prop · FZ03160 · 1975-12-31 00:00:00 — Enligl länsslyrelsen har man all väga moivarandra å ena sidan allmänhetens räu till full insyn i förvaltningen och åandra sidan en skyldighel för myndighelerna gentemot allmänheten all handskasmed de alltmer om fattande personuppgif-ler,som insamlas och lagras förmyndigheiernas egen verksamhet, på ell sådant satt att den enskildes privatlivoch iniegrilel skyddas mol obehörigi och skadligt användande. Del kan enligllänsstyrelsens mening inte vara omöjligt att förena dessa krav utan all delgrundläggande syftet med offentlighelsprincipen åsidosätts. Det kan knappastvara förenligt med den enskildes intresse och berättigade krav på en ansvarigoch riktig användning av den alltmer ökande mängd personuppgifter m. m., sommyndigheterna samlar och lagrar för samhällets legitima behov, att uppgifternakan spridas och utnyttjas obegränsat för vilka som helst för samhället ellerden enskilde främmande intressen. Sådana intressen behöver inle bara varakommersiella. förklararati den kan redovisa ett fiertal fall,därmassultagavadressuppgifter förbestämda personkategorier begärts för exempelvisotillbörliga politiska aktioner, för tvivelaktiga forskningsprojekt etc. Dentekniska utvecklingen inom ADB-området innebär,fortsätter ,attrisken för missbruk av offentlighetsprincipen ökar. En offentlighet som inlehar möjlighet att tillvarata och skydda den enskilde samhällsmedborgarenmotorikl igt och skadligt uinyujande måste ifrågasättas. Allmänhetens tilltrolill och förtroende för ADB-utnyiijande i samhällets tjänst är, säger vidare,en viktig förulsällning föratt ADB-teknikens möjligheler skallkunna tillvaratas på bästa salt för samhällsnyltiga ändamål. främjasförvisso inle av alt de regisierförande/ansvariga myndigheterna fråntasmöjlighelen och skyldigheten att begränsa och kontrollera spridning och användningav intsamlade uppgifter. framhåller all datalagen inte är någonfullständig garanti mot olämplig användning av personuppgifter i andra fall ändå annan än myndighei jör personregister med hjälp av ADB. Med den föreslagnautformningen av grundlagsförslaget begränsas datainspektionens möjligheler ifråga om ADB-regisierförande myndigheter till föreskrifter om myndighelens egenanvändning av personuppgifterna. uttalar sammanfattningsvis allkravet på klarhet och tillgänglig- helavgrundlagochallmänlag inie drleda till all kravet påskydd förden enskildes personliga säkerhetoch privailiveis helgd eftersattes, Enligl mening bör man i detfortsatta arbelel med lagstiftningskomplexet - trots vad ansett -sökaåsladkomma regler som ger della myckel vitala problem en tillfredsställandelösning. Reglernai TF dels om tillhandahållande på slällel av allmän handling och lekniskupplagning, dels om överiämnande mol avgift av avskrift, utskrift eller kopiaav handling eller leknisk upptagning har av föreslagits bli väsentligenoförändrade i sakligl hänseende, 1 ston sett har remissinstanserna lämnatOSK:s förslag utan erinran, OSKhar i motiviexien tagit upp frågan om de kommersiella massuliagen från främstpersonregister. Kommittén avvisar tanken på särskilda beslämmelser som läggerhinder i vägen för sådana ullag, utöver den nuvarande som befriar myndigheifrån all lämna ul personuppgifter genom kopia av datamedium. Under remissbehandlingenhar två inslanser tagit upp frågan om massuliagen och förordatgrundlagsföreskrifter som möjliggör ytterligare spärrar mol sådana ullag. Föregen del finner jag inte all tillräckligt underiag föreligger att nu föreslåsärskilda bestämmelser i grundlag om massuttagen. Den av mig lidigare nämndautredningen om vissa dalafrågor bör, i enlighel med vad har förutsatt(KU 1975:11), få i uppdrag all överväga behovet av särskilda bestämmelser omförsäljningen av datorlagrade personuppgifter för kommersiellt bruk. Frågan omen eventuell ändring i grundlagsreglerna om allmänna handlingars offentlighetdr las upp med anledning av de förslag i ämnet som utredningen kommer att läggafram. Inteheller i övrigi anserjag att någon mer ingripande ändring i reglerna omtillhandahållande av allmän handling är påkallad. All jag anser alt vissajusteringar bör göras framgår av del följande, 1likhet med anser jag att nuvarande 2 kap. 8 ij TF är en alltför omdngsrikparagraf, vars innehåll lämpligen bör delas upp på två paragrafer. Den bäslaöverblicken över stoffet dr man enligl min mening, om en paragraf ägnas åltillhandahållande på slällel av allmän handling och en följande paragraf upplärbeslämmelserna om tillhandahållande mol avgift av avskrift m, m. Dennadisposition ansluter fö, nära till den nuvarande. Förslaget har utformats ienlighel härmed, Beslämmelserna har lagiis in i 12 och I12 tj första stycket första meningen föreskrivs all allmän handling, som fårlämnas ul, på begäran genast eller så snart det är möjligt på slällel utanavgift skall tillhandahållas den, som önskar la del därav. Handlingen skalltillhandahållas i sådan form all den kan läsas, avlyssnas eller uppfällas påannal säu. Av del valda utlryckssäliel framgår att sökanden har räu all få delav ADB-upplagning och annan leknisk upplagning i läsbar eller av- 1975/76:160 '89 lyssningsbarform eller, beiräffande en bild, så att den kan iaklias i,ex, på en bildskärm.Vidare föreskrivs i andra meningen all sökanden också har räll att skriva avoch alt avbilda handling och även alt ta den i anspråk lör Ijudöverföring.Enligt första styckei sista meningen gäller vidare all handling, som inie kantillhandahållas utan att sådan del därav som inte lår lämnas ut röjes, i övrigadelar skall göras tillgänglig för sökanden i avskrift eller kopia. Självklartskall tillhandahållande av avskrift eller kopia i della fall ske kosinadsfrill.Med "avskrift" förstås här även utskrift av leknisk upptagning. Jagdelar nämligen OSK:s uppfaltning alt "avskrift" bör kunna begagnas dåi lagtexten avses alla slag av allmänna handlingar, inklusive tekniskaupplagningar, Ordel "utskrift" bör däremoi användas endast när tekniskupptagning, överförd till skrift, avses. Ordet kopia har nämnts särskilt iförsta slyckel sista meningen med tanke på alt det kan vara mest praktiskt attt, ex, föra över de offentliga delarna av ett ljudband lill en bandkopia. Attdenna i sin tur skall spelas upp för sökanden följer av första meningen och avuttrycket "göras tillgänglig", 1 12ij andra slyckel anges de fall i vilka myndighei kan vägra att tillhandahållaen handling, trots att den är offentlig, dvs, de regler som återfinns i 2kap, 8 ij tredje slycket TF. Någon saklig ändring i förhållande till gällanderält är inte avsedd, I lagtexten har skrivits in ett krav alt den myndighet,till vilken sökanden hänvisas, skall vara "närbelägen", Enligl12 § försia stycket har sökanden rätt alt gratis la del av myndighetsoriginalhandling eller, i fall som avses i tredje meningen, avskrift ellerkopia av denna. Däremot har sökanden enligt 12 § inte befogenhet att ta med sighandlingen, I 13§ slås inledningsvis fast all den som önskar la del av allmän handling -förutom rätten alt ta del av den på stället - även har rätt alt mot fastställdavgift få avskrift eller kopia av handlingen till den del den får lämnas ul.Från denna huvudregel föreskrivs två undantag. Del första innebär att myndighetinte är skyldig att överiämna upptagning för automatisk databehandling i annanform än utskrift. Dennaregel, som överensstämmer med vad som gäller, leder till au vissa typer avhandlingar, t. ex. mikrofilm, ibland i egenskap av ADB-upptagning får utlämnasendast i utskrift och ibland såsom annan teknisk upptagning kan lämnas ul äveni form av kopia. Dalainspektionen har förordat att myndighets skyldighet attöveriämna tekniska upptagningar över huvud begränsas på samma sätt som vadgäller ADB-upptagningar, dvs. överiämnande behöver bara ske i utskrift. Förmin del ärjag dock f n. inle beredd alt inskränka den rätt för allmänheten attmot avgift d lillgång till kopior av lekniska upptagningar, som finns. Detandra undantaget från huvudregeln, som också övertagits från gällande ordning,innebär att skyldighet all framställa kopia av karta, ritning eller bild inteföreligger om svårighet möter och handlingen kan tillhandahållas på stället.Av skäl som har angivits av har regeln kompletterats 1975/76:160 190 såatt den också gäller andra tekniska upplagningar än ADB-upplagningar, Beslämmelserom vem som skall pröva en begäran alt få ta del av handling hos myndighet finnsi 2 kap, 9§ och 14 § andra stycket TF. Enligt 9§ första stycket skallframställning om allmän handlings utbekommande göras hos den myndighet därhandlingen finns. När del gäller leknisk upptagning skall framställningen görashos den myndighet som förfogar över upptagningen. Frågan om utlämnande prövasav den myndighei där framställningen har gjorts. 1 9tj andra slycket finns ytterligare bestämmelser om handläggningen avutlämnandefrågor. Är vården om handlingen enligt arbetsordning eller givetuppdrag anförtrodd viss befattningshavare, har han att själv beslula i fråga omhandlingens utlämnande. Del åligger honom därvid au räila sig efterföreskrifter som myndigheten har meddelat och all, då det kan ske utan omgång,i tveksamma fall hänskjuta frågan lill myndighetens avgörande. Ombefattningshavaren vägrar att lämna ut handlingen skall frågan, om sökandenbegär del, hänskjutas till myndigheten. I 14§ andra stycket, vartill hänvisas i 9 § iredje styckei, finns regler omutlämnande av handlingar vilkas hemlighällande är av synneriig betydelse förrikets säkerhet. Beträffande sådana handlingar kan regeringen förordna alt vissmyndighet skall pröva fräga om utlämnande. Om förordnande skall anteckninggöras på handling som avses i förordnandet. Reglerna har genom särskildaförordnanden gjorts tillämpliga pä vissa handlingar rörande försvaret,utrikespolitiken och polisens verksamhel. Prövningen görs i dessa fall avdepartementschef - När någon gör en framslällning att få ta del av handling,där prövningen av frågan om utlämnande enligt anteckning på handlingen skalltillkomma annan myndighet än den där handlingen förvaras, skall framställningenofördröjligen på sökandens begäran hänskjutas till den behöriga myndigheten. OSKhar samlat reglerna om utlämnande i en paragraf (9 ij i grundlags-kapitlet).Härvid har bestämmelserna i 2 kap, 9 i; andra stycket TF med närmare regler omhandläggningen av utlämnandefrågor inom myndighelen fåll ulgå och en nygrundlagsregel om tillstånd av viss myndighet införts, I övrigi motsvarar nuvarande regler. Anledningen lill all bestämmelserna i 2 kap. 9 tjandra styckei TF har dtl ulgå är att det här enligt OSK:s uppfaUning rör sig omen detaljreglering, som med fördel kan överflyttas från grundlag lillförfaUning av lägre valör. OSKformulerar i 9 § första stycket huvudregeln så, alt begäran au få 1975/76:160 191 tadel av handling görs hos myndighet, där handlingen finns, och skall prövas avden myndighelen. En särregel för ADB-upplagningar blir obehövlig, eftersomADB-upptagning enligt 3 § andra slycket i OSK:s förslag anses förvarad hosmyndighet, om myndigheten förfogar över den, I9§ andra styckei har föreslagit en ny regel. Där sägs all såsom villkor förutlämnande av hemlig handling får i den i 1 § omnämnda särskilda lagenuppställas tillstånd från viss myndighet. I motiveringen anförs att denreglering, som finns i 35 § SekrL och som har tagits upp i 12 § LAH,egenlligen är grundlagsstridig och att den nya regeln avhjälper denna brist. Reglernaom utlämnande av s. k, kvalificerat hemliga handlingar har efter redaktionellomarbetning tagits in i 9 § tredje slyckel, all de nuvarande bestämmelserna i 2 kap, 9 § andra stycket TF omhandläggningen av utlämnandefrågor inie skall få någon motsvarighet i den nya grundlagen kommenteras av nägra remissinstanser. motsätter sig all beslämmelserna las bort ur grundlagframgår av remissammanställningen under 5,4, Regeringsrättenförklarar att den delar uppfattningen att bestämmelserna om hur beslut fattas iutlämnandeärende inom myndigheten kan fiyttas ut ur grundlagen. Frågan är dockav den vikt av hänsyn till behovet av snabba beslul att den ej bör lämnas helloreglerad. Regler bör därför enligt regeringsrätten i stället tas in i LAH, Förde kommunala myndigheternas del är regler i lag nödvändiga. Det bör ickeöverlåtas till varie kommun alt fritt beslula om ordningen för utlämnande avkommunens handlingar. Samma uppfattning kommer lill uttryck i de yttranden somhar avgivits av JO och av vid Lunds universitet.Näringsfrihetsombudsmannen understryker att del i den praktiska tillämpningenav offentlighetsprincipen finns behov av enhetliga regler för beslutsfattandeti ullämnan-defrågor och förutsätter att frågan beaktas vidlagstiftningsärendets fortsatta behandling. Riksåklagarenförklarar att frågan om vem inom en myndighet som har alt fatta beslut medanledning av en begäran att få ta del av handling torde vara ett ämne som fåravgöras administrativt, genom arbetsordningar e.d, Länsslyrelsen iVästerbottens län ger uttryck för samma uppfattning. Tidningarnastelegrambyrå framför önskemålet att fä fastslaget att beslul om utlämnande avallmän handling i princip skall kunna ges . När det kan rådatveksamhet om utlämnandet måste beslut kunna fattas helst . Det finnsenligt byrån exempel från senare tid på att myndighet har vägrat att lämna uthandling med den motiveringen att ingen tjänsteman hos myndigheten vidtilirället ansetts kompetent att bedöma om handlingen 1975/76:160 '92 skullevara offentlig utan hävdat au detta måsle avgöras av juridisk sakkunskap. 1några fall har det dröjt innan handlingen ställts till förfogande. Frånflera håll påpekas att ordet "finns" i första styckets försia meningbör bytas ut mot "försvaras" för att bättre överensstämmelse skalluppnås mellan 3 och 9 §§. Uttalanden av denna innebörd har gjorts av JO. ÖB.daiasamordningskomniiiién, landsarkivet i , juridiska fakulteten vidStockholms universitet och stadskansliet I . Denföreslagna regeln iandra stycket diskuteras i några yttranden. Regeringsrättenförklarar att denna regel innebär att vill grundlagsfästa en nu tillämpadlagsliftningspraxis, som anser strida mot TF: utlämnande skall få görasberoende av all viss utomstående myndighet givit sitt tillstånd därtill.Stadgandet torde enligl regeringsrätten innebära all den särskildatillståndsgivande myndigheten kan göra en skönsmässig prövning, begränsadallenast av sekreiessgrunderna i grundlagen. Beslul att vägra tillsländ kanicke överklagas i den för avslagsbeslut i utlämnandeärenden särskilt stadgadeordningen, som garanterar en rättslig bedömning, ulan följer den ordning somgäller för myndighetens beslul av denna art. Man får sålunda, förklararregeringsrätten, i realiteten en dubbel prövning av samma fråga hos tvåsidoordnade myndigheter, vanligen med olika instansordningar. Ett positivtbeslul om utlämnande av handling kan komma till slånd blott om två likställdamyndigheter i det givna fallet beslutar på samma sätt. Ett sådani system tersig enligl regeringsrätten främmande för svensk förvaltning och bör undvikas.En av huvudtankarna bakom reglerna om offentlighet är att beslul i principskall kunna erhållas prompt. En ordning som förutsätter bedömning hos tvä,kanske geografiskt långt åtskilda myndigheter leder ofrånkomligen lillbetydande förseningar i avgörandet, även i självklara fall. Regeringsrättenavstyrker därför i första hand en regel om dubbel prövning av utlämnandefrågan.Om del bedömes nödvändigt att i undantagsfall ullämnandefrågan avgöres av enannan myndighet än den som förvarar handlingen är enligt regeringsrätten attföredra att avgörandet helt överiämnas till denna särskilda myndighet, som dåblir bunden av lagen om allmänna handlingar på samma sätt somförvarings-myndigheten skulle ha varit. En sådan särordning bör dock tillåtasblott i undanlagsfall. Under åberopande av behovet av snabba utlämnandebeslutmotsätter sig också och Tidningarnas telegrambyrå denföreslagna bestämmelsen, Tystnadspliktskommilténgör ett redaktionellt påpekande rörande utformningen av andra slycket. torde vad har avsett att uttrycka komma fram tydligare genomföljande formulering: "I den i 1 § omnämnda lagen får bestämmas atthandling som enligt lagen skall hällas hemlig likväl får ullämnas, om vissmyndighei medgiver det". diskuterar reglerna i tredje slycketom den s. k. 1975/76:160 '3 Verket förklarar därvid att det för sin del hyser vissivekan angående behovet av dessa särskilda regler. Den renl rättsligainnebörden av dessa regler är alt viss bestämd myndighei - departementschef - skall prövafråga om utlämnande av handling som försetts med denna särskildahemligbeieckning, 1 praktiken synes dock den kvalificerade hemligbeteckningenhittills ha lillgripits främst för au framtvinga ett visst handhavande av enhandling. Det är därför i och för sig tillfredställande all det i belänkandetunderstryks att detta ej är huvudsyftet med beteckningen. Det är ocksåvärdefullt att få klariagt all myndighet som anbringat kvalificeradhemligbeteckning också har rätt att avlägsna den vid ändrade förhållanden, Åandra sidan synes det enligt verket finnas fog för frågan varför en särskildprövningsinstans - departementschef -är nödvändig, 1 betänkandet anges inte vadsom i delta fall gör att kammarrätt och regeringsrätt inte kan utgörabesvärsinstanser på samma sätt som i fråga om handlingar som, ulan att vara av"synnerlig" vikl, dock är av betydelse för rikets säkerhet. Attbefara att sekretessen menligt skulle uttunnas genom domstolsbehandlingen avbesvärsmål vore nog all underskatta domstolarnas förmåga att upprätthållasekretesskyddet. Man bör i sammanhanget vidare lägga märke till att den äldstaav de nu gällande sekretesskungörelserna som reglerar användningen avkvalificerad hemligbeteckning - utrikesförvaltningenssekretesskungörelse - har en annan innebörd än moisvarande senare föreskrifter.Enligt den kungörelsen är det endast som har rätt attanbringa hemligbeteckningen i fråga, och det är därför i sin ordning attprövningsrätten vid fråga om utlämnande är förbehållen detta departement.Televerket anser det däremot inte lika naturligt att departementschef skallutgöra den enda prövningsinstansen i fråga om handling som försetts medkvalificerad hemligbeieckning av en annan myndighet. Om den föreslagnaföreskriften skall bibehållas vill föreslå att man återgår till denformulering som finns i 2 kap, 14S andra styckei TF och därmed anger all det är hemlighållandet som är avsynnerlig vikl. Verket understryker att detta förslag inte innebär någoninvändning mol det som sägs i tredje styckei på s, 152 i betänkandet, men aUdet har viss praktisk belydelse då man ställer saken i relation lill andrahandlingar. Verket menar nämligen alt det kan finnas även offentliga handlingarsom kan vara "av vikt" för rikets säkerhet. Därför bör ordethemlighållande bilda utgångspunkt för sekretessbedömning och sekretess-skydd. ÖBförordar all ordel vikt i Iredje styckei byts ut mol "betydelse" somär det ord som återfinns i gällande tryckfrihetsförordning och i försvaretssekrelesskungörelser. 1 14§ försia Slycket departementsförslaget regleras var begäran au få ta del av enhandling skall göras. I enlighet med vad fiera remissinstanser 1975/76:160 194 harförordai föreskrivs an begäran skall göras hos den myndighei som förvararhandlingen. Närdei gäller vilken myndighei som skall pröva frågan om utlämnande bör prövningennaiurligtvis i regel som göras av den myndighei som sökanden skall vända siglill, dvs. den myndighei som förvarar handlingen. En bestämmelse hiirom har inlörisi andra siyekei. Somjag har niimni lidigare har föreslagit en regel med innehåll all tillståndfrån viss myndighei far uppställas som villkor för uilämnande av handling. Vissmoisvarighei lill denna besiiimmelse har lagils upp i 2 ij iredje slyckel ideparlemenisförslagel. Föreskriften dar är emellertid betydligt mera begränsadtill sin räckvidd. Skälen härtill har jag redovisat i avsnitl 7.2. 1sammanhanget harjag också framhållit au principiella hinder inle föreligger motall prövningen enligl en viss sekreiessbesiämmelse förbehålls en bestämdmyndighei med särskilda föruisäuningar alt bedöma frågan om utlämnande. Dennaordning kan i vissa fall vara myckel ändamålsenlig. Kravei på allutlämnandeprövningen skall ske snabbi leder dock lill all resirikliviiel ärpåkallad närdet galler au lillåia annan myndighei an den som förvararhandlingen au avgöra om denna skall lämnas ul. Jag föreslår därför alt det ibeslämmelse som avses i 2 kap, 2 ij andra slyckel TF, om särskilda skälföranleder det, får föreskrivas all annan myndighei än den som förvararhandlingen skall göra sekreiessprövningen. Också denna regel har lagils in i 14tj andra styckei. Ellexempel på när särskilda skal kan anses föreligga är del fall som regleras i35 ij SekrL, Enligt denna paragraf ankommer det på altbedöma om handling som har lillkommil i anledning avkol-leklivavtalsförhandlingar skall lämnas ut även om handlingen förvaras hosannan myndighet an avtalsverkel. Alt den blivande motsvarigheien till 35 tjSekrL lill skillnad från denna regel, bör innehålla uttryckliga rekvisit förprövningen, framgårav vad jag har anfört i avsniii 7 2. 1 14ij andra slyckel föreskrivs vidare i överensstämmelse med vad som gäller alli fråga om handling .som är av synnerlig betydelse för rikels säkerhel kanockså genom förordning föreskrivas att endast viss myndighei får pröva fråganom utlämnande. .-Xndra slyckel avslulas med en föreskrift för del fall all enbegäran all få ta del av en handling riktas till myndighei som enligl någon avde två nu nämnda undantagsreglerna inte är behörig all pröva frågan omutlämnande. Föreskriften, som f n. haren motsvarighet i 2 kap. 14 andra slyckelTF, innebar au myndighelen genasi skall hänskjuta begäran lill den behörigamyndighelen. 1likhei med anser jag alt de nuvarande beslämmelserna i TF om hur inom enviss myndighei beslul skall fattas i utlämnandeärenden lämpligen kan förasöver lill författning på lägre nivå än grundlag. Enligl min mening bör fråganregleras i den särskilda lag som avses i 2 kap. 2 tj andra styckei TF. 1sammanhanget vill jag beröra frågan om hur beslul skall fallas angående 1975/76:160 195 utlämnandeav handling som förvaras inom och som hör till ettregeringsärende. Fråga härom prövas f n. inom varie departement av tjänstemaneller, i sista hand, av del statsråd till vars ansvarsområde ärendel hör. Någothinder mot alt frågan hänskjuts till regeringens avgörande föreliggeremellertid inte. Stöd för den nu angivna ordningen kan hämtas frånbestämmelserna i 2 kap. 3 § första styckei och 9 § andra slyckel TF. Dessabeslämmelser kommer emellertid till stor del all sakna motsvarighet i det nyagrundlagskapitlet. Med hänsyn härtill och då som jag har nämnt under 8 §,regeringen och inle ett enskilt departement framstår som den myndighei lillvilken ell regeringsärende är knutet, skulle möjligen kunna göras gällande attfråga om utlämnande av handling i regeringsärende enligt 7 kap, 3 § RF måsteavgöras vid regeringssammanträde. En sådan ordning vore emellertid orimlig.Enligt min mening följer inle heller av en riklig tolkning av nämnda lagrum iRF all ell regeringsavgörande är nödvändigl. Jag anser alltså att man utan allkomma i konflikt med RF genom lag eller annan författning kan överlåta åtdepartementschef eller departements-tjänsteman alt besluta i fråga omutlämnande av handling som hör lill regeringsärende, Omen myndighei avslår en begäran att få la del av en handling som myndighetenförvarar, har sökanden rält all överklaga avslagsbeslutel. Om däremothandlingen genast lämnas ut, finns ingen klagorätt. Detta innebär bl, a. attden i vars intresse sekretessregeln har uppställts saknar möjlighet attöverklaga ett beslul alt utlämna en handling. Alt talan bara får föras motavslagsbeslut, framgår av 2 kap, 10 § TF, På motsvarande sätl föreskrivs i 2kap, 12 § att talan inte heller får föras mot bifallande beslut av högreinstans. 1 2 kap. II §TF finns utförliga regler om vilken myndighet som i olika fall är behörig attöverpröva en vägran att utlämna en handling.