prop · FZ03164 · 1975-12-31 00:00:00 — Av stor betydelse blir då självfallet, vilkeninställning sökanden - i regel bygg-' nadsnämnden - intar lill frägan, Överexekutorhar enligl allmänna regler viss möjlighet alt bevilja uppskov. Har överexekutormeddelat handräckningsutslag och målel förts vidare till högre instans, finnsredan inhibi-tionsmöjligheter enligl 218 5 utsökningslagen och enligt praxissom har utbildats i högsta domstolen. När ett lagakraftvunnet handräckningsulslagföreligger och - eller i undantagsfall åklagaren - begärverkställighet, bordel inle komma i fråga alt kronofogdemyndigheten motsökandens bestridande uppskjuter verkställigheten av det skälet att byggnadslovhar sökts. Med sökandens medgivande kan verkställigheten utan vidareuppskjutas. Lagrådet förordar alltså att 14 5 andra stycket får utgå. Prop.1975/76:164 257 Innebördeni första stycket får anses vara att endast ägaren av den fastighet, byggnadeller anordning som är i fråga kan bli föremål för föreläggande avbyggnadsnämnden Qfr 70 5 BS samt Lavin, Vilesföreläggandets adressat, 1975, s.50 fO- Mot della har lagrådet ej något att erinra. Del innebär bl, a, altbyggnadsnämnden vid stadgandets tillämpning blir befriad från bevisfrågor avdel slag som brukar förekomma i straffprocessen beiräffande gär-ningsmannaskap. Om13 5 ulformas enligl lagrådets förslag, kan hänvisningen i 15 5 första stycketavse hela 13 5- 1andra stycket av 15 5 upptas en regel av innebörd alt ett av byggnadsnämndenmeddelat föreläggande förfaller när det i efterhand inges ansökan ombyggnadslov och sådant lov beviljas. Mol denna regel kan fiera erinringargöras. Till en böQan bör framhållas, alt regeln inte utsäger mer än vad som ärsjälvklart. Vidare ger regelns utformning anledning till frågan, om inte samma rätisföljdmåsle inträda även när ansökningen har ingivits innan föreläggandel meddeladesmen byggnadslovet beviljas senare, t, ex. efter besvär över ett avbyggnadsnämnden meddelat avslagsbeslul. Regeln att, i det angivna fallet, 7 och8 55 gäller i tillämpliga delar måste slutligen ulgå, om bestämmelsernaangående lilläggsavgift såsom lagrådet förordar får utgå ur förslagel.Hänvisningen till 7 och 8 55 bör för övrigt under alla omständigheter antingenutgå som onödig eller formuleras om sä att den direkt anger att tilläggsavgiftkan påföras utan hinder av 8 5 punkt 3. Lagrådetvill alltså förorda, i första hand alt 15 5 andra styckei får helt utgå och iandra hand att det omformuleras i de hänseenden som har berörts i delföregående. 115 5 bör tilläggas alt vad som där sägs om fastighetsägare skall ägamotsvarande tillämpning i fråga om lomträttshavare (jfr 74 5 BS). Reglernaom att förena förbud enligt 3 5 med vile bör som lagrådei lidigare harföreslagit fiyttas över till den paragrafen. Innehållet i 17 5 kommer, om dettagenomförs, all ansluta sig enbart till bestämmelserna om förelägganden enligt15 och 16 55. vilkel i och för sig får anses utgöra en vinst. uppfattning bör ett föreläggande av det slag som avses i 15 och 16 55alllid förenas antingen med vite eller med föreskrift att, om föreläggandet ej efterkommes,ålgärden kan utföras genom försorg på den försumligesbekostnad. Alt meddela föreläggande ulan alt sätta ut något äventyr innebärrisk för onödig tidsutdräkt. Talan mol ett beslut om .sådant föreläggande kankomma att föras upp genom instanserna. Om del sedan, efter det att beslutet harvunnit laga kraft, blir fråga om att sätta ut ett äventyr, står man införrisken att även det nya 1975/76:164 258 beslutetblir föremål för överklaganden. Lagrådei föreslår alliså en regel som innebäratt föreläggande obligatoriskt skall vara förenat med äventyr, Ifråga om utdömande av vite kommer utan särskild föreskrift allmänna regler attgälla, t. ex. 18 5 lagen om införande av nya och 35 kap. 7 5brottsbalken Qfr även NJA 1974 s. 243). Fråganom verkställighet i fall när föreläggande med föreskrift om tvångs-utförandeinte efterkommes kräver däremot särskild reglering, om man skall nå entillfredsställande lösning. När konstaterar att ettföreläggande inte har efterkommits, kan det finnas skäl att inte fullföljaföreläggandet. Ett sådant skäl kan vara att nämnden anser del lämpligare all istället begära handräckning. Andra skäl kan vara all del har inkommit enansökan om byggnadslov, som föranleder omprövning av ärendet, eller att detvisar sig att föreläggandet har riktats mot fel person. Om nämnden finner allföreläggandet skall fullföljas, måste den uppenbarligen fatta ett särskiltbeslut om verkställigheten och sättet för dess genomförande. Ett sådant beslulhar åtskilligt gemensamt med domstols beslul om utdömande av vite. Ettspeciellt problem som anmäler sig är kostnadsfrågan. Nämnden måste se till attdet inte vid verkställigheten uppstår oskäliga kostnader som nämnden inte kanfå ersatta av den försumlige. Vidare måste nämnden räkna med attverkställighetsbeslutet kan komma att särskilt överklagas, med dröjsmål somföljd. Nämnden bör därför ha möjlighel att, när del finns skäl till det,förordna att verkställighetsbeslutet skall gälla utan hinder av att det inteäger laga kraft. När sädant förordnande har meddelats eller, i annat fall, verkslällighetsbeslutethar vunnit laga kraft, bör nämnden kunna fä biträde av kronofogdemyndighetenmed verkställighelsbesluteis genomförande. Enligtremissförslaget skall både föreläggande enligt 15 eller 16 5 och förbud enligt3 5, som meddelats någon i egenskap av fastighetsägare, gälla mot ny ägare avfastigheten. Däremot skall utsatt vite inte gälla mol den nye ägaren. Som lagrådeihar framhållil i anslulning till 3 5 innebär den föreslagna ordningen attöverträdelse av förbud som inte har förenats med vite inte kan föranleda någonsom helst rättslig sanktion. Vid sådant förhållande saknas anledning att låtaförbud gälla mot ny ägare, när del därmed förenade vitet faller bort. Bestämmelsenatt föreläggande gäller mot ny ägare av fastigheten får enligt vad föredragandestatsrådet anför betydande verkningar oaktat utsatt vite förfaller, 1 delsammanhanget uttalas, att förpliktelsen att handla i enlighet medföreläggandet inle kan rubbas vid prövningen av frågan om vite för den nyeägaren. Gällande svensk rätts ståndpunkt fär emellertid anses vara, attbyggnadsnämnden när som helst kan självmant återkalla ellerändra ett sådantbeslut som föreläggande enligl byggnadsförfatiningarna Prop.1975/76:164 259 ochdetta i synnerhet när nya omständigheter har inträffat (se t.ex, ,Om rättskraft i förvaltningsrätten, 1951, s. 475 ff, SOU 1964:27 s. 478,RagnemalmiFörvaltningsrättslig 1974 s, 68 fO. Att fastighet som föreläggandetavser har övergått till ny ägare är otvivelaktigt en omständighet, som kanföranleda t.ex. förlängning av tiden för fullgörandet av den förelagdaåtgärden. Remissförslaget medför ingen ändring i nu berördabefogenhet enligt gällande rätt. Skäl torde också saknas att göra någon ändringhäri. Närbyggnad ägs av annan än ägaren lill marken, kan dispositionen av marken varagrundad inte bara på upplåtelse av tomträtt eller annan nyttjanderätt utanäven på upplåtelse av servitut eller annan motsvarande rättighet. Paragrafentorde böra avfattas så att den blir lillämplig i alla dessa fall. Vidare börman räkna med att föreläggande kan ha riktats mot ägare lill anordning på annantillhörig mark, 19 5i det remitterade förslaget motsvaras av 20 5 ' lagrådets förslag till lagtext. Delkan förekomma att byggnadsnämnd avslår en framställning om föreläggande förgranne att ta bort eller ändra byggnad eller anordning. Ett sådant beslut måstebetraktas som beslut i fråga om föreläggande men skall självfallet inteantecknas i fastighelsboken. Med hänsyn härtill bör skyldigheten attföranstalta om anteckning avse beslut alt meddela föreläggande. Dennaskyldighet bör åvila vaQe myndighet och förvaltningsdomstol i instansordningen,som meddelar beslul av nämnda innebörd. Återkallasföreläggande som antecknats enligt det sagda - vilket kan göras endast avbyggnadsnämnden - bör del åligga nämnden all genast sända beslutet för anieckning.Beslut varigenom högre instans upphäver föreläggande lorde däremot böraantecknas först när det har vunnit laga kraft. Så länge upphävandet inte ärdefinitivt torde anteckningen om föreläggandet böra stå kvar som varning. Delär också angeläget alt anteckningarna i fastighelsboken inte blir alltföromfattande och svåröverskådliga. Del bör ankomma på att hällareda på om beslut varigenom föreläggande upphävs vinner laga kraft och såsnart nämnden fäll kännedom därom anmäla del lill inskrivningsmyndigheten.Detsamma bör gälla när föreläggande efterkommits eller förfallit. Förevarandebestämmelser synes lämpligen kunna sammanföras i en paragraf De motsvaras av21 5 i lagrådets förslag till lagtext, varav framgår att rubriken"Anteckning i fastighetsboken m. har fått utgå. Prop.1975/76:164 260 Somtidigare har framgått förordar lagrådet att reglema om tilläggsavgift skallutgå ur förslaget och att beslämmelserna om byggnadsavgift utformas så attavgiften påförs den som var ägare när överträdelsen begicks. Genomförs detta,finns inget behov av de i 23 5 föreslagna reglerna om återkravsrätl. Lagrådetföreslår alltså att även 23 5 skall ulgå. Motivenlill lagrådets ändringsförslag i förevarande del har i huvudsak redovisats iden inledande översikten. Lagrådet anser sig emellertid här böra något närmarebehandla reglerna om återkravsrätl i det remitterade förslagel. böQan bör då framhållas att de föreslagna reglerna är begränsade till falldä egendomen har överlåtits och överlåtelsen har skett mot vederlag. Därmedutesluts viktigatyperav fång,somocksåmedförskyldighet förny ägare att betalabyggnadsavgift och tilläggsavgift. Uteslutna är alltså de familje-rättsligafången, d. v. s. de som grundas på giftorätt, arv eller testamente och fång somsker genom gåva. Vidare utesluts t, ex. förvärv som sker genom tillskott vidbildande av bolag, genom utskiftning av egendom vid upplösning av juridiskapersoner, genom uppdelning av jordsamfälligheter eller genom andra fastighelsbildningsåtgärder.Utanför faller också förvärv genom expropriation och liknande typer avtvångsinlösen, 1 ålskilliga av de nu berörda fallen kan den nye ägarens skyldighelatt betala avgifter medföra komplikationer genom att den rubbar grunderna förvad som har avtalats eller bestämts på annat sätt. Någon möjlighet attgenomföra en reglering om rätt för den nye ägaren alt fä gottgörelse av den somhar utfört den olovliga byggnadsåtgärden står här knappast till buds. Deläng som enligt remissen omfattas av återkravsregeln blir väsentligen köp ochbyte. Regeln om överiåtelse som sker mot vederlag omfattar tydligen ocksåförvärv på exekutiv auktion, ett fall då möjligheterna att få ut något avöverlåtaren är särskilt begränsade. Rättsförhållandenrörande köp och byte av fast egendom regleras nu i 4 kap. jordabalken.Beträffande lös egendom gäller i stället lagen om köp och byte av lös egendom.Att gripa in i det komplicerade civilrättsliga regelsystem som har sin grund idessa lagar genom alt i en speciallag meddela särbestämmelser av det slag somnu föreslås måste under alla förhållanden inge betänkligheter. Det bör i vaQefall inte ske utan mycket starka skäl och inte utan mycket noggrannaundersökningar av de konsekvenser som det kan medföra i olika detaljer. kan finna brister det i båda dessa hänseenden. Bestämmelsemai denna paragraf är avsedda att, för sådana fall då det olovligt byggdaundanröjs efter det alt egendomen har överlåtits, åstad- Prop.1975/76:164 261 kommaen lösning motsvarande den som enligt 23 5 skall inträda när en förvärvare blirålagd att betala avgift. Den konfiiklsituation som man här vill reglera äremellertid inte ny; den kan föreligga även enligt gällande räll. Dei 24 5 föreslagna reglerna har samma tillämpningsområde och möler i stort settsamma betänkligheter som reglerna i 23 5- Särskilt mä framhållas all reglerna,såvitt gäller fast egendom, åtminstone i viss mån och på ett svårbedömbart sätlsammanfaller med stadgandena i 4 kap. 18 och 19 55 jordabalken. Lagrådet,som anser att den föreliggande konfiiktsiluationen bör liksom lösasmed tillämpning av allmänna civilrättsliga regler och grundsatser, föreslåratt 24 5 i det remitterade förslaget utgär. Ombiträde erfordras för att eller dess personal skall fäbehövligt tillträde till byggnad eller annan anläggning bör - i likhei med vadsom vanligen gäller i motsvarande fall då fråga inte är om egentliga verkställighelsåtgärder- polismyndigheten och inte utmätningsmannen anlitas (se t. ex. 4 kap. 38 5 fastighetsbUdningslagenoch 82 5 hälsovårdsstadgan). Paragrafen, som motsvaras av 22 5 i lagrådetsförslag till lagtext, bör jämkas i enlighet härmed. Lagrådetsförslag att någon tilläggsavgift inte skall ingå i det nya systemet färkonsekvenser också för innehållet i 26 5- Genomförs den ordning som lagrådetförordar, kommer de i paragrafen upptagna reglerna att avse endast byggnadsavgifieroch särskilda avgifter. Detta innebär ett nytt läge för frågoma om hur dessaavgifter skall fördelas mellan slalen och kommunen och hur de skall drivas in, Enligldet remitterade förslaget skall byggnadsavgifterna tillfalla kommunen och desärskilda avgifterna staten, 1 remissprotokollet uttalar föredragandestatsrådet sin anslutning till uppfattningen att avgifterna - då innefattandeäven tilläggsavgifterna - delvis kan ses som kompensation till samhället för dekostnader som del olovliga byggandet förorsakar och att della kan motivera alten del av avgifterna tillfaller kommunen. Uttalandet synes närmast innebäraatt avgifterna över huvud taget bör fördelas mellan stat och kommun och intehelt tillfalla endera. Lagrådet saknar hållpunkter att bedöma hur enfördelning bör ske. Bäst överensstämmande med statsrådets uttalande synes egentligenvara att av vaQe avgifi - såviii nu är i fråga alltså byggnadsavgift ochsärskild avgifi - låta viss andel gå lill kommunen och återstoden lill staten. Ellspecielll skäl för en sådan fördelning är att del därmed låter sig motiverasalt avgifterna får drivas Prop.1975/76:164 262 ini samma ordning som skatter. För avgiftssystemets effektivitet är det av stor belydelseatt denna indrivningsordning står till buds även i fråga om den del avavgifterna som tillfaller kommunen. Utanatt ta ställning i fördelningsfrågan har lagrådei velat åskådliggöra, hur ettsystem med fördelning av vaQe avgift mellan kommunen och staten lämpligen kanutformas. Lagrådet har därför i sill förslag till lagtext skrivit in en regelatt av byggnadsavgift och särskild avgift hälften skall tillfalla kommunen ochåterstoden staten. Regeln har i lagtextförslagei placerats i 9 5 tredje slycket,närmast efler bestämmelserna om indrivningsordningen, går in på frågan om preskriptionsreglernas sakliga innehåll ochnärmare utformning, vill lagrådet ta upp frågan om var i lagen reglema bör hasin plats. De beslämmelser som rör avgifterna och de som rör handräckning ochföreläggande om rättelse har fördelats på olika avsnitt, Enligl lagrådets meningbör denna fördelning genomföras även beträffande preskriptionsbestämmelserna, Lagrådeiföreslår därför, med beaktande av de ändringar i övrigt i det remitteradeförslaget som har förordats i det föregående, att preskriptionsreglerbeträffande byggnadsavgift och särskild avgift tas upp i en paragraf för sig iavsnittet om sådana avgifter (se 10 5 lagtextbilagan) och attpreskriptionsregler beträffande ansökan om handräckning och beslut omföreläggande att vidtaga rättelse las upp i en senare paragraf (se 19 5 lagtexlbilagan). Vadgäller påförande av byggnadsavgift och tilläggsavgift skall enligt detremitterade förslaget gälla en preskriptionstid av . Dessa avgifterriktar sig säsom inledningsvis påpekats primärt mot underlåtenheten all ansökaom byggnadslov. Beroende av omsländighelerna kan denna underlåtenhet i mångafall vara att bedöma allvarligt, I andra fall åter, bl. a. om det som harvidtagits inte i övrigt möter några erinringar, torde underlåtenheten oftakunna bedömas som en ordningsförseelse. Särskilt med hänsyn lill dessa senarefall är enligl lagrådets uppfallning en alltför lång preskriptionstid.Framför allt gäller detta om avgifterna skall kunna tas ut av ny ägare.Lagrådet vill erinra om att i fråga om åtal för brott tioårig preskriptionstidgäller, när på brottet kan följa fängelse upp lill . Den av lagrådetföreslagna strafföeslämmelsen för särskilt allvarliga överträdelser av byggnadsförfattningarnamedför en motsvarande preskriptionstid av , 1 förevarande sammanhang ärockså av intresse de bestämmelser som gäller om förverkande av egendom pågrund av brott, om lill följd av den brottsliges död eller annan orsak,exempelvis åtalspreskription, påföljd ej längre kan ådömas. Enligt 36 kap, 9 5brottsbalken kan i sådant fall förverkande ske endast om stämning i mål däromdelgivits från det brottet begicks. Under hänvisning lill delanförda föreslår lagrådei alt preskriptionstiden för påförande avbyggnadsavgift besiäms till . Prop.1975/76:164 263 Sammatid bör gälla beträffande tilläggsavgiften, om förslaget rörande en sådanavgift skulle genomföras, Ifråga om särskild avgift skall enligt del remitterade förslaget gälla enpreskriptionstid av . Några tungt vägande invändningar mot en treårstidtorde inte kunna anföras. Vissa överträdelser för vilka påföljden kommer attutgöras av särskild avgift kan dock vara jämförbara med överträdelser som kanföranleda byggnadiavgift. Detta talar för att preskriptionstiden också för densärskilda avgiften sätts till , Lagrådei vill för sin del förorda ensådan lösning. Enligtdet remitterade förslagel skall preskriptionstiden räknas från det den olovligaåtgärden böQade eller, såvitt gäller särskild avgift, från det överträdelseneller underiåtenheten böQade, Olovligt byggande och andra överträdelser kanemellertid komma att utsträckas över avsevärd tid. Förslaget kan under sådanaförhållanden medföra att preskriptionstiden blir kortare än som faktiskt ärmotiverat. Med hänsyn härtill bör enligl lagrådets mening föreskrivas, atttiden skall räknas från del överträdelsen begicks, och med överträdelsen avsesdå, såsom förut sagts, även underlåtenhet. Detta innebär att tiden i principinte böQar löpa så länge överträdelsen kan anses pågå. Det bör här tilläggas,att hur utgångspunkten för beräkningen av preskriptionstiden än anges, det intekan undvikas att vissa problem ibland uppkommer i tillämpningen. De principersom vid bedömning av preskriptionsfrågor har utbildats inom straffrätten börkunna Qäna till ledning i nu ifrågavarande hänseende. Preskriptionavbryts enligt det remitterade förslaget genom att fråga om påföljd för åtgärdtas upp vid sammanträde med . Denna ordning kan jämföras med densom gäller inom straffrätten och som innebär alt preskriptionsavbrott skergenom all den misslänkle fär del av ålal för brottet. Hinder torde inteföreligga mot att införa ett liknande delgivningsförfarande på förevarandeområde. Den mot vilken överväger att ingripa med en påföljdskulle därigenom på ett tillföriitligt sätl bli upplyst om det förfarande sominletts mot honom. Den ordning som det remitterade förslaget innehåller äremellertid i olika avseenden ändamålsenlig i ett administrativt förfarande.Del torde vanligen förhålla sig så att, när frågan om påföljd tas upp vidsammanträde med , den som berörs redan har beretts tillfälleatt yttra sig. Har han emellertid då ännu inte fått någol sådani tillfälle, kandet förutsättas att han utan dröjsmål underrättas om att fräga om att påförahonom avgift övervägs. På grund av det anförda anser sig lagrådet kunna lämnadel remitterade förslaget i nu ifrågavarande hänseende utan erinran. Iremissen föreslås inga regler om verkslällighetspreskription beiräffandeadministrativ avgift som påförts nägon. Sådana regler torde dock i likhet medvad som gäller inle bara beträffande straffrättsliga påföljder utan vanligenockså i fråga om skattskyldighet och liknande (se 71 5 uppbördslagen) börameddelas. Lagrådet föreslår därför till komplettering av förslagel alt Prop.1975/76:164 264 andra stycke i paragrafen om avgiftspreskriplion las upp en bestämmelse omalt åtgärd för indrivning av avgift ej lär vidtagas, har förfiutitfrån det beslutet om avgiften vann laga kraft. Del remitterade förslagetsbeslämmelse om preskription av möjlighet att genom ansökan omhandräckning och beslut om föreläggande åstadkomma rättelse innebär en nyhet.Förslaget bör ses mot bakgrunden av att byggnadsnämnderna avses fä störremöjligheter att vidtaga effektiva åtgärder för samma ändamål. Lagrådei harinte nägon erinran emot att en preskriplionsbestämmelse införs. färockså anses vara en för detta fall lämplig tid. I fråga om den närmareutformningen av bestämmelsen vill lagrådet i vad gäller utgångspunkten förberäkningen av preskriptionstiden hänvisa till vad som i det föregående haranförts i anslutning till motsvarande regler beträffande påförande av avgift.Lagrådet föreslår i övrigt att avbrytande av preskription anknyts lill attbyggnadsnämnden eller åklagaren ansöker om handräckning eller nämnden beslutarföreläggande. Dessaparagrafer innehåller bestämmelser om betalning och indrivning av avgifter.Lagrådets förslag all någon tilläggsavgift inte skall ingå i det nya systemetfår, om det genomförs, till följd att bestämmelserna kommer att avse endaslbyggnadsavgifter och särskilda avgifter. Vissa därmed sammanhängande problemhar berörts vid 26 5- I det följande förutsätts all hur fördelningen avavgifterna mellan kommunen och slalen än regleras avgifterna i sin helhet fårdrivas in i samma ordning som skatter. Avredovisningstekniska skäl lorde det vara lämpligasl, att betalning avavgifterna sker till och att denna lär föranstalta om indrivningen.Beslutet om påförande av avgift bör då sändas till länsslyrelsen. Delta lordeböra ske genast och inte först sedan beslutet har vunnit laga kraft. 29 5 andra stycket upptagna regeln om fördelning av influtna medel i ett visslfall behövs inte, om tilläggsavgiften utgår. Med de jämkningar som nuhar berörts lorde innehållet i 28 och 29 55 i det remitterade förslagetlämpligen kunna sammanföras till en paragraf och placeras i anslutning tillövriga bestämmelser om byggnadsavgift och särskild avgift. 1 lagrådets förslag lilllagtext återfinns föreskrifterna om betalning och indrivning i 9 5 första ochandra styckena. Som förut nämnts har i tredje stycket samma paragraf skrivitsin regeln om fördelning av avgifter mellan kommunen och staten. Prop.1975/76:164 265 Lagrådethar föreslagit, all 2 5 kompletteras med eit åläggande för attlämna skriftligt besked huruvida i fråga om viss byggnad eller anordning harvidtagits åtgärd, som föranleder ingripande enligl lagen. Som framgår av vadlagrådet har anfört i anslutning till nämnda paragraf vill lagrådet inteförorda att någon rättsverkan av sådant besked regleras i lagen. Inte heller iövrigt får beskedet några direkla rättsverkningar. Innebär beskedet attanledning till ingripande inte föreligger, saknas givetvis grund förattöverklaga beslutet. Lämnas besked att anledning finns till ingripande, kommerdet beskedet, om inte ändrar uppfattning, att följas av beslutom ingripande. Eftersom detta beslut regelmässigt kan överklagas, bör talan inlekunna föras också mol beskedet, som ju inte tillagts någon prejudiciellbetydelse. Lagrådetfinner alltså alt besked enligt den av lagrådet föreslagna bestämmelsen i 2 5inte bör fä överklagas. Detta bör sägas ut i förevarande paragraf ochbestämmelsen härom kan lämpligen anslutas till första styckei. Remissförslagetssista stycke av paragrafen innehåller en föreskrift, som inte har sin plats ilagen utan i instruktionerna för de handläggande myndigheterna och domstolarna.Lagrådet förordar därför att föreskriften ulgår. 1 lagrådels lagtextbilagaåterfinns här avhandlade bestämmelser i 24 5- Dennya lagstiftningen kommer uppenbariigen att kräva ålskilliga förberedelserföre ikraftträdandet. Förberedelsetiden torde bli alltför knapp, om lagen såsomföreslagits skall träda i kraft , Lagrådet hemställer därför attikraftträdandet skjuts upp till den ,