prop · FY0363 · 1975-12-31 00:00:00 — Regeringensproposition nr 1975 Prop. Regeringens proposition med anledning av vissa avinternationella arbetskonferensen vid dess femtionionde sammanträdefattade beslut; Regeringen förelägger vad som har upptagits ibifogade utdrag av regeringsprotokoU för den åtgärd som framgår avföredragandens hemställan. I propositionen föreslås atl godkänner de avinternationella arbetsorganisationen () antagna konventionerna (nr 139) omförebyggande och kontroll av yrkesrisker förorsakade av cancerframkaUandeämnen och agenser och (nr 140) om betald ledighet för studier. Genompropositionen bereds vidare tillfälle att yttra sig över den av ILOantagna rekommendationen (nr 147) i samma ämne som konventionen nr 139 och denlikaledes antagna rekommendationen (nr 148) i samma ämne som konventionen nr140. Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , ,, , , , , , , . Proposition med anledning av vissa avinternationella arbetskonferensen vid dess femtionionde sammanträdefattade beslut Genom sin anslutning till den 9 mars1920 inträdde såsom inedlem av internationella arbetsorganisationen(). Organisationens beslutande församling - internationellaarbetskonferensen - sammanträder minst en gång . Den har enligt artikel19 i organisationens stadga att beträffande förslag, som har uppförts på dessdagordning, välja mellan två former för godtagande. Antingen skall ett beslutresultera i ett förslag till internationell konvention, avsedd att ratificerasav organisationens medlemmar, eller också skall det utmynna i enrekommendation, avsedd att övervägas vid lagstiftning eller på annat sätt menutan den bindande karaktär, som tillkommer cn ratificerad konvention. Ombeslutet är av mindre räckvidd eller av väsentligen formell innebörd, t. ex. dådet gäller en begäran om utredning, brukar det ges formen av en resolution. Varje medlem av organisationen skall frånavslutandet av ett konferenssammanträde underställa vid sammanträdet antagnakonventioner och rekommendationer vederbörlig myndighet (i vårt landriksdagen) för lagstiftning eller andra åtgärder. Varje medlem har vidareskyldighet att underrätta internationella arbetsbyråns generaldirektör om deåtgärder, som har vidtagits för att underställa konventioner vederbörligmyndighet, samt om eljesi vidtagna åtgärder. Medlem, som inte har ratificeratviss konvention, skall lid efter annan till internationella arbetsbyrånsgeneraldirektör avge redogörelse för såväl lagstiftning och praxis med avseendepä de i konventionen behandlade frågorna som den omfattning, vari konventionensbestämmelser genomförts eller avses att genomföras genom lagstiftning,administrativa åtgärder, kollektivavtal eller på annat sätt, saml ange deomständigheter, som förhindrar eller fördröjer ratificeringen av konventionen.Motsvarande gäller i fråga om rekommendationer med det tillägget, attredovisning skall lämnas även för sådana jämkningar i rekommendationer, sombefunnits eller kan befinnas erforderliga vid antagande eller tillämpning avdem. De konventioner och rekommendationer, som beslutals avinternationella arbetsorganisationen, skall deponeras hos Förenta nationernasgeneralsekreterare. Varje ratifikation av en sådan konvention skall delgesFörenta nationernas generalsekreterare för registrering i enlighet medbestämmelsen i artikel 102 av stadga. Internationella arbetskonferensens femtioniondesammanträde hölls i . 1 sammanträdetdeltog delegationer från 118 av lLO:s 125 medlemsstater jämte representanterför många mellanstalliga och internationella icke statliga organisationer.Arbets- eller socialministrar från flera i konferensen deltagande länderbevistade sammanträdet. Under etl besök vid konferensen höll jag ett anförandei debatten om generaldirektörens rapport. Det stora flertalet medlemsstaterhade sänt fullständiga delegationer, dvs. två regerings-, elt arbetsgivar- ochetl arbetstagarombud. deltog i sammanträdet med en fullständig delegation.' Konferensens dagordning upptog följande ämnen. Program- ochbudgetförslag samt andra finansiella frågor. Tillämpningenav konventioner och rekommendationer. Betald ledighetför studier (andra behandling). V. Kontroll ochförebyggande av yrkescancer (andra behandling). ' Genom särskilda beslul och den 31 ni;ij1974 utsåg Kungl. Maj:t följande personeratt delta i konferensen, nämligen för : som ombud rättschefen iarbetsmarknadsdepartementet och kanslirådet iarbetsmarknadsdepartementet Berl .samt som experter ambassadrådet vidSveriges ständiga delegation hos de internationella organisationerna i GeneveTom och departementssekreteraren i ,de båda sistnämnda tillika ersättare för ombuden, generaldirektören och chefenför statens invandrarverk , avdelningschefen ochbyrådirektören . båda hos arbetarskydds-styrelsen,byrådirektören hos , departementssekreterarenI , departementssekreteraren iarbetsmarknadsdepartementet , ambassadsekreteraren vi för arbetsgivarna: som ombud direktören i samt som experter direktörerna iSvenska arbetsgivareföreningen och ,direktören i , direktören i samt direktörsassistentenMargareta , med. ochsekreteraren , alla i ; för arbetstagarna: som ombud internationelle sekreterareni i samt som experteromlnidsmannen , med. , f. förbundsordförandenKwakl , ombudsmannen och .socionomen ,alla i , samt utbildningschefen ochutredningssekreteraren , båda i , ochutbildningsinlendenten Lvert Brandgård, . Lantarbetarnasorganisationer och deras roll i den ekonomiska och sociala utvecklingen (förstabehandling). Migrerandearbetare (första behandhng). Utveckling avmänskliga resurser: yrkesvägledning och yrkesutbildning (första behandling). Följande av konferensen fattade beslul, vilka hänför siglill punkterna IVoch V på dagordningen,skall i enlighet med artikel 19 av internationella arbetsorganisationens stadgaunderställas , nämligen 1. konvention (nr 139) omförebyggande och kontroll av yrkesrisker förorsakde av cancerframkallande ämnenoch agenser, 2. rekommendation (nr 147) i sammaämne, 3. konvention (nr 140) om betaldledighet för studier, 4. rekommendation (nr 148) i sanimaämne. Texterna på engelska och svenska till nämnda fyrainstrument bör fogas till regeringsprotokollet i detla ärende som bilagor 1-4.En särskild bilaga med förteckning över samtliga resolutioner som antagils vidkonferensen bör fogas lill protokollet som bilaga 5. Jag tar i fortsättningen upp liU behandling först de bådainstrumenten om yrkescancer och därefter instrumenten om betald studicledighet. 12 Konvention och rekommendation om förebyggande ochkontroll av yrkesrisker förorsakade av cancerframkallande ämnen och agenser Frågan om yrkescancer logs upp till en första diskussionvid arbetskonferensen . Efter ytterligare överväganden vid 1974 årskonferens antogs en konvention och en rekommendation i ämnet, båda enhälligt.Därjämte antogs två resolutioner i ämnet. Konventionens och rekommendationens huvudsakliga innehåll I konventionen anges vissa principer för förebyggande ochkontroll av yrkescancerrisker och motsvarande åtaganden för ratificerandestater. Bland dessa åtaganden märks följande. Medlemsstat skall periodiskt bestämma decancerframkallande ämnen och agenser för vilka exposition under yrkesutövningskall förbjudas eller kräva särskilt tillstånd eller kontroll. Undanlag frånförbud skall kunna medges endasl genom utfärdande av tillstånd där i varjeenskilt fall villkoren för tillståndet anges. Vid utfärdandel av beslämmelser iämnet skall hänsyn las till aktuell information från sakkunniga organ,däribland (art. 1). Alla ansträngningar skall göras för att cancerframkallandeämnen och agenser för vilka arbetare kan exponeras under sitt arbete skallersättas med icke cancerframkallande eller i vari fall mindre farliga ämnen ochagenser. Såväl antalet exponerade personer som varaktigheten och graden avexposition skall reduceras lill ett minimum (art. 2). Medlemsstat skall föreskriva ålgärder för skydd avarbetstagare mol risker för exponering för ämnena och agenserna ifråga. Ettsyslem för registrering av relevanta data skall upprättas (art. 3). Exponerade eUer potentiellt exponerade arbetare skallinformeras om risker och skyddsåtgärder (art. 4). Åtgärderskall vidtas för alt säkerställa all arbetare får tiUgång till sådanaundersökningar under och efler anställning som är nödvändiga för att bedömaexponeringen och övervaka deras hälsotillstånd (art. 5). 1 tillämpningsklausulerna föreskrivs bl. a. att samrådskall ske med de mest representativa av berörda arbelsgivar- ocharbetstagarorganisationer vid genomförande av konventionens beslämmelser.Vidare skaU de personer eller organ som är skyldiga att efterkommabestämmelserna anges samt kontrollen av bestämmelsernas tillämpning anförtroslämpligt inspektionsorgan (art. 6). Irekommendationen utvecklas de principer som inskrivils i konventionen. Utöverallmänna anvisningar innehåller den avsnitt om förebyggande åtgärder, omövervakning av arbetstagares hälsotiUstånd och om information och upplysningsamt tillämpningsföreskrifter. Enligt de allmänna anvisningarna bör vederbörandemyndighet i varje land föreskriva de åtgärder som skaU vidtas för atl skyddaarbetstagare mol risker förknippade med exposition för cancerframkallande ämnenOch agenser. Vidare bör arbetsgivarna göra aUa ansträngningar allanvända arbetsprocesser som inle involverar cancerframkallande ämnen elleragenser. Slutligen bör arbetstagare i yrkesverksamhet som innebärrisk för exponering för ifrågavarande ämnen och agenser rätta sig eflerutfärdade säkerhetsföreskrifter och på räll sätt använda all utrustning somtillhandahålls för deras eget eller andras skydd. Bland de rekommenderade förebyggande åtgärderna märks deni konventionen inskrivna föreskriften om förbud mot av medlemsstaten periodisktfastställda cancerframkallande ämnen och agenser. I rekommendationenpreciseras de villkor som bör uppställas för medgivande av undantag från sådantförbud. Beträffandeövervakningen av vederbörande arbetstagares hälsotillstånd rekommenderas, attalla arbetstagare som hänvisas lill etl arbete som kan medföra risker av nämntslag undergår dels läkarundersökning innan de hänvisas till arbele, delsperiodiska läkarundersökningar med lämpliga mellanrum, dels biologiska ellerandra prov eller undersökningar som kan behövas i detta sammanhang. Därvid bördet ankomma på vederbörande myndighet atl tillse all ålgärder vidtas för attarbetstagaren skall kunna undergå lämpliga undersökningar också efter det atlden anställning som medfört riskerna har upphört. De läkarundersökningar ochprov som här avses bör såvitt möjligt utföras på arbetstid och inle medföranågon kostnad för arbetstagaren. Om det som följd av någon åtgärd, som vidtas i enlighetmed rekommendationen befinns inte vara tiUrådligt atl utsätta en arbetstagare för fortsalt exponering för cancerframkallande ämnen elleragenser i hans normala sysselsättning, bör alla rimliga ansträngningar görasatt bereda arbetslagaren annan sysselsättning. Konventionens bestämmelse avseende upprättande av ettsyslem för registrering av data (art. 3) kompletteras av rekommendationensuttalanden om upprättande av ett system för förebyggande och kontroll avyrkescancer innefattande registrering, ajourföring, bevarande och överföringav data samt utbyte av informationer. Särskilt anges, att för den händelse ettförelag läggs ned de data och informationer som insamlats enligl systemet börbehandlas enligt vederbörande myndighets anvisningar. I varje land därvederbörande inyndighet inle upprättar ett system för dataregislrering av nämntslag bör, enligt rekommendationen, arbetsgivarna i samråd med reprosenlanterför arbetstagarna eftersträva att tillämpa rekommendationen i denna del. I avsnittet om information och upplysning rekommenderasvederbörande myndighet främja relevant forskning samt insamla och spridainformation om riskerna för yrkescancer. Myndigheten bör också sträva allfastställa kriterier för bestämmande av de cancerframkallande egenskaperna hosämnen och agenser. Olika informationsinsatser bör ankomma även på arbetsgivarnasamt på arbetsgivarnas och arbetstagarnas organisationer. I de avslutande tillämpningsföreskrifterna anges attmedlemsstat genom lagstiftning eller på annal sätt bör vidta sådana åtgärder,däri inbegripet införande av lämpliga straffbestämmelser, som kan varaerforderliga för att anvisningarna i rekommendationen skall efterkommas.Vidare bör, på samma sätt som föreskrivs i konventionen (art. 6), de organeller personer anges som är skyldiga att följa anvisningarna irekommendationen. Kontrollen av anvisningarnas tillämpning bör anförtros åtlämpligt inspektionsorgan. Yttranden över konventionen och rekonunendationen haravgetts av , arbetarskyddsstyrelsen. (), i (LO) ochTjänstemännens centralorganisation (TCO) samt av . Konventionen (nr 139) anför att med den kompetens- ochansvarsfördelning beträffande förebyggande och kontroU av hälsorisker iarbetsmiljön som gäller i (enligl arbelarskyddslagsliftningcn och lagenom hälso-och miljöfarliga varor) är det arbetarskyddsslyrelsen som utgörcentral myndighet och centralt tillsynsorgan i hithörande frågor. Mot bakgrundhärav begränsas synpunkter lill vissa allmänna bedömningaroch en värdering av behovet av insatser från de sjuk värdsorgan som slår under tillsyn för atl realiserakonventionens och rekommendationens syfte. Konventionens och rekommendationensuttryck "vederbörande myndighet", som återkommer i flera artiklaroch punkter, måste enligt uppfattning anses åsyfta arbetarskyddsstyrelsen.SAF anser att konventionen i huvudsak återspeglar de principer för förebyggandeoch kontroll av yrkescancer, vilka är allmänt accepterade i . LOanser för sin del att konventionen fått en utformning som till alla delarstämmer överens med organisationens syn på hithörande frågor. Artikel 1, p. Arbetarskyddsstyrelsen påpekar atl det i de anvisningaromhygieniska gränsvärden (nr 100), som styrelsen utfärdat, ingår en särskildförteckning över cancerframkallande ämnen. I denna förteckning har upptagitsämnen som inte får förekomma i arbetslivet, ämnen som får förekomma iarbetslivet endast efter anvisningar av yrkesinspektionen i det enskilda falletsamt ämnen som har gränsvärden enligt gränsvärdeshstan. Avsikten är, altanvisningarna vid behov skall revideras. Någon periodisk översyn med på förhandbestämda tidsmellanrum är inle fastlagd. Styrelsens anvisningar är i princip inte jämställda med avKungl. Maj:t utfärdade föreskrifter. De tjänar däremot lill ledning vidtillämpningen av de grundläggande stadgandena i bl.a. 7 och 11 §§arbetarskyddslagen och 25 § arbetarskyddskungörelsen. Därigenom kommer de attvara normerande när yrkesinspektionen skall meddela föreläggande eller förbudpå grundval av 53 § arbetarskyddslagen. I detta Ugger att anvisningarna ipraktiken kommer att vara riktgivande för de krav som ställs påarbetsförhållandena. I den mån anvisningarna förutsätter att ett ämne inteskall få förekomma i arbetslivet bör de därför kunna sägas ge samma effekt somman i artikel 1 torde åsyfta med all förbjuda vissa ämnen. Vissa möjligheter att hell förbjuda hantering eller importav hälsofarliga ämnen eller andra varor finns enligt 7 § lagen (1973:329) omhälso-och miljöfariiga varor. Sådant förbud får emellertid endast meddelas avKungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Något beslut pågrundval av detta stadgande har ännu inte meddelats. Om förbud författningsenhgtmeddelas mol viss vara kan del bli aktuellt med sådana lillslånd lill undanlagsom avses i andra punkten av artikeln. Kravet på atl tillstånd skall meddelasoch viHkor uppställas i varje enskilt fall synes då enligtarbetarskyddsslyrelsen kunna innebära vissa praktiska handläggnings problem. SAF tolkar artikel I så att den åt varje ratificerandemedlemsstat lämnar frihet atl själv bestämma vilka ämnen som skall förbjudaseller göras lill föremål för auktorisation och kontroU och menar att principeni punkten 2 redan har kommit tUl uttryck i de av arbetarskyddsstyrelsenutfärdade anvisningarna (nr 100). En motsvarande tolkning gör LO. TCO accepterar artikeln med den anmärkningen att dengenereUa regeln skall vara, att cancerframkallande ämnen förbjuds i arbetslivetmed undantag för sådana ämnen som absolut ej kan undvaras och då underförutsättning att betrygg-inde exponeringskontroll (slutna system) användes. Artikel 1, p. Kravet atl ta hänsyn till anvisningar utarbetade av ochannan information från sakkunniga organ lär knappast utgöra något ratifikationshinderför svensk del, anför SAF. Inte hellerarbetarskyddsstyrelsen anser attbestämmelsen medför några problem. Bestämmelsen i punkt 1 torde enligt arbetarskyddsstyrelsenläckas av innehållet i 25 § arbetarskyddskungörelsen, medan någon bestämmelsesom direkt berör antalet exponerade arbetstagare (punkt 2) inle finns. Kravetfår dock anses följa redan av de allmänna bestämmelserna i arbelarskyddslagen.Beträffande varaktigheten av exponeringen finns bestämmelser i 30 §arbelarskyddskungörelsen. Vilken grad av exponering som är acceptabel är enomständighet som bedöms i samband med styrelsens anvisningsarbete. Inom arbetarskyddsslyrelsen pågår kontinuerligt arbete medanvisningar för olika typer av arbeten eller industrigrenar. Under dettaarbete tas även hänsyn lill cancerrisker, som kan vara förenade med visstarbete. Arbete pågår vidare med särskilda anvisningar för cancerframkallandeämnen, anför arbetarskyddsstyrelsen och hänvisar till vad som sagts underartikel 1 p. Beträffande det föreskrivna systemet för registrering av dataanför styrelsen, atl konventionstexlens ordalydelse inte tydligt anger vilkatyper av uppijifter som avses ingå i det angivna systemet. Av konventionensförarbeten synes dock kunna utläsas att bestämmelsen närmast tar sikte på dataom exposition för cancerframkallande ämnen i yrkeslivet. Något system förinsamling av sådana data finns inle. Däremot tar styrelsen frånvetenskaplig litteratur och annan dokumentation fortlöpande del av sådana dataom cancerframkallande ämnen som den behöver för sitt arbete. Vissa data idenna dokumentation registreras. Styrelsen för således etl register överlitlera-lurreferenser rörande cancerogena ämnen som innehållerca 4 000 referenser. De projekt som pågår inom ramen för miljödatanämndensverksamhet bör kunna bidra till utvecklingen av delta område. Även anser att del information.ssyslem förmiljövården (Ml) som byggs upp i miljödatanämndens regi med sina olika komponenter kan komma atl bli en lämplig bas förföreskriven registrering saml främja etl internationellt informationsutbyte.Artikel 3 i konventionen synes dock något oklar i syftningen: avserregistreringen av data enbart expositionen som sådan eller skall registreringenäven omfatta individuella hälsoeffekter. I del senare fallet uppstår ömtåligafrågor som berör den individuella integriteten och arbetsgivarens tillgång tillmedicinsk information om enskild arbetstagare. Inte heller avdelning 111 irekommendationen synes vara fullt tydlig i detta avseende. Socialstyrelsenframhåller dock att styrelsens cancerregistcr bör vara av största värde för atlge indikationer på risk för cancer i samband med speciell exposition iarbetsmiljön. Del lorde vara elt viktigt instrument för atl tillgodosekonventionens och rekommendationens målsättning och önskemål i dessa avseenden. SAF menar för sin del att de krav som ställs i den förstadelen av artikel 3 inte f. n. uppfylls av svenska myndigheter men finner detrimligt alt arbetarskyddsstyrelsen kompletterar den från den 1 januari 1975gällande gränsvärdeshstan med anvisningar om praktiska åtgärder för att skyddaarbetstagarna mol risker för exponering för cancerframkallande ämnen. Detsystem för registrering av dala som krävs i artikel 3 torde närmast ha lilluppgift all underlätta epidemiologiska undersökningar. Det torde innebära kravpå registrering och arkivering av individuella anställnings- ochexpositionsförhållanden saml viss komplettering av cancerregistret. Bestämmelsen läcks enligt arbetarskyddsstyrelsen delvis avinnehållet i 1 § arbelarskyddskungörelsen. Vid utfärdande av anvisningar brukarstyrelsen också lägga vikt vid att arbetstagare, som är eller riskerar bliexponerade för farliga ämnen, skall upplysas om de risker delta medför och omhur man skyddar sig mot dessa risker. Det finns dock inget krav på altarbetstagare skall upplysas om de risker de tidigare varit utsatta för eller omde åtgärder som erfordras med anledning härav. SAF anser atl den informationsom krävs bör kunna ges inom ramen för del lokala arbetarskyddet och med hjälpav material som utges av arbetarskyddsstyrelsen. Arbetarskyddsstyrelsen anför atl styrelsen med stöd avnuvarande arbetarskyddslagsliftning kan meddela föreskrifter om vissamedicinska undersökningar med slöd av kungörelsen (1949:211) om läkarundersökningetc. Några föreskrifter om undersökningar generellt med hänsyn lill cancerriskkan styrelsen dock ej meddela med slöd av denna författning. Inomarbelarskyddslagstiftningens ram lorde inle heller kunna meddelas regler, somavser undersökningar efler det atl den anställning, som medfört exposition förcancerframkallande ämnen, har upphört. påpekar att konventionen i stora delar ärallmänt hållen och ofta uttrycker mer av målsättning än vad som f. n. ärmöjligt atl realisera samt exemplifierar detta med den medicinska kontroll avexponerade arbetstagare som berörs i artikel 5. Styrelsen instämmer därför irekommendationens punkt 16(1) om främjande av "epidemiologisk och annanforskning . . . angående riskerna för yrkescancer". Vidare påpekarstyrelsen att der. medicinska kontroll som föreskrivs stäUer krav på tUlgång påmedicinskt skolad personal, yrkesmedicinska institutioner etc. har,menar styrelsen, mycket begränsade yrkesmedicinska resurser. Det specifiktyrkesmedicinskl orienterade innehållet i läkares grundutbUdning är mycketbegränsat och den särskilda företagsläkarutbildningen är kort. Det torde dröjaytterligare innan yrkesmedicinska specialister och yrkesmedicinskaenheter finns i sådan omfattning att aUa önskemål om medicinska kontrollåtgärderi enlighet med konventionen och rekommendationen kan tillgodoses genomspecialist-insatser. Det är angeläget att uppgiftsfördelningen mellanarbetarskydds-styrelsens arbetsmedicinska avdelning, yrkesmedicinska klinikeroch andra enheter inom den offentliga öppna och slutna sjukvärden samtföretagshälsovården klarläggs så att de begränsade resurserna användesoptimalt, bl. a. för förebyggande och kontroll av yrkesrisker förorsakade avcancerframkallande ämnen. SAF anser att möjligheterna att leva upp tUlbestämmelserna i artikel är ytterligt begränsade därför alt det i storuisträckning saknas prov som ,har värde för bedömning av exponering ochövervakning av hälsotillståndet i förebyggande syfte. 1 awaktan på ökade sådanamöjUgheter bör det dock knappast föreligga något hinder för Sverigeatt ansluta sig till de principer som kommer tiU ullryck i denna artikel. TCOaccepterar bestämmelserna i artikel 5 men anser att del f. n. inte finns någotkontrollsystem som erbjuder tillräcklig säkerhet och skydd mot uppkomsten avcancersjukdom. De krav som uppställs i artikel 6 är enligl SAF och LOhelt i överensstämmelse med svensk praxis. Inte heller arbetarskyddsstyrelsenanser artikeln medföra några konkreta problem. Rekommendationen (nr 147) Vissa av de refererade synpunkterna avser såvälkonventionen som rekommendationen ifråga. Den senare kommenteras allmänt av SAFsom ansluter sig till dess principer. Föreningen påpekar emellertid alt ensuccessiv utbyggnad av vissa resurser inom arbetarskydd och företagshälsovårdkrävs för att rekommendationen skall kunna följas.