prop · FZ03152 · 1975-12-31 00:00:00 — Detmaterial som EBU har sammanställt blir enligl min mening av slor betydelse förmyndigheterna i deras planering för att kunna möta kriser på energiområdet. Jagövergår nu lill att ta upp de frågor som utredningen har behandlat. Samhälletsökade känslighet för störningar i energitillförseln betonas av EBU. Detta harmedfört att beredskapsplaneringen numera måste la hänsyn även lill fredskriser. EBUpåpekar all regeringen i ett krisläge måste göra en avvägning mellan mål förexempelvissysselsättning,utrikeshandel, viktiga samhällsfunktioner som sjukvård, undervisning, allmännakommunikationer osv. har vidare i lEP-avtalel åtagit sig alt i ettkrisläge kunna minska konsumtionen av oljeprodukter med upp till 10 96.Avvägningen mellan målen blir enligl EBU i en fredskris en annan än i krigeller under en avspärrning. Remissinstansernadelar i stort den uppfattning som EBU redovisar pä denna punkt. Vissa instanserhar dock synpunkter på avvägningen mellan olika mäl. och särskilt de konsument- och sysselsättningspolitiska målen medanHyresgästernas riksförbund menar att de fördelningspolitiska målen måsteuppfyllas i största möjliga ulsträckning. fram densynpunkten att ransonering bör väljas framför hårda användningsreslriklionerför att åstadkomma slörre besparingar. Fleraav de centrala mäl som har ställts upp för samhällslivet under normalaförhållanden kan av naluriiga skäl inle upprätthällas i krig och vidavspärrning. Under en fredskris bör de däremot i stort sett vara oförändrade.Detta innebär att regleringsåtgärderna bör utformas så att sysselsättning,produktion och distribution värnas och ätt viktiga samhällsfunktioner somsjukvård, undervisning och allmänna kommunikationer så långt möjligtsäkerställs. Beredskapsåtgärderna för en fredskris måste därför utformas frändenna utgångspunkt. De konsumtionsbegränsningar som måste genomföras 1975/76:152 116 börprimärt avse sädana aktiviteter som dels är umbäriiga, dels svarar för enbetydande del av den normala förbrukningen. Jag anser del inle vara möjligt atti förväg mer preciserat ange de prioriteringar som bör göras i en fredskris. Ettmöjligt medel för att nå upp till försörjningsmålen är uttag ur lager främstavsedda för krig och avspärrning, EBU menar dock att denna utväg bör undvikasbl. a. därför alt dessa lager kan behövas i det fall fredskrisen övergår svårare internationell kris. ÖBoch statens planverk delar EBU:s uppfattning, medan menar att uttag borde kunna ske då slutet av en fredskris kanskönjas. För egen del anser jag att lager främsl avsedda för krig ochavspärrning om möjligt bör reserveras för användning vid krig eller avspärrning.Frågan måste kunna bedömas från fall lill fall. En avvägning mäste därvid skemellan önskemålen att bibehålla de säkerhetspolitiskt motiverade lagrenintakta och alt motverka svåra störningar i samhällslivet. Jagdelar EBU:s uppfattning alt investeringar i förbälirade planer för konsumtionsbegränsningarinte kräver slora resurser men alt effekterna kan vara betydande frän försörjningsberedskapssynpunkl. 3,6.3.1Kort ransoneri ng av drivmedel EBUredogör i belänkandet för det datoranpassade ransoneringssystem som togs i brukår 1973 och diskuterar dess funktionssätt i olika avseenden under krisen1973-1974. Vissa förslag lämnas beträffande systemets framtida tillämpning. Ifråga om ransoneringssystemets principiella utformning föreslår dock EBU ingenändring. Principeni ransoneringssystemet är all s. k, siandardkorl kan sändas ut från centralabilregistret (CBR) till alla bilägare som betalat skatt och försäkring samtvars fordon genomgått föreskriven kontrollbesikining. Standardkoret är avsettatt möjliggöra de nödvändigaste transporterna innan en mer behovsinriktadtilldelning kan börja tillämpas och all motverka att kollektivtrafiken brytersamman på grund av plötslig resandetillslrömning. Utöver tilldelningen via siandardkortelkan bilägarna söka extra tilldelning av drivmedel hos länsstyrelse. Beslut om sädantilldelning översändes till CBR via datorterminal varefter behovskort sänds uttill sökanden. EBUföreslår all behovet av och de tekniska möjligheterna lill att i kristidinstallera datorterminaler och lelexutrustning hos de regionalaransoneringsenheterna utreds av statskontoret. Jag anser för egen del all detär väsentligt alt information från centralt håll om beslul, riktlinjer m. m.snabbt kan nå ut till samtliga ransoneringsenheter. Jag kommer därför senareatt föreslå regeringen att ge statskontoret i uppdrag att utreda denna fråga. 1975/76:152 117 Encentral fråga vid en ransonering är om ransoneringsbevis som avser viss lidskall få sparas till en senare period. Enligt EBU bör standardransonen i frågaom drivmedel dimensioneras med utgångspunkt i ett för beräknattransportbehov. Ransonen bör därför inte få sparas till en senare period. EBU:sförslag kritiseras av vissa remissinsianser, bl. a, KF, och . Dessa menar atttransportbehovet varierar kraftigt i liden för enskilda personer och att onödigkonsumtion kan ske för au kupongerna "skall komma lill användning".Enligt min mening kan något generellt ställningslagande inle tas i denna fräga.En bedömning får i stället göras i den aktuella krissituationen. Hänsyn fårdärvid las till krisens svårighetsgrad och de bedömningar som görs om lägelsfortsatta ulveckling. Jag delar EBU:suppfattning att länsstyrelsernas lilldelningsverksamhet bör ske inom vissakvantitativa ramar. En tilldelning från länsstyrelserna som helt skall styrasav anvisningar från de centrala regleringsmyndigheterna bedömer jag vara mindrelämplig. Länsstyrelserna bör ges möjlighet till prioriteringar som grundas påde särskilda regionala förhållanden som råder. Etts, k. egenkvolsyslem innebär alt myndigheter och företag kan erhålla en samladtilldelning som kan fördelas vidare på organisationens fordon efter egetönskemål. EBU anser att ett sådani system bör kunna fä en ökad betydelse vidframtida regleringar och inte som vara begränsat till några större slalligamyndigheter. Viss restriktivitet bör dock enligl EBU iakttas bl. a, med hänsyntill kravet på en kontrollerad tilldelning. Ingen remissinstans vänder sig emotall systemet med egenkvoter får ökad användning. Meningarna är dock delade hurstor resiriktiviteien härvid bör vara. I likhei med EBU anser jag alt egenkvotsystemelbör utökas till att omfatta vissa primär- och landstingskommunalaförvaltningar. EBUanser vidare all vissa privata företag, främst serviceförelag, bör komma ifråga. Jag anser det vara väsentligt alt länsstyrelserna genom egenkvotsystemelsärskilt i inledningen av en fredskris avlastas administrativt arbete. ()föresläs av EBU få i uppdrag att utarbeta anvisningar för användningen av egenkvoterliksom för organisation och användning av s. k. katastrofkassor. Från dessakassor kan fordonsägare, som av någon anledning inte erhållitransoneringskuponger men som är i akut behov av drivmedel, fä viss tilldelning.Jag tillstyrker efter samråd med chefen för EBU:sförslag all TN utarbetar närmare anvisningar för egenkvotsyslemels tillämpningliksom för organisation och utnyttjande av kataslrofkassorna. EBUhar studerat vissa av de förslag som under och efler krisen ladesfram avseende förändringar i ransoneringssystemel. Kilometerskat-teuppgifternahos CBR föreslås av EBU användas för automatisk tilldelning av drivmedel till dieseldrivnafordon i yrkesmässig trafik. Ingen erinran förs fram mot detta förslag frånremissinstansernas sida. 1975/76:152 118 den7 TN i uppdrag att utarbeta en metod för att utnyttja ki-lometerskatteuppgiflernai ransoneringssystemel. Enligt vad jag inhämtat är delta utvecklingsarbete idel närmaste avslutat. Vidare anserjag i likhei med EBU att grunden fördrivmedelstilldelningen inte bör vara de kör-slräckeuppgifter som finns lagradehos exempelvis försäkringsbolag. Inte heller bör standardransonendifferentieras efter tjänsievikten hos fordon. Medhänsyn till de speciella förhållandena i glesbygden med bl. a. lågtserviceutbud och långa reseavstånd anser EBU vissa skäl talar för e n geografisktdifferentierad siandardranson. EBU kan dock inte på basis av föreliggandematerial ta slutlig slällning till ett sådant system utan föreslår att TN vidarebearbetarEBU:s tankegångar. Vissa remissinstanser framhåller de praktiska svårigheternamed en sådan differentiering. Jag finner del för egen del önskvärt att varjemöjlighet prövas att avlasta ransoneringsmyndigheterna detaljprövning avansökningar. Detta gäller inte minst i inledningsskedet av en ransonering. Medhänsyn lill de kritiska synpunkter vissa remissinsianser framfört samt till dekänsliga gränsdragningsproblem som kommer att uppstå har jag dock efter samrådmed chefen för funnit alt de fördelar som redovisasav EBU med ett differentierat system inte står i rimlig proportion till nackdelarnamed del. Den behovsprövade tilldelningen av drivmedel bör i stället - liksomunder den senaste ransoneringen - baseras på alt särskild hänsyn mäsle tas lillde speciella förhållandena i glesbygder. Föralt hamstring skall kunna hindras medan slandardkorten sänds ul föreslår EBUalt s kal tek v i t tot förses med två numrerade ransoneringskuponger som skallkunna användas efter det att beslul om en drivmedelsransoneringfattats. Flera remissinstanser har invändningar på denna punkt. a. att det f n. övervägs att slopa skyldigheten att medföra skattekviitotvid färd. () ifrågasätter även det lämpliga i attsammanföra skattekvittoblanketten med från skattesynpunkt ovidkommandehandlingar. RSV och TN anser att närmare undersökningar bör ske innan ställningtas till EBU:s förslag. För egen del anserjag det vara synneriigen angelägetalt möjligheterna till hamstring minskas undertiden mellan offentliggörande avbeslut om ransonering och ransoneringens ikraftträdande. Delta inte minst somjag kommer alt framhålla att en konsumtionsdämpande avgift om möjligtbör undvikas. Jag avser därför efter samråd med cheferna för kommunikations-och finansdepartementen föreslå regeringen att RSV ges i uppdrag att i samrådmed TN och trafiksäkerhetsverket närmare undersöka möjligheterna alt uppnå syftelmed den av EBU föreslagna åtgärden. Underdrivmedelsransoneringen förekom ett ludelat handläggningsansvarför jord- och skogsbruk. Jordbrukare med skogsinnehav vände sig således tilllänsstyrelsen vad gällde drivmedelsbehovel för skogsbruket och till dekommunala kristidsorganen i fråga om jordbrukets behov. EBU föreslår attenskild sökande skall behöva 1975/76:152 119 vändasig till endast en instans nämligen den kommunala kristidsnämnden som själv tarslällning till behoven för jordbruket medan skogsbruksdelen översänds till länsslyrelsen. Remissinstansernahar vissa invändningar mot delta förslag. Meningarna skiljer sig ål huruvidatilldelning till skogsbruk skall beslutas på lokal eller regional nivå. Lantbrukssiyrelsenanser att även jorbrukets tilldelning bör ske hos länsstyrelse. Jag har erfaritatt denna fråga utreds av ÖEF, TN och JN. EBUmenar att kontrollen av att tilldelning kommer till avsedd användning inomjord - och skogsbruk skulle underiättas om tilldelning ges inle lill visstredskap utan för att lösa en särskild arbetsuppgift. Därvid skulle t. ex. odladareal kunna utgöra tilldelningsgmnd. Lantbruksstyrelsen tillstyrker EBU:sförslag medan ser problem i ett sådant förfarande- bl. a, kanen och samma arbetsuppgift utföras med mer eller mindre mekaniserade metoder.För egen del biträder jag EBU:s uppfattning. Det kan enligt min mening ansesingå i de berörda ansvariga myndigheternas normala arbetsuppgifter att ta fram beräkningsunderiagsom är anpassat till den föreslagna tilldelningsmetodiken. EBUföreslär att TN tilldelas resurser för att utarbeta ett s y s t e m för kort ransonering av drivmedel för fritidsbåtar. Tilldelningen föreslås knylas lill detbåtregister som fritidsbåtsutredningen föreslagit. Frägan om ett eventuelltbåtregister är dock föremål för ytteriigare utredning. Jag anserdärför att ställning inte bör tas i denna fråga innan beslul fattats om ettbåtregister skall läggas upp. Omen reglering av drivmedelsförbmkningen för fritidsbålar måste genomföras innanett kortransoneringssystem har genomförts, föreslår EBU alt ett hos TN tillvissa delar förberett system används. Systemet bygger på en frivilligregistrering av båtar hos i ett krisläge. EBU framhäller attsystemet är svårt alt kontrollera och att det endast bör användas under enövergångstid. Jaganser det vara värdefullt all nägon form av system för kortransonering finnsförberett för fritidsbåtar. Härigenom erhålls slörre flexibilitet än om endastolika former av användningsrestriktioner finns tillgängliga som re-gleringsinstrumenl.En utveckling av det ransoneringssystem som delvis finns förberett vid TN kanstärka beredskapen i fråga om regleringsåtgärder för fredskriser. Kostnadernaför detta utvecklingsarbete mäsle dock vägas mot de resursanspråk som andraangelägna förbättringar och åtgärder inom TN:s ansvarsområde kräver. Jag ärdärför inte beredd förorda att särskilda medel ställs till förfogande för dettaändamål. 1 mån av resurser bör TN dock arbeta vidare på det nämnda systemet.Resultaten av det ovannämnda utredningsarbetet bör därvid beaktas. Jagdelar EBU:s uppfattning att man i det längsta bör ge den internationella iransporlverksamhetenden tilldelning som erfordras så att negativa följder för produktion ochsysselsättning kan undvikas. 1975/76:152 120 Ingenav remissinstanserna har någon erinran på denna punkt. Liksom EBU anser jag delvara angelägel alt på alla sätt verkar för en icke diskriminerandebehandling inom de internationella transportsystemen. De överväganden somgjorts inom (lEA) i dessa frågor har innebörden attalla nationaliteter skall behandlas lika vid bunkring. Jag delar även EBU:såsikt att den internationella lasibilstrafikens drivmedelstilldelning säkras.Störningar i denna trafik skulle mycket snabbt medföra allvariiga men förproduktion och sysselsättning i , Principer för tilldelning av drivmedelför denna typ av transporter bör därför tas upp i berörda internationellaorgan, främst lEA. Jagansluter mig till EBU:s synpunkter beträffande principer för tilldelning avdrivmedel till utländska turister. Dessa bör således kunna er-hälla sammatilldelning räknat per dag som svenska fordonsägare. Del av EBU föreslagnasystemet för tilldelning och återkrävande av kuponger vid gränsstationernamöter invändningar från generaltullstyrelsen som bl, a. med hänsyn till allaobevakade gränsstationer ifrågasätter möjligheterna all praktiskt genomföradel. Styrelsen förordar i stället ett system med standardtilldelning som denutländska turisten erhåller vid gränspassage. Möjlighet till extra tilldelningskulle vidare finnas. Jag anser aU generaltuUstyrelsens synpunkter i möjlig mänbör beaktas. Jag instämmer vidare i vad EBU anför om behovet av informationtill utländska turister. Under krisen var osäkerheten bland utländskaturister stor om de svenska ransoneringsreglerna. 1 likhei med EBU finner jagdel lämpligt all ÖEF inom ramen för sina tilldelade resurser i samråd medSveriges turistråd planerar för en informationsverksamhet och alt turistrådet ien fredskris svarar för distributionen av informationsmaterialet. 3.6.3.2Annan reglering av d r i v med e I s förbr u k n i n ge n EBUframhåller betydelsen av att myndigheterna har tillgång till en rikt utveckladåtgärdsarsenal för energikriser. Härigenom uppnäs ökad handlingsfrihet ochmyndigheterna blir inle snävt hänvisade lill all utnyttja enbartkortransonering. Enregleringsform som har studerats närmare av EBU är helgtrafikförbud, EBU finnerdet tvivelaktigt om ett sådant förbud är en verksam och lämplig metod att ikristid spara bensin. Enligt EBU:s mening (år man bl. a. räkna med en snabbanpassning av irafikvanorna så au besparingseffekten blir obetydlig. Vidarekommer en betydande dispensorganisation att krävas. Trots dessa betänkligheteranser emellertid EBU att del kan finnas lägen där helgtrafikförbud kan vara ettlämpligt sätt att minska drivmedelsförbmkningen innan en större kortransoneringsorganisationsätts i gång. Ett trafikförbud kan t. ex. ge ell kortare rådmm innan beslutbehöver fattas om en kortransonering. Ett begränsat helgtrafikförbud kan ocksåvara ell 1975/76:152 121 ledi en sparkampanj. Förbudet bör inte fortsätta längre än tre ä fyra helger.Därefter måste det kombineras med annan åtgärd, EBU förutsätter att yr-keslrafikanterfår generell dispens mot bakgrund av deras betydelse för produktion ochsysselsättning och deras förhållandevis ringa andel av drivmedelsförbmkningen.Förbudet skulle i så fall enligt förslaget i huvudsak vara inriktat påbensindrivna fordon. Ävenremissinstanserna är tveksamma till värdet av ett helgtrafikförbud. Underremissbehandlingen har framhållits att ett eventuellt sådant förbud bör omfattaäven dieseldrivna personbilar. Jagdelar den tveksamhet angående nyttan av ett helgtrafikförbud som såväl EBU somremissinstanserna har gett uttryck för. Det kan emellertid övervägas om inteåtgärden ändock bör ingå i myndigheternas ålgärdspaket för att kunna användas ikombination med andra åtgärder. 1 linje med vad EBU har förordat bör i så fallfrän allmän synpunkt mera angelägen trafik som sker under yrkesutövning undantasfrän ett helgtrafikförbud. Jag delar den under remissbehandlingen framfördasynpunkten att ett sådant förbud bör omfatta även dieseldrivna personbilar. EBUhar även studerat hastighetsbegränsning som en möjlig åtgärd för att sparadrivmedel och har på gmndval av en expertrapport funnit att sparvärdet kan varaav sådan slorieksordning att åtgärden bör kunna vara ett verkningsfullt insimmenti vissa krislägen. Detta gäller t. ex. under allvariiga försörjningskriser medakut brist på bensin, då man kan räkna med ett gott psykologiskt klimat för godefterievnad av gällande regler. Metoden torde enligl EBU i första hand varaanvändbar . EBU föreslär med stöd av del anförda atthastighetsbegränsning inbegrips i beredskapsplaneringen. Remissinstansernahar tillstyrkt EBU:s förslag eller lämnat det utan erinran. Från ett par hållhar ocksä framhållits de positiva effekter som en hastighetsbegränsning har förtrafiksäkerheten. Jag anser att man medhänsyn lill del syslem med differentierade hastighetsregler som redan gällermåste räkna med att kunna uppnå endast relativt begränsade spareffekter, omrestriktionerna skall hållas inom en realistisk ram. Som ett komplement lillandra besparingsåtgärder bör dock hastighetsbegränsningar kunna vara av värdeför att verka för en god fördelning av resurserna i vissa akuta krislägen underde betingelser som EBU har angivit. Efter samråd med chefen förkommunikationsdepartementet föreslår jag därför att TN inom ramen för sinberedskapsplanering förbereder all hastighetsbegränsningar inbegrips i nämndensberedskapsplanering. Jagdelar EBU:s synpunkter på olika former av begränsningar av bensinhandeln ochanser att sädana åtgärder bör kunna utgöra komplement till andrabesparingsåtgärder. Vidare tillstyrker jag EBU:s förslag att m o t o r t ä v 1i n g a r bör förbjudas som de första regleringsåtgärderna sätts in.EBU menar att någon organisation för reglering av stadstrafiken under kristidinte är motiverad. 1975/76:152 122 utredningenåtgärder vidtas som underiättar för den kollektiva trafiken att klara ett ökatresande. Bland sådana åtgärder som EBU föreslår kan främsl nämnas attkommunerna åläggs svara för en beredskapsplanering för förskjutna arbetstider.I likhet med flera remissinstanser anser jag denna fråga vara av betydelse förmöjligheterna att föra över en större del av det transportarbete som utförs medprivata personbilar till kolleklivtrafiken. Möjligheterna att öka denkollektiva trafikapparatens kapacitet är nämligen på kort sikt små. Jag anseratt en sådan planering bör ske innan en kris inträffat. TN bör utarbeta enmodell för en sådan planeringsverksamhet. tveksam till att planeringsarbetet sker i regi och hänvisar till deanvisningar som utfärdats om beredskapsplanering enligt vilkenkollektiva transporter planläggs av berörda irafikförelag. För egen del anserjag dock alt en sådan planering kan bedrivas av kommunerna i samarbete med irafikföretagenoch under länsstyrelsernas ledning. EBUframhåller med stöd av TN att det största problemet i landsorts-trafiken är attskapa en trafikförsörjning som när ut till människorna på lämpliga tider. Ävenom det är svårare all skapa en tillfredsställande trafikförsörjning i landsortän i tätort så är besparingsmöjligheterna relativt sett större genom de storaavstånden och den låga kollektivandelen. Från beredskapssynpunkt är det såledesangeläget att en så stor del av resorna som möjligt kan av medkollektivtrafik eller med kombinationen privatbil/taxi och kollektivtrafik. Föratt kollektivtrafiken i landsort snabbt skall kunna kompletteras så att dentäcker ett större behov än normalt och för att man skall kunna undvika extratilldelningi de regioner som har eller får goda kollektiva förbindelser måste man ha enberedskapsplan för kollektiv trafikförsörjning färdig före en eventuell kris. EBUföreslår därför att beredskapsplaner för trafikförsörjning i landsort upprättaspå länsnivå. Föratt komma till rätta med trafikförsörjningsproblemet kan man enligl min meningpå länsnivå göra upp beredskapsplaner för trafikförsörjning i icke tätbebyggdaområden under kristid. Den regionala trafikplaneringen vid länsstyrelsernautgör härvid ett viktigt underiag. EBUanser att behovet är stort av en förbätirad transportslalis-t i k , främslresvaneundersökningar och statistik beträffande utbudet av kollektivtrafik.Kostnaderna härför beräknas till 3,2 milj. kr. varav högst bör ses som enberedskapskostnad. Medel härför föreslås tillföras TN. Som SCB påpekar bör ensamordning kunna ske mellan de föreslagna resvaneundersökningarna och liknandeundersökningar för den normala trafikplaneringen. Resvaneundersökningar har,som SIND framhåller, stor betydelse för utarbetande av transportprognoser. SCBbedömer alt en resvaneundersökning kräver omfattande förberedelser och att denkan påbörjas först /78 om medel erhålls 1976/77. EBUhar enligl min mening klariagt att olika regleringsfrågor inom Irans- Prop.1975/76:152 123 port-och trafikområdet kräver en tillfredsställande transportstatislik. Remissinstansernaspositiva inställning har understmkit behovet av ett förbällrat beslutsunderiagför beredskapsplaneringen. Jag anser det emellertid lämpligt att berördamyndigheter - pä sätt som sker för övrig transportstatislik - i samråd med SCBnärmare preciserar de krav som en förbättrad persontransportstatistik skalluppfylla. Resultaten av de statistiska undersökningar beträffande personresandetsom under senare lid genomförts bör därvid tas till vara. Förbrukningenav eldningsolja sker så gott som hell och hållet inom industrin och inombostadssektorn. Med hänsyn till önskemålet att värna om produktions- ochsysselsättningsmålen i en fredskris och upprätthålla viktigasamhällsfunktioner och försörjningen med oundgängligen nödvändigaförnödenheter, är enligt min mening möjligheterna att skära ned insutrinsenergiförbrukning på kort sikt relativt små. De energibesparande åtgärder somvidtas inom industrin medverkar härtill. Jag vill därför betona betydelsen avatt de nedskärningar av industrins energiiilldelning som planeras i en kris ärväl genomarbetade. Ilikhet med EBU anserjag det vara angeläget att SIND vidareutvecklar de metodersom användes under krisen vilka gör det möjligt att uppskattakonsekvenserna för produktion och sysselsättning av minskad energitillförseltill industrisektorn. Dessa metoder innebär ett utnyttjande av inpul-oulputleknik.Dessa kan självfallet kompletteras med andra metoder som bör användas vid enindustriransonering, främst ell systematiskt utnyttjande av branschexpertis.Det bör ingå i SIND:s ansvar för den industriella sektorn i en kristid, som jagkommer att föreslå i del följande, att metoder av del slag jag här harredogjort för finns i beredskap och är funktionsdugliga. SIND:s verksamhet pådetta område bör bedrivas i samverkan med delegationen för energiforskning.