prop · FZ0339 · 1975-12-31 00:00:00 — En mindre grupp ungdomar återfinns varken iutbildning eller i arbeten året efter det att de slutat . IÖrebroundersökningarna omfattade denna ungdomsgrupp vid uppföljningen drygt ettår efter slut ca 3 96 av årskullens elever. Denna grupp ungdomar,som går arbetslösa efter avslutad obligatorisk skolgång, synes varaden mest angelägna att följa upp efter skolgångens slut. De har haft svårt altgöra sig gällande Prop.1975/76:39 134 De har vanligtvis heller ingen önskan att fortsätta utbildningeni någon skola. De har i regel svaga betyg från . De befinner sigpsykologiskt i ett markant underiäge. De är i regel mer oföretagsamma, hämmade,blyga och ängsliga än övriga elever. De kommer i större utsträckning frånhemmiljöer, som inte förmår att hjälpa barnen i deras utbildning, yrkesvaleller sökande efter arbete. Både ungdomarna själva och deras föräldrar visadesig vid de kontakter som logs i hög grad hjälpsökande beträffande utbildningoch arbeten. Till den arbetslösa gruppen hörde även några ungdomar som hadesvårigheter på grund av sjukdom eller lindrigare handikapp. Varken skolan ellerarbetsmarknadsmyndigheterna har haft tillräckliga resurser att följa upp dennakategori ungdoman Omkring 2 96 av årskullen som tillhört avgångsklasserna i åk9 i går om åk 9. Skälen är i flertalet fall svårigheter av fysiskeller psykisk art, som under sista år nedsatt funktionsförmågan.Betygen har i regel blivit lidande på grund därav och ej kommit att motsvara tidigareresultat. Andelen elever, som avbryter skolgången , ärmindre än vad fallet var under de tidigare skolformerna realskola och gymnasiumdär en betydande andel elever blev föremål för kvarsittning och uikuggning ochdessutom slutade en del elever skolan av andra skäl. 50 96 av realskoleelvernaunder mitten av försenades eller hindrades i sina studier genomkvarsittning, uikuggning eller på grund av andra orsaken Över hälften av dessalämnade skolan för gott. De erfarenheter rörande siudieavbrytare, som praktiskterhållits från elevvårdande, sociala och pedagogiska institutioner i ochutanför skolan, ger vid handen att problemen är allvarligare ju lägreåldersnivå som avbrottet sker på. Studieavbrott från högstadiummåste generellt ses som en för individen olycklig lösning på en missanpassadskolsituation. För de allra flesta siudieavbrytare på högstadiumär studieavbrottet i sig självt ett symptom på en besvärande totalsituation. 1dessa fall är hemmiljön, kamratsiluationen, fritidsmiljön jämte personligasvagheter mer avgörande än vad skolsituationen är. Skolsituationen kan därförinte åtgärdas utan att den övriga miljön uppmärksammas och åtgärdaspå något sätt. Siudieavbrytare från befinner sig dessutom i ettbetydligt allvariigare läge jämfört med siudieavbrytare på högre nivåer genomsina sämre färdigheter och bristfälliga baskunskapen Det faktaunderiag om studieavbrott i gymnasieskolansom utredningen stöder sig på bygger på forskningsresultat frånVästmanlandsprojektei, Öre-broprojeklet och en lokal undersökning i Östersundskommun. 1975/76:39 135 avsludieavbroitsprocenten är stor och varierar mellan olika gymnasieskolor ikommunen från lägst 8 96 lill högst 27 96. De lägsta talen, omkring 8 96,återfinns i första hand i de skolor, som har flest teoretiskt inriktadegymnasielinjen De högsta talen, 27 96, härrör frän de gymnasieskolor, som harövervägande praktiskt inriktade gymnasielinjer. Högsta andelen studieavbrottförekommer inom de tvååriga linjerna. Genomsnittligt är studieavbrotten idessa linjer dubbelt så höga som inom de treåriga linjerna. Dock förekommerstora skillnader inom olika tvååriga linjer, inom vissa linjer uppgårstudieavbrotten till endast 5 96, i andra, främst inom vissa byggtekniskalinjer, når studieavbrotten upp till närmare 30 96. Inom de treåriga linjernafördelar sig studieavbrotten ganska likartat. Värdena ligger mellan 7 och 1096. Studieavbrytarna är i stort sett lika fördelade påde båda könen. De elever som avbryter studierna i gymnasieskolan uppvisarenganska heterogen bild. Ett belägg för heterogenileten bland studieavbrytarna igymnasieskolans åk 1 utgör betygen. Betygen från åk 9 är tämligennormal-fördelade och överensstämmer väl med fördelningen för hela undersökningsgruppen.Siudieavbrytarnas betyg skiljer sig ej pä något markant sätt från dekvarvarande elevernas betyg. Studieavbrotten sker under hela läsåret men ärvanligast i början och slutet av läsåret. Något generellt samband mellanstudieavbrott och senare intagningsalternativ kan inte beläggas anserutredningen. Vilka faktorer som varit avgörande i studieavbrotten kan ännu intebestämmas. Men i mänga fall synes t. ex. skoltrötlhet, som av eleverna oftanämns som orsak bakom studieavbrott, inte självklart vara grundad igymnasieskolan. Undersökningsdata tyder på att studieavbrytarna redan underhögstadiet eller ännu tidigare upplevt sämre trivsel och mindre god anpassningän övriga elever. Följande förstahandsskäl till studieavbrott angereleverna vid de personliga intervjuerna. Skälen är rangordnade med devanligaste orsakerna nämnda först. Svårigheter att klara kurserna Psykiska och/eller sociala problem Erbjudande om attraktivt arbete 1975/76:39 136 För att minska dessa felval fordras menarutredningen mer omfattande och djupare information från syo-funktionärer. Ettyrkesval är en ganska omständig process, som kräver lid och överväganden. Den näst största gruppen siudieavbrytare vid enuppdelning i olika orsaksfaktorer utgörs av de elever som anger skoltrötthetoch skolleda som huvudargument, konstaterar att studieavbrott av det härslaget torde ha kunnat undvikas, om gymnasieskolan haft möjligheter attomedelbart ta sig an dessa elever. Säkeriigen skulle rätta informationen frångrundskolan och en viss utökad lärarresurs ganska enkelt ha kunnat klara av dessaelevers situation på gymnasieskolan. Det synes som om vissa elever med framförallt vissa intellektuella svårigheter och uttalade läs- och skrivsvårigheterkommer i kläm på grund av bristande resurser av stödkaraktär i gymnasieskolan. En mindre del av studieavbrytarna är s. k.taktiska, dvs. de föredrar att hoppa av, när de märker att betygen inte kommeralt nå upp till de värden som behövs for alt komma in på vissa spärradeutbildningsvägar. De bedömer gymnasiestudierna som bortkastade ur meningssynpunklför inträde till viss högre utbildning. Enligt erfarenhet från de senaste årenär dessa avhopp vanligt förekommande under slutet av andra eller tredjegymnasieåret. Antalet elever som avbrutit studierna under delandra studieåret i gymnasieskolan uppgår till 7 96 av det antal elever sompåbörjade studier i årskurs 2. Från de preliminära resultaten kan följandeorsaker till studieavbrotten i årskurs 2 redovisas. Orsaker Procent av siudieavbrytare i åk 2 Dåliga betyg, skoltrötthet 50 Betygshets, konkurrens, stress, m. m. Fått arbete, vill hellre arbeta praktiskt 22 En kraftig skillnad föreligger både vad gällerlinjetillhörighet och orsaker till avbrotten i jämförelse med motsvarande iårskurs 1. I årskurs 1 var avbrotten störst på de praktiskt inriktade linjerna.1 årskurs 2 är förhållandet tvärtom. Studieavbrotten på de praktiskt inriktadestudievägarna är obetydliga, ca 4 SV), medan avbrotten på de teoretiskastudievägarna uppgår till och då främst de treåriga. Belygshets, konkurrens, stress, psykiskinsufficiens eller en utbildningspessimism som uttrycks i "utbildningenleder ej till någonting" anges av en inte oväsentlig grupp elever. En delelever har ansett att ett arbete eller en yrkesutbildning är mera värt attsatsa på än studier i gymnasieskolan. 1975/76:39 137 visar dettadiagram av en årskull elever i . lii påboriade - ej genomförda studier studieavbryTare i åk 3 14 st siudieavbrytare åk 2 48 st siudieavbrytare åk 1 135 st studerar pä annan ort 8 st arbetslösa 25 st ej spårade 15 st går om åk 9 27 st siudieavbrytare åk 9 40 st Antalet elever som avbrutit studierna under dettredje året utgör 5 96 av det antal elever som började studierna i årskursen.Antalet typer av orsaker i årskurs 3 är mindre än i tidigare årskurser. Sammaorsaker som i årskurs 2 återkommer dock i årskurs 3. 1975/76:39 138 sigfå för dåliga betyg, om de fullföljer utbildningen och väljer därför att i tidavbryta studierna. De siudieavbrytare som anger psykisk press, stressoch konkurrens som förslahandsorsak har otillräckliga betyg som andrahandsskäl.De har svårt att avgöra vad som är orsak och verkan i de här avseendena.Antingen har den psykiska pressen försall dem i ett läge som gjort all de inteorkat med läsningen eller också har betygen sjunkit och utgjort den primära orsakenlill alt den psykiska pressen gjort sig allt mer kännbar och upplevts somutlösande orsak lill studieavbrottet. Betygstaktiska skäl finns dock klart medi bilden även hos dessa elever. Betygshetsen är uppenbar för dessa två nämndagrupper av elever. Senaste terminsbetygen från gymnasieskolan anger attchanserna att komma in på vissa uibildningsvägar inte är särskilt gynnsamma. Däremotpekar betygen från åk 9 på betydligt gynnsammare chanser. Avbrytarnai åk 3 är sålunda lill övervägande delen s. k. belygstaktiker. EnligtSIA söker en stor andel hjälpundervisningselever vidare till gymnasieskolan(avsnitt 13.10). Men tyvärr är andelen som inte fullföljer studiernaförvånansvärt hög. För del första reduceras gruppen i samband med intagningen.Alla sökande kan ej av olika skäl antas till utbildning. För del andra infinnersig en betydande del elever ej vid utbildningens början. De avstår med andraord från de platser de kommit in pä. Andelen av de intagna, som påbörjarstudierna i gymnasieskolan, har redan minskat med omkring 20 96. Andelen somtar sin platser i gymnasieskolan i anspråk torde alltså uppgå till mindre än 6096. Studieavbrotten är även betydligt högre förhjälpklasseleverna. från och visar en studieavbrottssiffrapå ca 40 96 av den grupp elever, som påbörjat studierna.Studieavbrottsbenägenhelen visar även en tendens att ha tilltagit under perioden1965-1973. SIAvisar all det beträffande uppföljningen av f d. hjälpklasselever och övrigaspecialundervisningselever, föreligger stora brister trotskontaktlä-rarverksamhelen. Enhetliga rutiner saknas. Del råder osäkerhetbeträffande ansvaret för den fortsatta uppföljningen. Bristerna är större jumindre kommunerna är. 5.1.6Återkommande utbildning i gymnasieskolan Av de elever som inte påbörjargymnasiestuder efter avslutad grundskola eller gör studieavbrott återkommer eninte oväsentlig del lill utbildning i gymnasieskolan . som följt en årskull elever, som lämnade grundskolanårskurs 1966, rapporteras, alt av de 25 "n av årskullen, som ejpåbörjat gymnasieskolstudier direkt efter , har hälften inom en4-årsperiod genomfört utbildning vid gymnasium, fackskola eller yrkesskola, av dessa har genomfört utbildning inom de teoretiska 1975/76:39 139 linjerna.I hur stor utsträckning studieavbrytarna återkommer är däremot okänt. . . =. En betydande återkommande utbildning av det härslaget är realistiskt att räkna med. Del finns tydligen hos vissa elever ettstarkt behov av en sådan mognadspaus, då man vill utveckla sig själv sommänniska, fri från det tryck och tvång, som skolan innebär. Det gäller förskolan att dels förstå att sådana motiv är starkt framträdande hos vissaelever, dels hjälpa dem till rätta i en legitim återkommande utbildning. Enuppföljande verksamhet från skolans sida synes ur den synpunkten vara envärdefull hjälp för många ungdomar. De flesta söker sig förr eller senare lillnågon form av utbildning. Skolan bör alltså räkna med och hjälpa till i ensådan utbildningsgång. Utredningen finner det angelägel att särskildainsatser görs för alt förstärka och förbättra studie- och yrkesorienteringen(syo) inom . Förstärkningen bör innefatta följande åtgärden Utökad praktisk yrkesorientering. För de elever somavser att utbilda sig inom de yrkesiekniska linjerna och som är osäkra om sittval bör beredas utökade möjligheter att praktisera och göra studiebesök för attkonkret bekanta sig med den yrkesverksamhet som de avser att välja samt för de extremtskoltrötta eleverna bör en viss del av utbildningen kunna fullgöras i form avpraktik inom en yrkessektor, där en fortsatt utbildning kan bli aktuell. Fören stor del elever som ej påbörjar studier i gymnasieskolan är en fortsattsyo-service nödvändig. Denna grupp uppgår till . Ansvaret för dessaungdomars vidare utbildning och ar-beisplacering synes vara otillräckligtförankrat hos olika institutioner i samhället. Utredningen föreslår, alt innan ansvarsfrågan helthar lösts i samverkan med övriga myndigheter, skolan ålägges uppgiften attfölja upp samtliga elever efter slut under en viss lidsperiod.Förslagsvis skulle omfatta . Därefter bör om det befinnesbehövligt ansvaret övertas av annan myndighet, framför alltarbetsmarknadsmyndigheten. Ansvaret bör åläggas skolstyrelsen i varje kommun. Däde nuvarande syo-funklionärerna pä högstadium och pägymnasieskolan ej helt kan belastas med denna krävande arbetsuppgift föreslåsatt syo-organisationen inom skolväsendet förstärkes med en, förslagsvisbenämnd, elevkonsulent vid varje intagningsnämnd. Principenbör vara attsyo-konsulenterna inom varje skola ansvarar för studie- och yrkesorienteringäven åt elever som återkommer eller remitteras lill egen skola (den skola detillhört ) för hjälp i utbildnings- ochyrkes-orienteringsfrägor. Ett intimt samarbete förutsattes i detta avseendemellan elevkonsulenten och syo-konsulenterna. Inomflera kommuner har man en begränsad verksamhet som i 1975/76:39 140 förstahand haft till uppgift alt följa upp elever som gått i hjälpklasser eller påannat sätt fått hjälpundervisning. Dessa uppgifter har omhänderhafls av s. k.konlaktlärare, vilka i regel varit speciallärare med nedsättning under någraveckotimmar för uppgiften. Konlakilärarnas verksamhet har utfallit positivt.Den individuella och personliga kontakt som kontaktlärarna haft med en mindregrupp elever som de väl känner till sedan skoltiden har utgjort godaförutsättningar för en väl tillrättalagd hjälp åt dessa ungdomar. Utredningenfinner denna form för hjälp och stöd åt ungdomar med speciella svårigheter såvärdefull att den bör bibehållas och även erbjudas åt övriga elever som är i behovav sådan uppföljande verksamhet. Ansvaret för studie-och yrkesorienteringligger hos syokonsulenten på samma sätt som för övriga elever, menkonlaktläraren bör biträda denne och vara en förmedlande länk mellan elev,föräldrar och syo-verksamheien, yrkesvägledningen. anser att syon på gymnasieskolan är i behov aven viss hjälp från psykologer som kan utföra anlagsprövningar,iniressemälningar m. m. Anlagsprövningar bör samordnas medarbetsmarknadsmyndigheternas resurser på området. En gemensam satsning frånskolan och arbetsmarknadsmyndigheten kan lättare möjliggöra de ekonomiskaförutsättningar som erfordras. SlAis gymnasieundersökningar ger belägg för att denömsesidiga informationen mellan och gymnasieskolan lämnar en delövrigt all önska. Eleverna från känner sig ibland dåligtinformerade om gymnasieskolan. Utredningen finner del angeläget alt personal igymnasieskolan, skolledare, syokonsulenter och lärare, själva informerar iviss utsträckning om den skolform, de linjer och kurser som de handhar. Informationenbör omfatta både teoretisk information och konkret sådan i form av välplanderade studiebesök. Gymnasieskolan skulle besparas många problem om densjälv utformade och genomförde en information av nämnt slag. Informationen lillföräldrar bör på samma sätt som lill eleverna ges på ett både lättfattligareoch mera konkret sätt. Även här gäller att den bästa informationen ärgymnasieskolan själv. Alt gå omvägar över syo-funklionärer, lärare ochskolledare på är föga effektivt och mindre motiverande för dem sominformationen riktar sig till. Nuvarande inlagningsförfarande innebär för vissaelever, främst de elever som är svåra att placera utbildningsmässigt ochyrkesmässigt, slora svårigheter. Utredningen föreslår, mot bakgrund averfarenheterna av nuvarande inlagningsförfarande följande åtgärden En försöksverksamhet igångsätts medsyfte att pröva om inte preliminära inlagningsbesked kan liggalill grund för ett förhandsmeddelande om chanserna att komma in på de linjersom eleverna sökt. Detta skulle möjliggöra en omfattande och välbehövlig kompletterandesyo för den mindre grupp elever, som är i behov av stöd och råd införutbildning eller arbete efter avslutad grundskola. 1975/76:39 141 Fasta och enhetliga rutiner föröverförandet av informationerom elever, som är i behov av extra stöd och hjälpi gymnasieskolan, bör,vidare utarbetas, sä alt gymnasieskolan kan förberedasådana hjälp- och stödåtgärder. Flera studieavbrott och fall av icke påbörjadestudier skulle på detta sätt kunna undvikas. Möjligheter att utnyttja"den fria kvoten" vid intagningen bör vidare utnyttjas på ett meraflexibelt och generöst sätt som står i bättre överensstämmelse med den andaoch mening i vilken bestämmelsen är skriven. Inlagningsnämnderna tolkarbestämmelsen myckel olika, beroende på uppfattningen hos de tjänstemän somhandhar ärendena. Det är vidare angeläget att denstudie- och yrkesorienterande verksamheten fungerar även undersommarmånaderna. Resurser bör tillskapas så att denna verksamhet och hjälperbjuds elever och föräldrar i tillräcklig utsträckning även under denna lid.En omfördelning av semestertid för befattningshavarna bör kunna lösa deltaproblem. 5,1.8Skolledarresursens storlek Utredningen har funnit anledning att granskaskolledarresursen på gymnasieskolan (avsnitt 24.1.2) mot bakgrund av bl. a. deresultat som studieavbrottsundersökningen visat. Av denna framgick atttvååriga yrkestekniska linjer kunde vara speciellt utsatta. Även elever somtidigare erhållit speicalundervisning får i stor utsträckning sin vidareutbildning pä dessa linjer. Med hänsyn till elever med svårigheter är detdärför angeläget att skolor med ett stort antal tvååriga yrkestekniska linjerhar tillräckliga skol-ledarresurser för planeringsarbete och elevvårdkonstaterar utredningen. menaratt nuvarande poängsystem inte är välavpassat som instrument för en bedömning av ledningsfunktionens resurstillskotti form av antalet skolledartjänster och undervisningsskyldighei för dessa.Systemet bör därför bli föremål för översyn. Överväganden bör ske om inte typI-skolan skall erhålla samma ledningssystem som föreligger på allmän skolenhet.Undervisningsskyldighetens variation för olika skolledarkalegorier och olikagymnasiala enehter synes vara alltför negativ för typ 1-skolans skolledare ochbör därför bli föremål för omarbetning. beslut krävs i frågorsom berör skolledarens undervisningsskyldighet, hel- eller deltidstjänst,antal tjänster m. m. inom typ 1-skolan medan oftast rektor på allmän enhet ochtyp 2 är beslutande i samma frågor. Olikheter i dessa sammanhang bör las bort. Flera remissinstanser flnner det värdefullt att defrågor och problem som sammanhänger med ungdomars övergång från denobligatoriska skolan lill fortsatt utbildning eller lill arbete ägnas storuppmärksamhet. 1975/76:39 142 a. AMS, SAF, TCO, LO, SSU saml flera kommuner däribland , Luleåoch . Förslaget om behovet av särskilda insatser inomsludie-och yrkesvägledningen för utsatta elevgrupper tillstyrks avremissinstanserna. Flertalet remissinstanser tillstyrker ocksåutredningens förslag om att skolan åläggs att följa upp samtliga elever eftergrundskolan under två är. Skolans ansvar för att studie- ochyrkesorienteringen fungerar under ferietid påtalas av bl. a. LO ochNorrköpings kommun. AMS framhåller att det är naturiigt att skolstyrelsenåläggs uppgiften att ombesörja all en uppföljning kommer lill stånd och attskolstyrelsen och länsarbetsnämnden i samverkan ansvarar för genomförandel avden uppföljande verksamheten samt att vid behov också samarbeta med andraeventuellt berörda myndigheter, i första hand socialvården. En obligatoriskuppföljning i enlighet med utredningens förslag är en arbets- och tidskrävandeuppgift enligt AMS, som bedömer att en förstärkning av syo-organisationen ienlighet med utredningens förslag genom en elevkonsulent vid varjeinlagningsnämnd torde vara en förutsättning för att genomföra uppföljningen. Förslaget om en elevkonsulenl tillstyrks också avSÖ, AMS, /SR, , och kommun. Utredningens förslag om försöksverksamhet medintroduktionskurser, omfattande vissa delar av gymnasieskolans ordinarieundervisning samt praktisk yrkesorientering tillstyrks också avremissinstanserna bl. a. av SÖ. Frågan om flexibelt kursutbud och ökadarbetslivsan-k n y t n i n g behandlas i ett antal yttranden. AMSanser det angeläget att utbildningssystemet anpassas efter en studiegång medåterkommande utbildning, vilket förutsätter ett ökat utbud av korta kurser, somkan kombineras med kompetensgivande utbildning. En annan förutsättning är altlider för kursstarter och kursavslutningar sprids över . AMSframhåller vidare alt bland arbetssökande ungdomar vid arbetsförmedlingen harde kunnat noteras en stigande efterfrågan på arbete medmöjligheter alt på arbetsplatsen erhålla viss yrkesutbildning.Utredningen föreslåratt möjligheten prövas att inom ungdomsutbildningenutveckla olika former av kombinerade utbildningar, dvs. utbildningar där teorioch praktisk utbildning varvas. Styrelsen anser alt det måste göras enavvägning av tillgängliga resurser för prakiikändamål mot olika gruppers behovav praktik, med eller utan anknytning lill en bestämd utbildning. 5/1/"anser all skolans totala kontakter med arbetslivet bör förbättras och byggasupp på ett systematiskt sätt. Därför bör den praktiska arbetslivsorienleringenpä samtliga stadier ses över. Övergången från skola till arbetsliv måste kommai förgrunden pä ett helt annat sätt än 1975/76:39 143 som anser att skolan har ett ansvar för att förbereda eleverna förlöntagarrollen. Kontakten mellan skola - arbetsliv är därför särskilt viktig iavgångsklasserna. För all bereda så många ungdomar som möjligtyrkesutbildning anser TCO alt gymnasieskolan genom att erbjuda ett merflexibelt kursutbud bättre måste anpassas lill arbetsmarknadens behov ochungdomarnas behov och förutsättningar. Del är också angeläget attgymnasieskolan bättre anpassas till ett system med återkommande utbildning, ivilket möjlighet ges till värvning av studier och arbete. De kortare kurser somskapas bör planeras in i ett byggbart system. Ett mera flexibelt kursutbud igymnasieskolan får inte leda till att det skapas sludiemässigaåtervändsgränder. SSU anser all kontakten skola - arbetsliv måsteförstärkas kraftigt och är särskilt betydelsefull i övergångsklasserna i grund-och gymnasieskolan. Enligt SSUis uppfattning kan en starkarearbetslivsanknytning i skolan, i förening med en utbyggd syo-verksamhei, bidratill att underiätta många av de övergångsproblem redovisar.Därtill kan en sådan inriktning av skolans verksamhet kraftigt bidra till enförnyad och verk-lighetsanknuten undervisning. I del syftet bör skolans vidgaderoll i samhället inriktas alt förbereda eleverna för rollen som löntagare.Elevförbundet föreslår ett obligatoriskt praktikår mellan ochgymnasieskolan, där eleverna får praktisk yrkeslivserfarenhel, vilket sedanunderlättar valet till gymnasieskolan. för SYO stöder tanken på en ökadsatsning pä kombinerade utbildningsformer med värvning eller växling mellanteori och praktik. Sådan utbildning är i många fall särskilt lämplig för elevermed speciella svårigheter. Inbyggd utbildning och läriingsutbildning äralternativ som i många avseenden är värda alt främja. Man måste dock varauppmärksam på behovet av åtgärder, så att inte bara de allra bästa elevernabereds plats inom denna typ av utbildning. kommun anser att för ungdomar med behov avstudieavbrott bör utbildningssystemet förändras till ett varvat syslem. Ensådan reformering av del gymnasiala systemet skulle emellertid kunnasamordnas med en förändrad vuxenutbildning där målsättningen också skulle varaatt åstadkomma ett varvat utbildningssystem. För ungdomar i gymnasieskolanfinns även behov av inslag av praktikperioder under utbildningarna liksom attdär finns eu allmänt behov av att öka kontaktytorna mot vuxensamhällel.