prop · FZ03170 · 1975-12-31 00:00:00 — 1fråga om såväl barn i som utom äktenskap gäller att förälder som är skild frånvårdnaden har rätt till umgänge med barnet, om inte särskilda omständigheterföranleder annat. Kan överenskommelse inte träffas med vårdnadshavaren, fördomstolen bestämma om umgängesrätten (10 S)- Avdomstol meddelade beslut i vårdnadsfrågor kan omprövas när väsentligt ändradeförhållanden påkallar det (13 S), Vårdnadenär att skilja från förmynderskapet, vilket avser förvaltningen av barnetsegendom, till den del denna inte tillkommer barnet självt eller annan, samlbefogenheten att företräda barnet i ekonomiska angelägenheter. Beslämmelser omvem som skall vara barns förmyndare finns i 11 kap. FB. 1 lagen har de bådafunktionerna förmyndare och vårdnadshavare i princip kopplats samman. Förunderårigt barn i äktenskap är sålunda enligt huvudregeln föräldrarna gemensamtförmyndare (II kap. I S första stycket) och för barn utomäktenskap är modern förmyndare (IIkap. 2S första punkten). Förordnas attvårdnaden om bam i äktenskap skall tillkomma endast den ene av föräldrarnaeller överflyttas vårdnaden om barn utom äktenskap på fadern, blir den sålundautsedde vårdnadshavaren också ensam förmyndare (11 kap. I S andra stycket och 2S andra punkten). Förmyndare kan entledigas, om han prövas vara olämplig somförmyndare (11 kap. 9 S). Vårdnaden och förmynderskapet kan i sådant fall kommaalt utövas av olika personer. Detsamma blir fallet om vårdnadshavaren själv äromyndig och av denna anledning inte kan vara förmyndare (11 kap. 4 S) samt omdet bestämls att en av flera särskilt förordnade förmyndare endast skall havårdnaden om barnel och inte delta i handhavandet av barnets övrigaangelägenheler (13 kap. 8S andra stycket andra punkten). Bestämmelserom föräldrars underhållsskyldighet gentemot barn finns intagna i 7 kap. FB.Enligt 1 S detta kapitel skall föräldrarna stå för kostnaden för barnetsuppehälle och utbildning i den mån barnet inte har egna tillgångar.Underhållsskyldigheten upphör inte i något fall förrän barnet har fyllt 16 år.Den kan utsträckas längre beroende på föräldrarnas ekonomiska möjligheter ochbarnets förmåga att tillgodogöra sig vidare utbildning. Någon maximiålder finnsinte angiven men enligt 20 kap. 11 S FB för domstol inte mot denunderhållsskyldiges bestridande fastställa underhållsbidrag för tiden efter detatt barnet har fyllt , innan det kan tillföriitligen bedömas omunderhållsskyldighet föreligger därefter. 1 kostnaden för barnets un- 1975/76:170 74 derhållskall var och en av föräldrarna ta del efter sin förmåga (7 kap. 2 S förstastyckei). Är del bara den ena av föräldrarna som har vårdnaden om barnet skallden andra betala underhållsbidrag (2 S andra styckei). Ett undantag från dennaregel gäller för del fall all endast den ena av två makar är vårdnadshavare förmakarnas barn och makarna lever tillsammans. Då gäller de allmänna reglerna igiftermålsbalkens 5 kap, om att båda makama är skyldiga att efter förmåga bidratill familjens uppehälle. Make som underiåter detta kan på ansökan av denandre av domstol förpliktas att utge bidrag. Detta bidrag är emellertid tänktatt tillkomma vederbörande make och kan avse en summa för hela familjensunderhåll. Ävengentemot styvbarn föreligger underhållsskyldighet. Så länge äktenskapet bestårär nämligen make skyldig att i mån av förmåga jämte andra maken bidra tillunderhållet för den andre makens barn, om den maken har vårdnaden om barnel (7kap, 4 S FB), Den underhållsskyldighet som på detta sätt åvilar styvförälderinnebär inte någon ändring i underhällsskyldigheten för den av bametsföräldrar som inle har vårdnaden om del (4 S andra stycket). Betalningav underhållsbidrag skall erläggas i förskott för kalendermånad, om inte annathar bestämts av domstol eller, såvitt gäller barn utom äktenskap, i avtal omunderhållsbidrag som har slutits under medverkan av (6 S).Underhållsskyldig som erlägger bidrag i förskott utöver vad han är skyldig attbetala blir inte därigenom befriad från alt betala bidrag för varje period somden extra förskottsbetalningen avser. Underhållsbidragetkan fastställas genom avtal mellan representant för barnet och denunderhållsskyldige. Ett sädant avtal medför inte hinder för barnet att, såvittgäller underhållsbidrag , fordra högre underhållsbidrag (7 S förstastycket). Gäller avtalet underhåll lill barn utom äktenskap, är det dockbindande för barnet om det har slutits genom skriftlig och bevittnad handlingoch godkänts av (7 S andra stycket). Omparterna inte kan träffa frivillig uppgörelse om underhållsbidrag finnsmöjlighet för den underhållsberälligade alt vid domstol yrka förpliktande förden underhållsskyldige all utge underhållsbidrag. Har bidraget bestämts avdomstol blir del givelvis bindande för bägge parter. Ävenom underhållsbidraget har bestämls genom dom eller under medverkan avbarnavårdsnämnd enligt 7 S andra styckei, har båda parter möjlighet att hosdomstol påfordra ändring av bidraget under åberopande av väsentligt ändradeförhållanden. Den underhållsskyldige kan under samma förutsättning begärajämkning av bidraget i fall då del föreligger ett avtal om underhållsbidrag somär bindande endasl för honom och inte för den underhållsberälligade (8 S), Ävenom underhållsbidrag har fastställts alt ulgå lill dess barnet har nått vissålder, medför detta inte hinder att begära underhållsbidrag för tid därefter,oberoende av om det föreligger väsentligt ändrade förhållanden eller inte (8S). 1975/76:170 75 Närdel gäller underhållsbidrag till barn utom äktenskap kan bidraget bestämmas attutgå med ett belopp en gång för alla. Det krävs i så fall avtal som hargodkänts av (7 S andra stycket). Ett sådant avtal är bindandeför båda parter och kan inle jämkas ens vid väsentligt ändrade förhållanden (8S andra stycket). Haravtal om underhållsbidrag till barn slutits mellan makar inför föreståendeäktenskapsskillnad kan avtalet jämkas av domstol, om det är uppenbart obilligtmol ena maken. Talan härom måste emellertid väckas från deläktenskapsskillnaden meddelades (9 S). Allaunderhållsbidrag som enligt det sagda utgår lill barn enligt avtal eller domförändras automatiskt i takt med penningvärdet enligl bestämmelserna i lagen(1966:680) om ändring av vissa underhållsbidrag. Statistiska centralbyrånbeslutar om och med vilket procenttal bidragen skall ändras. Hittillshar höjningar skett åren 1967(), 1970(10 96), 1971 (9 96), 1973 (10 96),1974 (6 96) och 1975 (). Enligllagen (1964:143) om bidragsförskott skall bidragsförskott av allmänna medel ivissa fall utgå då barn står under vårdnad av bara den ena eller ingen avföräldrarna. Bidragsförskottetutgår i förhållande till den av föräldrarna som inte har vårdnaden om barneloch som därför är underhållsskyldig gentemot barnet. Det uppgår till ett åriigtbelopp motsvarande av basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmänförsäkring. F. n. utgör bidragsförskottet alltså . Har ingen avföräldrarna vårdnaden om barnet utgår bidragsförskott i förhällande till bådaföräldrama. I så fall utgör förskottet av basbeloppet, eller f. n. 2 820kr , i förhållande till vardera föräldern. Omden underhållsskyldige betalar underhållsbidrag i faslställd ordning utgårförskoll med ett belopp motsvarande skillnaden mellan underhållsbidragelsbelopp och det belopp som motsvarar 40 resp. av basbeloppet. Betalar denunderhållsskyldige i underhållsbidrag ett belopp som för år överstiger 40resp. 30 96 av basbeloppet utgår således inte något bidragsförskott. Föratt förebygga missbruk gäller vidare att bidragsförskottet inte utgår med högrebelopp än det fastställda underhållsbidraget, om vårdnadshavaren utan giltigtskäl underiåter all medverka lill att fö underhållsbidraget höjt. Bidragsförskottutgår vidare inte alls om vårdnadshavaren utan giltigt skäl underiåter attmedverka till att få underhållsbidrag eller faderskapet lill barnet fastställt.Inte heller utgår bidragsförskott, om det finnes uppenbart att den underhållsskyldige,även om han inte betalar underhållsbidrag, på annat sätt sörjer för att barneterhåller moisvarande underhåll. Viktigt i sammanhanget är också attbidragsförskott inte ulgår om den underhållsskyldige bor tillsammans medbarnet, Familjelagssakkunniga(Ju 1970:52), som enligt sina direktiv har till uppdrag att se över nuvaranderegler om familjerättslig underhållsskyldighet, har låtit göra en skattning avanlalel underhållsberälligade barn i landet. Denna visar att det fannsungefär 371 000 sådana barn samt att bidragsförskott helt ellerdelvis utbetalades till 190 000 barn. Prop.1975/76:170 76 2.3 Överflyttning av barn Denrättsliga vårdnaden innefattar befogenhet att bestämma om barnets vistelseort.Vårdnadshavaren kan lämna barnet till annan för den rent faktiska vården menhar alltid rätt att ta barnet till sig, om inle annat föreskrivs i lag. Vidaregäller att förälder som är skild från vårdnaden och som har utverkat domstolsbeslut om viss umgängesrätt har rätt att få barnet utlämnat till sig förumgängesrättens utövande. Lämnasbarnet inte ut till vårdnadshavaren eller den umgängesberältigade föräldem närdessa enligt vad här har sagts har rätt till det kan de begära medverkan avmyndighei för att få bamet överfiyttat lill sig. Beslämmelser härom finnsintagna i 21 kap, FB som handlar om verkställighet av dom eller beslut rörandevårdnad m. m. Närmare föreskrifter om tillämpningen av 21 kap. är meddelade ikungörelse (1967:715), Överflyttningav barn kan få formen av verkställighet av domstols dom eller beslut om vårdnadeller umgängesrätt eller om överiämnande av barn i annal fall (I S). Ansökan omverkställighet görs hos länsrätten och riktas mot motparten i det mål ellerärende vari domen eller beslutet har meddelats. Vistas barnet hos annan änmotparten kan domen eller beslutet inte åberopas som grund för verkställighetmot denne. Vårdnadshavaren har emellertid i delta fall möjlighet alt jämlikt 6S påkalla länsrättens åtgärd för att genom handräckning få barnet överflyttattill sig. På samma sätt har den ena av två föräldrar som gemensamt harvårdnaden om sitt barn möjlighet alt enligl 7 S påkalla åtgärd för barnetsöveriämnande av länsrätten, om den andre har fört bort barnet egenmäktigt ellerhåller kvar barnet utan beaktansvärt skäl. 1samtliga fall skall länsrätten verka för att överfiyiiningen av barnet skerfrivilligt. För det ändamålet kan länsrätten uppdra åt ledamot i barnavårdsnämndeneller åt tjänsteman inom barnavården att verka för att den som har hand ombarnet frivilligt överlämnar del. Omfrivillig överflyttning från början anses utsiktslös eller om försök att fåbarnet överiämnat på frivillig väg har misslyckats, kan länsrätten förordna omverkställighet enligt 1 S eller om överflyttning enligt 6 eller 7 S-Förordnandet kan förenas med ett vitesföreläggande eller med ett beslut om attbarnet skall hämtas genom polismyndighets försorg (3 S). Om särskilda skälföreligger, får länsrätten också för att underiätta barnets överflyttningföreskriva att barnet tillfälligt skall omhändertas på lämpligt sätt. Verkställigheteller handräckning skall vägras, om barnet har fyllt eller nått sådanmognad att dess vilja bör beaktas och barnet motsätter sig överflyttning,såvida länsrätten inte finner sådan nödvändig av hänsyn till barnets bästa (4S). Verkställighet kan vidare vägras om det är uppenbart att förhållandenaändrats väsentligt sedan allmän domstols dom eller beslut meddelades och det avhänsyn lill bamets bästa är påkallat alt ändring beträffande vårdnad ellerumgängesrätt prövas av allmän domstol (5 S första stycket). Verkställighet ochhandräckning för även i annat fall vägras, om 1975/76:170 77 risksom ej är ringa föreligger för skada på barnets kroppsliga eller själsligahälsa (5 S andra stycket). Länsrättensbeslut skall lända till omedelbar efterrättelse om ej annat förordnas (12 S)-Besvär över länsrätts beslul prövas av kammarrätt. Enligt 28 Sförvaltningsprocesslagen (1971:291) kan kammarrätten förordna att detöverklagade beslutet tills vidare inte skall gälla (beslut om inhibition) ochäven i övrigt förordna rörande saken. Efter prövningstillstånd kan besvär överkammarrättens beslut prövas av regeringsrätten. Besvär över kammarrätts beslutangående inhibition prövas utan prövningstillstånd. Detåligger länsrätten att genast underrätta polismyndigheten om sådani beslut omhämtning som länder till efterrättelse. Anförs besvär över ettsådant beslut, skall länsrätten underrättas härom och i sin turunderrätta polismyndigheten. Har denna då ännu inte hunnit verkställahämtningsbeslutet, för åtgärd för verkställighet inte vidtas förränin-hibitionsfrågan avgjorts. Länsrätten skall underrättas om utgången iinhi-bitionsfrågan och vidarebefordra meddelande härom till polismyndigheten(17, 18, 20 och 24 SS tillämpningsföreskrifterna). 2.4 Rättegångskostnad i vårdnadstvister 1vårdnadsmål liksom i andra tvistemål ådrar sig parterna ofta rättegångskostnader.Det gäller bl. a, kostnader för bevisning i målet, för rättegångsombud och förpartens resor till och från domstolsförhandlingarna. Åtnjuter denenskildeallmänrättshjälp enligt rättshjälpslagen (1972:429) betalar staten helt eller delvisdessa kostnader. Härmed är emellertid inle sagt att staten slutgiltigt skallslå för kostnaderna. Bestämmelserna i lag om parts rättegångskostnad ägernämligen tillämpning i fråga om kostnaderna för rättshjälpen. Detta innebärbl, a. att motparten kan förpliktas att ersätta staten för utgiven rättshjälp. Deallmänna bestämmelserna om rättegångskostnader vid domstol återfinns i 18 kap.rättegångsbalken. De anger hur parternas rättegångskostnader slutligt skallfördelas mellan dem. Huvudregeln är alt part som föriorar målet, den tappande,skall ersätta motparten för hans kostnader (1 S). Det innebär att den tappandeför betala både sina egna rättegångskostnader och motpartens. Åtnjuter dentappande parten allmän rättshjälp betalar staten visseriigen hell eller delvishans egna rättegångskostnader men parten måsle likväl ersätta motparten denneskostnader. Åtnjuter ock.så motparten allmän rättshjälp för den tappande partenersätta staten för vad som har utgått som rättshjälp till denne, Ivissa fall kan rätten emellertid göra avsteg från huvudregeln och förordna attvardera parten skall bära sin kostnad, dvs, förordna om kvittning avkostnaderna. Det gäller sådana mål där rättsförhållandet inte kan bestämmas påannat sätl än genom dom (2 S), t-ex. mål om äktenskapsskillnad, äktenskapligbörd och vårdnad om barn. Även om parterna är ense i den fråga som målet rörmåste de gå till domstol, efiersom de inte själva kan Prop.1975/76:170 78 upplösasitt äktenskap, förklara att barnet saknar äktenskaplig börd eller förordna omvårdnaden. Rättegångskostnaderna framstår i dessa fall som en utgift somparterna måste åta sig för att uppnå det av dem gemensamt eftersträvade målet.Av förarbetena till bestämmelsen framgår alt avsikten är att möjligheten attkvitta kostnaderna enligt 2 S skall användas mycket sparsamt och atthuvudregeln även i sådana mål som avses i paragrafen skall vara att denlappande skall ersätta den vinnande för hans rättegångskostnader. Detta böräven i fiertalet fall gälla kostnadema i högre rätt i sådana mål (NJA II 1943s. 227-228 och 241), Bestämmelsernai 1 och 2 SS kompletteras av bl, a, vissa regler i 3 och 6 SS omersättningsskyldighet för part som gör sig skyldig lill illojal eller försumligprocessföring och därmed onödigtvis åsamkar motparten rättegångskostnader. 3 Savser fall då vinnande part uppsåtligen eller genom försummelse har föranlettonödig rättegång. Rätten skall i sådani fall förordna att den vinnande skallbetala motpartens rättegångskostnader eller också att vardera parten skall bärasin kostnad. 6 S gäller försumlighet under själva rättegången. Ena parten kant. ex. genom alt utebli från rätten eller genom att göra invändning ellerpåstående som han insett eller bort inse saknar fog eller på annat sätt genomvårdslöshet eller försummelse vålla kostnad för motparten. Sådan kostnad blirden försumlige skyldig att ersätta, oberoende av hur kostnaderna i målet iövrigt skall fördelas mellan parterna. Bestämmelsernai 3 och 6 SS gäller oberoende av om det är parten själv eller hans biträde,ombud eller ställföreträdare som har vållat den onödiga kostnaden. I del senarefallet kan emellertid representanten åläggas att jämte parten solidariskt svaraför kostnaderna (7 S). 5 S innehåller bestämmelser om rättegångskostnadernas fördelning då måletinte har prövats i sak. Avvisas kärandens talan, skall han anses som tappandeoch alltså ersätta svaranden för hans rättegångskostnader. Förlikasparterna skall vardera parten bära sin kostnad, om inte annat har avtalats.Denna bestämmelse kan inte bli aktuell i ett vårdnadsmål, eftersom parternainte kan träffa förlikning om vårdnaden. Målelkan också avskrivas, sedan käranden återkallat sin lalan eller uteblivit. Hanblir då skyldig att ersätta motparten för hans rättegångskostnader, om intesärskilda skäl föranleder annat. Att käranden återkallar sin talan kan bero påalt han funnit att han inte kan vinna bifall till den. 1 så fall bör hanförpliktas all betala svarandens kostnader. Beror återkallelsen i stället påatt svaranden har medgivit käromålet, t, ex. gått med på alt betala den fordransom käromålel gäller, har käranden i princip vunnit målet. 1 ett sådani fallbör sådana särskilda omständigheter anses föreligga att käranden inte skallförpliktas ersätta svarandens rättegångskostnader. 4 S behandlar det fallet att parterna har ömsom vunnit och föriorat.Käranden kan t. ex. ha framställt fiera yrkanden och vunnit ett och förioratdet andra. Om det som ena parten tappat är av endast ringa betydelse skall Prop.1975/76:170 79 hanha full kostnadsersättning. I annat fall kan domstolen välja mellan två olikaalternativ. Kan kostnaderna för de olika yrkandena klart särskiljas, skallersättningsskyldigheten bestämmas med hänsyn därtill. Om detta inte går förvardera parten bära sin kostnad eller den ene av dem tillerkännas jämkadersäitning (4 S första stycket). Motsvarande regler skall gälla för det fallatt ett yrkande har endast delvis bifallits (4 S andra stycket). Högrerätts befattning med rättegångskostnaderna i ett mål avser fördelningen mellanparterna av dels kostnaderna i underrätten, dels kostnaderna i den högrerätten. Vad gäller underrättskostnaderna blir fördelningen av dessa beroendepå utgången i målel i den högre rätten. Har käranden vunnit i försia instansoch därför enligt 18 kap. 1 S fött ersäitning för sina rättegångskostnader därmen föriorat i hovrätten, skall denna alltså ålägga käranden att ersättasvaranden för dennes kostnader i första instans. Vad gäller kostnaderna i denhögre instansen gäller alt skyldigheten att ersätta dessa skall bestämmas medhänsyn till den utgång målet får där (18 kap. 15 S). Detbör slutligen också nämnas att domstolen inte kan ingå i prövning av frågan vemav parterna som skall stå för rättegångskostnaderna, om inte detta har yrkats imålet. Domstolen kan inte heller döma ut mer än vad som har yrkats eller mindreän vad som har medgivits. Emellertidskall rätten självmant se till att statsverket tillerkänns ersättning, dådelta är föreskrivet. Om t, ex. den vinnande parten har beviljats allmänrättshjälp i målet skall den lappande föreläggas att utge ersättning härförtill statsverket (18 kap. 13 S RB jämfört med 31 S rätlshjälpslagen). Rättenprövar också självmant om rätiegångskostnadsersättningen skall sättas ned medhänsyn exempelvis till att käromålel har bifallits endasl delvis (4 S) elleralt den vinnande parten har gjort sig skyldig till vårdslöshet (6 S). 2.5Avgift för vård av omyndigs värdehandlingar Aktier,obligationer, pantbrev, skuldebrev och andra sådana värdehandlingar somtillhör omyndig skall enligt 15 kap, 8 S (FB) sättas ned i öppetförvar i den omyndiges namn hos eller annan bank. Nedsättningbehöver dock ske endast om handlingarnas sammanlagda värde överstiger 5 000 kr.Om fiera underåriga syskon har gemensam förmyndare, skall värdehandlingarnaräknas samman. Fr, o, m, gäller (SFS 1974:1038) altnedsättning behöver ske endast om handlingarnas sammanlagda värde överstigerett belopp moisvarande två gånger gällande basbelopp enligt lagen (1962:381)om allmän försäkring saml all förmyndaren därvid skall räkna sammanvärdehandlingarna i samtliga förmynderskap som han innehar. Denedsatta handlingarna skall under överförmyndarens tillsyn vårdas i enlighelmed bestämmelserna i lagen (1924:322) om vård av omyndigs Prop.1975/76:170 80 värdehandlingar(VL). Jämlikt1 S VL ansvarar banken för de nedsatta värdehandlingarnas förvaring ochförvaltning enligl de närmare bestämmelsema i 2-7 SS VL. För sin vård avvärdehandlingarna för banken tillgodoräkna sig en åriig avgift som inte fåröverstiga, när del gäller inhemska värdehandlingar och när detgäller utländska värdehandlingar en krona för varje påbörjat tusental kronor avhandlingarnas värde (8 S VL). Beträffande utländskavärdehandlingarär banken ansvarig endast förderas förvaring medan bankensåligganden i fråga om inhemska värdehandlingar är mycket omfattande och innebäratt banken generellt sett är skyldig all vidla alla de åtgärder som krävs föriakttagande av den omyndiges rätt i avseende på värdehandlingarna, dock endastunder förutsättning alt erforderiiga uppgifter kan anskaffas av banken utanväsenilig omgång eller tidsutdräkt. Inom ramen för denna skyldighet ansesdepositionen medföra rält för banken alt företräda den omyndige. Åtgärder sombanken vidtar inom området för sitt uppdrag blir således bindande såväl för denomyndige som för iredje man utan all förmyndaren givit banken särskilt bemyndigande. Denu gällande förvaringsavgifterna fastställdes . Genom en lagändring år1974 (SFS 1974:1042) har emellertid bestämts att de skall höjas till tre kronorresp. för varje påbörjat tusental kronor av handlingarnas värde.Lagändringen träder i kraft . 3.1 Faderskap till barn Närdet gäller de nuvarande bördsreglerna har kritik bl. a. i riktats molatt en frånskild man skall anses som far till ett barn som föds efleräktenskapets upplösning men att det kan ha avlats . motion lill riksdag (mot. 1974:650) yrkades att bördsreglerna idessa delar skulle bli föremål för utredning. I motionen framhölls allgällande bördsregler och anvisningar för folkbokföringsmyndigheterna ipraktiken medför alt ett barn, som har fötts efter del att modern föttäktenskapsskillnad, kan bli antecknat som fött i hennes äktenskap, även om detförfiutit avsevärd lid sedan hon sammanbodde med sin förre man. Dettaförhållande måste anses högst otillfredsställande från såväl humanitär somrättslig synpunkt. 1975/76:170 81 iden angivna situationen nämligen konfronteras med sin förre make inför domstolför att fö förklarat att barnet saknar äktenskaplig börd. Till dessdomstolsutslagel blivit klart är barnet kyrkobokfört som barn till den f d,äkta mannen, vilket innebär att det har arvsrätt och skulle fö barnpensiongenom ATP, grupplivförsäkring m. m. efter honom, om han avlider innan,bördsfrågan hunnit upp. Däremot saknar barnet arvsrätt, rätt till pensionm. m. efter den "rätte" fadern till dess domen har vunnit laga kraftoch denne därefter hunnit i laga ordning erkänna faderskapet. Imotionen påpekades vidare att ett nytt äktenskap klart prioriteras i förhållandetill ett sammanboende i sådana fall som det härar fråga om. Gifter nämligen enfrånskild kvinna om sig så snart efter äktenskapsskillnaden att barn som födsunder det nya äktenskapet kan vara avlat i det gamla antecknarfolkbokföringsmyndigheten mannen i det senare äktenskapet som far till barnet.Flyttar hon däremot samman med annan man utan att ingå nytt äktenskap antecknasi moisvarande fall mannen i det upplösta äktenskapet som far till barnet.Enligt motionen måste det anses.rimligt att samma regler skall gälla för giftasom för ogifta i bördsfrågor. Reglerna borde därför ändras så att ett barn somföds efter det att äktenskapsskillnaden vunnil laga kraft alltid betraktas somfött utom äktenskapet. Lagutskottetinhämtade utlåtande över motionen från hovrätten över och samtsocialstyrelsen.