prop · FY03104 · 1975-12-31 00:00:00 — ,statskontoret, , företagsskatteberedningen (majoriteten),mervärdeskatleutredningen, utredningen om säkerhetsåtgärder m. m. iskatteprocessen och Föreningen förordar sålunda enhuvudregel enligt vilken kalenderåret skall utgöra räkenskapsår.Företagsskatteberedningen framhåller att antalet fåmansföretag som förredovisningen tillämpar brutet räkenskapsår har ökat kraftigt.En av beredningen genomförd undersökning visar atl mer än hälften avfämansbolagen har annat räkenskapsår än kalenderår. Detla är enligt beredningenofta elt led i åtgärder för atl vinna icke avsedda lättnader vid beskattningen.Särskilt när det gäller verksamhet i fåmansbolag försvåras taxeringskontrolleni hög grad av den bristande överensstämmelsen mellan företagels och delägarensbeskattningsår. Vidare uppkommer enligt beredningen i många fall svårigheterför skatleadministralionen, bl. a, då det gäller samordningen av inkomsttaxeringoch redovisning av mervärdeskatt. Beredningen delar inte utredningensuppfattning alt regler om begränsning i rätten alt använda brutet räkenskapsårbör ges i skatterätten. Den taxeringsmässiga inkomstberäkningen skall grundas- på bokföringen för ett visst räkenskapsår. Det är därför enligt beredningenofrånkomligt alt bestämmelserna om räkenskapsår måsle samordnas på sådant sättatt konformitet erhålls mellan skatterätten, bokförings- ochassociationslagstiftningen. Regeln om räkenskapsår är av sådan fundamentalbetydelse för all bokföring att den har sin naluriiga plats i en bokföringslag.Gentemot de olika skäl, bl, a. branschmässiga förhållanden, som bmkar anförastill förmån för bokslut än utgången av kalenderår erinrarberedningen om all det alldeles övervägande antalet företag som är noterade påfondbörsen eller upptagna på den s, k, fondhandlarlislan tillämparkalenderårsredovisning. Enligt beredningen bör endast om särskilda skälföreligger annan tid för räkenskapsåret än kalenderår kunna komma i fråga ochdå efter särskild framställning till myndighet. Beredningen finner detlämpligt att dessa ärenden prövas av länsstyrelserna, De tidigare nämndaremissinstanserna anför likartade skäl för sin inställning och menar också de,all någon form av prövning bör föreligga om ett företag skall få tillämpa bmteträkenskapsår. Tvåav ledamöterna i företagsskatteberedningen delar inte majoritetens uppfattningi frågan om räkenskapsårels förläggning ulan anser alt föreskriften omräkenskapsåret bör begränsas till alt året skall omfatta hela månader. Om annat räkenskapsår änkalenderår kommer till användning, bör enligt mervärdeskatteutredningen i lagenföreskrivas att brutet räkenskapsår alltid skall börja med ojämn och sluta medjämn kalendermånad. Statskontoret har samma uppfattning. Riksskatteverketmenar dock att brutet räkenskapsår alltid skall avslutas per utgången av visstertial medan Föreningen anser att avslutningalltid exempelvis skall ske per utgången av helt kvartal. ochstatskontoret anser dessuiom att, i likhet med vad som gäller enligt jordbruksbokföringslagen,bratet räkenskapsår inle bör få användas av andra bokföringsskyldiga än sådanasom avslutar sina räkenskaper med vinst- och förlustkonto. Statskontoretpåpekar slutligen i detta sammanhang att frågan om skatteadministrationen iförsta instans utreds. Därvid övervägs utökade möjligheter för företag att fåanstånd med att lämna deklaration. Statskontoret menar att detla utan tvivelminskar de nackdelar för förelag och revisorer som annars kan uppkomma om möjligheternaalt tillämpa bratet räkenskapsår inskränks. Förslaget upptar ingenbestämmelse som begränsar rätten alt lägga om räkenskapsår. a.länsstyrelserna i , samt anser atträtten alt lägga om räkenskapsår bör begränsas med hänsyn tUl att möjligheternaofta niissbrukas i syfte att erhålla skatlekredit eller skatteförmån.Företagsskatteberedningen påpekar att beskattningen av rörelseinkomst kanskjutas upp ett helt kalenderår genom förlängning av räkenskapsåret.Förfarandet kan upprepas och medför, förutom kontrollsvårigheter,en ej avsedd skatlekredit. Enligt beredningen torde emellertid möjligheternaalt förlänga räkenskapsåret ha relativt begränsat värde från företagsekonomisksynpunkt. Anpassningen till viss bokslutstidpunkt bör kunna ske, menar beredningen,genom en förkortning av räkenskapsåret. Denna fråga får dock enligt beredningenminskad aktualitet om den av beredningen föreslagna huvudregeln om kalenderårsredovisninggenomförs. Den som ärbokföringsskyldig för flera rörelser skall enligt förslaget använda sammaräkenskapsår för dem, om ej synnerUga skäl föreligger att använda olikaräkenskapsår. Bankinspektionen finner bestämmelsen angelägen, eftersom missbruk,som förekommer i beskattnings- och kreditsammanhang, därigenom kan stävjas.Inspektionen vill emellertid förorda att möjligheten till avsteg slopas. I ochför sig skulle inspektionen kunna godta sådana avsteg under förutsättning attsärskild myndighet först prövade frågan och beviljade dispens. mening vore det önskvärt bl. a. frånskallekontroUsynpunkt om den av utredningen föreslagna regeln kunde införasäven då det är fråga om 1975: 104 86 flera rörelser med samma dominerande ägarinlresse mensärskilt rättssubjekt används. redovisningskonsulters förbund uttalarsig också i denna riktning. Utredningenangående företagsinteckning har endast på en punkt funnit anledningifrågasätta om förslaget till bokföringslag är ändamålsenligt frånföretagsinteckningssynpunkt. Enligt huvudregeln i 3 § första stycket lagen omföretagsinteckning angående individualisering av den intecknade verksamhetenmeddelas företagsinteckning i all den näringsverksamhet eller i den verksamhetav viss art som näringsidkaren vid varje lid utövar inom etl län eller inom eneller flera kommuner i länet. Om näringsidkaren är ett aktiebolag fårinteckning meddelas även i bolagels verksamhet inom riket eller inom flera län.Hinder möter inle att avgränsa inteckning på det sättet atl den fastställs iall den näringsverksamhet som utövas inom länet med undanlag av verksamhet avviss art. På motsvarande sätt kan som geografisk ram för inteckning bestämmaslänet med undanlag för viss eller vissa kommuner. Det är också tillåtet atlkombinera sådana undanlag. Aktiebolag lorde även kunna ta ut inteckning i enverksamhet av viss art som bolaget utövar inom riket resp, inom flera län.Utredningen angående förelagsinteckning framhåller att del givetvis vorevärdefullt från kontroUsynpunkt om en näringsidkare, som låter särskUt intecknaen eller flera rörelser eller geografiskt avgränsad rörelsedel, hade skyldighetatt ha särskild bokföring för varje intecknad rörelse eller rörelsedel. Enligtgällande rätt föreligger inte sådan skyldighet och förslaget till nybokföringslag upptar inle heller några beslämmelser därom, Ulredningen om bokföringslagstiflningen inskränker sig till att uttala att det bör vara tillåtetatt använda skild bokföring för olika rörelser med samma innehavare och att ensådan delad bokföring ofta kan vara att rekommendera för att ge ökad överblicköver de olika rörelsernas ställning och resultat, Ulredningen angåendeföretagsinleckning hemställer att möjlighelerna att införa obligatorisksärredovisning i nämnda fall övervägs under den fortsatta behandlingen avförslaget till ny bokföringslag. 4.2.4 Samordning med annan lagstiftning Enligt förslaget skall bestämmelserna i bokföringslageninte äga till-lämpning om särskilda bestämmelser angåendebokföringsskyldighetens fullgörande gäller enligt annan lag eller författning.Några remissinstanser påpekar att denna bestämmelse innehåller en något oklarformulering. menar att av lagtexten framgår inte utredningensavsikt att jämförelse inte skall behöva ske mellan bokföringslagen och annanlag i fråga om olika inslag i en fullständig reglering av elt visst område, omden andra lagen innehåller en sådan fullständig reglering. För att skapaklarhet i fråga om vad som skall gälla borde enhgt kollegiets mening det direkii lagtexten anges vilka delar som inte gäller för associationsformer för vilken särskild lagstiftningfinns. och i anför liknandesynpunkter. anser att man genom bestämmelsensutformning får en tillfredsstäUande ordning, som ger erforderligt utrymme försärbestämmelser som kan behövas för skilda företagsformer och med hänsyn tUlbranschspecifika förhållanden. Inspektionen ulgår från alt också sådana avinspektionen med slöd av lag eller författning utfärdade anvisningar härvidinbegrips. och gör sammakonstaterande. framhåller atl vad som skall gälla för bankernas årsbokslut börregleras i banklagen och i de särskilda tUlämpningsföreskrifter, sombankinspektionen vid var tid kan finna skäl att meddela. För all undanröjavarje tvekan om reglernas innebörd bör enligt föreningen hänvisningen tUlbokföringslagen i 91 § banklagen utgå. påpekar att verkethar utfärdat detaljerade bokfö-ringsföreskrifler för allmän försäkringskassa.Verket framhåller att försäkringskassorna inte är skattskyldiga och inle harborgenärer, vars intressen kan skadas genom ett undantag frånbokföringsskyldighet. Flera av bestämmelserna i den föreslagna bokföringslagenkan inte tillämpas på försäkringskassorna. Med hänsyn lill detta anser verketatt försäkringskassorna bör undantas från den föreslagna lagstiftningen. Några remissinstanser uppehåller sig vid den avulredningen väckta frågan om samordning mellan bokföringslagen samtaktiebolagslagen och lagar för andra särskilda rättssubjekt. Bankinspektionenanser atl en sådan samordning ulan tvekan skulle vara till fördel frånlagteknisk synpunkt och lill gagn för det praktiska redovisningsarbetet ochredovisningspraxis. Inspektionen förordar därför att reglerna i de särskildalagarna, såsom lagen om bankrörelser, laglekniskt baseras på en hänvisningtill bokföringslagen i fråga om alla grundläggande bestämmelser, Sammauppfattning kommer till synes i yttranden som avgetts av statskontoret,företagsskatteberedningen, . Svenskarevisorsamfundet och redovisningskonsulters förbund. I ett par av denämnda yttrandena påpekas det angelägna i alt bokföringslagen återfår enledande slällning i fråga om redovisningsfrågors reglering, Skåneshandelskammare, , , Föreningen auktoriseraderevisorer och har emellertid en annanuppfattning i denna fråga, anför sålunda, attbeslämmelsema om årsredovisning i aktiebolagslagen från lagleknisk synpunkthänger samman inbördes och med andra bestämmelser i lagen. Det skulle därförvara mycket olyckligt alt ur lagen utbryta en väsentiig del av nämndabestämmelser, I praktiken skulle enligt handelskammarförbundet arbetetförsvåras för den som skall tillämpa lagen. Vidare torde av utvecklingenbetingade framlida ändringar om eltaktiebolags årsredovisning bli onödigt komplicerade om en sådan uppdelninggenomförs. framhåller också den internationella aspektenpå problematiken. Nästan alla aktiebolagslagar i med undanlag av denfinska innehåller fullständiga regler om årsredovisning. Det är också dessabestämmelser som tilldrar sig det största intresset i utlandet. En uppdelningav reglema kan enligt handelskammarförbundet försvåra det internationellaumgänget på delta område och göra det utomordentligt besvärligt för utlänningaratt orientera sig i det svenska regelkomplexet. Med hänsyn till det sagdaanser handelskammarförbundet det för näringslivet vara ytterst väsentligt altaktiebolagslagen innehåller fullständiga beslämmelser om årsredovisning. Detär å andra sidan naturligtvis angeläget att bestämmelserna i bokföringslageninte direkt strider mot aktiebolagslagens beslämmelser. KF är tveksam till denomnämnda samordningen just därför att årsredovisningen i aktiebolag tar siktepå den offentiiga redovisningen, medan handelskammare och Förenmgenauktoriserade revisorer i allt delar vad handelskammarförbundet har anfört.SHIO framhåller att de krav på årsbokslut m. m., som kan komma i en nyaktiebolagslag, inte bör få påverka utformningen av bokföringslagen. De krav påöppen informaiion som ställs eller kan komma alt ställas på ett aktiebolag ärenligt SHIO inle aktuella på t. ex. mindre enmansförelag. Ulredningensförslag till beslämmelser om hur den löpande bokföringen skall vara anordnadmöter under remissbehandlingen i huvudsak ingen erinran. och framhåller dock alt lagtexten genom sin detaljrikedomi vissa avseenden kommit att bli oklar samlidigl som en del regler blivitonödigt stränga, i första hand då för de mindre förelagen. LRF anför Uknandesynpunkter. Enligtden föreslagna inledande bestämmelsen skall bokföringen omfatta allaaffärshändelser i rörelsen. Flera remissinstanser, bl. a, RÄ, länsåklagaren iGöteborgs och län, i , , och anser alt endefinition av begreppet affärshändelse bör inarbetas i lagförslaget, Skåneshandelskammare påpekar att uttrycket affärshändelse ingalunda är en specifikredovisningslerm. Med uttrycket kan exempelvis också åsyftas slutande avavtal. Handelskammaren förordar därför alt i lagtexten skrivs in attbokföringen omfatiar "alla sådana affärshändelser i denbokföringsskyldiges verksamhet som medfört en omedelbar förändring avförmögenhetens sloriek eller sammansättning," Kammarrätten i ,SHIO och framför liknande synpunkler. Svenskarevisorsamfundet finner det också vara en brist alt begreppet Något förtydligande påkaUas emellertid inle, men samfundetanser alt det bör vara en viktig uppgift för den föreslagna bokföringsnämnden,att göra ett uttalande kring begreppet affärshändelse och när en sådan skallanses ha inträffat. anser att det knappast är möjligt attformulera en kort och ensidig definition av begreppet affärshändelse. KF menar att genom denvalda formuleringen har begreppet affärshändelse blivit helt sammanfaUande medbegreppet bokföringstransaktion, vilket är direkt vilseledande. KF anseremellertid alt det är omöjligt att ge en klarläggande definition på ettvanligt svenskt ord som affärshändelse ulan alt man därigenom på eltorealistiskt sätt begränsar detta ords betydelse. Slutsatsen härav blir enligtKF att utgångspunkten för regelsystemet i avsnittet om den löpande bokföringenbör omvärderas. Det går nämligen inte att knyta samman begreppen affärshändelseoch bokföringstransaktioner såsom lagförslaget har gjort. KF föreslår som eltalternativ alt den direkta anknytningen till begreppet affärshändelse slopasoch att man i stället utgår från vad som är det grundläggande för allbokföring, nämligen betalningar. Med denna utgångspunkt skulle bestämmelsenenligt KF kunna ha följande lydelse. "I bokföringen registreras löpandesom affärshändelser dels inbetalningar och utbetalningar(betalningstransaklioner) dels sådana transaktioner, som avser uppkomst ellerförändring av fordran eller skuld, häri även inräknat mellanhavande medanslällda och ägare (memorialtransaktioner). I samband med bokslut registrerasytterligare såsom memorialtransaktioner tillgångar och skulder, som harbetydelse för att på ett rätt sätt fastställa till räkenskapsåret hörandeintäkter och kostnader (periodiseringar)." Ingen erinran riktas underremissbehandlingen mot den föreslagna bestämmelsen att som affärshändelseockså skall räknas den bokföringsskyldiges tillskott och uttag av pengar,varor eller annal. redovisningskonsulters förbund påpekar emellertidalt i fråga om uttag av varor borde det ur praktisk synpunkt medges rält altanvända hjälpbok som huvudbokförs senast vid tvåmånadersperiodens utgång.Taxeringsnämndsordförandenas riksförbund menar alt den föreslagna texten ärnågot kortfattad för att alla förekommande fall skall täckas in. Det börsålunda särskilt framgå av bokföringen om den bokföringsskyldige verkställttillskott eller uttag av anläggningstUlgångar, t. ex. av personbil. Förbundetmenar vidare att lagrummet också bör kompletteras på sådanl sätt, att ävenersättningar för hyra av varor o. d. framgår av bokföringen. i Göteborgsoch län anser alt i paragrafen bör tilläggas att bokföringsskyldig som ärjuridisk person i särskilda poster skall bokföra transaktioner med personer,som har ett betydande ägarinlresse i företagel. i Östergötlandslän och Föreningen framför liknande synpunkter. Utredningens förslag att verifikationer skall vara detgrundläggande dokumentet i all redovisning lämnas under remissbehandlingen utanerinran och tillstyrks uttryckligen av LO, och . Föreningenauktoriserade revisorer och anser att denuppräkning som görs i förslaget av de olika slags handlingar, kvitto,bankbesked etc, som kan utgöra verifikationer är överflödig. Föreningenföreslår alt i en inledande bestämmelse anges alt "bokföringen grundas förvarje affärshändelse på verifikation som härrör från eller särskilt upprättasmed uppgifter om affärshändelsen". , med vilken och instämmer, anser att begreppet verifikation bör ges en vidaretolkning än vad som föreskrivs i den föreslagna bestämmelsen för attdefinitionen ej skall omöjliggöra utformning av mera rationella system. Sålundabör enligt bankföreningen i de fall en grundverifikation, t. ex. följesedel, påelt betryggande sätt översätts till ett annat dokument, t. ex. faktura, detsenare dokumentet kunna anses utgöra verifikation i lagens mening. En sådanutformning av begreppet verifikation förutsätter givetvis, menar föreningen,att alla termer som är avgörande för en affärshändelses ekonomiska innehållöversätts till det senare dokumentet. framhåller att del är önskvärt all förslaget möjliggör ensådan tolkning av begreppet verifikation att det även omfatiar handling somuppkommit internt men på sådant sätt att en för den bokföringsskyldige urbevissynpunkt godtagbar dokumentation åstadkoms. Föreningen anför som exempelpå sådan transaktionsregistrering, där verifikation i konventionell mening ejframställs, utbetalningar via s, k, uttagsautomater, I dessa initierar kundenregistrering och dokumentation genom användande av ett kontokort jämtepersonlig kod. Någraremissinstanser vänder sig mot förslaget att om någon handling i egentiigmening inte härrör från affärshändelsen så skall en särskild handling upprättasmed uppgifler om affärshändelsen. Kammarrätten i anför som ettexempel på innebörden av den föreslagna bestämmelsen att, om en jordbrukaretillfälligtvis säljer ell tjog ägg till en sommargäst, så skall han inte baraupprätta en verifikation över affärshändelsen utan också bokföra poslen i singrundbokföring. Enligt kammarrätten kommer den enskilde bokföringsskyldige altha mycket svårt att förstå att det inte i detta och liknande fall räcker medalt anteckna saken i grundbokföringnen. Kammarrätten ifrågasätter därför om maninle bör införa en undanlagsregel av innebörd i huvudsak, att för mindre ochtUlfäUiga poster, som omgående grundbokförs, så behöver denna grundbokföring integrundas på verifikation om sådan inle erhål- lits från utomstående. Även RÄ och riksskatteverketframhåller att det är meningslöst alt kräva självlUlverkade verifikationer isådana fall då ägaren under dagens lopp för in affärshändelserna ien kassadagbok och verifikationer inte länmas eller framkommer i form avkviltokopior. påpekar att detla naluriigtvis endast gäller demycket små företagen, där ägaren själv sköter både kassabestyr ochgrundbokföring. Föreskriften att mollagen handling om affärshändelse skallanvändas som verifikation bör enligt Svenska revisorsamfundet ändras. Samfundethar i princip intet alt erinra mot ulredningens uppfattning att som verifikationbör användas den handling som mest tillförlitligt dokumenterar affärshändelsenmen anser att utredningsförslaget är väl långtgående på denna punkt. Enligtsamfundet kan den mottagna handlingen vara av sådan art (kontrakt, avtal,skuldebrev m. att man inle vill låta den ingå bland verifikationema utan istället förvara den på annat sätt. Enligt samfundet måste det i sådana fallanses tillfyllest om en intern verifikation upprättas och förses med uppgiftbl. a, om var originalhandlingen förvaras, uttalar sig också i samma riktning. påpekar att omvaror sålts till delägare i fåmansbolag, så kan inkomsten därav inte ansesutgöra ett sådanl uttag av den bokföringsskyldige som enligl förslaget äraffärshändelse. Till skydd för borgenärsintresset måsle enUgt förbundet en sådanförsäljning bokföras separat med särskild verifikation. i framhåller alt den avutredningen valda bestämningen, att verifikation skall vara en handling ivanlig läsbar form, kan innebära att man i stor omfattning kommer att användakodsystem. anser det inte vara tillfredsställande att man för atttolka en verifikation måste anlita omfattande kodnycklar. Det vore därförönskvärt att verifikationerna så långt möjligt är uttryckta i klartext.Länsstyrelserna i samt anser attförslaget bör kompletteras med bestämmelse om att text på verifikation skallske med varaktig skrift. har samma uppfattning. Föreningen auktoriserade revisorer påpekar att i förslagetanges att verifikation "förses" med ett antal uppgifter, Efiersomdessa uppgifter oftast finns på verifikationen redan då den kommer förelagettill hända, borde enligt föreningen hellre stå att verifikation "skallvara försedd med" (eller ange eller visa) de olika uppgifterna. Härigenomundviks också den tolkningen alt det är den bokföringsskyldige som skall förseverifikationerna med de föreskrivna uppgifterna, KommerskoUegium och Svenska handelskammarförbundetframför samma åsikt. Utredningen om säkerhetsåtgärder m. m. i skatteprocessenanser att på verifikation också bör lämnas hänvisning till eventuellbakomliggande Hänvisning bör exempelvis göras till offert, avtal och faktura.Enligt utredningen skulle härigenom möjligheten att vid kontroll följa upp entransaktion bakåt avsevärt underlättas. i länframhåller alt organisationsnummer för juridisk person bör anges på verifikationenliksom personnummer för fysiska personer, I övrigt bör enligt länsstyrelsenverifikation innehålla uppgifler om kontrahenternas namn och adresser ellerandra för personernas identifiering godtagbara angivelser. iGöteborgs och län påpekar att om krav på identifieringsuppgifteruppställs minskar också risken för att falska verifikationer används. Enligt förslaget skallverifikationerna förses med verifikationsnummer eller andraidentifieringslecken. i och Föreningen framhåller alt det från kontroll-synpunkt är viktigt attverifikationsordningen inte kan brytas i efterhand. Verifikationerna bördärför alllid vara numrerade. Även i framhåller attverifikationerna måtte ordnas kronologiskt. LRF anser att då kontoplananvänds i rörelsen, verifikation bör vara försedd med uppgift om på vilkakonton bokföring av verifikationen skett. Enligt förslaget fårgemensam verifikation vid kontant försäljning användas om försäljningen skerunder sådana förhållanden att kvitto om varje försäljning inte kan utfärdasulan svårighet. Föreningen auktoriserade revisorer påpekar alt"kvitto" i detta sammanhang givetvis måste hänföra sig tUl denhandling, som kunden erhåller som bevis för betalning. Det ligger enligtföreningen i sakens natur, att det är omöjligt för säljaren att erhålla kvitto.Endast om den föreslagna texten skulle tala om "kopia av kvitto" blirden förståelig. Föreningen påpekar dock atl sådan kopia vanligen inle erhålls ikassaregislerapparater, som är det vanligaste kvitlensmedlet viddiskförsäljning. gör samma påpekande. Dengemensamma verifikationen skall enligt förslaget utgöras av kontrollremsa frånkassaapparat eller av kassarapport eller annan handling som anger summan avsamtliga inbetalningar. LRF framhåller att det är lämpligt att tömningskvittogodtas som verifikation. SHIO tolkar bestämmelserna om den gemensammaverifikationen så att om kassarapport eller annan handling upprättas, såbehöver inte konlrollremsa från kassaapparat arkiveras som verifikation. Detlafinner organisationen betydelsefullt med hänsyn till arkiveringsproblemen.Länsstyrelsen i anser emellertid att enbart kassarapportminskar möjligheterna alt följa en enstaka, speciell försäljning.Länsstyrelsen föreslår därför en beslämmelse som innebär att bokföringsskyldigsom bedriver detaljhandel eller liknande verksamhet alltid skall använda kassaapparatförsedd med kontrollremsa eller liknande anordning. relsens förslag grundar sig på erfarenheter från elt stortantal skalte-och taxeringsrevisioner.