prop · FZ03168 · 1975-12-31 00:00:00 — Moderata uiigdomslörbundei,länsstyrelserna i . ochNorrbottens län saml , och , och Gävleborgsläns landsiiiigskoinmu-ner. Samma mening redovisas av de flesta av de ganska fåkommuner som går in på denna fråga. Omkring hälften av cheferna förförvaltningsavdelningarna vid de nämnda länsstyrelserna anser alt fråganom en utbrytning av länsdomstolarna bör utredas ytterligare. som delar länsberedningensuppfattning, har inga erinringar mol att frågan utreds ytterligare. Enligtlänsstyrelserna I Alvsborgs och är det för tidigt all nu la uppfrågan om en ulbrylning av länsdomslolarna. Längre fram kan det emellertidfinnas skäl alt utreda frågan. 5.3,3 Föriroendemannamedverkan i I denna deltillstyrks länsberedningens förslag i dess helhet av kammar- 1975/76:168 47 kollegiet samt länsstyrelserna i . i samtBlekinge, Västernorriands och läns landstingskommuner avstyrker däremoiförslaget till alla delar. Som en allmän kommentar lill frågan om lekmannainflytandeti framhåller att i sådana förvaltningsuppgiftersom det här i övervägande grad gäller och som huvudsakligen avser tillämpningav lagar, förordningar och centrala anvisningar måsle alllid en god ärendeberedningi traditionella former väga tungt. Överdriven vikt bör inte fästas vid var denformella beslutanderätten ligger. Enligt mening ger detsamråd med kommunala instanser som länsberedningen förutsätter en betryggandegaranti och ett brett underlag för lekmannainfly-landel. Förslaget alt antalet ledamöter i slyrelseskall utökas till tolv utöver landshövdingen tillstyrks, utom av de nämndapositiva remissinstanserna, även av läiissiyielsenia i , ,, och , och saml av Landstingslorbundei,, . ,Sveiiges haniverks-ochlndustriorganisaiion, LO, SACOISR och TCÖ. Flertaletkommuner och landstingskommuner redovisar samma uppfaltning. Förslaget om en ytterligare utökning av antalet ledamöterläggs fram av länsstyrelserna I . och samt av . ochGävleborgs läns landstingskommuner, några kommuner och Svenska kommunförbundei.1 regel föreslås en utökning med två eller tre ledamöter. Länsberedningens förslag att regeringen skall utsesamtliga ledamöter godtas av kammarkollegiet, de flesta länsstyrelserna,. , och läns landstingskommuner.Svenska komimin/öibundet. Länsslyrelsen i anser det naturligt att delskall ankomma på regeringen all formellt utse samtliga ledamöter. Rentprincipiellt vill inte motsätta sig alt länsberedningens förslagpå denna punkt genomförs men vill inle direkt binda sig i frågaom antalet ledamöter eller fördelningen på olika grupper. Enligt kommun är en av länsstyrelsenshuvuduppgifter all på den regionala nivån verkställa de beslut som riksdagenoch regeringen har fattat. Inom verksamhetsområde ligger ocksåuppgifterna alt initiera nya åtgärder samt alt följa och påverkasamhällsutvecklingen inom länet i enlighel med de intentioner sorn redovisas i beslulav och regermgen. Garantier för att så sker kan endast erhållas omstyrelserna utses direkt av regeringen och återspeglar det parlamentariskaläget i riks- Prop.1975/76:168 48 Jämtlandsläns landstingskommun anser att den nuvarande ordningen för utseende avlänsstyrelsens styrelse bör behållas med den ändringen att regeringen i sillval bör tillgodose intresseorganisationernas representation. Samma uppfaltninghar Väsiernoniands läns landslingskoininun. Flertaletlandstingskommuner anser däremoi alt bör utse samtliga ledamöter.Denna uppfattning har även i liksom en knappmajoritet av kommunerna. Närdel gäller nomineringsförfarandet tillstyrks länsberedningens förslag avSvenska koinimiiilörbuiidel och flertalet länsstyrelser. ochflertalet landstingskommuner anser att även skall svara för nomineringen. Avde kommuner som i princip tillstyrker länsberedningens förslag är någrakritiska mol alt kommunförbundels länsavdelningar skall medverka i nomineringsförfarandet.Vidare förordar ett icke obetydligt antal kommuner att del kommunala inslageti slyrelse bör öka på bekostnad av det landstingskommunala,eftersom uppgifter i stor ulsträckning rör kommunerna. Ettfålal kommuner anser att varje ledamot i styrelsen bör representera länelsinvånare, vilket talar mot all vissa ledamöler utses föratt representera intresseorganisationerinom näringslivet, anserdet även av principiella skälotillfredsställande att blanda demokratiskt valda och korporativt utseddaledamöter i en och samma slyreLse i vart fall om målet skall vara alt styrelsenskall representera folkviljan i länet. ÄvenHallands läns landstingskommun har den uppfattningen att man bör skilja mellanorganisationslivet och den politiska demokratins verksamhels-område. Vid dennominering som de politiska partierna i ett län har all företa, fortsätterlandstingskommunen, ter det sig hell naturligt all del kunnande och denförankring beträffande organisationsliv och näringsliv som behövs tillvaratasutan speciella föreskrifter. Samtliga tolv ledamöter i styrelsebör uises av , Samma uppfallning redovisas av länslandstingskommun. Ettmindre antal kommuner betonar att reglerna måste utformas så alt alla delar avlänet tillförsäkras representation i styrelsen, Gislavedskommun föreslår alt styrelsen utses med kommunerna och landstingskommunernasom bas. Detta är möjligt om antalet ledamöter anpassas till länels strukturoch om antalet ledamöler blir olika från län lill län. Representationen bör blisådan att varje kommun får minst en ledamot och landstingskommunerna får l,ex.tre ledamöler. Valet bör ske genom elektorer som kommunfullmäktige ochlandstinget har utsett efter den proportionella valmetoden. TCOulgår från att organisationen ges ordinarie representation i samtliga länsstyrelsersförtroendemannastyrelser. Löntagarnas och näringslivets centralaintresseorganisationer bör få föreslå kandidater till styrelsen. 1975/76:168 49 uppfaltning har Sveiiges hantverks- och iiidustiiorganlsaiion.LO och /SR. Även tar upp frågan om defyra ledamöter som enligt förslaget skall ha erfarenhet från näringsliv ocharbetsmarknad och förutsätter att två av dessa ledamöter representerarnäringslivet och två de fackliga organisationerna. Förbundet anser alt två avledamöterna skall utses av de fackliga organisationerna inom resp. län och attde två återstående skall nomineras av näringslivels organisationer inom länet. Enligt i finns det vägledandeskäl för att om möjligt låta åtta av ledamöterna nomineras gemensamt avlandstinget och kommunförbundets länsavdelning enligl den proportionellavalmetoden. I jämförelsen med länsberedningens förslag, fortsätterlänsstyrelsen, skulle delta leda lill all länsinvånarnas politiska uppfattningblev bättre avspeglad i föriroendemannaslyrelsen. Länsslyrelsen I länifrågasätter också om den ordning för utseende av ledamöterna i länsstyrelsensstyrelse som länsberedningen föreslår tillgodoser kravei på en rättvispartipolitisk representation. Nio landstingskommuner framhåller all det ärväsentligt att de politiska partierna i länet får det verkliga inflytandet pånomineringen, Länsslyrelsen i län anser attnomineringsförfarandet i fråga om åtta ledamöler bör ankomma på de politiskapartierna så att partierna kan bli företrädda efter sin storiek.Intresseorganisationerna bör få nominera de övriga fyra ledamöierna. Sammauppfattning har i och länslandstingskommun. Det bör vara en angelägenhet för partierna att nominera ledamöiernatill styrelse, understryker i län.En metod, säger , bland flera tänkbara skulle vara att regeringen direklfrån de politiska partierna får förslag lill ledamöter. Med hänsyn till dentveksamhet som hyser inför länsberedningens förslag föreslårlänsstyrelsen att utredningen om den kommunala demokratin får i uppdrag attskyndsamt utreda frågan. Av samma mening är landstingskommun.Även länsstyrelserna och landstingskommunerna i och samtVästmanlands län anser att ytterligare utredning behövs, läns landstingskommun är tveksam införförslaget att inires-seorganisalionerna skall ges rätt att föreslå fyraledamöter. Det förefaller landstingskommunen lämpligast om regeringen utseralla ledamöter efter förslag från de partier som är verksamma inom länet. 5.3.4 Föriroendemannamedverkan i länsnämnderna m. m. Länsberedningens förslag att de ledamöter i länsnämndernasom inle av särskilda skäl skall utses av regeringen eller är självskrivna pågrund av sin befallning skall utses av länsslyrelsen tillstyrks av statskonioret.bostadssiyrelsen, flertalet länsstyrelser, . ,och Väslernorrlands läns landstingskommuner samt Svenska kommunförbundei. , länsstyrelserna iKronobergs och 4 1975/76. 1975/76:168 50 och och länslandstingskommuner samt LandsilngslÖrbundet, anser alt bör utse ledamöierna. Endastett mindre antal kommuner behandlar länsberedningens förslag beträffandelänsnämnderna, Näsla genomgående förordas därvid att länsinvånarnas inflytandepå länsnämndernas verksamhet bör öka och att ledamöterna därför bör utses avlandstinget, Siatskontoret,, lantbrukssiyrelsen, , ,bostadssiyrelsen, flertalet länsstyrelser, några landstingskommuner ochkommuner samt LandsilngslÖrbundet delar länsberedningens uppfattning att detinte nu finns anledning att föreslå någon ytterligare ändring i fråga omlänsnämndernas organisatoriska slällning, Natuivårdsverkelhänvisar till förslaget i verkets yttrande över betänkandet (Ds Jo 1975:14) av fisketillsynen att fiskerikonsulenterna bör överföras frånlantbruksnämnderna till länsstyrelsernas nalurvårdsen-heter. Enligtarbetsmarknadsstyrelsen är del mycket angeläget alt den nuvarande ordningenbeträffande länsarbetsnämndernas sammansättning bevaras. Den garanterar attarbetsmarknadens parter ges en stark ställning vid lillämpningen avarbetsmarknadspolitiken på länsplanet. Det förhållandet all parterna påarbetsmarknaden aktivt medverkar i den praktiska utformningen av denna politikhar enligl uppfattning verksamt bidragit till depositiva resultat som uppnåtts. Länsslyrelseni instämmer i vad länsberedningen anför i fråga om länsnämndernamen beklagar att man inte har övervägt olika lösningar som utan genomgripandeförändringar ytterligare kan underiätta samordningen och stärka länsstyrelsensinflytande på beredningen av de sektorsplaneringsärenden som harattbesluta i. Även länsslyrelsen i anser att frågor som rörlänsnämnderna bör övervägas ytterligare. Enligtlänsslyrelsen i kan det sättas i fråga om det inie redan nu ärbefogat att fiytta över vissa kvarvarande planeringsuppgifter från sektorsorganentill , Samma mening utlalar länsslyrelsen i , medanlänsslyrelsen i erinrar om att länsbostadsnämnden i länet medgott resultat har inordnats i . Länsslyrelseni delar länsberedningens uppfallning alt arbelsfördelningenmellan länsslyrelsen och de fristående statliga länsorganen bör övervägas från tidtill annan, Enligl mening bör därför övervägas att frånfrislående länsnämnder till flytta inte bara beslutsuppgifierutan också huvudansvaret för ärendenas beredning. Ytterligarefördelar skulle, enligl vad i anför, kunnavinnas genom alt vissa planeringsfunkiioner förs över från länsnämnderna och vägförvaltningentill länsslyrelsen, Förulom förbättrade kontakt Prop.1975/76:168 51 möjlighetermellan experter på regional nivå skulle del innebära en förstärkning avlänsstyrelsens ställning som ledande och samordnande organ. Som exempel påplaneringsorgan som i första hand skulle kunna flyttas nämner länsstyrelsenlänsarbetsnämndens planeringsavdelning, ochvissa delar av länsskolnämnden. Enligt länsslyrelsen bör vidare länsnykterhetsnämndenavvecklas samt socialvårdskonsulenten och länsläkarorganisationen inordnas i länsslyrelsen.Länsstyrelsen anser också att skäl talar för alt inordnas ilantbruksnämnden. Länsstyrelseni föreslår alt länsbostadsnämndens och länsskolnämndensuppgifter fördelas på kommunerna och . Denstatliga länsorganisationen uppvisar enligt läns landstingskommun ensplittrad bild med flera länsnämnder utan direkt samordning. Länsstyrelsensframlida uppgifter och organisation bör därför utredas. Syftet med utredningenbör vara att skapa en starkare länsstyrelse och en samordnad förvaltning medfärre länsnämnder. Man bör också öka de förtroendevaldas medverkan iberedningsprocessen. ÖstraGöinge kommun anser att länsbostadsnämnden bör förbli fristående.Länsbostadsnämnderna har blivit ett känt begrepp hos människorna och det är avvikt att denna utveckling ytteriigare stärks. Länsskolnämndernasställning berörs av några remissinsianser. Flertalet uttalar sig för alt länsskolnämndernabehålls eller vill vänta med att ta ställning tills resultatet av (U 1976:24) arbeie föreligger. Vägförvaltningensställning och organisatoriska tillhörighet diskuteras av några remissinsianser.Som sagts anser i alt vägförvaltningensplaneringskonlor skulle kunna överföras till . Även länsstyrelseni tar upp denna fråga och anför all vägfrågornas storabetydelse i den fysiska och den regionalpolitiska planeringen föranleder ettnära samarbete mellan och . Det upplevs ibland,forisätter länsslyrelsen, som nödvändigt all skapa ett bättre regionall greppöver vägplaneringen. Samordningsbehovet kan tillgodoses på olika sätl. Denmest långtgående lösningen skulle vara att inordna ilänsstyrelsen efter den modell som har valts i fräga om överlantmätaren. Dåskulle vägdirektören bli chef för en vägplanerande enhet hos länsstyrelsensamtidigt som han blir chef för en yttre organisation som behåller vägförvaltningensövriga uppgifter. En annan lösning är att länsnämnden omvandlas till vägförvaltningensstyrelse och fårsamma slällning som styrelsen hos länsarbetsnämnden,lantbruksnämnden och . i dess nuvarande rollbör inte bestå. Liknande synpunkter anförs av i . Länsslyrelseni föreslår alt länsvägnämndernas slällning när-mare övervägs.Förtroendemännens medverkan i behandlingen av alla viktigare vägfrågor fårnumera anses tillgodosedd i förtroendemannastyrelse. För den förtroendemannamedverkani övrigt som kan vara Prop.1975/76:168 52 påkalladkan konstateras att länsvägnämndens organisatoriska ställning helt avviker frånövriga länsnämnders. ifrågasätter därför om länsvägnämndenssärställning är nödvändig eller lämplig och förordar att frågan om länsvägnämndensfortsatta verksamhet prövas. framsiår det som högl angeläget att samordningen mellan länsstyrelsernasverksamhet och vägförvaltningarnas planerings- och resursfördelningsuppgifterses över. Samma uppfattning har och . LänsslyrelsenI län finner att det är en avsevärd brist att förtroendemännensinflytande vid vägfrågornas handläggning inte kommer in på ett lidigarestadium. Den bästa lösningen är enligt mening att vägdirektörenoch den personal som inom handlägger planeringsfrågor försöver till , medan i övrigt behålls som etttekniskt organ och ledningsorgan för vägunderhåll och annan verksamhet på fältet.Länsstyrelsen anser vidare att en väsenilig decentralisering fråncentralförvaltningen lill länsplanet bör ske inom . Endecentralisering från centralförvaltningen till en instans som omfattar fleralän kombinerad med en urholkning av de nuvarande vägförvaltningarnasplaneringsuppgifter vill länsslyrelsen bestämt motsätta sig. Liknande synpunkleranförs av de flesta länsstyrelserna och av läns landstingskommun. remissinsianser tar upp några andra organisationsfrågor. Statskontoretframhåller alt länsberedningen av naturiiga skäl inte har kunnat närmarestudera de administrativa problemen inom länsförvaltningen. Sådana problemfinns såväl inom länsstyrelserna, t. ex, inom planeringsavdelningarna ochmellan administrativa enheten och övriga delar av länsslyrelsen, som när detgäller samarbetet mellan länsstyrelserna, länsexperterna och länsnämnderna. Detinterna administrativa problemet berör länsberedningen på ett relativt allmäntplan. Ytteriigare malerial harställtssammanavbl. a. länsstyrelsernas organisationsnämnd.Statskontoret anser att man bör undersöka om det finns förutsättningar för attsamordna den administrativa service som olika regionala och lokala statligaorgan behöver. Enliglstatskontorets mening bör även de administrativa formerna för länsstyrelsenskontakter med länsexperterna och länsnämnderna studeras inte minst med hänsyn lillfrågorna hur länsnämndernas ställning har förändrats i samband med denpartiella omorganisationen av länsförvaltningen . Denna fråga har riksrevisionsverkelbehandlat i sina revisionsrapporter beträffande länsstyrelserna. Statskontoretmenar att länsförvallning-ens sätt att fungera bör undersökas särskilt medhänsyn till effekterna av den partiella omorganisationen. Statskontoret ärberett all ulföra utredningar av detta slag som en naturlig fortsättning påstatskontorets medverkan i tidigare organisationsarbete på länsstyrelseområdet,Arbelsfördelningen mellan centrala och regionala organ inom statsförvaltningenbör dock först sta- Prop.1975/76:168 53 biliserasefter de organisationsförändringar som planeras eller utreds inom olikasektorer som har väsentlig betydelse för länsförvaltningen. Planverketanser all liden nu är mogen för en översyn av planeringsavdelningarnas enheisindelningoch uppgiftsfördelning. Verket framhåller att de överväganden som låg tillgrund reform bör omprövas, om antalet enheter inom avdelningenökas väsentligt. De ölägenheter i form av samordningsproblem och fördröjning avärendehandläggningen som kan bli följden av ett alltför stort antal enheter böruppmärksammas. Samma fråga tas upp av länsstyrelserna i och Väslernorrlandslän. framhåller att en grundlig översyn avlänsstyrelsens inre organisation är en naturiig följd av länsberedningensförslag, I sammanhanget bör uppmärksammas att av beslut är delbara en bråkdel, i f, n. ca en procent, som fattas avstyrelsen. Örebroläns landstingskommun anser att verksamhetsformer ochbeslutssystem bör ses över med ledning av de erfarenheter som har vunnits avförtroendemannamedverkan i . Framför allt bör man sträva efter attmera exakt ange vilka slag av ärenden som skall avgöras av slyrelse.Liknande synpunkter förs fram av läns landstingskommun, som anserdet nödvändigl att förtroendemännen kommer in i ett skede ibeslutsprocessen än . Landstingskommunen föreslår därför att det inomlänsstyrelsens styrelse bildas ett beredningsutskott, som skall bereda allaärenden som skall föreläggas styrelsen. Det är synneriigen angeläget attstyrelsens ledamöter på ett mer konkret och meningsfullt sätt än fårmöjlighet att påverka de beslut som fattas av styrelsen. 1970års riksdag lade fram riktlinjer för en reform av den statliga länsförvaltningensorganisation (prop, 1970:103, KU 1970:34, SU 1970:132, rskr 1970:248 och 308).Reformen syftade till att få till slånd en förbättrad samordning av de statligalänsorganens planeringsarbete, någol som bedömdes som nödvändigt bl, a. med hänsyntill den regionalpolitiska verksamheten. En av huvuduppgifterblev att leda och samordna den samhällsplanering som bedrivs inom den slalligalänsförvaltningen. Detförutsattes vid den nämnda omorganisationen alt frågor rörande den regionalasamhällsförvaltningens uppgifter och organisation skulle prövas på nytt avstatsmakterna efter ytteriigare utredningsarbete. Den tillkallade länsberedningenfick i uppdrag att sammanfatta och komplettera tidigare verkställda utredningari dessa frågor. Länsberedningenhar redovisat sina förslag i belänkandel (SOU 1974:84) och kommun isamverkan. Förslagen innefattar huvudsakligen prin- 5Riksdagen 1975/76. 1975/76:168 54 Beredningen har ansett det vara mest praktiskt attstatsmakterna först lar ställning till de olika principlösningar som kan kommai fråga och att dessa principbeslut får därefter ligga till grund för arbetetmed att ta fram mera detaljerade förslag. Jagdelar länsberedningens uppfaltning att statsmakterna i första hand bör laställning till de frågor som rör principerna för uppgiftsfördelningen mellanstaten och kommunerna. För att ge ett bättre underiag för en sådan prövning tarjag i del följande upp även frågor, som beredningen har behandlat, men i vilkadet enligt min bedömning inte nu är påkallat att lägga fram någol förslag. 6.2Stat och kommun i samverkan Länsberedningenhar enligt sina direktiv haft att arbeta från två utgångspunkter. Den ena avdessa har varit att kommunema även bör svara för betydelsefullasamhällsuppgifter och i ökad utsträckning kunna aktivt medverka i samhällsbyggandet.Den andra utgångspunkten för utredningsarbetet har varit att statsmakterna börha ett självklart ansvar för den regionala utvecklingen. Mellan statsmakternasåtgärder och intentioner därvidlag och den kommunala verksamheten måsteförutsättas ett fortlöpande samspel. Denkommunala verksamheten har förändrats myckel under . En alllstörre andel av samhällets verksamhet sker inom det kommunala ansvarsområdet.Samtidigt ökar samspelet mellan staten samt kommunerna ochlandstingskommunerna. Kommunindelningsreformen har varil en förutsättning fördenna utveckling. Kommunernasegna organisationer har kraftigt stött strävandena all anpassa den kommunalaindelningen till förändrade förhållanden i samhället. Reformen har nämligenskapat bättre förutsättningar än tidigare för kommunerna att aktivt medverka isamhällsbyggandet och tillgodose medborgarnas behov av fullgodsamhällsservice. Antalet kommuner uppgår nu lill 278. Jag vill här uttala attnågon ny kommunindelningsreform inte är aktuell. Enligtmin mening bör kommunerna ha en central roll i framtidens samhälle. Det finnsmånga tunga skäl för delta. Det kanske främsta skälet är att de löser sinauppgifter nära medborgarna. Genom den kommunala självstyrelsen kan människornafå ett mera direkl inflytande över de angelägenheter som berör dem nära. Detkan slås fast att slalen måsle ha det övergripande ansvaret för samhällsutvecklingen.Därav följer att slalen måsle ges möjlighet att påverka den kommunala verksamheieni stort. Från den kommunala självstyrelsens synpunkter är del emellertidväsentligt alt rollfördelningen utformas på ett sådani sätt, att kommunerna ochlandstingskommunerna lämnas en betydande frihet att själva bestämmaverksamhetens omfattning och innehåll. 1975/76:168 55 ochlandstingskommunerna lämnas en betydande frihel att själva bestämma verksamhetensomfattning och innehåll. Genomatt kommunerna blivit ekonomiskt och administrativt bärkraftiga finnsförutsättningar för att i ökad utsträckning lägga ansvaret för betydelsefullasamhällsuppgifter på lokal nivå och öka kommunernas handlingsfrihet. Inomkommundepartementet pågår en successiv översyn i syfte att mönstra ut sådanaföreskrifterom statlig tillsyn och kontroll, som kan ansesbehövliga. Som ett led i detta översynsarbete avser jag att senare föreslåregeringen att förelägga vissa förslag om minskad statlig detaljregleringgentemot kommunerna. Kommunindelningsreformenoch omorganisationen av den statliga länsförvaltningen har vidare förbättratmöjligheterna till ökad decentralisering av beslutsfattandet, vilket ocksålänsberedningen har framhållit i sitt betänkande. Det är enligt min meningangeläget att dessa möjligheter till ytterligare decentralisering blirtillvaratagna. Genom decentralisering kan den centrala statsförvaltningenavlastas vissa arbetsuppgifter och därmed få bättre tid för planeringsuppgifteroch andra övergripande frågor. En decentraliserad förvaltning ger ocksåmedborgarna bättre möjligheler lill kontakt med dem som fattar besluten. Detkan ofta göra det lättare att lösa många problem. Den av mig tillkalladedecentraliseringsutredningen (Kn 1975:01) skall pröva decentraliseringsfråganöver hela det statliga förvaltningsområdet med undantag för domstolarna,utrikesförvaltningen och det militära försvaret samt de affärsdrivande verken.Vidare skall utredningen pröva om vissa uppgifter, som länsorganen nu har, böröverlämnas till kommunerna. Jag avser att senare föreslå en viss utvidgning avdecentraliseringsutredningens uppdrag, 6.3Den regionala samordnande samhällsplaneringen Inomsamhällsplaneringen samverkar stat och kommun nära med varandra. Alltoftare ställs krav på en effektivare och mera omfattande samhällsplanering.Bakgrunden till dessa krav är bl. a. problem som hänger samman med sloraregionala olikheter i sysselsättning och service.