prop · FY034 · 1975-12-31 00:00:00 — av (fr.o.m. ) Petzäll,., direktör (fr.o.m. ) Träff, ., direktör,led. av (fr.o.m. ) G., hovrättsassessor (fr.o.m. ) ,., professor (fr.o.m. ) , .,departementssekreterare (fr.o.m. ) , E. G. ,avdelningsdirektör (fr.o.m. ) Pantzerhielm, ,byråchef (fr.o.m. ) Sekreterare:Cederlund, ., civilekonom (fr.o.m. ) , BoK., byrådirektör (fr.o.m. ) 603 Kommittéer: Industridepartementet 1:24 , 1 tt., 11128 , tel. växel 763 1000 (ordföranden även20 34 28) Direktiv(anförande av statsrådet till statsrådsprotokollet ): Inomindustrin bedrivs en omfattande forsknings- och utvecklingsverksamhet (fou).Enligt undersökningar utfördes fou inomindustrin till elt värde av 1 590 milj. kr. Motsvarande belopp åren 1963 och1%9 var 730 resp. 1 130 milj. kr. Utvecklingen mellan åren 1963 och 1971innebar således i löpande priser mer än en fördubbling värdemässigt selt, medanbeloppet ökade med . Den realaökningstakten är dock lägre, vilket belyses bl. a. av att antalet årsverken iindustrins fou-verksamhet ökade mellan åren 1%9 och 1971 och uppgicktill drygt 17 000 sistnämnda år. Fou är ojämnt fördeladinom industrin. Förelag med mer än 1 000 anställda svarar för fyra femtedelarav kostnaderna, medan faller på företag med mindre än 50 anställda.Av olika branscher dominerar läkemedelsindustri, elektroindustri, bilindustri,flygindustri samt maskinindustri, med en sammanlagd andel på drygt trefjärdedelar. Kostnaderna för foubedriven inom industrin täcks till övervägande del av industrin själv. År 1971svarade egenfinansieringen för . Av återstoden finansierade staten drygt200 milj. kr. (), varav mer än 180 milj. kr. avsåg militära ändamål. Staten stöder industrinsfou i andra former än genom direkta bidrag. gick således 470 milj. kr.av statliga medel till forsknings- och utvecklingsverksamhet méd anknytningtill industrin. I detta belopp ingår förutom de nämnda 200 milj. kr. såväldirekta anslag över statsbudgeten som medel fördelade av olika statliga organ,t. ex. forskningsråd, forskningsinstitut, fonder och myndigheter. Av de direktastatsanslagen om drygt 100 milj. kr. avsåg huvuddelen (70 milj. Återstående belopp, ca 170 milj. kr., kom till användningbl. a. inom affärsverk, branschforskningsinstilut och branschorganisationer. Det aktiva samhälleligastödet till industriell fou har byggts ut och systematiserats under senare år.Tillkomsten av styrelsen för teknisk utveckling (STU) innebar att encentral myndighet upprättades för det tekniska utvecklingsstödet genom samordningav flera, tidigare fristående, organ. Anslagen till STU har ökat från 63 milj.kr. /69 till 178 milj. kr. För budgetåret1974/75 har föreslagits 211 milj. kr. STU:s verksamhei sker i form avfinansiellt stöd till teknisk forskning samt industriell kollektiv forskningoch utvecklingsarbete. Delta stöd fördelas på olika behovsområden såsomenergiteknik, materialteknik, socialteknik och miljövårdsteknik. Medlen harflera olika slags mottagare, bl. a. enskilda forskare och innovatörer,institutioner vid universitet och högskolor, företag, branschorganisationer ochforskningsinstitut. STU ombesörjer vidare vissa funktioner som befrämjar dentekniska utvecklingen, t. ex. rådgivnings- och förmedlingsverksamhet av olika slag. I syfte att kompletteraSTU:s insatser inrättades statens utvecklingsfond. Fonden skalllämna lån med villkoriig återbetalningsskyldighet till invesieringar inomindustrin för utveckling av nya produkter, processer eller sysiem. Insatsernaskall koncentreras på det vanligen kapilalkrävande skedet mellan utveckling ochexploatering. 1:24 Skr 1975:4 604 kannämnas tillverkning av prototyper, uppförande av referensanläggningar samtanpassning av produktionsutrustning. Fonden har tillförts 30 milj. kr. för sittförsta verksamhetsår. Samma belopp har föreslagils bli tillfört /75. Norrlandsfondenverkar inom de fyra nordligaste länen med etl brett register av åtgärder, bl.a. stöd till fou inom industrin. Fonden har satsat närmare 70milj. på industriell utveckling. Enligtöverenskommelse mellan de nordiska länderna barden bildats en fond,vars syfte är att främja tekniskt forsknings- och utvecklingsarbete medindustriell inriktning och av gemensamt intresse för två eller flera nordiskaländer. Fonden skall tillföras totalt 50 milj. kr., varav 10 milj. kr. för delförsta verksamhetsåret. skall svara för av bidragen till fonden. Arbetarskyddsfondenger stöd till praktiskt inriktad forskning och utveckling och har möjlighet attstödja projekt så långt i produk-utvecklingen som behövs för att garantera atten ny teknisk lösning kan komma i praktisk tillämpning. GenomSvenska utvecklings AB (SU) har slaten direkt engagerat sig i utveckling ochexploatering av tekniska idéer. Bolagel har lill uppgift alt utveckla,tillverka och marknadsföra nya produkter, processer och system, särskilt sådanasom tillgodoser angelägna samhällsbehov. SU-gruppen har tillförts statligamedel om ca 40 milj. kr. Vidsidan av de nämnda organens verksamhet stöder slaten industriell fou på ettflertal andra sätt. Särskilda bolag har bildats för verksamhet inom områden somkräver avancerad teknisk utveckling. AB Atomenergi bedriver fou inomkärnkraftområdel. Svenska rymd AB svarar för vissa funktioner inom rymdområdet.ELLEMTEL utvecklings AB utför forskning och utveckling inomtelekommunikationsområdet. Industrinsfou-verksamhet främjas också genom särskilda skatteavdrag. infördessärskild skattefrihet för bidrag från industrin till vissa institutioner, bl.a. . Dessa regler kompletterades medbeslämmelser om särskilt forskningsavdrag vid beskattningen. Avdrag får görasmed av de totala kostnaderna för fou inom industriföretag plus avökningen från föregående år. m. kan Kungl. Maj:t medge att bidrag m. m. från ett företag till ettannat betraktas som avdragsgill kostnad i skattehänseende, om verksamhelen ärav väsentlig samhällsekonomisk betydelse. Avsikten härmed är att gynna nyaformer av fou-samarbete mellan staten och näringslivet samt mellan enskildaföretag. Enviktig utgångspunkt för slatens insatser på den industriella forskningens ochutvecklingens områden har varit att vidmakthålla och stärka den svenskainduslrins internationella konkurrenskraft och därmed trygga produktionens ochsysselsättningens utveckling inom industrin. Detta gäller allt framgent ochställer fortsatta krav på innovationsfönnåga, teknisk utveckling ochspecialisering i vår industri. Till detta kommer en fortsatt strävan tillulveckling av teknik på angelägnaamhällsområden som vård, undervisning,transporter och miljövård. Somredovisats, gör statsmakterna slora insatser i många former för alttillförsäkra industrin resurser för fou-ändamål. har den lidigaregenomgången visal, att etl flertal former för finansiering av de statligafou-insatserna successivt har utvecklats. Det kan finnas anledning att nunärmare se över dessa olika finansieringsformer, med syfte att pröva 605 Kommittéer: Industridepartementet 1:24 ändamålsenligavägar för den framlida finansieringen av de slalliga insatserna. Motdenna bakgrund förordar jag att särskilda sakkunniga tillkallas för att utredahur det statliga slödet till induslielll fou-arbete skall utformas ochfinansieras. Detstatliga stödet finansieras f. n. huvudsakligen med skattemedel. Det finns nuanledning pröva andra meioder atl finansiera fou-insatserna. Som redanframgått, varierar industrins fou betydligt mellan företag av olika storlek ochi olika branscher. Detta gäller såväl de egenfinansierade som de slatliglstödda fou-insatserna. Det är bl. a. därför motiverat att överväga om olikaföretagskategoriers bidrag till finansieringen bör differentieras.Avgiftsfinansiering torde i delta avseende särskilt böra övervägas. Encentral uppgift för de sakkunniga är därför att överväga i vilken gradfinansieringen av industriell fou bör ske medelst avgifter. har dennametod använts när det är fråga om att stödja sådana aktiviteter vilkas resultatkan förväntas beröra eller komma alla betalande lill godo på ett eller annatsätt. Som exempel kan nämnas byggnadsforskningsavgiften ocharbelarskyddsavgiften. Med undantag av ett program för ökad säkerhet vidkärnkraftproduktion, till vilket alla berörda kraftproducenter bidrar, haravgiftsmetoden ännu inte använts inom industrin. Fou-insatser med direkl siktepå exploatering inom något eller några industriföretag finansieras så gott somhelt antingen av vederbörande företag själva med egna vinster och lån eller medstatliga medel. Exempel på det sistnämnda är STU:s insatser för industrielltutvecklingsarbete, statens utvecklingsfond och Norrlandsfonden. För egen delanser jag det befogat att överväga avgiftsfinansiering även av det statligastöd till fou inom industrin som lämnas via dessa organ. Redanmed hänvisning till gällande praxis kan med fog hävdas alt stora delar av STU:sverksamhei borde kunna avgiftsfinansieras på samma sätt som sker beträffandebyggnadsforskningen och arbelsmiljöforskningen. Inemot två tredjedelar avanslagen till STU går nämligen vidare lill ändamål vars resultat är offentligaoch användbara för stora förelagsgrupper, t. ex. stödet till högskolor ochbranschforskning. Från flera håll har framförts uppfattningen att resurser ävenför övrigt fou-arbete borde kunna åstadkommas genom avgifter på industrin.Detta skulle öka möjligheterna till långsiktiga satsningar och stärkasamhällets inflytande över fou-satsningarnas inriktning i enlighet med desociala målen för samhällsutvecklingen. Sedd som helhet bör industrin ha ettstarkt intresse av att den tekniska nivån inom landet är hög och altinnovationer kommer till stånd. Desakkunniga bör beakta behovel av teknisk utveckling inom de mindre ochmedelstora förelagen. Det är av vikt att dessa företag bedriver fou ochutnyttjar fou-resultat i tillräcklig omfattning. I fråga om exempelvisbranschforskning har framförts förslag att använda avgiftsfinansiering somalternativ till avtalsmässig finansiering. Desakkunniga bör vidare utreda tekniska frågor i samband med etl avgiftssystem,såsom avgiftsunderlag, vilka som skall vara avgiflspliktiga och administration.När det gäller avgiftsunderlag kan konstateras atl såväl byggnadsforsknings-som arbetarskyddsavgiften baseras på lönesumman (f. n. resp. ) ochatl uppbörden är samordnad med yrkesskadeförsäkringen i båda fallen. Även andramodeller är dock tänkbara. Framför allt torde en anknytning tillmervärdeskattesystemet kunna komma i fråga. En del invändningar av teknisknatur mot ett sådant arrangemang som tidigare funnits torde numera i alltväsentligt vara undanröjda. Av intresse är möjligheten att vid en samordning avfou- 1:24 Skr 1975:4 606 avgiftermed mervärdeskattesystemet beräkna dem som andel av såväl omsättning somförädlingsvärde (mervärde). De sakkunniga bör som huvudalternativ arbeta medförädlingsvärde, arbetskraft och omsättning som avgiftsunderlag. De sakkunnigabör dock vara oförhindrade alt överväga och utarbeta förslag även beträffandeexempelvis vinst eller produktionskapital som beräkningsunderlag föravgifterna. Desakkunniga bör lämna förslag även beträffande lämplig administrativ utformningav elt avgiftssystem innefattande bl. a. uppbörd och förvaltning av medel. Desakkunniga bör, om så bedöms lämpligt, kunna redovisa sitt arbeie i form avdelrapporter. Kommitténhar hållit fem sammanträden. Kommitténs arbeieberäknas pågå . 25.Mineralpolitiska utredningen (11974:02) Maj:ts bemyndigande för att utreda denlångsiktiga hushållningen med mineralresurser (se Post- och Inrikes tidn. Ordförande:Frithiofson, . F., landshövding (fr.o.m. ) Sakkunniga:Ekevärn, , generaldirektör (fr.o.m. ) Glimnér, J. ,hemmansägare, led. av (fr.o.m. ) Lorenlzon,B. ., ombudsman, led. av (fr.o.m. ) Neyman,., bergsingenjör (fr.o.m. ) , .,predikant, led. av (fr.o.m. ) , .,redaktör, led. av (fr.o.m. ) Ribrant, . H.,kansliråd (fr.o.m. ) , ., skoldirektör,led. av (fr.o.m. ) , M. , fru, led.av (fr.o.m. ) Experter:Almgren, E. E. , professor (fr.o.m. ) , ,byrådirektör (fr.o.m. ) , E. ., direktör(fr.o.m. ) , , överingenjör (fr.o.m. den 1oktober 1974) , N. , överingenjör (fr.o.m. ), , direktör (fr.o.m. ) Börresen, Tom B., direktör(fr.o.m. ) 607 Kommittéer: Industridepartementet 1:25 S., direktör (fr.o.m. ) , K. S. ,professor (fr.o.m. ) Hébner, Helmutb, chefsgeolog (fr.o.m.den 19 augusti 1974) Kautsky, ., fil. dr (fr.o.m. den 19 augusti1974) , , överingenjör (fr.o.m. ) ,, fil. dr (fr.o.m. ) Parasnis, Datlratray S.,professor (fr.o.m. ) , Naz , statsgeolog(fr.o.m. ) , , direktör (fr.o.m. den 23 oktober1974) , ., fil. kand. (fr.o.m. ) Vinell, LarsG., docent (fr.o.m. ) , , överingenjör(fr.o.m. ) Wredenfors, H. E. , direktör (fr.o.m. den 1oktober 1974) , , kanslisekreterare (fr.o.m. ) Sekreterare:Sundström, S. ., departementssekreterare (fr.o.m. den 1september 1974) Bitr.sekreterare: , , byrådirektör (fr.o.m. t.o.m. den 31december 1974) ,, :e statsgeolog (fr.o.m. ) , Erttst E., civilekonom(fr.o.m. ) Lokal:Industridepartementet, 7, Fack, 10310 , tel. växel763 10 00 Direktiv(anförande av statsrådet till statsrådsprotokollet ): Sverigeär förhållandevis rikt på malm och andra mineralresurser. De geologiskaförutsättningarna i olika delar av landet, särskilt i övre och iMellansverige, är gynnsamma för förekomster av både järn- och sulfidmalmer.Sverige är en betydande järnmalmsproducent och också en av' de viktigasieexportörerna av järnmalm. Vad gäller andra mineralprodukter är Sverigesställning mindre betydelsefull i elt internationelll perspektiv. Vårt land ärsjälvförsörjande med avseende på bl. a. bly- och zinkmalm. Förädling avzinkmalm till metall förekommer dock inte i . Brytningen av kopparmalmtillgodoser en betydande del av behov. Utvinningsbara tillgångar av t.ex. aluminium, tenn och krom saknas däremot. Värdet av den totala svenskamalmexporlen uppgick för till ca 1 500 milj. kr. Vadgäller metaller är förhållandena något mer komplicerade. I förekommerproduktion av metaller vilkas inte bryts här. Såväl importen somexporten av obearbetade metaller är slor i förhållande till produktionen. Deltaberor framför allt på att de olika metallerna förekommer i ett flertal olikavarianter och som beståndsdelar i-olika legeringar. Produktion av samtligadessa varianler förekommer knappast i något enskilt land. 1:25 Skr 1975:4 608 Densvenska brytningen av s. k. induslrimineral, dvs. mineraliskaämnen utom malmeroch mineralbränslen, kan f. n. inte lillgodose landels behov. Importöverskottetinom denna varusektor är av storleksordningen 200 milj. kr. Förutsättningarnaför utvinning av industrimineral i liksom deras ekonomiska betydelsevarierar starkt mellan olika . Utrikeshandelnmed mineraliska ämnen är betydande. Underden senaste tioårsperioden harutrikeshandeln med mineraliska ämnen och metaller, exkl. fossila bränslen,svarat för av såväl utrikeshandel som den totalavärldshandeln. Förden svenska mineralpoliliken kan flera mål slällas upp. Det primära målet börvara alt åsiadkomma en försörjning med mineralråvaror genom exploatering avinhemska tillgångar eller genom import som tillgodoser behov påekonomiskt mest förmånliga sätt. Frågan om återvinning är härvid av väsenlligbetydelse. Elt annat mål bÖr vara att främja utnyttjande av inhemskafyndigheter och härigenom möjliggöra export av malm och produkter av bearbetademineral. Vidare bör mineralpolitiken syfta till att låta samhället erhålla endel av mineralproduklionens värde. Det bör slulligen vara ett mål förmineralpolitiken att se lill att utvinning och förädling sker på elt rationelltsätl och under hänsynslagande till kraven på en god arbetsmiljö, god yttremiljö och regional balans. Statenförfogar över en rad medel för att förverkliga de mål som angetts. Hit hörrättslig reglering och kontroll grundad på denna, stimulansåtgärder av olikaslag samt statlig företagsverksamhet. Vadgäller rätten att utnyttja mineraltillgångar finns tre olika system i modernminerallagstiftning, nämligen jordäganderätlssystemet, koncessionssystemet ochinmutningssystemet. Enligtjordäganderättssystemet lillkommer rätten att utnyttja mineral-fyndigheterägaren av den mark där de påträffas. Koncessionssystemet innebär att rätt altsöka efter och bearbeta mineralfyndigheler upplåts efter prövning av statligmyndighet. Inmulningssystemel innebär att den som upptäcker en mineraltillgång,och anmäler delta, får rätt atl utnyttja tillgången. 1svensk rätt tillämpas alla dessa tre syslem. Enligt gruvlagen (1938:314, ändradsenasi 1973:570) gäller inmutningssystemet för vissa i lagen uppräknademineral, bl. a. koppar-, bly- och järnmalm. Detta innebär som nämnts att varoch en har en principiell rätt all undersöka och bearbeta mineralfyndigheter påegen eller annans mark. Kan inmutaren visa att det finns en brytvärd fyndighetinom det undersökta området, har han också rätt att bli anvisad arbetsområde,s. k. utmål, där han får bryta och tillgodogöra sig fyndigheten. Nuvarandegruvlag ger staten rätt att della med hälften i enskilda utmål genom s. k.kronoandel. Staten får härigenom rätt att tillsammans med den enskilde investerai och uppbära vinst av gruvbrytningen. I utmål som tillkommit enligt denlagstiftning som gällde har i stället jordägaren en motsvaranderätt, s. k. jordägarandel. Vissa områden är undantagna från den friainmutningsrätten. har ett antal s. k. statsgruvefält lagts ut isyfte alt skydda vissa staten tillhöriga fyndigheler från enskildas inmutningocb förbehålla staten rätten till nya fynd inom fälten. Enligt lagen (1963:599)om inskränkning i rätten till inmutning inom får inmutning idetla län inte utan Kungl. Maj:ts tillstånd beviljas annan än staten. Förvissa slag av mineralfyndigheter gäller alt utvinning förutsätter koncession avKungl. Maj:t eller underställd myndighet. Hithör enligl slenkolslagen (1886:46 s. 1, ändrad senast 1973:571) 609 Kommittéer: Industridepartementet 1:25 a. stenkol, alunskiffer, olja, gas och salt samt enligt uranlagen(1960:679, ändrad senast 1973:572) fyndigheter av uranhaltigl . Genomlagen (1966:314) om kontinentalsockeln (ändrad senast 1973:573) har statentillförsäkrats rätten till de mineralfyndigheter som kan påträffas påkontinentalsockeln. Förtillgångar av sand och grus samt nyttiga jord- och bergarter gäller med vissaundantag jordäganderättssystemet, dvs. rätten att tillgodogöra sig dessafyndigheter lillkommer ägaren av marken där de påträffas. Avvägningen mellan olikarättsliga system i den svenska minerallagstiftningen får ses mot bakgrund avde mål för mineralpolitiken som angetts. Strävan att stimulera deninhemska utvinningen av olika mineralprodukter har haft ett starkt inflylandepå lagstiftningens utformning, vilket bl. a. motiverat användningen avinmulningssystemel i gruvlagen. Vidare har önskemålet om att förbehålla samhällelen del av mineralproduktionens värde tillsammans med strävanden all åsiadkommaen rationell struktur inom gruvnäringen motiverat införandet av regler omkronoandel och statsgruvefält samt koncessionsplikt för vissa mineraliskaämnen. Deutredningar som arbetat inom det mineralpolitiska området, främstgruvrättsutredningen, gruvutredning och geologiutredning, harutgått från i stort sett samma avvägning mellan de mineralpolitiska målen som inuvarande lagstiftning. Fråganom den principiella grunden för lagstiftningen i de delar som regleras genomgruvlagen har diskuterats av gruvrättsutredningen i betänkandet (SOU 1969:10)Ny gruvlag. Lagstiftningens huvudsyfte bör enligt utredningen vara atl främjaprospekteringsverksamheten och befordra ett ändamålsenligt utnyttjande avnaturtillgångarna. Malmlelningsverksamheten i landet bör vidmakthållas och ommöjligt öka i omfattning jämfört med nuvarande nivå. Efiersominmutningssyslemel anses fungera som stimulans för enskilda initiativ föreslårutredningen att detta behålls i gruvlagen. Utredningens förslag har genomgåendebemötts positivt vid remissbehandlingen. Ett förslag till ny gruvlag som istort sett bygger på gruvrättsutredningens förslag, har förelagtsriksdagen i prop. Förslaget innebär att inmutningssystemet behålls.För att främja en aktiv prospektering och uppföljning av gjorda fynd samt säkraett starkare statligt inflytande över gruvnäringen föreslås vidare vissa kompletteringarav de nuveu'ande reglerna om inmutning och utmål. Kronoandelsinstitutetföreslås finnas kvar i huvdsakligen oförändrai skick. Förslageni utredningens betänkande (SOU 1970:45) Gruvrättslig speciallagstiftninginnebär i huvudsak en. modernisering och samordning av stenkolslagen ochuranlagen. Enligl utredningen kan från samhällsekonomiska eller andrasynpunkter anföras skäl för atl vidga kretsen av koncessionspliktiga mineral.Efiersom utredningen inte ansett det falla inom uppdraget att överväga en sådanutvidgning har utredningsarbetet främst inriktats på de som redanomfattas av koncessionslagstiftning. Förslagtill ny gruvrättslig speciallagstiftning håller f. n. på alt utarbetas inomindustridepartementet. Maj:t ligger ansvaret för genomförandel av den statliga mineralpolitikenpå statens industriverk och , som bådaiiu-ättades , samt geologiska undersökning (SGU). 1:25 Skr 1975:4 610 Industriverkethar till uppgift bl. a. att bedriva utrednings- och planeringsverksamhet samtatt ta initiativ till eller vidta näringspolitiska åtgärder på mineralområdet.Vidare svarar industriverket för tillsyn och kontroll över gruvnäringen ochtillämpning av minerallagstiftningen. Verket är dessutom chefsmyndighet förbergsstaten, som är det lokala statliga organet för ärenden rörandebergshantering och därmed sammanhängande frågor. I bergsstatens uppgifter ingåratt utöva teknisk inspektion av gruvor, anvisa områden för gruvarbetem. Nämndenför slalens gruvegendom har lill uppgift att förvalta den statligagruvegendomen och besluta i frågor om upplåtelse av sådan egendom. Nämndensvarar för att egendomen tas till vara på bästa sätt och, där så befinneslämpligt, utökas. Häri ingår bl. a. bedömningar av lämpligaste sättet atlutnyttja tillgångar i form av t. ex. kronoandelar. Nämnden kan härvid väljamellan t. ex. utarrendering, dellagande i annat företags brytning ochentreprenadförfarande. som industriverket avses dessutom fåmöjlighet att lägga ul prospekteringsuppdrag. SGUsvarar för genomförandel av den statliga prospekteringen, vilken utgör störredelen av den prospektering som bedrivs i . Enligt beslut avstatsmakterna (prop. 1973:41 s. 160, NU 1973:54, rskr 1973:225) skall SGU:sprospektering successivt överföras på uppdragsbasis. Utöver prospekleringen harSGU till uppgift bl. a. all producera berggrundskartor och geofysiska kartor,vilka används vid prospektering, samt alt göra utredningar och bedrivaforsknings- och utvecklingsarbete på del geovetenskapliga området. Destatliga företagens verksamhet på mineralområdet har ökat starkt under senareår. Genom de statliga gruvföretagen svarar staten fören betydande del av gruvbrytningen i . Genomförslagen till ny gruvrättslig lagstiftning och de nya statliga myndigheter medverksamhet på mineralområdel som inrättats under del senasle året har grundenlagts för en mer aktiv mineralpolitik. Möjligheternaatt bedriva en aktiv poHtik med användande av de instrument som skapats härförär dock beroende av tillgången på grundläggande information om utvecklingeninom mineralområdet. Långsiktiga bedömningar av mineralresursernas utnyttjandei och i världen är en viktig del av denna information. Sådanabedömningar ger underlag för att bl. a. värdera riskerna för framlida knapphetbeträffande olika liksom de ekonomiska förutsättningarna för mineralexploatering. Somredan framgått, är beträffande många metaller och hänvisat tillimporl för täckning av inhemska behov. En allmän brist på något eller några avdessa kan för del innebära slora påfrestningar. Samtidigtspelar den inhemska mineralutvinningen en viktig roll som råvarubas för deinhemska järn- och metallverken och den industri som arbetar medvidareförädling av deras produkter. Det är nödvändigt att den inhemskautvinningen av metaller och bedöms mot bakgrund av dessa industriersbehov på lång sikt. Hur slor mineralutvinningen i bör vara med hänsyntill den framtida försörjningen är emellertid svårt att avgöra.