prop · FZ0319 · 1975-12-31 00:00:00 — Enligt RSV torde en sådanbestämmelse dock knappast i någon slörre mån kunna bidra till att avsevärtnedbringa tiden från konkursbeslulel liU dess kronofogdemyndigheten fårkännedom om fordringarna. Förslagetalt hämtning och häktning skall kunna användas mot gäldenär som undandrar sigatt fullgöra skyldigheten att lämna uppgift om arbetstagares anställnings- ochavlöningsförhållanden eller pension samt alt nuvarande bötessanktion slopastillstyrks eller lämnas utan erinran av flertalet remissinstanser. Hit hör bl,a. hovrätten för , , , iGöteborgs och län, statens industriverk, konkurslagskommittén, LO,, , /SR och TCO samt någrakronofogdemyndigheter. , i ochtre kronofogdemyndigheter tillstyrker förslaget i fråga om hämtning menavstyrker det i fråga om häktning. i vill ha kvar bötessanktionenvid sidan av hämtning och häktning, medan kronofogdemyndigheten i Trelleborganser alt hämtning bör kunna beslutas av kronofogdemyndighet.Kronofogdemyndigheten i tvivlar på att de nya sanktionerna kommeratt påskynda utredningsarbetet, JK ställer sig tveksam tUl förslaget, medanSvea hovrätt avstyrker det, påpekar att KL (94 §) redan nu germöjligheter atl hämta eller häkta gäldenär som undandrar sig medverkan, t. ex.genom att vägra alt lämna uppgifter om låneskulder. Enligt kommitténs meninghar emellertid en särskild regel i LGL sitt värde och står i överensstämmelsemed den frigörelse från konkursförfarandet i faltigkonkurser som promemorieförslagelinnebär. Som berörs i promemorian bör tvångsåtgärder med stöd av den föreslagnabestämmelsen samordnas med tvångsåtgärder inom själva konkursens ram. Kommitténpåpekar att enligl 94 § KL kan konkursdomaren ingripa självmant med hämtningeller häktning. Något utrymme för sådant ingripande ex officio synes intebehövas i det nu aktuella fallet utan tvångsåtgärderna bör förutsätta begäranav kronofogdemyndigheten, gör liknande påpekande.Samfundet har intet att erinra mot att införa tvångsåtgärder för införskaffandeav erforderliga uppgifter i lönegarantifrågor, om dessa åtgärder tillämpas medåterhållsamhet. anser att häktning är överlag klartotidsenligt i förevarande sammanhang. Det ter sig främmande att tillgripa en sådjupt ingripande åtgärd mot den personliga friheten och detta i det förhållandevisbegränsade syftet att påskynda handläggningen av lönegarantiärenden. Liknandesynpunkter ligger bakom JK:s tveksamhet inför förslaget i fräga om sävälhäktning som hämtning. Prop.1975/76:19 40 rar sitt avstyrkande med alt dylika tvångsåtgärder redan f.n. kan ske på begäran av bl. a. gode mannen. Förslageti promemorian all i viss utsträckning frikoppla kronofogdemyndighetens prövningfrån bouppteckning och edgång i fattigkonkurser har mottagils välvUligt avremissinstanserna. RSV, kronofogdemyndigheterna i och påpekaratt elt sådant system tillämpas i och sedan hösten 1973.Anledningen härtiU är för del att det normalt dröjer två månaderinnan konkursbouppteckning har upprättats. På grund av rätlenshandläggningslider eller svårigheter med att delge och förmå arbetsgivaren attavlägga bouppleckningsed kan det därför ta ylterligare lång lid, innankronofogdemyndigheten kan avsluta sin utredning och underrätta länsstyrelsenför utbetalning. har därför i stället ulan alt avvaktaedgången underrättat om betalningsgrundande lönefordran så snartsådan fordran prövats föreligga. Sådan imderrältdse har använts i de fall därlönefordran prövats vara styrkt av övrig utredning, däribland arbetsgivarens uppgifier,och edgången har bedömts att inle komma att påverka det beslut som prövningenhar föranletl. Uttalandeti promemorian att utredningsarbetet hos kronofogdemyndigheterna kan främjas omarbetstagaren kompletterar sin anmälan om löne- och pensionsanspråk med atl päheder och samvete bekräfta riktigheten av vissa relevanta uppgifter föranlederen erinran från . Tingsrätten ifrågasätter lämpligheten avatt löneborgenär förpliktas styrka sin lönefordran på detta sätt utan attskyldigheten fastslås i lag eller annan författning, vilket förutsätts förosann eller vårdslös försäkran enligt 15 kap. 10 § . Förslaget i departementspromemorian om partiell frikopplingfrån bevaknings- och anmärkningsförfarandel i ordinär konkurs har fått ettpositivt mottagande av flertalet remissinstanser, bl. a. hovrätten för VästraSverige, , , i , konkurslagskommittén,Föreningen och arbetstagarorganisationerna. Fleraremissinstanser förordar principiellt att lönegarantiutbetalningarnafrikopplas helt från konkursförfarandet både när det gäller ordinär konkurs ochfattigkonkurs. Hit hör bl. a, , i Skaraborgslän, konkurslagskommittén. Föreningen , nästan alla iärendet hörda kronofogdemyndigheter och vid kronofogdemyndigheten-ST-TK.Länsstyrelsen i anför alt man därigenom skulle vinna enenhetlig behandling av alla ärenden oavsett i vilken form konkursen handläggs.Flera av de nu nämnda remissinstanserna pekar på två faktorer som aktualiserarfrågan om en total frikoppling. Den ena är det förslag om förenklad konkurs somhar lagts fram av konkurslagskommittén i betan- Prop.1975/76:19 41 kandet(SOU 1974: 6) Förenklad konkurs m, m., den andra är det förslag om nedflyttadförmånsrätt för löne- och pensionsfordringar som presenterats av utredningenangående företagsinteckning i betänkandet (Ds Ju 1975: 4) LöneprivUegium ochförmånsrätt för förelagsinteckning. Föreningen betonar attlagslifningen inrymmer moment som inte låter sig förenas, nämligen atltillgodose önskemålet om skyndsamhet och kravet på kontroll av framställdaanspråk med hänsyn till risken för missbmk. Kontroll som är mer än en tomformalitet kan ofta vara tidskrävande. Svårigheterna skulle sannolikt kunna bemästrasbättre, om handläggningen av samtliga lönegaranliärenden fördes över tillkronofogdemyndigheterna. Föreningen anför att frågan torde få ökad aktualitetom konkurslagskommitléns förslag om förenklad konkurs genomförs,. i skulle verkningarna av en sädan lagstiftningbli att ett allt slörre antal ärenden kommer att handläggas avkronofogdemyndighet, medan advokat endast relativt sällan kommer i kontakt medlönegarantiärenden. Det skulle inte innebära några praktiska eller formellasvårigheter för kronofogdemyndigheten alt även i ordinära konkurser klarläggaförutsättningarna för utbetalning enligt garantin och påkalla sådan, Sverigesadvokatsamfund har en annan uppfattning om kronofogdemyndighet somkonkursförvaltare. Samfundet stryker under att den tidsvinst som skulle kunnauppnås om förvaltaruppgiflerna i förenklade konkurser lades påkronofogdemyndigheterna är helt obetydlig och kan, framhåller samfundet,givelvis inte tillmätas någon betydelse vid bedömningen av frågan omlämpligheten eller olämpligheten av att kronofogdemyndighet fungerar somkonkursförvaltare. Samfundet hänvisar i denna fråga till sUt remissyttrandeöver konkurslagskommUténs betänkande i ämnet. anförinledningsvis att av 1 § första stycket LGL följer alt en arbetsgivare måsle haförsatts i konkurs för alt lönegarantimedel skall kunna utgå flllarbetstagarna. På denna punkt skifler sig den svenska lönegarantin fränmotsvarande system i övriga nordiska länder, där lönegarantin kan komma i frägaäven utan att arbetsgivaren försalts i konkurs. Åtminstone f. n, finns detenligt kommittén knappast tillräcklig anledning att på svensk sida släppakravet att arbetsgivaren skall ha gått i konkurs för att lönegarantin skallkunna aktuaUseras, Ett sådant krav strider visserligen mot strävandena att sälångt möjligt undvika konkurser. Om lUlämpningsområdet för lönegarantin vidgastill att omfatta även andra situationer än konkurs, ökar emellertid riskernaför missbmk av garantin. Även andra problem uppkommer. En sak som däremotframdeles kan övervägas är, om man inte kan frikoppla hela lönegarantisyslemetfrån konkursförfarandet. Vid en frikoppling måsle emellertid beaktas att man ien konkurs även måste la hänsyn till sådana lönefordringar som mte omfattas avlönegarantin. Prop.1975/76:19 42 Dessaanspråk kan indelas i två grupper: 1, lönefordringar som har förmånsrättenligt FRL men på grund av maximeringen i LGL ej åtnjuter lönegaranti, 2,lönefordringar som saknar både förmånsrätt och lönegaranti, t, ex, sådanafordringar som avses i 11 § tredje stycket FRL, Från teknisk synpunkt vore deten fördel om grupp 1 kunde elimineras genom att lönegarantin och förmånsrättenbringades i nivå med varandra. Vid blivande översyn av 5 kap. KL kan kommitténkomma in på frågan om frikoppling av lönegarantisystemet från bevaknings- ochanmärkningsförfarandet, tingsrättställer sig avvisande lill promemorieförslagel om en partiell frikoppling frånbevaknings- och anmärkningsförfarandet. Enligt tingsrättens mening är förslageten halvmesyr som nödvändiggör genomgripande ändringar i KL:s allmänna regler omanmärknmg, bevakning och av utdelning. Förslaget reser en radsvårlösta problem av såväl principieU som praktisk art. Det bör därför mtegenomföras nu ulan, om inte lönegaranlisystemet helt frikopplas från anmärknings-och bevakningsförfarandet, prövas i ett vidare sammanhang. Tingsrätten förordaralt frågan om möjligheten att frigöra lönegarantisystemet från nämndakonkursförfarande tas upp nu utan hinder av konkurslagskommitléns arbete. Omdet skulle anses behövligt skulle åtminstone t. v. kronofogdemyndigheten kunnai arbetstagarens ställe kopplas in i bevaknings- och anmärkningsförfarandet ifrågor om lönefordran som täckts inom ramen för lönegaranlisystemet. Några remissinstanser tarupp tillämpningsfrågor och andra frågor i anslutning till frågan om partiell frikopplingfrån bevaknings- och anmärkningsförfarandet. RSV anför all enligt 5 § andrastycket LGL får garantibelopp inte betalas ut förtän beslutet om konkursvunnit laga kraft. Det kan emeUerfld ifrågasättas om inte en ändring blirnödvändig i den mån ordningen för utbetalning av lönegarantibelopp i ordinärkonkurs ändras på föreslaget sätt. utbetalning i anledning avkonkursförvaltarens underrättelse bör inte hindras av att konkursbeslutet ännuinte vunnit laga kraft. RSV förordar att detta rekvisit för utbetalning utgår.I den mån det anses behövligt kan det ersättas med ny bestämmelse omåterbetalningsskyldighet i händelse av att det konkursbeslut som ligger lillgrund för utbetalningen upphävs. i anför attden väntade nedklassningen av lönefordringar till förmån för företagsinteckningarkommer med säkerhet att medföra en krafflg ökning av garantiärendenas antal.Snabba underrättelser och försäkringar på heder och samvete från arbetstagareavlämnade successivt i anslutning lUl förfaUodagarna kommer atl medföra betydandemerarbete för de olika funktionerna. Om sedan förslaget tUl förenklad konkursgenomförs så att kronofogdemyndigheten skall handha förvaltamppgifter i de flesta konkurserna, kommer myndighetemas Prop.1975/76:19 43 handläggningav dessa ärenden att bli mycket arbetsfldskrävande. vidkronofogdemyndigheten-ST-TK anför alt en förutsättning för att kronofogdemyndighetskall vara förvaltare och borgenären få bättre skydd m. m. är, allkronofogdemyndigheterna tilldelas erforderlig personal och att dessa får engrundlig utbUdning, Kronofogdemyndigheteni finner det från rättssäkerhetssynpunkt diskutabelt om inte någon somhelst kontroll av konkursförvaltarnas bedömning av klara fordringar skaU skeföre utbetalningen. Kontrollen bör lämpligen utföras av kronofogdemyndighet.TCO anför att det för arbetstagarorganisationerna blir en praktisk uppgift attdels konstatera i vilken utsträckning konkursförvaltaren anmäler lönefordringartill utbetalning, dels komplelteringsvis för medlemmarnas räkning bevaka sådanalönebelopp som enligt organisationernas mening bör utgå till arbetstagamadärutöver. För att detta kontroU- och bevakningsförfarande skall fungera på elttUlfredsställande sätt är det nödvändigt att konkursförvallaren lämnararbetstagaren eller i förekommande fall arbetstagarens organisation kopia avunderrättelsen, TCO förutsätter vidare att för det fall sedermera medframgång görs gällande mot föreliggande utdelningsförslag detta inte skall ledatill att en arbetstagare som redan har lyft lönegaranflbdopp skulle i någotavseende bli återbetalningspliktig för desamma utan att felaktigt utbetaltbelopp endast skall leda lill motsvarande mindre utdelning för det aUmänna, vänder sig mot uttalandet i promemorian att det inte ärlika angeläget atl semester- och ackordsanspråk blir sä snabbt infriade. Del ärenligt förbundet av största vikt att tiderna för utbetalning avsemesterpengarna hålles och atl rätt belopp inbetalas till semesterkassan föratt inte medlemmarna skall riskera alt stå utan pengar till semestern. Detborde inte vara särskilt svårt att relativt snabbt fastställa dessafordringar. Förbundet är därför tveksamt till om man automatiskt skallbetrakta dylika fordringar som så komplicerade att de alltid blir att hänföratill 6 § första stycket punkt 3 LGL i förslaget. Den flytande gränsdragningenmellan vUka fordringar som skall anses vara klara lorde för övrigt medföra attlöneborgenärerna nu för säkerhets skull kommer att bevaka alla sina fordringar. Förslageti departementspromemorian alt hänvisningsinstitutet i 9 § första stycket LGLskall avskaffas tillstyrks eller lämnas utan erinran av praktiskt tagetsamtliga remissinstanser. Endast två kronofogdemyndigheter går emot förslaget.Flera remissinstanser uttrycker stor liUfredsställelse med att nuvarandeordning slopas enär den, såsom har redovisats i promemorian, har gett upphov flllen rad rättsliga och praktiska problem. Prop.1975/76:19 44 ADanför, att sedan LGL trädde i kraft har AD haft alt behandla ett inte obelydhgtantal mål, i vilka talan väckts med anledning av kronofogdemyndighetshänvisningsbeslut. I målen har svarandeparten gäldenären oftast uteblivitfrån förhandling och ofta över huvud taget inte låtit sig avhöra. Detta hargivetvis allvarligt försvårat handläggningen av målet vid AD, som har attpröva målet i sak oavsett att part uteblir från förhandling, I inte så få fallhar svaranden medgett käromålet, I enlighet med disposilionsprincipen kommer idessa fall någon prövning av kärandens yrkanden över huvud taget inte tillstånd. Enligt AD:s mening måste det nuvarande prövningsförfarandet anses klartolämpligt. Det orsakar kostnader och en tidsuldräkt som inle står i någonproportion till resultatet av prövningsförfarandet vid domstolen, Sammaolägenheter gör sig gällande, om hänvisningen i stället sker till allmän domslol,AD tUlstyrker därför att det nuvarande hänvisningsförfarandet avskaffas. Motförslaget i promemorian att kronofogdemyndigheten i stället för hänvisning tiUdomstol skall meddela avslagsbeslut med rätt för arbetstagaren att i händelseav missnöje besvära sig i exekutiv ordning finner AD i och för sig inget allerinra, AD anmärker dock alt förslaget leder till att arbetstvist somaktualiseras genom kronofogdemyndighetens prövning enligt LGL avgörs av allmändomstol i sista instans. Detta är i och för sig en följdriktig ordning medhänsyn till alt även inom jävsprocessen arbetstvist prövas i sista instans avallmän domstol, AD beklagar att inte överprövningen av även dessa arbetstvistersker i AD, Erfarenheten torde visa att betydelsefulla arbetsrältsliga frågor ejsällan uppkommer i konkurssituationer. Man kan inte räkna med alt frågor av dettaslag blir underställda AD genom särskUd talan. Frågorna blir därför irealiteten undandragna den instans som har som särskild uppgift att ledarättsutvecklingen pä det arbetsrältsliga området. Vid lämpligt tiUfälle när lillräckUgerfarenhet vunnits av den nuvarande ordningen för prövning av jävslvisler ikonkurs bör enligl AD:s mening frågan om vilken instans som skall överprövaifrågavarande arbetstvister tas upp lill förnyat övervägande. OcksåTCO anser, trots vad som sägs i promemorian, alt frågan om AD borde varalämpligare slutinstans än hovrätt bör diskuteras. Den argumentation som harlett lill att jävsprocesserna enligl KL håUils utanför AD torde inte vara gUtigi detta sammanhang. TCO vänder sig mot ett uttalande i promemorian attarbetstagarna kan stämma arbetsgivaren oberoende av att lönegarantianspråk ärföremål för prövning hos överexekutor. Organisationen anser det inte lämpligteller ändamålsenligt alt samma tvist skall kunna bli föremål både för AD:s ochhovrätts bedömande. SAFifrågasätter om överexekutor är rätt forum när t. ex. tvisten ytterst grundaspå tolkningen av LAS. Hovrätten för anser att processförfarandeti domstol i vissa fall är lämpligare för bedöm- Prop.1975/76:19 45 ningav en lönefordrans existens. Hovrätten framhåller emellertid att arbetstagareär oförhindrad att stämma arbetsgivaren till domstol med yrkande att dennaskall fastställa hans anpsråk. Det kan även ifrågasättas om inlekronofogdemyndighet vid avslagsbeslut bör erinra om denna möjlighet. Sverigesadvokatsamfund erinrar om att förslag har lagts fram i betänkandet (SOU 1973:22) Utsökningsbalk om att över-exekutorsinstilutionen skall avskaffas. Skerdetta synes det samfundet naturligt att avslagsbeslut i lönegarantifrågoröverklagas lUl hovrätt liksom beslut i utsökningsmål. Kronofogdemyndigheternai och vilka båda ställer sig avvisande fill förslaget att slopa hänvisningsinstituletanser alt de skäl som anförs för förslaget inte är övertygande. anför att de flesta avslagsbeslulen grundas på alt anställningsförhållandeinle har förelegal. Besluten gäller oftast oorganiserade och personer med specieUarelationer tUl arbetsgivaren. Hänvisningsbeslut meddelas i alltmer begränsadomfattning bl. a. på gmnd av alt en förväntad tredskodom inle bedöms förautredningen framåt. I vissa fall är dock en prövning vid civil domstol eller ADerforderlig. i pekar på att muntlig bevisning somkan bli erforderlig endast kan förebringas i rättegång. Skall länsstyrelsenavgöra sådana tvister efter besvär får man länka sig ett tillägg tUl 206 § ULså att överexekutor får möjlighet att höra parter och eventuella vittnen vid domslol.En sådan ordning anser kronofogdemyndigheten i mindre lyckad varförnuvarande ordning bör bestå. Myndigheten frågar vidare varför skillnad iprocessordningen skall finnas beroende på om tvisten uppstår i en ordinärkonkurs eller i en faltigkonkurs. Hänvisningsmöjligheten är vidare en lämpligväg att komma åt de fall då arbetsgivaren och arbetstagaren är i maskopi medvarandra, 4.4Frågor kring den ersättningsgrundande lönefordringen Flertaletremissinstanser, bl a, samtliga arbetstagarorganisationer, tillstyrker ellerlämnar ulan erinran förslaget att lönegarantin skall utvidgas lUl att omfattafordran på mätningsarvode. LO anför att det tidigare rått oklarhet om sådanfordran omfattas av garantin. Det är därför värdefullt att frågan blivitklarlagd på detta sätt. LO upplyser att på Svenska byggnadsarbetareförbundetsområde förekommer också andra med mätningsarvodel jämförbara avgifter. anför att enligt avtal med utgår förutom mätningsarvodet en s, k, grundavgift som arbetsgivarenskall dra av tillsammans med mätningsarvodel, innan lön utbetalas.Mätningsarvodet och grundavgiften avser förbundets kostnader för mälningsarbeteoch/eller utskrift av ackordsräkning och fördelningslista. Avgiften utgör 1,av lönesumman. Vidare är enligt avtal med 1975/76:19 46 Svenska Väg- och vattenbyggarnas arbetsgivareförbund, del s.k. , mätningskontoren berättigade lUl arvode för arbete attfortlöpande granska ackordsöverenskommelser, ackordsräkningar och andrahandlingar som utgör underlag för löneutbetalningarna. Arvodet uppgår till 1,av lönesumman. Granskningen är enligt byggnadsarbetareförbundet erforderlignär arbetstagarens lön skall bestämmas. Förbundet anser därför ätt ävenfackföreningens fordran pä arvode för granskning och kontroll av företagensavlöningsunderlag bör omfattas av garantin, LO stödjer dessa förslag. Förslagetom utvidgning av lönegarantin lill mätningsarvode avstyrks av arbetsgivar- och företagareorganisationerna,och . SAF anför alt det i promemorian åberopadeskälet atl en arbetstagare i händelse av arbetsgivarens konkurs skulle riskeradubbel betalningsskyldighet inte är håUbart. Innebörden av de överenskommelsersom reglerar betalning av mälningsarvoden genom arbetsgivarens försorg ärundantagslöst den att betalningen såvilt angår den anställde sker genomarbetsgivarens innehåUande av beloppet. Arbetslagaren kan inte åläggasbetalningsskyldighet en gång till. En utvidgning i enlighet med förslagetskulle enbart gynna de fackliga organisationerna. Dessa har i likhet medborgenaren i allmänhet en möjlighet att bevaka sin fordran i arbetsgivarenskonkurs med förmånsrätt. Det utpräglade sociala skäl som betingar lönegarantisyslemetbeträffande anställda föreligger enligt SAF:s mening uppenbarligen inle medavseende pä de fackliga organisationerna, kan intefinna något bärande skäl för förslaget om inte lönegarantins sociala karaktär ilika hög grad borde gälla flll förmån för även försäkringspremier för tjänstegmppliv,avgångsvederlag (AMF, m, fl.) och liknande eller i praktiken alla övrigamed förmånsrätt enligl 11 § FRL, En sådan utvidgning anser samfundet oreaUslisk. anser att statliglönegaranti bör vara reserverad enbart för de fall då fordran berör enskildperson och inga andra möjligheter föreligger all i förväg skapa garantier förframtida fordran. Om företagsinteckning, såsom har föreslagits, får förmånsrättföre löneprivilegiet finns det möjligheter för exempelvis mätningskontor ochentreprenörer att i förväg, om så anses nödvändigt, erhålla behövligasäkerheter. Förslaget atllönegaranfln skall omfatta även facklig medlemsavgift tillstyrks eller lämnasulan erinran av majoriteten av remissinstanserna, bl. a,arbetstagarorganisationerna. Hovrätten för anför, att omförslaget tUl utvidgning av lönegaranfln tUl mätningsarvode och fackligmedlemsavgift genomförs, kan ifrågasättas om inle garantin borde omfatta ävenförsäkringspremier som arbetsgivare åtagit sig alt inbetala. Negativa flll förslaget är förutom de remissinstanser somavstyrker 1975/76:19 47 förslagetom utvidgning till mätningsarvode Föreningen och tvåkronofogdemyndigheter. Arbetsgivar- och företagareorganisationerna samtSveriges advokatsamfund anför samma synpunkter som de framfört beträffandemätningsarvode. anser som förut har nämnts attlönegarantin bör reserveras för enskild persons fordran. Förbundet finnerförslaget att fackliga medlemsavgifter skall omfattas av garantin felaktigt.Så länge fackföreningarna utgör organisationer med frivUligt medlemskap frånde anställdas sida, finns ingen anledning att inrymma fackföreningsavgifter iden statliga garantin. i är tveksam tUl förslaget ochanför, att utvidgningen kan lätt leda till alt fackförbunden i förlitan på attavgiften alltid utgår kan underlåta att försöka inkassera beloppen. Någon formav tidsbegränsning bör därför genomföras, t. ex, endast avgift för de tresenaste månaderna före konkursen, LO föreslår ytterligareutvidgning av garantin. LO anser atl även vissa processkostnader bör läckas avlönegarantin, LO ifrågasätter om inte problemet med rättegångskostnaderkvarstår även om hänvisningsinstitutet avskaffas, nämligen i de faU enarbetstagare med stöd av sin fackliga organisation besvärar sig över ettnegativt beslut, i vart fall om elt ärende förs till hovrätt. Skulle sålundarättegångskostnader uppkomma, bör dessa enligt LO:s mening omfattas avlönegarantin, LO anser vidare alt lönegarantin bör omfatta kostnader föranskaffande av exekutionstitel och för ansökan om utmätning på grund avexekutionstiteln. RSVoch tar upp frågan huruvida 11 § FRL kan ansesomfatta arbetstagares fordran på lön, förutom för viss uppsägningstid även fören v a r s e 11 i d av en månad enligt 29 § LAS. RSV framhåller för sin del, atlLAS utan tvivel måste gälla även i konkurs och att lagtexten lill 11 § FRL i ochför sig medger att lön för varselmånaden utgår med förmånsrätt. Vidareframhålls, att förarbetena lUl LAS inle innehåller något uttalande i den nuaktuella frågan och atl man i förarbetena till FRL är restriktiv när detgäller längden av den uppsägningstid som skall vara prioriterande.