prop · FZ0396 · 1975-12-31 00:00:00 — Semesterersättningen bör enligt SAF avvägas med hänsyn tillklimatiska och andra förhållanden i slationeringslandet. SAF anser nuvarandepraxis tUlfyllest. Ambassadeni och LO anser årliga hemresor värdefulla bl. a. genom att de ökarmöjligheterna att genomgå kurser i . RRV framför liknande synpunkter. Ambassaden i Jeddah menaratt kurirerna borde utnyttjas i större utsträckning så altutlandsmyndigheterna snabbare får tillgång till böcker och tidningar.Ambassaden i tillstyrker förslaget om daglig nyhetsförmedling tiUutlandsmyndigheterna. LO anser förslagen inomdet familjesociala området, främst vad gäller barnens skolgång, kontakt medföräldrar samt medföljande-make-problemaliken, alltför begränsade och föreslåratl frågan blir föremål för vidare utredning. framhålls all vissaproblem på området inte kan ges en helt godtagbar lösning. LO anser att detlångsiktiga re-kryteringsresultalet blir avhängigt av hur väl departementetlyckas förbättra de utiandsslalionerade tjänstemännens familjesocialasituation. Uppfattningen delas av /SR och SAK. SIDA,LO, TCO-S, /SR och SAK tar upp skilda frågor rörande medföljande make/maka. SAK framhåller att mångamedföljande makar torde ha utbildning och erfarenhet som borde kunna utnyttjasinom ramen för en ullands-myndighets verksamhet, exempelvis inominformationsområdet. Somliga har tidigare haft anställning inomutrikesförvaltningen eller i jämförbar tjänst. SAK anser i sammanhanget attmöjligheterna till deltidsanställning vid utlandsmyndighet bör beaktas. Andratorde ha kvalifikationer för anställning i SIDA:s tjänst eUer vid svenskaskolor utomlands. Det är önskvärt alt i samband med entjänstemans placering vid utiandsmyndighet hör efter om medföljande make harintresse av anställning på tjänstgöringsorten och medverkar till alt ev.möjligheter till anställning tas till vara. Departementet skulle genom attskaffa sig överblick över arbetstillfällen inom berörda områden kunna gearbetssökande make anvisning om de möjligheter som finns. Utöverde av UDP uppmärksammade åtgärderna föreslår TCO-S att tarkontakt med andra länder för att utröna vilka möjligheter som finns till enintemationell överenskommelse i syfte att underlätta för medföljande make/makaalt vinna anställning i slationeringslandet. Prop.1975/76: 96 78 Åtskilligaremissinstanser har behandlat frågan om tjänstledighet tUl make/maka iutrikesförvaltningen. LOexempelvis anser den nu gällande lidsgränsen omotiverad ochframhåller att tjänstiedigheten bör anpassas lill utlandsplaceringens längd. SACOfSR fästeruppmärksamheten vid atl problem för medföljande make alt erhålla arbete oflauppstår även vid återkomst till . Departementet bör känna ett ansvaroch aktivt medverka lill att lösa även denna fråga. Fleraremissinstanser tar upp frågan om pension för medföljande make. Ambassaden i anseralt frågan om rätt för maka att tillgodoräkna sig ATP-poäng är viktig och börvidare utredas. En utredning bör la hänsyn tiU såväl svårigheten föryrkesutbildade makar att tjäna in pensionsförmåner i eljest normal utsträckningsom värdet av de kostnadsfria, ofta ytterst omfattande, tjänster lill förmånför statens intressen som makorna utför. Även ombudet hos Europarådetframhåller alt medföljande makor borde komma i åtnjutande av eget underlag förATP. SAK anger två förslag lilllösning av pensionsfrågan. Det första iimebär att medföljande make underullandsplacering får ATP-grundande pensionspoäng, baserade på en fiktivinkomst. Enligt del andra förslaget skulle la på sigkoslnaderna för en gmpp-pensions-försäkring för medföljande make underutlandsplacering. Pensionen skulle bli beroende av det antal år som medföljandemake varit bosatt i utlandet. /SRpekar på att famUjesociala problem kan aktualiseras även vid förflyttning tillSverige. Departementet bör härvidlag känna elt visst ansvar och aktivt medverkalill atl missförhållanden elimineras. Ambassaderna i Mexicooch samt /SR välkomnar förslaget beträffande barnresor. Vadgäller skolfrågan anser /SR alt större frihet vid skolval är önskvärd.Vidare menar organisationen alt departementets servicefunktion vad avserrådgivning i skolfrågor bör utsträckas till alt gälla problem även i sambandmed hemförflyltning. Flera remissinstanseransluter sig till UDP:s resonemang när det gäller ersättning för sjuk- ochtandvård, försäkringsfrågor m. m. Deremissinstanser som yttrat sig i frågan stöder förslagen rörande lokalanställda. Ambassadeni understryker vikten av att de lokalanställdasbefordringsmöjligheter förbättras. Ambassaden menar att en Prop.1975/76: 96 79 slörreflexibiUtet vid valet mellan lokalanställd och utsänd personal är erforderlig. Konsulateti anser att de lokalanställdas villkor bör avvägas med hänsyn tillförhållandena i anstäUningslandet och att lokalanställning av svenskar bör skeendast undantagsvis. Ambassadeni instämmer i förslagen om förbättring av semesterförmåner förlokalanstäUda. Vidare välkomnas de föreslagna förbättrade möjlighetema förlokalanstäUda att besöka . Exportrådetförutsätter att likartade villkor i största möjliga utsträckning skall kunnaåstadkommas för all lokalanställd personal vid utlandsmyndigheterna. RRVifrågasätter benämningen budget- och organisationssekretariat. Uppgifterna försekretariatet synes enligt RRV i stort överensstämma med departementspraxis iövrigt varför verket föreslår att ell planerings-och budgelsekretariat inrättasinom departementet. SPN menar att den övergripande personaladministrativaplaneringen bör ingå i detta sekretariats arbetsuppgLfter. SPNanser att det bör övervägas om inte ansvaret för frågor rörande arbetsplatsensfysiska och psykiska miljö bör åvila den personaladministrativa enheten. Exportrådetförordar att personal på chefsnivå som har erfarenhet från annan verksamhetknyts tUl administration. NämndentUlstyrker förslagen om ökad kapacitet inom departementetspersonaladminislraliva sektor. Nämnden framhåller vidare alt de ökadearbetsuppgifterna för dess ledamöter förutsätter en utbyggd ad-ministtativapparat. Nämndenbeklagar att UDP inte närmare sökt precisera utbUdnings-organisationen.Önskemålet att undervisningen skall vara starkt individualiserad förutsätteratt den ansvarige tjänstemannen har omfattande kunskaper främst omutbildningens ämnesmässiga förutsättningar. Utbildningen bör därför stå underledning av en person med tillräcklig erfarenhet av tjänst som diplomat vidbeskickning i åtminstone några olika länder. Den pedagogiska utveckling ochaktivering av metoder och material m. m., som också är en viktig fömtsättningför utbUdningspro-grammets genomförande, torde bäst tillgodoses genomkonsultation, samverkan med övriga utbildningsinstitutioner i första hand PUN och kontinuerlig utvärdering. Nämndenanser att förslaget att starkare samordna utbUdningsverk-samheten medpersonalplaneringen i princip är riktigt och att utbUdning är en integrerad deli övriga personaladministrativa aktiviteter. Men en till synes rationellsamordning kan enligt nämndens mening på ett om- 1975/76: 96 80 radesom utbildningens verka hämmande om vägarna till överordnade instanser i onödanförlängs. Mycket talar därför för alt utbUdningsfunk-tionen bör få ensjälvständigare ställning än som föreslagits i . PUNinstämmer i UDP:s åsikt alt det finns ett starkt samband meUan utbildning ochandra personalutvecklande åtgärder. Tanken på en mer renodlad enhet förutbildningens genomförande är emellertid främmande för en modern syn påpersonalutbildning. Departementets utbUd-ningsenhet bör därför enligl PUNsmening få en sådan stäUning att den inte bara får god kontakt med den personaladminislralivafunktionen. Den måste också ges möjlighet alt nära följa verksamheten inomdepartementets hela kompetensområde så att den tidigt kan fånga upp utvecklingstendenseroch förändringar inom utrikesförvaltningen och föra ut dem genom olika slag avutbildningsinsatser. Därigenom kan personalutbildningen också bli eltanvändbart instrument i verksamhetsutvecklingen. Statskontoretoch /SR stöder UDP:s förslag rörande inspektörsfunktionen. Enligtstatskontoret finns det anledning att ylterligare pröva hur de uppgifier dethär är fråga om bör förenas med andra insatser av lill-synskar aktar. Inspektörensverksamhetsområde bör enUgl SPN inte begränsas endast lill personalensarbetsförhållanden. TCO-Sanser all det visat sig olämpligt alt en av arbetsgivaren utsedd person sättsatl företräda personalens intressen som det enligt svensk praxis ankommer påfackliga organisationer alt bevaka. Om inspektörs-verksamheten i fortsättningenskall avse främst personalens arbetsförhållanden bör enligt TCO-S inspektörenantingen utses av de fackliga organisationerna eller rapportera tiU dessa. Eltannat alternativ är att funktionen övertas av fackliga förtroendemän. TCO-Sframhåller i anslutning till UDP:s överväganden om den förvallningsdemokratiskaverksamheten att det är i de enskilda besluten om tjänstetillsättningar sompersonalintegrationens faktiska innehåll kommer att bestämmas sedan eltövergångsskede passerats. Både från arbetsgivarhåll och från facklig sida måstedet då finnas en vilja att förändra förlegade attityder och värderingar. RRVanser sig utifrån föreliggande material inte kunna ta ställning till relevanseni UDP:s kostnadsberäkningar. RRVs bedömning är att den redovisade merkostnadenär ett minimibelopp. TCO-Sanser att kostnadsberäkningarna tyder på att de ekonomiska aspekterna omöjligenkan utgöra något hinder för elt snabbt genomfö- 1975/76: 96 81 randeav en eftersträvad modem personalpolitik i utrikesförvaltningen. TCO-Soch SACOfSR bedömer det som mycket angeläget att UDP:s förslag genomförs den 1juli 1976. /SR anser.vidare att det är viktigt att förslagen genomförsi.sin helhet. Skulle bitar ryckas loss kan syftet med utredningen gå förlorat. Utrikesförvaltningensverksamhet är mångfasetterad. Den påverkas av det internationella skeendet somtvingar fram ständiga förändringar. Det internationella samarbetet vidgas ochde internationeUa ärendena ökar i omfattning och betydelse. Den alltjämtpågående avkoloniseringspro-: cessen leder tUl uppkomsten av nya stater.Sveriges intemationella kontakter blir härigenom allt fler. Nya intemationellaorganisationer bUdas och de existerande organisationerna vidgar efter hand sinaverksamhetsfält. och allmänheten i visar ett glädjandeengagemang i utrikespolitiska frågor. Dessa förhållanden bUdar utgångspunktenför min bedömning av frågan om en lämplig organisation för . Dennuvarande organisationen går i stort tillbaka på beslut som fattades 1963. Denstmktur som då infördes bar i huvudsak fungerat tiUfredsställande. Inomframför aUt handels- och biståndssektorerna har dock behovet avorganisationsförändringar visat sig. av dessa områden bargenomförts och berörda sektorer är organiserade efler samma principersom gäller för övriga departement sedan 1965 års departementsreform. Närjag därför uppdrog åt en utredning att se över utrikesdepartementetsorganisation, undantogs utrikeshandelsenheterna och avdelningen förintemationellt utvecklingssamarbete från uppdraget.. Dét har ingått iutredningsuppdraget att pröva fömtsättningama för alt på idess helhet tUlämpa den organisation som gäller för övriga departement. Jagframhöll i direktiven tUl utredningen att vårt växande intemationellaengagemang har ökat behovet av långsiktig planering, utredningar och analyserUksom att en allt större del av utrikesförvaltningens personal har måstavdelas, för multilateralt förhandlingsarbete inom bl. 6 1975176.1 saml. 1975/76: 96 82 Vidare erinrade jag om önskemål från och allmänheten om ökadinformation rörande intemationella förhållanden och svenska utrikespolitiskaställningstaganden. Jag erinrade också om alt successiva personalförstärkningarskett och att organisatoriska förändringar vidtagits. Utredningen(organisationsutredning ) har redovisat resultatetav sitt arbete i betänkandet (Ds UD 1975: 2) UtrikesdepartementetsOrganisation. har i likhet rned den sarrt-tidigt tillsattapersonalpolitiska utredningen vid bedömningen av de framtidaarbetsuppgifterna för utrikesförvaltningen framhållit, atl ökad tonvikt måsteläggas på utrikesförvaltningen såsom regeringens beredande organ iutrikespolitiska frågor. De båda utredningarna har också betonat de ökade kravsom ställs på genom ett växande intresse förinternationella frågor och den vikt som bör läggas vid utrikesförvaltningensuppgift att informera om förhållanden i utlandet. Denna bedömning delar jag. Idelta sammanhang vill jag också understryka utrikesförvaltningens övergripandeuppgift att verka för en samordnad utrikespolitik. Dertna uppgift är ocksåfastslagen i den nya regeringsformen. Det måste finnas en central samordnuigbeträffande sådana utrikesförbinddser, som har utrikespolitisk betydelse ellerkån medföra rättsliga förpliktelser för . Avsärskild betydelse för en bedömning av lämplig organisation förutrikesdepartementet är behovet av utrikespolitisk beredskap. Delta gäller ivårt förhållande till andra stater. Men det gäller även i internationellaorganisationer, där vårt medlemskap tvingar tillställningstaganden med kort varsel inte minst i konfliktsituationer och vidkriser. Det är därför angeläget att organisationen är flexibel ocb medger attresurser snabbt kan omdisponeras. Medett ökat internationellt samarbete och beroende skärps kraven på bevakningen avdet utrikespolitiska skeendet. Delta gäller inle minst utvecklmgen i ochrelationema öst/väst, vilka också påverkar vår säkerhetspolitiska situation.Uppföljningen av resultaten från den avslutade europeiska säkerhels-och samarbetskonferensen och bevakningen av förhandlingama i om ömsesidigatruppreduktio-ner i kräver insatser från utrikesförvaltningenssida. Vår utrikespolitiska strävan att söka bistå utvecklingsländerna i derasansträngningar att nå en rättvisare ekonomisk världsordning ocb att överbryggaklyftor mellan i- och innebär fortsatta insalser på det intemationellaplanet. Delta innebär ökade krav på utrikesförvaltningen. Även på områden somnedrustning, krigets lagar, mänskliga rättigheter o. dyl. har jag kunnatkonstatera att anspråken på aktiva svenska insatser i intemationellasammanhang växer. Också på miljöområdet och inom det teknisk-vetenskapligafältet har det blivit naturligt för Prop.1975/76: 96 83 att aktivt driva frågor i inlernationeUa sammanhang. Detär mot denna bakgmnd jag förordar en förstärkning av utrikesdepartementetspersonalresurser. För utrikesförvaltningens vidkommande begränsasverksamheien inte till de uppgifter som för departementen anges i instruktionen(1974: 834) för regeringskansUet, nämligen att bereda regeringsärenden ochärenden som avgörs av departementschef, att expediera beslut i sådana ärendenoch att i övrigt biträda departementschefen i hans verksamhet. För utrikesdepartementetliksom för utrikesrepresentationen har utfärdals särskilda instmktioner.Utrikesförvaltningen skall, vid sidan av uppgiften att vara instrument för densvenska utrikespolitiken, bl. a. ge service åt svenska medborgare och spridainformation om i utlandet. fungerar sombasorganisation för denna verksamhet. Vidare måsle i samverkan med andradepartement i viss utsträckning följa utvecklingen även på andra områden änsådana där det har särskUt ansvar som fackdeparlemenl. Eftersom har all som basorganisationför utlandsmyndigheterna ägna sig ål vad som betraktas som verksärendehuppdrog jag åt alt i sitt utredningsarbete särskUt beakta dennaomständighet. har övervägt möjligheten att från departementet skiljaut de s. k. verksärendena, dvs. ärenden vilkas avgörande inte kräver beslut avregeringen. Dessa ålerfinns f. n. inom den nuvarande rättsavdelningen ochadministrativa avdelningen. Uiredningen franihåller i det sammanhanget attvissa fördelar är förenade med en sådan organisatorisk lösning men altnackdelarna överväger. Fördelarna skulle Ugga däri att kabinettssekreterarenavlastas vissa arbetsuppgifter och atl man skulle få en organisation som bätlreän den nuvarande stämmer överens med de övriga departementens. Mol tanken påatt inrätta ett utrikesverk anför en rad skäl, bl. a. att krav påsamordning av utrikespolitiken motverkas och att många verksärenden inomdepartementet antar en politisk karaktär som gör del angeläget att de handläggsdär. Sistnämnda omständighet äger enligt relevans också av det skälet altutrikesdepartementets konlaklkrets i stor omfattning utgörs av utländskamyndigheter, vilka skulle finna det onaturligt om de inte fick framföra sinaärenden till departementet. anför vidare alt personaladministrationenskulle kompliceras och alt integralionsslrävanden i personalpolitiskt hänseendeskulle motverkas. För egen del vill jag anföra följande. Frågan om enklyvning av i en departements- och en verksdel rymmerflera aspekter. har gjort en analys av de för- och nackdelar som är för- t6 1975/76. 1975/76: 96 84 enademed en sådan ordning. Analysen har lett till uppfattningen att de senareöverväger och alt någon klyvning av departertientet inte bör ske. Enligt minmening är det material som föreligger inte tUlräck-Ugt för ett slutiigtställningstagande i frågan. TiU dess ett sådant material föreligger bör dennuvarande ordningen bestå. Något utrikesverk bör alltså inte inrättas . UDOhar också prövat förutsättningarna för att från överföraoUka ärendegmpper till annat organ. har därvid funnit, att ett överförandeav ärenden från rättsavdelningen i så gott som samtliga fall skulle varaorationellt. Jagdelar i stort den uppfattning har uttalat och finner alt förutsättningarinte föreligger för att nu genomföra någon överflyttning av ärenden frånrättsavdelningen till något annat organ. Jag vill även framhåUa att enärendeöverflyltning för att vara meningsfull bör vara av en viss omfattning.Detta skulle inte bli fallet för rältsavddningens vidkommande. Motsvarandeanalyser av arbetsuppgiftema inom administrativa avdelningen har visat attmöjligheter föreligger ätt överflytta vissa begränsade gmpper av ärenden tillden för de övriga departementen gemensamma organisationsavdelningen (OA) underfinansdepartementet. Jag avser att i samråd med bl. a. personalen fortlöpandepröva möjligheterna att överföra vissa administrativa uppgifier tUl dettaorgan. 8.1.3Huvudenheter för verksärenden departementala ärenden Utöverde altemativ som har redovisais i föregående avsnitt (8.1.2) har ocksåprövat ett tredje. Enligt detta skulle departements- och verksfunktionernahållas organisatoriskt ålskUda inom departementets ram. avvisar emellertidäven detta alternativ, bl. a. därför alt det framstår som personalpolitiskttveksamt. Isärskilt yttrande som avgivits av två experter i utredningen förordas enuppdelning av departementet i två huvudenheter, en för deparlementala ärendenoch en för verksärenden. Huvudenheten för verksärenden föreslås stå underledning av en överdirektör sidoställd med kabinettssekreteraren. Den senareföreslås få titeln statssekreterare. Huvudenheten för verksärenden föreslås fååtta sakenheter, nämligen en juridisk-konsulär enhet, en protokollsenhet, enpersonalenhet, en ekonomienhet, en dokumentationsenhet, en kommunikationsenhet,en inspektionsenhet och ett sekretariat för säkerhets- och beredskapsfrågor.Den deparlementala huvudenheten omfattande fyra politiska enheter, enrättsenhel och en press- och informationsenhet, skulle ledas av enstatssekreterare, en biträdande statssekreterare ocb enrättschef/expeditionschef. TUl den departementala huvudenheten föreslås höraett planerings- och budgetsekretariat i stabsställning. Enligt experternasuppfattning har detta or-ganisationsallemativ flera fördelar framför det somUDO har fört fram. Det ger klara ansvarsförhållanden, enkelledningsorganisation, ökad ef- 1975/76: 96 85 fektiviteti verksamheten samt en organisatorisk stmktur som nära överensstämmer med vadsom tillämpas i andra departement. Föregen del vill jag anföra följande. primära uppgift är atlför regeringens slällningslagande bereda ärenden som gäller Sverigesförhållande till andra länder och intemationella organisationer. Flertalet avde ärenden som handläggs inom departementet tillhör denna kategori. Inomdepartementet handläggs emellertid också, som har nämnts, åtskUligaverksärenden. Förslagetom en uppdelning av departementet på en departemenial huvudenhet och enhuvudenhet för verksärenden innebär både för- och nackdelar jämfört mednuvarande organisation. För förslaget talar främst alt man härigenom uppnår enförenklad ledningsorganisation som statssekreteraren avlastasansvaret för en betydande grupp ärenden. Mol förslaget kan å andra sidananföras att det kan medföra risker, för att de utrikespolitiska aspektema påett verksärende inte beaktas tiUräckligt. Härtill kommer attutrikesdepartementets verksamhet till stor del består av kontakter med andraländer. För dessa kan det vara naturligt att vissa ärenden, även om de är avverkskaraktär, handläggs på den politiska avdelningen eller rätlsavddningen. YlterligarevUl jag i denna fråga framhålla att man, som har framhåUit, bör utvecklaorganisationen i riktning mot ökad integration av arbetsuppgiftema. Detta harockså varit ett starkt personalönskemål. Encentral frågeställning för en bedömning av värdet med en uppdelning av bärberörda arbetsområden på två huvudenheter gäller kabinettssekreterarensställning. Jag fäster särskild vikt vid att verksamheten är väl samordnad. Dennödvändiga samordningen anser jag bättre kunna tillgodoses om enchefstjänsteman har ansvaret för hela arbetsfältet. Vadsärskilt gäller protokollet är dess funktion av slor vikt i kontakterna med deutländska ambassaderna i . Även rent politiska frågor tas upp i dessakontakter, vUket talar för att samordningsansvaret bör vUa hos chefen för denpolitiska avdelningen. Medhänsyn till vad jag har anfört vill jag nu inte förorda en sådan organisatoriskuppdelning av departementet som föreslås i det särskUda yttrandet. Som framgårav det följande har jag emellertid tagit fasta på det jag funnit positivt iförslaget. Jag förordar sålunda i det följande en bibehåUen indelning avdepartementet i fyra avdelningar nämligen en politisk avdelning (medprotokollet), en rättsavdelnmg, en avdelning för internationelltutvecklingssamarbete och en administrativ avdelning. Härtill kommer dels demed gemensamma utrikeshandelsenhetema, dels enheten förpress och information. TiU den administrativa avdelningen förs en betydandedel av de ärenden som kan betecknas som verksärenden. Jag,återkommer i detföljande tiU den närmare organisationen inom avdelningarna. Prop.1975/76: 96 86 UDOhar föreslagit att organiseras efter ett enhetssystem ochatt följande enheter inrättas, nämligen fem enheter inom den politiska sektorn,tre inom den rättsliga, en protokoUsenhet, en press-och informationsenhet, enenhet för dokumentation och en för kommunikation samt två enheter inom denadministrativa sektom. Vidare har den föreslagit inrättande av ett sekretariatför budget- och organisationsfrågor och ett sekretariat för säkerhets- ochberedskapsfrågor. Även jag anser att verksamheten bör organiseras efter ettenhetssystem. Ifråga om departementsledningen föreslår att en lediungsgrupp inrättasbestående av en kabinettssekreterare, två biträdande kabinettssekreterare, enrättschef/expeditionschef, en administrationschef samt en statssekreterare förinternationellt utvecklingssamarbete. föreslår vidare att chefen för press-och informationsenheten deltar i gmppens arbete liksom att ytterligaretjänstemän tillfäUigt eller permanent knyts till gmppen. F.n. gäUer den ordningen att kabuiettssekreteraren närmast under departementschefenhar ansvaret för det dagUga arbetet i departementet och utövar ledningen avvåra utlandsmyndigheter. I enlighet med internationeU praxis betraktar deutländska beskickningscheferna i kabinettssekreteraren som sinnaturliga kontakt. Kabmettssekreteraren harnumera en sådan arbetsbörda att han får svårt att ägna sig åt den önskvärdalångsUttiga planeringen. Jag bedömer det därför som angeläget altfömtsättningar skapas för en delegering av vissa av kabinettssekreterarensuppgifter.