prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — 1sammanhanget erinrar SHIO om det pågående utredningsarbetet beträffandeföretagens uppgifts- och uppbördsskyldighet. SHIO menar att det är ologiskl attsamtidigt som arbete pågår för att minska företagens uppgiftsskyldighet nyalagar genomförs som medverkar till en ökning av uppgiftsskyldigheten, även omskyldigheten enligt det förevarande förslaget gäller i förhållande tillfacklig organisation. Kommitténs förslag i 18 § FKL om skyldighet förkoUektivavtalsbunden arbetsgivare att fortlöpande informera om vissaförhållanden har också i allmänhet godtagits i princip. Även på denna punktreses däremot invändningar mot innehållet i och utformningen av förslaget.Löntagarorganisa- Prop.1975/76:105 Bilaga 1 64 tionema menar praktiskt taget enhälligt att förslaget integår tillräckligt långt. Från arbetsgivarhåll hävdas däremot att den regel somkommittén har formulerat helt allmänt innefattar otillräckliga hänsyn till denavvägning som måste göras mellan motstående intressen. Vidare betonas i synnerhetde svårigheter som alltför långtgående förpliktelser på området kommer attmedföra för de mindre företagen. anser att denfortlöpande undertättelseskyldigheten med hänsyn till frågornas art framstårsom ett naturligt åhggande oberoende av förhandlingsskyldigheten enligtbestämmelserna om utvidgad förhandlingsrätt. LO konstaterar att den informationsplikt somutredningsmajorileten föreslår inte går längre än bestämmelserna i gäUandeföretagsnämndsavtal. LO kräver att arbetsgivaren skall vara skyldig attinformera koUektivavtalsbunden lokal arbetstagarorganisation om samtligaföretagsaktuella förhållanden så fort information finns tillgänglig. Hurinformationsflödet från arbetsgivaren närmare skall ordnas bör enligt LOregleras i avtal. LO anser att den fortlöpande informationsskyldigheten ocheditionsplikten måste gälla även i förhållande till arbetstagarorganisationgentemot vUken arbetsgivaren brakar vara bunden av koUektivavtal. LOunderstryker vidare att brott mot informationsplikten bör sanktioneras medkraftigt skadestånd. De föreslagna informationsreglerna bör enligt LO:suppfattning även gälla för förvaltningsbolag, investmentbolag och moderbolag ikon-cernliknande förhåUanden. Enligt TCO:s uppfattning måste informationsplikten omfattaalla arter av frågor. 1 den mån det av praktiska skäl skuUe visa sig olämpligtatt följa denna huvudregel, bör det ankomma på de avtalsslutande parterna attgenom koUektivavtal avvika härifrån. Även TCO anser att informationsskyldighetenbör gälla också i förhåUande till arbetstagarorganisation med vilken arbetsgivarenbrukar vara bunden av koUektivavtal. För att garantera att det medbestämmandesom den nya lagen skall ge arbetstagarna är förankrat hos och kan återförastill den enskilde arbetstagaren, är det enligt TCO:s mening angeläget altfrågan om medlemsmöten på arbetstid utreds. Denna senare fråga berörsäven av LO, som anser att de fackliga organisationer som är eller brukar varabundna av koUektivavtal med arbetsgivaren måste ges laglig rätt att bedrivaviss facklig verksamhet, t. ex. arbetsplatsmöten, på betald arbetstid. /SR anser att regelsystemet börkompletteras med en bestämmelse om att arbetsgivaren har skyldighet att påbegäran av arbetstagarförening lämna den information som föreningen begär. vid Lunds universitetanser att det bör övervägas att skärpa de förslagna reglerna om information.Enligt fakulteten visar erfarenheten att man inom näringslivet ofta håUerskeenden inom företagen hemliga av ren slentrian. En öppen debatt om ettföretags problem kan även bidra till positiva lösningar i en krissituation förföretaget. 1975/76:105 Bilaga 1 65 anseratt de anställdas rätt till information skall vara fullständig och utaninskränkningar. SPF framhåller alt del är orimligtatt kräva obegränsad information. Även med den bästa vilja i världen torde detinte vara praktiskt möjligt att realisera ett sådant krav. SPF anför vidare atteftersom såväl informationsskyldighet som primär förhandlingsskyldighet skallfullgöras gentemot den lokala fackliga organisationen kan uppgifter avpersonlig natur om enskild anställd nå en vidare krets är den anstäUde självönskar. SPF anser att det därför bör ges möjligheter för den anstäUde att förstta ställning till om viss information får delges den fackliga organisationen.Detsamma kan i vissa fall komma att gäUa för en facklig organisation gentemoten annan och även i sådana fall bör enligt SPF ges möjlighet för den fackligaorganisationen att skydda sin integritet. SAF framhåller att företagen harett väsentligt intresse av väl fungerande information såväl i förhållande tillfackföreningen som till samtliga anställda. måste företagen kunnagöra anspråk på tillräckliga garantier för sekretess i samband medaffärsförhandlingar, yrkes- och tillverkningshemligheter, patentfrågor,uppgifter som rör andra företag eller enskilda personers förhållanden ochliknande. Alla regler om informationsskyldighet måste enligt föreningen byggapå en rimlig avvägning mellan dessa intressen. Några remissinstanser berörsärskilt de problem som informationsskyldigheten skapar för små företag. SAF kan inte tänka sig att den typiske småföretagarenskulle kunna i praktiken uppfylla en förpliktelse gentemot den lokalastoravdelningen som innebär att denna skall håUas underrättad om denproduktionsmässiga och ekonomiska utvecklingen i företaget liksom omriktlinjerna för företagets personalpolitik. FFO menar att 18 § FKL utgör ettexempel på hur kommittén har sökt kringgå svårigheterna att anpassa sina reglerefter olika faktiskt förhåUanden. Regeln passar enligt FFO inte för många avar-betsgivama inom dess område. SHIO anser sig kunna konstatera att åtskilligaav de mindre företagen lever upp till den målsättning som anges ibestämmelserna om editionsplikt och fortlöpande informationsskyldighet iförhåUande till de anställda. Som exempel nämns samråd vid nyanstäUningar ochuppsägningar. En obegränsad informationsskyldighet beträffandefamiljeföretagens ekonomi skulle emellertid innebära att information ocksåmåste ges beträffande företagens egna privatekonomiska förhåUanden ochdispositioner. I åtskilliga fall, anför SHIO, måste också en sådan information,om den skall vara av något värde, kompletteras med de familjerättsligadispositioner som företagaren har vidtagit. Enligt SH10:s uppfattning måstedärför sättas en gräns för informationsskyldigheten som skyddar den enskildeföretagarens personliga integritet och privata ekonomiska förhållanden.Sveriges köpmannaförbund framför liknande synpunkter. S-Riksdagen 1975/76. 1975/76:105 Bilaga 1 66 Kommitténs förslag tilltystnadspliktsregler är föremål för delade meningar. Intressemotsättningarna idenna fråga har visat sig vara stora. Enligt Svensk industriföreninginnebär informationsskyldigheten att arbetstagarsidan får en total insyn iföretagets vitala affärs- och driftsförhållanden. Föreningen efterlysergarantier för en fuUständig tystnadsplikt och anser att denna skall förenas medskadeståndsansvar. SAF anser att kommitténs förslagnär del gäUer lystnadsplikt ger ett någorlunda fuUgotl skydd föraffärsförhandlingar, tillverkningsförhållanden, patentfrågor och ekonomiskaförhåUanden. Däremot torde bestämmelserna enligt föreningen inte kunnaåberopas beträffande sådana uppgifter som rör arbetstagares eller andraspersonliga förhållanden. Fömtom uppgifter om enskilda personers lön och ekonomihar företagen ofta data om arbetstagarnas personliga och sociala förhållanden.1 den mån uppgifterna behöver lämnas vid kontakt med fackföreningar föreliggerett behov av tystnadsplikt. SAF framhåller vidare att reglerna omtystnadsplikt även bör vara tillämpliga i samband med parts allmännaskyldigheter i förhandlingar. SAF betonar att avvägningen mellan företagensoch de fackliga organisationemas intressen måste göras på ett rimligt sätt.Enligt föreningens mening har företagel som informationsutlämnare bättrefömtsättningar att bedöma eventuella skadeverkningar än fackföreningen. Sådanbedömning förutsätter nämligen kännedom om informationens allmännatillgänglighet, dess betydelse i Jämförelse med annan information i företagetoch andra förhållanden. 1 övrigt instämmer SAF i vad ledamöterna anfört i sin reservation. anser att arbetsgivarenoch den fackliga organisationen i samråd bör bestämma antalet mottagare avinformation. anser att information skall behöva lämnastill högst två fackliga företrädare, vilka utsetts i samråd med arbetsgivaren,när arbetsgivaren har gjort förbehåU om tystnadsplikt. anser att defackliga företrädama bör hållas underrättade även när det finns skäl attbegränsa informationen. Arbetstagarorganisationerna har annars ingamöjligheter att kontroUera att arbetsgivaren verkligen följer lagen. Förbundetanser i övrigt att parterna bör kunna komma överens i avtal om närmare reglerför informationens omfattning och spridning. LO menar att reglerna omlystnadsplikt helt kan utgå. 1 första hand anser LO att det skall ankomma påparterna att i avtal reglera tystnadspliktens omfattning, om så anseserforderligt. Om sådant avtal inte har träffats, skall den lokala fackligaorganisationen avgöra vilka och hur många som skall mottaga information somarbetsgivaren vill belägga med tystnadsplikt. Därefter bör enligt LO dessapersoner och den lokala fackliga organisationen i samråd bestämma i vilkenutsträckning och omfattning tystnadsplikt skall gäUa. TCO finner det förvånande att kommittén inte ens harföreslagit en regel Prop.1975/76:105 Bilaga 1 67 motsvarande den som återfinns i arbetarskyddslagen och somger skyddsombud rätt att i tystnadsbelagd fråga konsultera styrelsen i sinlokala organisation. Enligt TCO:s mening borde en sådan regel ha lagts tUlgrand för ett fortsatt resonemang. TCO anser att det bör ankomma på partema attgenom koUektivavtal avgöra när och i vilka former tystnadsplikt skall föreligga.Lagen får inte innehåUa regler härom. Även om TCO finner sig till nöds kunnaacceptera koUektivavtalsreglering understryker organisationen att den inteanser det nödvändigt med regler om tystnadsplikt. Generellt sett torde,' menarTCO, de anstäUdas intresse av det företag där de är anstäUda vara större änenskilda aktieägares och av dessa utsedda representanters. För det fall reglerom tystnadsplikt skuUe anses vara nödvändiga bör det i vart fall ankomma pårespektive arbetstagarorganisation att vid varje särskilt tillfäUe avgöra hurmånga och vilka som skall få ta del av beskedet. Även SAC hävdar att frågan omtystnadsplikt måste avgöras genom kollektivavtalsbestämmelser och inte genomlag. anser att fackföreningens representantersjälva skall avgöra om informationen skall föras vidare och att det enda de dåskall behöva beakta är om informationen är viktig för deras arbetskamratereller inte. LO, TCO och /SR motsätter sigförslaget om kriminalisering av brott mot tystnadsplikten och anser att det ärfullt tillräckligt att sådana brott sanktioneras med skadestånd enligtbestämmelser i kollektivavtal. Kommitténs förslag om en allmänregel om undanlag från skyldigheten att lämna information och att fullgöraprimär förhandlingsskyldighet (19 § FKL) har föranlett vitt skilda meningar hosremissinstansema. En allmän uppfattning på löntagarsidan är att regeln bör heltutgå. Även andra remissinstanser hyser den uppfattningen. På arbetsgivarsidanser man däremot i allmänhet regeln som ett viktigt led i regelsystemet av storbetydelse för att en riktig avvägning av arbetsgivarnas skyldigheter skallkunna göras. LO, TCO, /SR, juridiskafakulteten vid och förordar att undantagsbestämmelsenslopas. LO anför att en motsvarandebestämmelse finns i företagsnämndsavtalen, där den har inneburit attarbetsgivarens informationsskyldighet gentemot arbetstagarorganisationema harförlorat sitt värde, speciellt när informationsbehovet har varit som störst,t. ex. vid förhandlingar om överlåtelse av företag. TCO framför liknandesynpunkter och erinrar dessutom om att överenskommelsen mellan SAF samt LO ochPTK om ekonomi-kommitté och arbetstagarkonsulter inte innehåUer någonundantagsbestämmelse som motsvarar den av kommittén förslagna bestämmelsen.SACO/SR anser att uppgifter som enligt arbetsgivarens bedömning är av den artenalt det kan medföra skada om de sprids på olämpligt sätt kan skyddas medtUlämpning av bestämmelserna om tystnadsplikt och genom skadeståndsansvar förinformationsmottagaren. SPF tror alt den part som 1975/76:105 Bilaga 1 68 vill alltid kan finna argument som motiverar entillämpning av undantagsregeln. SPF anser att ett slopande av bestämmelsen ären förutsättning för att ett ömsesidigt förtroende mellan parterna skall kunnabyggas upp. konstaterar attundantagsregeln är avsedd att gäUa endast om det står klart för den förpliktadealt fullgörelse av förhandlings- eller informationsskyldighet vid vissttillfälle måste väntas medföra skada. Hovrätten frågar sig om det inte börvara tillfyllest med "risk för allvarlig skada". Enligt ett annatuttalande, anför hovrätten vidare, får beaktas endast skada genom altomständighet blir känd utanför partsförhållandet. I bestämmelsen omtystnadsplikt ges möjlighet att göra förbehåll om tystnadsplikt vid besked omaffärs- eller driftsförhållanden. Eftersom meningen inte torde vara att partmed framgång skall få åberopa risken för att motpartens representanter interespekterar ett sådant förbehåll blir enligt hovrätten tillämpningsområdet förundanlagsregeln försvinnande litet. FFO påpekar att formuleringen avundantagsregeln är så sträng att regeln i praktiken ytterst sällan torde kommaatt kunna tillämpas. Detta torde komma att gälla så mycket mer som det klartutsägs att arbetstgivaren i första hand skall tillämpa reglerna omlystnadsplikt. Denna tillämpning är enligt FFO:s mening i sin tur så krångligatt det förefaller sannolikt att knappast någon kan begagna sig härav. FFO framhåUeratt arbetsgivarens position möjligen förbättras något om ordet"påtaglig" i den föreslagna lagtexten byts ut mot ordet"sannolik". Eftersom den enskilda arbetstagareninte kan erhålla skydd enligt bestämmelserna om tystnadsplikt, menar 'FO attkonkreta exempel bör anges i lagens förarbeten på situationer då part med stödav undantagsregeln kan vägra utlämna uppgifter och handlingar beträffandeenskild person. Kollektivavtal 5.1 Gällande rätt I finns grandläggande regler omkollektivavtalet såsom rättsligt institut, främst om sådant avtals form ochinnehåll, om partsstäUningen och om rättsverkningama av att kollektivavtalträffas, om uppsägning av kollektivavtal och om påföljder för avtalsbrott.Lagen reglerar dock inte fullständigt koUektivavtalet och dessrättsverkningar. Liksom för avtal i allmänhet gäller för kollektivavtalallmänna rättsgrandsatser, närmare belysta och utvecklade i domstolspraxis,och i särskilda författningar intagna bestämmelser (t. ex. reglerna i denallmänna avtalslagen). Kollektivavtal är också i skilda avseenden beroende avrättslig reglering på andra områden än det avtalsrättsliga, såsom exempelvisav regler om sådana föreningar som kan uppträda såsom parter i kollektivavtal. 1 I § första stycket finns de villkor som skall varauppfyUda för att Prop.1975/76:105 Bilaga 1 69 enöverenskommelse skall utgöra koUektivavtal och omfattas av . Dessa villkorär dels att överenskommelsen är träffad mellan arbetsgivare eller förening avarbetsgivare och fackförening eller annan liknande förening av arbetstagare,dels att den rör vUlkor som skall lända till efterrättelse för anstäUning avarbetstagare eller om förhållandet i övrigt mellan arbetsgivare ocharbetstagare, dels att den är upprättad skriftligen (varvid skriftlighetskravetenligt lagtexten är uppfyllt även när avtalet intagits i protokoll och närskriftligt avtalsförslag godkänts genom brev). Uppfyller ett av förening slutetavtal dessa krav är avtalet, beträffande yrkesgrapper och område som avses iavtalet, enligt 2 § bindande även för medlem i föreningen, vare sig denneinträtt i föreningen före eller efter avtalet (dock ej i den mån han redan ärbunden av annat koUektivavtal); och utträder medlem ur föreningen upphör haninte enbart av det skälet att vara bunden av avtalet. Av 3 § i lagen framgårvidare att arbetsgivare och arbetstagare, vilka är bundna av sammakollektivavtal, inte kan träffa giltig överenskommelse om avvikelse frånkoUektivavtalet i vidare mån än avvikelsen kan anses tillåten enligt dettaavtal. 14 § ges reglerom fredsplikt under koUektivavtals giltighetstid. Dessaredovisas närmare i ett senare avsnitt (6.1). 15 och 6 §§ finns bestämmelserom uppsägning av koUektivavtal när enligt avtalet uppsägning krävs för attavtalet skall upphöra att gälla. Sådan uppsägning skall ske skriftligen ellergenom telegram. Av särskilt intresse är här reglerna om uppsägning för detfall att det finns flera avtalsparter på ena sidan eller på båda. Har en sådanpart sagt upp avtalet hos en eller flera parter på andra sidan, har alltidvarje annan part på ena eller andra sidan rätt att själv .säga upp avtalet,helt eller delvis, under viss förlängd uppsägningstid. 1 7 § ges regler omhävande av kollektivavtal till följd av avtalsbrott. Dessa reglerutgårfrån attpartinte äger rätt att själva häva avtalet. Parten har i stäUet att vända sigtill AD för att få dess förklaring att avtalet till följd av brott på motsidanmot avtalet eller mot inte vidare skall vara gällande. Och sådan förklaringkan utverkas endast om brottet i synneriig mån strider mot avtalet (eller )och är av väsentlig betydelse för avtalsförhållandet i dess helhet. 7 § gerockså möjlighet att i fall av brott på ena sidan mot koUektivavtal eller motKAL erhåUa förklaring av AD alt någon på andra sidan - arbetsgivare,arbetstagare eller förening - skall vara befriad från sådan förpliktelseenligt avtalet eller enligt vars fullgörande inte skäligen kan påfordras sålänge rättelse inte skett på motsidan. I 8 och 9 §§ finns lagens regler omskadestånd såsom påföljd för brott mot koUektivavtal eller mot . Dereglerna behandlas i ett följande avsniU (8.1). Lagen avslutas med ettstadgande i 10 § av innehåll att mål om lagens tUlämpning prövas av AD ochhandläggs enligt LRA. - Till de här återgivna bestämmelsema ansluter vissabegreppsbestämningar av intresse. 1 1 § femte stycket stadgas sålunda, attbestämmelserna i om förening av arbetsgivare eller av arbetstagare skallgäUa även förbund av flera sådana föreningar, och att lagens stadganden ommedlem i Prop.1975/76:105 Bilaga 1 70 föreningäven skall gälla om anslutna föreningar liksom om dessas medlemmar. Dessutomutsägs i 1 § andra stycket att vid tUlämpning av såsom arbetstagare skallanses även s. k. beroende uppdragstagare. Uppdragsgivaren skall då anses såsomarbetsgivare. I 1 § Qärde stycket, slufligen, finns en regel om fömtsättningarför giltighet av koUektivavtal som innefattar avvikelse från vissa regler iJordabalken rörande hyresrätt. Kommitténhar gått igenom och granskat KÄL:s allmänna regler om kollektivavtalet och dessverkningar liksom den praxis som utvecklats hos AD på hithörande område. Istort sett har kommittén funnit sig kunna till sitt lagförslag orubbadeöverföra bestämmelserna i 1-3 och 5-7 §§ . På några punkter ha kommitténdock ansett sig böra något närmare klarlägga innebörden av reglema och i någraandra enskildheter har Justeringar i lagtexten ansetts påkallade. Av särskildbetydelse är att nämna, att kommittén har föreslagit en omformulering av nugällande beskrivning i I § första stycket av kollektivavtals innehåU isyfte att fastslå att i princip varje fråga som rör förhållandet mellan ettföretag och dess anstäUda skall kunna regleras i kollektivavtal. Enligt denföreslagna 20 § FKL skall såsom kollektivavtalsvillkor anses dels villkor rörandearbetet och lön eller annan ersättning härför, dels villkor i övrigt rörandeförhåUandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. Denna beskrivning är avseddatt uttrycka att koUektivavtal skall kunna omfatta, fömtom bestämmelser omlöner och allmänna anställningsvillkor, varje typ av frågor som rör förhåUandetmellan arbetsgivare och arbetstagare med avseende på arbetet och den rörelsevari delta bedrivs, frågan må sedan gäUa företagets produktion, affärsledning,arbetsledning eller något annat. Den lagstadgade förhandlingsrätten föreslåsfå samma tillämpningsområde (jfr 11 § FKL). Vid sidan av de nämnda justeringarna på enskildapunkter i hithörande delar av lagens regler om kollektivavtalet har kommitténfrämst ägnat sin uppmärksamhet ål några huvudfrågor med anknytning till dettarättsområde, nämligen problemet att genom lagstiftning främja tillkomsten avregler i koUektivavtal om inflytande för arbetstagarna, frågan omarbetsgivarens s. k. tolkningsföreträde vid tvist om arbetsskyldighet enligt avtaloch frågan om fortsall giltighet av kollektivavtal vid överlåtelse av förelagoch organisationsförändringar i föreningar som är bundna av kollektivavtal. Som tidigare nämnts (se under 2.2 och 4.2) serkommittén sina förslag om förstärkning av den lagstadgade förhandlingsrättensom en grandläggande reform i syfte att bredda arbetstagarnas inflytande påarbetsplatserna och i företagen. Mera utvecklade former av inflytande förarbetstagarsidan bör enligt kommitténs synsätt i princip uppnås genom att koUektivavtalträffas därom. Och det blir då kommitténs uppgift att föreslå regler i lag Prop.1975/76:105 Bilagal 71 vilkaär ägnade att främja tillkomsten av sådana avtal. Kommittén inventerar olika tänkbara möjligheter attbygga upp sädan lagstiftning och diskuterar därvid både möjligheten att genomlag underkasta parterna tvångsskiljeförfarande när enighet inte kan uppnås ominflytanderegler i kollektivavtal och tanken att anlita skadeståndsansvar somsanktion mot part som vägrar att träffa ett av motparten önskat kollektivavtalom medinflytande. Båda dessa alternativ avvisas emellertid av kommittén, ihuvudsak därför att de i realiteten inte skiljer sig från alternativet attdirekt i lag ge regler om inflytande för arbetstagama och att de därmed inteför fram till målet att verksamt främja arbetstagarnas inflytande medbibehållande av de fackliga organisationernas ställning som fria och oberoendeorganisationer. 1StäUet föreslår kommittén en lösning som bygger på att här liksom eljesträtten alt tillgripa facklig strid skall vara arbetstagarorganisationernasmedel att uppnå kollektivavtal med bestämmelser om rätt till inflytande.Utgångspunkten för kommitténs förslag är att enligt nu gäUande rätt arbetsgivarensbefogenheter att utöva ledningen av företaget, att leda och fördela arbetet ochatt besluta om ingående och hävande av arbetsavtal normall skyddas avfredsplikt när kollektivavtal gäller, antingen på grand av att arbetsgivarenuttryckligen har tillförsäkrats nyssnämnda befogenheter genom bestämmelse ikollektivavtalet eller till följd av den rättstillämpning hos AD enligt vilkenbeslutsbefogenheterna anses skyddade av fredsplikt trots att någon sådanuttrycklig bestämmelse inte finns i avtalet. Genom kommitténs förslag ändrasdetta rättsläge såtillvida som arbetstagarorganisationerna ges möjlighet attvid förhandlingar om vanliga koUektivavtal rörande löner och allmännaanstäUningsvUlkor reservera åt sig rätt att gå till strid även under löpandekollektivavtalsperiod - vad kommittén har kallat "kvarlevändestridsrätt" - för den händelse krav som framstäUs vidavtalsförhandlingarna på bestämmelser i kollektivavtal om arbetstagarinflytandeinte leder till något resultat. Iförslaget till 26 § första stycket FKL har i enlighet härmed föreskrivits attnär koUektivavtal slutes rörande lön och allmänna anställningsvillkor förarbetstagare som är medlem av avtalsslutande förening skall, om arbetstagareföreningenpåkallar det, i avtalet intagas regler om inflytande för arbetstagarsidan ifrågor som rör arbetets ledning eller fördelning eller som rör ingående ellerhävande av arbetsavtal eller eljest meddelande av påföljd för arbetstagare sombegått avtalsbrott.