförings- och utomhushandel enligt 4 §förordningen om tiUfäUig handel. För tUlfäUig handel i förhyrda lokaler saknasstatistiska uppgifter. Idepartementspromemorian redogörs för två undersökningar beträffandeomfattningen och inriktningen av den tiUfäUiga handeln, som () verkstäUt på föranstaltande av affärstidsnämndenunder vintem och . Den första utgjorde en förundersökning och omfattadeca 400 försäljningar. 1975: 52 9 försäljningstider,branscher, leverantörer, företagens namn och adress, försäljningslokaler samtortstyper där försäljningarna förekommit. Den efterföljande undersökningenavsåg tiden den 19 marsden . undersöktes samtiiga tillfälligaförsäljningar som pågått i följd från samma fÖrsäljningsstäUe.Totalt observerades då 417 försäljningar, av vilka 378 var annonserade i pressen.Undersökningen avsåg bl. a. under vilka tider försäljning pågick, vilka vamgmpperförsäljningen avsåg, vUka typer av försäljningslokaler som användes, om försäljningenbedrevs av företag som också hade försäljning från stationär butik, vUken typav personal som användes samt frekvensen och omfattningen avtillfällighetsförsäljningar. Undersökningarnagav vid handen att företagets gatuadress endast fanns angiven i avannonserna. Försäljningstidenvar i båda undersökningarna sällan längre än och i många faU endasten dag. Undantagsvis förekom en försäljningstid . Vid densenare undersökningen varade av försäljningarna endast en eller två dagar.De kortvariga försäljningarna var oftast förlagda till veckosluten och dåendast en försäljningsdag förekom var denna i regel eller söndag. Vadgäller frekvensen återkom av företagen en eller omåret till orten i fråga, vissa företag 1520 gånger. De 378 annonseradeförsäljningarna bedrevs av 216 olika företag. Av dessa hade en tredjedel mer änen och i genomsnitt två försäljningar . Endast två företag hadefler än tio försäljningar. Detstora flertalet av tUlfäUighetsförsäljiungarna berörde framför allt två branscher,skohandel och textilhandel. Vidare förekom handel med päls, mattor, möbler,grammofonskivor, konst, glas och porslin samt "övrigt" (). I gmppen"övrigt" ingick försäljningar av bl. a. hushåUs-kapitalvaror ochblommor. Nära hälften av alla tUlfäUighetsförsäljningar hänfördesig till herr- och damkonfektion. förekom i genomsnitt inombranschen 31 tUlfäUighetsförsälj-rungar . Äv totalantalet tiUfällighetsförsäljningarnådde ingen annan bransch . Ävde företagskategorier som förekom hade en mycket ringa del stationär butik påförsäljningsorten. Undersökningsmaterialet i övrigt gav inte underlag för någraslutsatser beträffande andelen företag med fast butik utom försäljningsorteneller utan fast butik. Leverantörssidanhade vid fömndersökiungen endast undersökts vad gäUde textilhandel. Därvidframkom att flertalet svenska fabrikanter avstod från att sälja tUl tiUfäUigbetsförsäljare.EmeUertid tycktes antalet överskottsvaror öka i de svenska fabrikerna. Främstsådana varor gick tUl tUlfäUighetsförsäljningar. De fabrikanter som levereradeöverskottsvaror för tUlfäUiga försäljningar uppgav sig ha problem att avyttradessa och sade sig gärna sälja dem tiU den regiUjära detalj- 1975: 52 10 handelnom denna varit intresserad. Vidare uppgavs att tillfällighets-försäljareinförskaffade varupartier genom att från reguljära detaljhandlare med svaglikviditet och/eller soliditet kontant och oftast till underpris köpa upp befmtligalager, TUlfäUighetsförsäljningarnaförekom inom alla ortstyper. Endast ett fåtal försäljningar ägde mm iStockholm. Av försäljningarna bedrevs i mindre orter än städer. Blandde försäljningslokaler där tUlfäUighetsförsäljningar förekom dommerade med drygt hälften av försäljningarna. Andra försäljningstyper somförekom var försäljning från bU, gatuförsäljning, försäljning från tommaaffärslokaler, motell, hoteU, bygdegårdar, lOGT- och , travbanor ochkommunala idrottslokaler. Beträffandeanställd personal gav undersökningen vid handen att närmare hälften av tiUfällighetsförsäljningarnabedrevs med fast anställd personal som reste med till försäljningsorten, medanpersonal-förhållandena uppgavs vara okända för . Ävundersökningsmaterialet kunde företagens omsättning inte utläsas. Av framgick dock att omsättningen varierade väsentligt. med en beräknad daglig omsättning på . medan ett annatföretag kimde omsätta . per dag genom tillfällig handel. Idepartementspromemorian redovisas vidare den inledningsvis nämnda enkäten.Denna hade riktats tUl organisationer av de branscher inom vUka enUgt tillfälUghetsförsäljtungar förekom samt tillkonsumentverket, representanter för de handelsanställda m. fl. Med tiUfäUighetsförsäljningaravsågs därvid även sådana försäljningar i tiUfäUig form som f. n. fallerutanför förordningen om tiUfäUig handel, t. ex. handel med livsmedel ochblommor. Enkätsvarinkom från , , , , . , , , textilhandlareförbund.Svenska matthandlareföreningen, orientmatthandlares förening,pälshandlares rUcsförening, ,, Blomsterhandlarnas riksförbimd ochSveriges handelsträdgårdsmästareförbund. Sågott som samtliga instanser som yttrade sig angående omfattningen av tillfällighandel uppgav att denna ökat och att utvecklingen väntadesfortsätta. Anledningarna angavs vara flera och i allmänhet svåra att skUja utvar för sig. föreningarna,och pekade på detökade utbudet av lediga och disponibla lokaler. Försäljningsmetodens goda lönsamhetframhölls av . Förbundet angav att denna bl, a. beroddepå myndigheternas begränsade kontrollmöjligheter. Pälshandlarnas riksföreningangav att det fanns ett större utbud av varor i fabrikant- och grossistledetän fast etablerade försäljningskanaler kunde ta hand om. Likaså hade antaletkonkurslager ökat på grund av de senaste årens konjunkturnedgång. Liknandesynpunkter anfördes av , , ochSveriges grossistförbund. Industriförbimdet, texlU- och skohandlarförbundensamt KF ansåg att en anledning till expansionen var ett ökat utbud av felaktigaeller genom det snabbare tempot I modeväxlingarna inaktuella varor. Enligttextil- och skohandelns företrädare var detta en internationeU företeelse somden svenska industrin inte hade möjUghet att påverka. KF betonade, att dettabl. a. skulle sättas i förening med ökad priskänslighet och minskade kvjditets-kravhos allmänheten. De praktiskaerfarenheterna av tiUfäUig handel var enligt Folkets husföreningama blandade, Kundreaktionemavar dock övervägande positiva. Man påpekade att den tiUfälUga handeln, som uppskattningsvistUl av tiUfällighetsförsäljningamas totala volym bedrevs iFolkets huslokaler, på vissa håU tillförde Folkets husen inte oväsentligahyresintäkter, upplyste att det på gmnd av svårighetemaatt renodla försäljiungssitualio-nen från andra påverkansfaktorer visat sigmycket svårt att direkt finna ett samband mellan dålig försäljningsutvecklingoch förekomsten av tUlfällig handel. Många uppgifter om påverkan hade dockinkommit och som exempel nämndes att en butik i inte funnit detlönsamt att längre saluföra skinnjackor därför att en tillfällig försäljare avskinnjackor uppträdde inom butikens försäljningsområde . Konsumentverketuppgav att undersökningarna angående efterlevnaden av allmännareklamationsnämndens utslag belyste svårigheterna för konsumenterna att fårättelse av företag som bedrev tiUfällig handel. Skälet härtill var ofta attförelagen bytt firmanamn, gått i konkurs eller på annat sätt upphört medverksamheten. Flertaletinstanser framhöll att den tillfälliga handeln hade negativa konsekvenser från konsumentsynpunkt.Särskilt betonades varornas ofta bristfälUga kvalitet. Konsumentverketpåpekade sålunda att en del undermåliga produkter såsom tvättkiUor kunde finnaavsättning genom försäljningsformen, och handelsträdgårdsmästareförbundanförde att konsumenten kunde vilseledas om en kmkväxts egenskaper, specieUtblomnings- och hållbarhetstid, om t. ex. utblommade krukväxter försåldes genom tiUfäUighandel. Vidare betonade bl, a. att marknadsföringen vidtillfällig handel ofta försvårade för kon- 1975: 52 12 sumenternaatt göra pris-, kvalitets- och servicejämförelser med andra produkter och attfatta väl avvägda köpbeslut. Liknande synpunkter anförde också industi-iförbund.Från flera håll framhöUs vidare att det var svårt för konsumentema attreklamera, då säljaren vanligen var anonym och ständigt flyttade till nyaplatser. Enligt gällde problemet framför allt företag som heltsaknade fast försäljningsställe.