prop · FZ03211 · 1975-12-31 00:00:00 — Jag vill dä särskilt peka pä det s. k. norrlandsstödetsom syftar till att upprätthålla en geografiskt väl differentieradjordbruksproduktion. Detlämnas vidare särskilt rationaliseringssiöd (SR-stöd) till jordbmketsrationalisering i Norrboitens, , , ,, och samt landskapet . Syftel meddella är att stödja en snabb uppbyggnad av bärkraftiga brukningsenheter. Ar1971 infördes ett särskill stöd till s. k. begränsat utvecklingsbara förelag inorra . Ocksåi fortsättningen bör hänsyn las lill regional- och sysselsättningspolitiskaaspekter i jordbrukspolitiken. Samordning av den centrala och regionalaplaneringen pä jordbrukets område med den regionalpolitiska planeringen böreftersträvas. Skogsbruketbetyder relativt selt mer för sysselsättningen i norra än i södraSverige. På samma sätt som för jordbmket betyder skogsbruket förhållandevismycket i vissa glesbygdskommuner. För de delar av landet somhar den största andelen sysselsatta inom skogsbmket blir självfallel denväntade nedgången inom skogsnäringen mest kännbar. Dessa delar av landet ärdessutom ofta känsliga i sysselsättningshänseende därför alt de harett ensidigt näringsliv. Sysselsättningen i skogen erbjuder där ett komplementlill i försia hand jordbmket. Jag vill särskilt peka på de skogsvårdandeåtgärdernas slora belydelse frän regional-och sysselsättningspolitisk synpunkl.Samtidigt som de är avgörande för ett effektivt skogsbruk ger dearbetstillfällen i de sysselsättningsmässigt svagare delarna av landet. Denprivata ijänsteverksantheien har hållit en istort sett oförändrad sysselsättning. har sysselsättningen här ökat.Till de privata riänslerna räknas bl.a. bank- och försäkringsverksamhet,hotell- och restaurangrörelse saml olika former av konsultverksamhet. Deprivata tjänsterna är ojämnt fördelade över riket. Prop.1975/76:211 251 stordel är lokaliserad lill storstadsområdena. Den privata riänsteverksam-heten hari samband med lokaliseringsöverväganden spelat en mindre roll än den statligaförvaltningen och industrin. Jag återkommer längre fram lill frågan omriänsteverksamhetens medverkan i regionalpolitiken. Byggnadsverksamhetenhar varil en av de mest expansiva näringsgrenarna inom den svenska ekonominunder efterkrigsliden, Särskill snabb var expansionen under perioden1960-1965. har emellertid byggsysselsättningenminskat kraftigt. Minskningen har infallit med den industriexpansionsom jag har redovisat. Sysselsättningsproblemen har i storutsträckning kunnat undvikas genom att byggnadsarbetarna i ganska sloromfattning har kunnat gå över till industriarbete. Denna överströmning harskett utan alllför stora anpassningsproblem. Framtidsutsikternaför byggnadsverksamheten är beroende av utvecklingen inom bostadssektorn ochinom andra näringsgrenar, t, ex, tillverkningsindustrin, den offentligaförvaltningen och kommunikationssektorn. Det är därför väsentligt att liksomhittills åtgärder inom byggnadssektorn stäms av mol bl. a. den regional- ochsysselsältningspoliliska utvecklingen. Regeringenhar tagit initiativ till utarbetande av ett näringspolitiskt program förbyggnadsindustrin. Syftet är bl. a. att ulveckla ett mllande planeringssystemför byggnads- och anläggningsverksamheten. Programarbetet sker i samråd medbyggbranschrädel och med beaklande av den regional-och sysselsältningspoliliskaplaneringen. Föranpassningen på kort sikt behövs liksom en lidssamordning avinvesteringarna inom byggnadssektorn. Planeringen för denna baseras påbyggarbelsnämndernas verksamhel. Centralt styrs och samordnas denna verksamhelav regeringen och AMS. Inomindustrin har under det senaste årtiondet skett en snabb ökning avinvesteringar och produktion. Sysselsättningen har i stort sett kunnat hävdas.Under första hälften av 1970-talet haren viss ökning skett av antaletsysselsatta, enligt arbetskraftsundersökningarna. har investeringama i volym räknat, ökat med över 70 %.Ökningen var särskilt framträdande underförstå . De åriigainvesteringarna i industrin är närmare dubbelt sä stora som i mitten av1960-talel. Denna kraftiga utbyggnad av industrin har möjliggjort en ökadproduktion. Mätt i förädlingsvärde har produklionen ökal med . Imitten av var antalet sysselsatta i industrin ca 1,1 milj. En vissminskning skedde . Under första delen av1970-talet har en viss ökning ägt rum. Med ett i stort sett oförändrat anlalsysselsatta har således produktionen kunnat öka med . haren förkortning av arbetstiden skell. i del att antalet arbetade timmar inomindustrin minskat med . Det innebär således alt produklionen perarbetstimme i genomsnitt nästan har fördubblats . Industrisysselsättningenhar ökat mest inom skogslänen. 1975/76:211 252 avregional balans som har åstadkommits och som enligt rapporten (SOU 1975:91)Politik för regional balans väntas bestå även under resten av 1970-taIet kantill en del förklaras genom sysselsättningsökning inom industrin. Industrinskaraktär av basnäring gör att spridningseffekterna är stora. Ensysselsättningsökning inom ett eller flera industriföretag påverkar inte baraanknutna underleverantörer och serviceföretag utan också i hög grad sysselsättningeninom andra näringsgrenar. En viktig källa tillekonomisk tillväxt är den fortlöpande ulvecklingen mot en effektivproduktionsstruktur. Ca 30 000-0 000 nya arbetsplatser synes tillkomma varie årinom industrin, och ersätter dem som slås ut i den strukturella omdaningen avindustrin. Expansionen har främst skett inom verkstadsindustrin ochden kemiska industrin. har andra industribranscher gäll tillbaka. Jagvill i detta sammanhang understryka att en fortsatt strukturomvandling kommeratt bli nödvändig för all vi skall bevara en internationellt konkurrenskraftigindustri. Denna omvandlingsprocess medför i vissa fall svåra problem förenskilda människor och i en del fall för hela regioner. Lösningen på dessaproblem ligger dock inte i att stoppa förändringarna utan i att skaffa sigkontroll över utvecklingen. Marknadskrafterna kan inle tillåtas vara ensamtstyrande, Alla delar av näringspolitiken måste medverka till detta. har ocksäett ökat samspel vuxit fram mellan regionalpolitiken och industripolitiken somen naturlig följd av de ökade ambitionerna pä bl, a, sysselsättningens område.Denna utveckling bör fortsätta. Både i sysselsättningsutredningens betänkandeoch i rapporten för regional balans diskuteras samordningen mellanindustripolitiken och regionalpolitiken. Flera remissinstanser har också tagitupp frågan. Sålunda understryker t. ex. LO nödvändigheien av ökad planmässighetoch förbättrad samordning och samverkan mellan de olika polilikomrädena. För min egen del delar jaguppfattningen om industrisektorns centrala roll i den regionala ulvecklingen.Jag vill dock betona att regionalpolitiken inte kan omfatta endaslindustrisektorn, eftersom huvud-parlen av den vänlade sysselsättningsökningen isvensk ekonomi under resten av 1970-lalel anias falla på andra områden. Dettahindrar inte all industrisektorn alltjämt kommer att spela en central roll iden regionalpolitiska utvecklingen. All stimuleratekniskjörnydse har som sysselsättningsuiredningen påpekat varit enviktig del av industripolitiken. Genom att påverka omfattningen ochinriktningen av industrins satsningar pä framtagning av ny teknik ocheffektivare användning av redan existerande teknik har en industriell expansionbefrämjats, vilket har bidragit till att sysselsättnings-och regionalpolitiskamål kunnat uppnås. Totalt inom industrin uppgick forsknings- och utvecklingskostnadernaår lill 2 100 milj. kr. Av dessa kostnader täcks 14 "6 av offentligamedel. Det finns ett antal statliga organisationer som har lill uppgift attstödja industrins tekniska utveckling. De slalliga insatserna spänner över helaulvecklingsskalan, från idé lill färdig Prop.1975/75:211 253 produkt.STU är en central myndighet som har till uppgift att stödja industrinstekniska utveckling. Exempel på andra betydelsefulla organisationer i deltasammanhang är statens utvecklingsfond och investeringsbanken, Uiredningen (I1974:06) om STU:s framtida organisation och verksamhetsformer skall bl, a,lämna förslag till hur STU bättre skall nå ul med sina insatser och hur ensamverkan därvid bör ske med befintliga regionala organisationer. Bl, a. bordebedömningar som härvid kan komma all framföras avvaktas innan ställning laslill sysselsätlningsutredningens synpunkter. Den tekniska nivån inomsvensk industri är ocksä beroende av personalens kunskaper och utbildning.Sysselsättningsutredningen har härvid framhållit all den internationellaarbetsfördelningen för den svenska industrins del har inneburit enspecialisering på verksamhet med stort inslag av tekniker och yrkesarbetare.Härigenom har kunnal hävda sig väl i den internationella konkurrensen.Jag vill i detta sammanhang särskilt stryka under yrkestiibildningensbetydelse. En brist pä yrkesarbetare kan hämma industrins utveckling. Desatsningar som görs på en utbyggnad av de linjer i gymnasieskolan som är avsärskilt intresse i detta sammanhang och pä den yrkestekniskahögskoleutbildningen bör medverka till en gynnsam industri-utveckling även iframtiden. Arbetsmarknadsutbildningen spelar en stor roll förden enskildesmöjligheter att kunna söka lill lediga plalser och därmed också förföretagarens möjligheter att kunna rekrytera yrkesutbildad personal.Arbetsmarknadsutbildningen har en slor uppgift när det gäller att överbryggaflaskhalsproblem genom att ge utbildning på områden där det finns efterfråganpä personal eller där sädan kan väntas inom snar framtid. Statsmakterna harockså satt in åtgärder för alt stimulera företagen att utbilda sin personalsärskilt i lågkonjunkturer. Insatserna pä utbildningsområdet skall slödja denenskilde och ulgöra ett led i strävandena att skapa goda betingelser förnäringslivet. Tillgångenpå energi är en av grundvalarna för näringslivets utveckling. Åtgärder påenergiområdet måste genomföras under ständigt hänsynstagande lillsysselsättningsfrågorna. lade statsmakterna fast riktlinjer för densvenska energihushållningen för tiden fram till är 1985, I dessa framhålls bl.a. att energipolitiken mäsle fullföljas pä ett sädant sätt att sysselsättningenoch allmänna välfärdsmäl inte ävenlyras. Underden senaste tioårsperioden har industrins energiförbmkning ökal i någollångsammare takt än industriproduktionen, medan sysselsättningen legat påungefär oförändrad nivä. En fortsatt produktionsökningar nödvänsig för all åternä balans i de utrikes affärerna. En utbyggnad av industrin ingår ocksä som ettviktigt led i sysselsättnings- och regionalpolitiken. En fortsattindustriexpansion innebär dock ökad energiförbrukning trots att betydandebesparingsåtgärder genomförs. Rationaliseringar och effektiveringär medför atten tillväxt i industriproduktionen kan ske utan att sysselsättningen behöveröka. Särskiltenergikrävande är de för vår export så betydelsefulla branscherna skogs- ochstålindustrin, som svarar för två tredjedelar av industrins ener- 1975/76:211 254 giförbrukning.Den ökning av sysselsättningen i skogslänen som jag har förordat i detföregående får sälunda konsekvenser på energiområdet då sysselsättningen idessa län i stor utsträckning kan komma att byggas upp kring de energikrävandemalm- och skogsbaserade näringsgrenarna. Sysselsättningsutredningenbetonar i sitt betänkande värdet av att de ökade möjligheter till investeringarinom näringslivet som skapas genom den ökade kapitalbildningen i samhälleligregi bör tas tillvara inom sysselsättningspolitiken. En effektivkapilalJÖrsörjning är väsentlig om en snabb investeringsökning skall uppnås.Under de närmaste åren kommer ökade anspråk att ställas på tillförseln avkapital till näringslivet. Detta kommer att kräva en ökad samhällelig medverkani industrins utbyggnad och omdaning, I många branscher är risktagandet såstort att samhällets engagemang är nödvändigt. En allt slörre del av industrinskapitalförsörining sker numera via kollektiva och offentliga källor. När detgäller den privata industrin har i första hand AP-fonden, Sverigesinvesteringsbank och de s. k, mellanhandsinstituten men även detregionalpolitiska stödet härvid spelat en stor roll. Betydande statligainvesteringar inom industrin har dessutom skett via t, ex. ,Regeringen har i årets budgetproposition lämnat förslag till hur industrinskapitalförsörining skall förbättras, Investringsfonderna, Invesle-ringsbanken,, mellanhandsinstituten m, fi, är härvid av väsentligbelydelse. Ettviktigt led i näringslivets kapitalförsörining, framför alll när det gäller demindre och medelstora företagen, är den aktiva lokaliseringspolitiken sominleddes är 1965. Dä infördes bl. a. det statliga lokaliseringsstödet som ellmedel att åstadkomma en industriell expansion i regionalpolitiskt betydelsefullaområden. Del regionalpolitiska stödet har efler hand byggts ut och förbättrats.Riksdagen beslutade om de nuvarande stödformerna (prop. 1973:50, InU1973:7, rskr 1973:248). lämnats i lokaliseringsstöd.Erfarenheterna av stödverksamheten har enligtmin mening varit goda. Sammanlagt har merän 1 200 företag beviljatslokaliseringsstöd. Dessa företag har f n. ca 120 000 anställda, vilket motsvararca av den totala industrisysselsättningen i landet. Det är framför alltmindre och medelstora företag som fått lokaliseringsstöd, 70 96 av stödet harlämnats till förelag med mindre än 200 anställda. 1 vissa län dominerasindustrin av företag som har fått lokaliseringsstöd. Sålunda arbetar i t. ex,ca 75 96 av de sysselsatta inom indiistrin i sådana företag.Under den gångna tioårsperioden har totalt i landet ca 36 700 arbetstillfällentillkommit i de företag som har fält lokaliseringsstöd. Vidare harregionalpolitiskt motiverat utbildningsstöd lämnats till ca 2 300 företag förutbildning av ca 61 800 nyanställda. Sysselsältningsslöd har under aren1971-1974 lämnats fören sysselsättningsökning inom inre stödområdet motsvarandenärmare 8 000 årsanslällda. Beslutetår om det regionalpolitiska slödel innebar bl. a. all en me- Prop.1975/76:211 255 delsrampä 2 500 milj, kr. fastställdes för det regionalpoliliska stödet underfemårsperioden /74-1977/78, Statsmakterna har beslutat attfemårsramen skall utökas med 1 500 milj, kr till totalt 4 000 milj, kr (prop,1975/76:100 bil. 13, InU 1975/76:37, rskr 1975/76:250). Vidare har regeringentidigare föreslagit viss försöksverksamhet med utökat regionalpolitisktstöd vid marknadsföringsåtgärder samt anmält planer pä att under enförsöksperiod decentralisera beslutanderätten till regional nivå i vissaärenden om regionalpolitiskt stöd (prop. 1975/76:185). I länsplaneringen 1974,liksom vid remissbehandlingen av sysselsättnings-utredningens betänkande ocharbetsmarknadsdepartementets rapport, har åtskilliga förslag förts frambeträffande formerna för del regionalpolitiska stödet och gränserna för de bådastödområdena. Enligt min mening bör emellertid inte några större förändringar inu gällande ordning vidtas förrän den nuvarande femårsperioden förstödverksamheten har avslutats. Jag kommer därför att föreslåregeringen att i tilläggsdirektiv ge sysselsättningsutredningen i uppdrag attse över stödformerna efter utgången av /78, I tilläggsdirektivenbör framhållas bl, a, att en utgångspunkt för utredningsarbetet bör vararegeringens slällningstagande till frägan om samordnad sysselsättnings-och regionalpolitik saml beslut med anledning härav. En annanutgångspunkt bör vara all de nuvarande regionalpolitiska stödformerna även iframtiden bildar stommen i verksamheten. Bland de frågor som utredningenenligt tilläggsdirektiven särskill skall behandla vill jag här nämna indelningeni stödområden samt möjligheterna att påverka verksamhet inom den privatatjänstesektorn och de administrativa funktionerna inom industrin. Norriandsfondenspelaren viktig roll för ulvecklingen av det norrländska näringslivet. Fondensmöjligheter all gä in och stödja hela den industriella utvecklingskedjan ikombination med högl risktagande innebär all fonden utgör ett viktigtkomplement till övriga industri- och regionalpolitiska insatser med inriktningpä , I en särskild proposition redovisar chefen förindustridepartementet (prop. 1975/76:200) förslag lill framtida verksamhetför Norriandsfonden, Enligt förslagen bör fonden medverka lill alt stärkanäringslivet framför allt i inlandet. Ävenom kapilalförsöriningen och olika finansieringsfrågor iniaren central plats isamhällets politik för att främja utvecklingen inom industrin sä finns detocksä andra stöd- och utvecklingsinsatser som är av väsentlig belydelse. Härvidbör i första hand nämnas de allmänna stöd- och utyecklingsiitsaiser för vilkaslatens industriverk har det samlade och övergripande ansvaret påmyndighetsplaner. Dessa insatser, som förstärkts kraftigt ,omfattar bl. a, branschstöd, finansiellt företagsstöd i form av lånegarantierm. m, samt främjande av s, k, företagsservice. Särskilda branschprogram harsälunda inrättats för vissa småföretagsdominerande branscher bl. a.TEKO-industrierna och den träbearbetande industrin. Dessa program omfattarutbildningsinsatser, anställningsstöd, strukiurgarantier och tekniskkonsulentverksamhet. Programmen kompletteras vidare med exportfräm- Prop.1975/76:211 256 Företagareföreningarnafungerar som regionala organ till industriverket. Deras syfte är att föra ututvecklingsfrämjande verksamhet till företagen. De utgör därmed en samlandeorganisation i varie län dit företagen kan vända sig med sina problem. Genomsin närkontakt till företagen är de väl lämpade att föra ut olika statligastöd- och utvecklingsprogram på fältet. Detta sker i betydande ulsträckninggenom uppsökande verksamhet. Härigenom skapas sälunda förutsättningar fränsamhällets sida att finna företag med utvecklingsmöjligheter och hos dessastimulera till investeringar som annars kanske inte hade kommit till.Utvecklingsstöd kan dä ges till företag som är motiverade frän såväl industri-som regionalpoliliska utgångspunkter. Motbakgrund av företagareföreningarnas viktiga och centrala uppgifter på regionalnivå och den snabba ulveckling de genomgått har regeringentillkallat en pariamenlarisk ulredning för alt behandla frägan om föreningarnasställning och roll inom den närings- och regionalpolitiska organisationen.Därvid kommer bl, a, behovet av förändringar av föreningarnas organisation ochassociationsform att prövas. En av utgångspunkterna för utredningen är att dennuvarande samordningen inom föreningarnas verksamhet av industri- ochregionalpolitiska älgärder bibehålls. Vidsidan av de stöd- och utvecklingsinsatser som sköts av industriverket vill jagocksä peka pä de omfattande resurser som kanaliseras genom STU och Exportrådet.Dessa organ har vikliga uppgifter när det gäller att främja den tekniska ochekonomiska utvecklingen inom industrin. Huvudpartenav de insatser jag nu har berört vänder sig i första hand till de mindre ochmedelstora företagen. Detta är ett utiryck för den stora vikt statsmakternavill tillmäta dessa företag. De spelar en utomordentligt viktig roll för helavår ekonomiska ulveckling. Bl, a, har de en slor regionalpolitisk betydelse.Flertalet orter är uppbyggda kring sådana företag. Föratt tillvarata utvecklingsmöjligheterna för dessa företagsgmpper har undersenare är ett ökat samspel vuxit fram mellan industri- och regionalpolitiskainsatser. Detta har bl. a. möjliggjorts genom tillkomsten av industriverketsom inte bara har det samlade ansvarel för viktiga stöd- och serviceinsalsermed inriktning pä de mindre företagen utan ocksä har konlinueriiga planerings-och utredningsresurser pä bl. a. smäföretagsområdet. Efter samråd med chefenför industridepartementet anserjag detta samspel mellan industri- ochregionalpolitiken bör fortsätta. Även inom företag och branscher som bedömsvara pä tillbakagång kan ett samspel mellan regional-och industripolitikenmedverka till alt en eventuell sysselsätiningsminsk-ning styrs sä att onödigkapitalförstöring undviks och neddragningen av sysselsättningen görs i ensocialt acceptabel takt. Denyss nämnda stöd- och utvecklingsinsatserna har främst inriktats på attstimulera/7m'öW industriförelag att bygga ul verksamheter eller etablera nyaarbetsställen i överensstämmelse med de industri- och regionalpolitiskariktlinjerna. Prop.1975/75:211 257 Förden slalliga företagssektorn har det varil en viktig uppgift attmedverka till alt förverkliga de regionalpolitiska målen, I övre Norriand harsälunda de statliga företagen under en följd av är utgjort basen förinduslrisysselsältningen. Denna inrikining av den statliga industrisektornkommer att bestå. Det faktum att statsföretagsgruppen, med ca 5 96 avindustrisysselsättningen, svarat för närmare 10 96 av landetstotala industriinvesteringar och- att dessa i betydande utsträckning gjorts istödområdet, visar pä gruppens betydelse för utvecklingen och den regionalafördelningen av industrisysselsättningen under resten av 1970-talet. Investeringarnaunder var högre än något . Riksdagenhar beslutat (prop. 1975/76:99, 1975/76:39, rskr 1975/76:220)attStatsföretag underen tväårsperiod erhåller ett kapitaltillskott på 1 500 milj.kr. Företagsgmppen fär därmed den kapitalstruktur som behövs för attfinansiera det planerade investeringsprogrammet. Vadgäller frågan om Statsföretags medverkan i den regionala ulvecklingen vill jagefter samråd med chefen för industridepartementet erinra om det arbete sominletts av statsföretag med att tillvarata spridningseffekterna av denfortsatta utbyggnaden av NJA, Länsstyrelse, företagareförening och landstinghar redan gjort ett värdefullt grundarbete. Underflera är har krav förts fram om ökade möjligheter för statsmakterna att påverkaföretagens val av lokaliseringsort. Utredningen om regionalpolitiska styrmedelhar i betänkandet (SOU 1974:82) Samverkan för regional utveckling föreslagitatt nuvarande regionalpolitiska styrmedel kompletteras med entillståndsprövning. Prövningen skall, enligt uiredningen, avse etablering,expansion eller ändrade dispositioner som förutsätter nybyggnad, förvärv ellerförhyrning av lokaler, eller all lokaler tas i anspråk för annat ändamål äntidigare. Fabrikslokaler och lageriokaler med större yta än 1 000 m samtkontors-, förvaltnings- och forskningslokaler större än 500 m skall omfattas avtillståndsskyldighet. Prövningen skall gälla generellt inom hela landet för företag,organisationer, myndigheter och enskilda personer. Utredningen föreslår dockvissa undantag frän tillständskravet. Undantagen avser bl. a,rationaliseringsinvesteringar, arbetsmiljöåtgärder, lokaler för kommunalförvaltning och åtgärder som genom annan lagsliftning prövas av regeringen.Tillståndsprövningen bör enligt uiredningen has om hand av ett nytt organ,statens lokaliseringsdelegation. Delegationen föresläs fä ett frän andramyndigheter fristående sekretariat. Blandremissinstanserna råder en tämligen bred enighet om att det behövs effektivaremedel än vad som finns för att påverka förelagens beslut om varinvesteringar skall ske. Remissopinionen är dock starkt delad när det gällerutredningens förslag om tillständsprövning. En gmpp av remissinstanser villsom försöksverksamhet pröva ett sådant system som utredningen förordar.Samtidigt framhåller dessa remissinstanser att tillständsprövningen inte ensamkan lösa de regionala problemen, ulan att prövning får ses som ett komplementtill positiva stödåtgärder. Från flera håll påpekas att värdet av entillståndsprövning ligger i att samhällets organ får Prop.1975/76:211 258 bättreinsyn i företagens ulbyggnadsplaner. En annan grupp av remissinstanser befararatt en etableringskontroll skulle innebära en alltför byråkratisk ordning iförhållande till de resultat som kan väntas. Vidare betonas att systemetsannolikt skulle minska de mindre och medelstora förelagens expansionsvilja. Nästanalla remissinsianser avstyrker förslaget att inrätta en statenslokaliseringsdelegation. Även remissinstanser som förordar en tillständsprövninganser att den föreslagna ordningen är alltför komplicerad. Mol bakgrund avremissinstansernas synpunkter redovisades i rapporten (SOU 1975:91) Politik förregional balans ett alternativt förslag lill toka-liseringspåverkån.