prop · FZ0390 · 1975-12-31 00:00:00 — I1 § HL anges att häktad skall behandlas med tillbörlig hänsyn, så att skadligaverkningar av frihetsförlusten såvitt möjligt förebyggs. Promemorieförslagelinnehåller i förevarande hänseende en föreskrift som anger alt erforderligaåtgärder skall vidtas för alt motverka att frihetsberövandet får skadligaverkningar för den häktade. Under remissbehandlingen har hovrätten över Skåneoch anförl alt genom en på sådant säll formulerad föreskrift denhäktade möjligen skuUe kunna hävda att det föreligger en skyldighet att biståhonom i alla sådana angelägenheter där det föreligger en risk för att hanskulle kunna drabbas av ekonomisk skada. Eflersom denna konsekvens inle tordevara åsyftad bör enligt hovrättens mening bestämmelsen utformas på elt mindrekategoriskt sätt, t. ex. genom alt den formuleras i överensstämmelse med nuvarandelydelse av 1 § HL. har för sin del under hänvisninglill den resursbrist som förutsätts föreligga när den nya lagen träder i kraft föreslagit en lydelse som anger att behandlingen av häktad skall utformas såatl skadliga följder av frihetsberövandet motverkas. TUl förebyggande av alt enbeslämmelse i ämnet ges annan tolkning än som åsyftas har ideparlementsförslaget föreskriften fått en lydelse som nära överensstämmer medvad förordat. I andra stycket första punkten angessåledes att häktad skall behandlas så alt skadliga följder av frihetsberövandetmotverkas. Som andra punkl i samma siycke har tagils in en beslämmelse omkurativt socialt slöd m. m. I saklig överensstämmelse med promemorieförslagelanges där alt i den mån del lämpligen kan ske, åtgärder skall vidtas för atl geden häktade det personliga slöd eller annan hjälp, som han behöver. Sådanaåtgärder får dock vidtas endast om den häktade samtycker därtill. Bestämmelsensbakgrund och närmare innebörd har utvecklats i den allmänna motiveringen. Paragrafen,som i princip motsvarar 3 § HL och 2 § promemorieförslagel innehåller i förstaslyckel bestämmelser om avvisitering och i andra stycket en bestämmelse omomhändertagande av föremål som häktad inte får inneha. Förstastycket har bortsett från en redaktionell ändring fått samma lydelse sommotsvarande bestämmelser i . Prop.1975/76: 90 58 1 samband med awisiteringsreglerna finns såväl i HL som ipromemorieförslaget bestämmelser i fråga om omhändertagande av pengar ochvissa föremål m, m. I departementsförslaget däremot har på sätt anförts i denallmänna motiveringen de materiella bestämmelserna i ämnet placerats på annatstäUe i nya lagen. Till följd härav innehåller andra stycket av förevarandeparagraf endast en bestämmelse som innebär att föremål som häktad inle fårinneha enligl denna lag eller bestämmelse som meddelats med stöd av lagen,skall tas om hand och förvaras för hans räkning. I denna paragraf, som motsvarar 4 § HL och 3 §promemorieförslaget, ges bestämmelser om häktads avskildhet eller gemensamhetmed andra häktade. Jag har i den allmänna motiveringen utvecklat skälen föratt införa bestämmelser som vidgar möjligheterna för häktad att frivilligtvistas i gemensamhet med andra häktade. Första stycket första meningen reglerarsådan gemensamhetsvistelse. Häktad som vUl vistas tillsammans med en ellerflera andra häktade skall i skäUg utsträckning tillåtas detta, omlokalförhållandena medger det. Första stycket andra meningen reglerar möjUgheterna atlförvara mer än en person i varje bostadscell i fall då del är synnerligenpåkallat av utrymmesskäl eller annan särskUd anledning. Sistnämnda rekvisit tarsikte på faU då speciella vårdskäl starkt talar för gemensam förvaring av tvåpersoner i samma rum. Främst avses häktade som vistas på rättspsykiatriskklinik. I första stycket tredje meningen föreskrivs att gemensam förvaringinle får äga rum om den innebär fara från säker-selssynpunkt eUer, i fråga omden som är häktad på grund av misstanke om brott, fara för att bevis undanröjseller utredning om brotl eljest försvåras. Slutligen föreskrivs i första stycket fjärde rheningen atti annat fall än som angivits nu mer än en person inte får förvaras i varje rum.Bestämmelsen ger uttryck för den principiella rätten för häktad all vara i ensamrum. I andra stycket har tagits in bestämmelser som syftar tillatt förhindra obehörig eller i övrigt olämplig påverkan mellan häktade.Beslämmelserna har sin förebild i 4 § andra stycket nuvarandetillämpningskungörelse. Stycket innebär alt del såvitt möjligl skallförhindras att förbindelse äger rum mellan häktade som kan antas påverkavarandra i mål eller ärende anhängigt vid domstol eller annan myndighet. Detbör framhåUas all uttrycket förbindelse inbegriper sådan mer flyktig kontaktmellan häktade som kan äga rum i andra former än förvaring eUer vistelse igemensamhet. Vidare föreskrivs att häktad, särskilt om: han ar under ,även i övrigt skall förvaras så alt han inte utsätts för olämpligt inflytandeav annan häktad. Prop.1975/76: 90 59 Medanledning av synpunkter som anförts vid remissbehandlingen vill jag understrykaatt behovet av gemensamhetsvistelse gör sig gällande inte minst i fråga om ungahäktade. är det angeläget undvika att de unga utsätts för olämpligpåverkan från andra intagna. Vid den avvägning som måsle ske mellan dessa iviss mån motstridande intressen bör en strävan vara att så långt möjligt sökabereda de unga häktade rimliga möjligheter till gemensamhetsvistelse. Vistelse i gemensamhel kanske i olika former, beroende på skiftande förutsättningar såväl i fråga omtillgång på personal och gemensamhetsulrymmen som när del gäller den häktadespersonliga förhållanden. Önskvärt är att samvaron i stor utsträckning kan ägarum i särskilda dagrum. I den mån möjlighet härtill saknas, utgör s. k.samsitlning i dubbelcell etl altemativ som bör kunna tiUämpas i många fall.Allt efter omständigheterna bör den häktade under vistelse i gemenskap medandra häktade ha möjlighet atl utöva olika slag av aktiviteter. Förutom arbeteoch annan därmed jämförlig sysselsättning kan ifrågakomma att den häktade läsertidningar, ser på TV eller ägnar sig åt sällskapsspel som schack m. m.Slutligen bör framhållas att beslämmelserna om gemenskap mellan häktadesjälvfallet också avser vistelse utomhus i molionsgårdar e. d. Bestämmelse om att män ochkvinnor skall hållas åtskilda har inte tagils upp i den nya lagen. Del torderäcka alt i administrativ ordning ge en föreskrift som anger alt om män ochkvinnor är intagna i samma häkte de skall ha skilda bostadsrum. En sådanföreskrift avses inte utesluta möjligheten av atl män och kvinnor får vistassamtidigt i gemensamhetsulrymmen. Paragrafen,som motsvarar 4 § promemorieförslaget, innehåller bestämmelser om vården avhäktad som är sjuk. Nuvarandebestämmelser i ämnet är intagna i 5 § HL och 5 § nuvarandelillämpningskungördse. I likhet med promemorieförslaget har dessa bestämmelseröverförts i det väsentliga oförändrade till den nya lagen. Iförsta stycket föreskrivs i överensstämmelse med 5 § HL att vid be-handlmgen avhäktad hänsyn skaU tas till hans hälsotillstånd. I tillämpningskungörelsenfinns en föreskrift som anger atl häktad som företer tecken till sjukdom ellerbegär att läkare skall lillkallas, så snart ske kan skall undersökas av läkare,om inte omständigheterna föranleder att sådant är utan gagn. i promemorieförslaget ger uttryck för en något mer vidsträcktskyldighet än f. n. all föranstalla om sådan undersökning. Sålunda anges atthäktad skall, under i övrigt angivna förutsättningar, så snart det kan skeundersökas av läkare, om inte sådan undersökning uppenbarligen är obehövlig. Slatstjänstemannaförbundethar kritiserat den föreslagna regleringen i 1975/76: 90 60 vadgäller föreskriften atl läkare skall iinder de angivna fömtsättningarnatillkallas när intagen begär det. Enligt förbundet torde man på mindre orternog få nöja sig med annan sjukvårdspersonal än läkare. Delbör framhållas all ett tillgodoseende av nämnda synpunkt skulle kunna ledatill en omotiverad inskränkning i den häktades rätt i förhållande lill vad somgäller f. n. Med hänsyn härtill och då den föreslagna bestämmelsen även iövrigt synes ha fått en lämplig utformning, har den upptagits i departementsförslagetmed den sålunda föreslagna lydelsen. Ipromemorieförslaget har tagits in en beslämmelse som i överensstämmelse med 5§ HL anger att läkares anvisning rörande vården av häktad som är sjuk skallbeaktas. Enligt mening bör föreskriften formuleras så attläkares anvisningar får slörre tyngd och genomslagskraft. anser det påkallat att formuleringen skärps så attläkares rekommendationer blir vägledande för behandlingen. Landstingsförbundetfinner det angeläget att man söker skapa fullständig klarhet rörande ansvarigläkares roll inom häkteslagens område. Förbundet hänvisar till en av JOigångsatt utredning härom i etl ärende om utvisning enligt lagen (1973: 162)om särskilda åtgärder till förebyggande av vissa våldsdåd med intemationellbakgrund. Uppenbartär att läkaren svarar för den medicinska bedömningen av häktad som är sjuk.Frågan vilket inflytande hans bedömning skall ha på behandlingen av den häktadei olika hänseenden kan inte besvaras generellt. Tydligt är emellertid allläkarens anvisningar bör vara avgörande för behandlingen, så långl de avseråtgärder som är att hänföra till sjukvård i strikt bemärkelse. För KraL:s delavspeglas synsättet i den föreskrift (37 §) som anger att vid sjukdom inlagenskall vårdas enligl de anvisningar som ges av läkare. 1 fråga om häktade tordesamma princip böra komma till uttryck genom all bestämmelsen i nya lagen erhålleren mera skärpt formulering än nuvarande föreskrift i ämnet. Sålunda har tagitsin en föreskrift som anger atl läkares anvisning rörande vården av häktad somär sjuk skall iakttas. Bestämmelsen har placerats i andra stycket avförevarande paragraf. Detligger i sakens natur att läkare vid meddelande av anvisningar rörande vårdenav häktad som är sjuk har alt beakta de praktiska och resursmässigaförutsättningar som föreligger alt genomföra viss åtgärd. I förekommande fallbör naturligtvis samråd äga rum mellan de för den häktades behandling i olikahänseenden ansvariga personerna. Ianslutning tUl den nu behandlade bestämmelsen har tagits in en bestämmelse somi överensstämmelse med såväl gällande föreskrift som promemorieförslaget angeratl om den häktade behöver sjukhusvård, sådan skall beredas honom så snart detkan ske. Jag vUl påpeka att föreskriften inte lägger hinder i vägen för all iförsta hand placera den sjuke 1975/76: 90 61 påsjukavdelning vid kriminalvårdsanstalt, under förutsättning att han där kanundergå erforderlig undersökning eller vård och i övrigt ges den behandling somföreskrivs i lagen. Till skUlnad från vad hovrätten över och Blekingeföreslagit i sitt remissyttrande torde en uttrycklig föreskrift härom intebehövas. Socialstyrelsenhar i sitt remissyttrande anmärkt att promemorian inte berör sådana situationerdå det kan finnas medicinska skäl för lättnader i omhändertagandet eller föröverflyttning lUl psykiatrisk avdelning inom kriminalvården eller lillrättspsykiatrisk klinik. Styrelsen, framhåller att bevakningsbehovet ofta harförsvårat eller omintetgjort sluten psykiatrisk vård. Den lösning som enliglstyrelsens mening ligger närmast till hands är att utöka de rent psykiatriskavårdmöjlighelema inom häklesväsendet. En annan möjlighet skulle enligtstyrelsen vara all återskapa en större ömsesidighet mellan derättspsykialriska klinikerna och de allmänna häktena. Despörsmål sålunda berört är delvis av komplicerad natur. Jagvill dock understryka att häktade som är psykiskt sjuka i flertalet fallvistas på rättspsykiatrisk klinik för atl undergå rättspsykiatriskundersökning. Vidare är att märka att den i förevarande paragraf intagnaföreskriften om beredande av sjukhusvård självfallet också inbegriper fall dåen häktad behöver sådan vård på gmnd av psykisk sjukdom. Frågan huruvidasärskilda insalser är påkallade för all tillgodose vårdbehovet hos psykisktsjuka häktade är jag inle beredd alt la upp lill övervägande i nu förevarandesammanhang. Itredje stycket föreskrivs i överensstämmelse med nuvarande bestämmelse i 5 §tiUämpningskungörelsen alt förlossning av häktad kvinna såvitt möjligt skallske på sjukhus eller förlossningshem. Fjärdestycket innebär att den som vistas på sjukhus eller förlossningshem enligtföreskrifterna i andra och tredje styckena skall stå under bevakning omanledning föreligger därtUl. Bestämmelsen har utformats delvis efter förebildav 37 § tredje stycket KraL. 1administrativ ordning bör införas föreskrifier om viss underrättelseskyldigheti fall då häktad förs över till allmänt sjukhus med tillämpning av förevarandeparagraf. Sålunda bör häktesföreståndaren vara skyldig underrätta den förvården ansvarige läkaren om förhållanden som är av betydelse för den häktadesvistelse på sjukhuset. I fråga om den som är häktad på grund av misstanke ombrott bör vidare föreskrivas skyldig-hel alt möjligt underrättaundersökningsledaren eUer åklagaren om överförande lill sjukhus. Paragrafen,som innehåller bestämmelser i fråga om arbete åt häktad under häktningsliden,motsvarar 5 § promemorieförslagel. Nuvarande lagbestämmelser i ämnet finns i 6§ HL. 1975/76: 90 62 Enligtförsta stycket föreligger skyldighet att i möjlig mån erbjuda häktad arbeteeller annan därmed jämförlig sysselsättning . BakgrundenliU bestämmelsen har utvecklats i den allmänna motiveringen. I samma siycke hartagits in en bestämmelse som i överensstämmelse med 5 § HL anger att häktadvidare skall beredas tiUfälle all utföra arbete som han själv skaffat sig, omdet kan ske ulan olägenhet. Av bestämmelsernas utformning framgår alt häktadinle får åläggas arbete. Någon uttrycklig föreskrift härom har inte ansettspåkallad. Avhygieniska och ordningsmässiga skäl kan endast vissa slag av arbeten utföras iden häktades bostadsrum. Det är därför en fördel om möjligheter finns tillarbete i gemensamhelsutrymme som särskilt anpassats för ändamålet. Även isådana fall torde dock sysselsättningen i många fall få inskränka sig tUlenklare monterings- och lerapiarbeten. Med hänsyn till frihelsberövandelsrelativa kortvarighet torde del i regel inle vara möjligt att anordna enarbetsdrift av industriell karaktär. Socialstyrelsenhar i sitt remissyttrande anfört att häktade som bedriver studier bör beredastillfälle alt under häktningsliden fortsätta studierna så långt detta ärmöjligt. Jag vill med anledning härav uttala alt det i och för sig bör varamöjligl för häktad atl sysselsätta sig med enskUda studier i den mån dennesjälv förfogar över studiematerial och hinder inle möter med hänsyn lill debestämmelser som i skilda hänseenden reglerar behandlingen. Någon uttryckligföreskrift i ämnet har inte ansetts påkallad. Skyldighet för det allmänna attgenom aktiva insalser verka för alt häktad skall kunna bedriva studier kaninte anses föreligga. anför atl häktade utlänningar bör erbjudas svensk- ochalfabetiseringsundervisning om häktningstiden väntas bli lång. Verketframhåller alt nuvarande regler för svenskundervisning lägger hinder i vägenför sådana studier och atl det på vissa häkten kan bli svårt alt samla etltillräckligt stort antal deltagare för läsning av svenska i studiecirkelform.Även BRÅ:s verkställande utskott anser all möjligheterna till svensk- ochalfabetiseringsundervisning bör undersökas. Medanledning av dessa synpunkter vill jag understryka att det kan synas naturligtatt häktade utiänningar som är bosatta i landet och som kan förväntaskvarstanna här bereds möjligheter att delta i svensk- ochalfabeliseringsundervisning. Med hänsyn lill de relativt korta tiderna förhäktning och då sannolikt endasi elt fåtal berörda utiänningar torde varaintagna i etl och samma häkte, torde det emellertid vara svårt atlfinna lämpliga former för en sådan undervisning. Några särskilda bestämmelseri ämnet torde därför inle böra meddelas. Detta utesluter inte att frågan omtillskapandet av sådana möjligheter bör ägnas uppmärksamhet i fortsättningen. 1andra stycket av förevarande paragraf har tagits in en besfämmelse enligtvilken regeringen eller myndighet som regeringen besiämmer. Prop.1975/76: 90 63 meddelarbestämmelser om ersättning ål häktad för arbete eller annan därmed jämförligsysselsättning som tillhandahålls honom. Vid utformningen av sådanabestämmelser bör man utgå från grundsatsen all arbete som häktad utför för detallmännas räkning skall avlönas i överensstämmelse med de principer som gällerför intagna i kriminalvårdsanstalt. Paragrafenreglerar häktads rätt lill tidningar och andra informations-dierförströelsemedel. Paragrafen, som överensstämmer med 6 § promemorieförslaget,motsvarar till en del 7 § HL. Vid ulformningen avparagrafen har den systematiken valls att tillhandahållandet av tidningar m.m. åt häktad regleras i första stycket medan hans rätt alt själv skaffa sigmaterial för sin förströelse regleras i andra slyckel. Slutligen har i tredjestycket tagits in en beslämmelse som hänför sig till båda de föregåendestyckena och som avser inskränkningar i den häktades rätt på grund avkollusionsfara. Ävförsta stycket följer att häktad skall tillhandahållas tidningar i lämpligulslräckning i den mån kollusionsfara inle lägger hinder i vägen härför ienskilda fall. Vid bestämmelsens tillämpning är det bl. a. angelägel all sökabryta den språkliga isoleringen för utländska häktade genom atl om möjligttiUhandahålla dem tidningar på deras eget språk. Såvilt gäller radio ochtelevision kan brist på apparater och andra praktiska och ekonomiskasvårigheler utgöra hinder för häktad som på detta sätt vill följa vad som händeri omvärlden. Jag fömtsätter dock alt varje häkte skall ha sådan utmstning somgör det möjligt för envar häktad att lyssna på radio. Möjligheten att setelevision får i huvudsak praktisk betydelse för gemensamhetsulrymmen ochbostadrum avsedda för långtidshäktade. Väsentligtär alt häktade ges möjligheter till boklån. Detta bör kunna ske inom ramen fördet samarbete som redan tidigare inletts mellan häktena och de kommunalabiblioteken. I möjlig utsträckning bör tillses atl utländska häktade fårtillgång till litteratur på sitt eget språk. Kontakter med invandrarbyråernakan därvid få slor betydelse. Somjag understrakit i den aUmänna motiveringen bör inskränkning i den häktadesrätt på grand av koUusionsfara ske med största återhållsamhet och i förekommandefall så långt möjligt göras partiell. Särskilt bör detta gälla läsning avtidskrifter och tidningar. Ett förbud atl läsa tidningar kan göras partielltgenom alt åklagaren i sitt beslut anger att den häktade inte får la del avsådana tidningssidor som innehåller t. ex. annonser eller inrikesnyheter avannal slag än sportreferat. Denna paragraf innehållerbestämmelser om häktads rätt atl inneha pengar, personUga tUlhörigheter, m. m.Den motsvarar 2 § andra stycket 1975/76: 90 64 och7 § promemorieförslagel. I HL har paragrafen delvis sin motsvarighet i 2 §andra stycket. Paragrafen,vars innehåll utvecklats i den allmänna motiveringen, innebär såväl imateriellt som lagtekniskt hänseende en betydande omreglering av vad som gäUerf. Genom de nya bestämmelsema tillerkänns häktad en rätt under vissaförutsättningar all själv ha hand om pengar m. m. En sådan ordning underlättas,om häktena förses med förvaringslådor, tiU vilka de häktade har tiUgång genomegen nyckel. Det bör framhållas att den häktade själv ansvarar för pengar ellerföremål som han har hand om. Paragrafen,som motsvarar 8 § promemorieförslagel, reglerar häklads rätt tillutomhusvistelse. Nuvarande bestämmelse i ämnet är inlagen i 7 §tiUämpningskungörelsen till HL. Eflerförebild av moisvarande bestämmelse i KraL (13 § andra stycket) föreskrivs iparagrafen att häktad skall ha möjlighet att vistas utomhus minsl entimme om ej synnerligt hinder möter däremot. Hovrättenöver och har i sitt remissyttrande föreslagit att i nya lagen ilikhet med KraL (13 § första stycket) införs en bestämmelse om att häktadsåvitt möjligt skall beredas tillfälle lill fysisk träning. Möjligheterna atlbereda .häktade tiUfäUe till fysisk träning är emellertid påtagligt begränsadei jämförelse med vad som är fallet när det gäller intagna ikriminalvårdsanstalt. Upptagande i nya lagen av en särskild föreskrift i ämnetskulle därför kunna ge upphov till förväntningar och krav som i väsentlig måninle skulle kunna uppfyllas. Vad , nu sagts utesluter självfallet inle althäktade, där så lämpligen kan ske, ändå bereds möjligheter till fysisk träning,närmast då i samband med utevistelse i motionsgård e. d. Särskildamotionsredskap kan därvid naturligtvis komma lill användning. Iparagrafen, som i huvudsak motsvarar 9 § första och andra styckenapromemorieförslaget, meddelas bestämmelser om häktads rätt att avsända och taemot brev eller annan skriftlig handling. Nuvarande bestämmelser i ämnet finnsi 8 § HL och 12 § nuvarande tillämpnings-kungörelse. allmänna motiveringen har närmare utvecklats vilka regler som bör gälla.Första slyckel anger vilka brev som är helt undantagna från granskning. I andrastycket har tagits in en bestämmelse som reglerar under vilka materiellaförutsättningar häktad får avsända eller ta emot sådana brev som ej ärhänförliga till första stycket. Tredje stycket ger uttryck för två principer,dels atl liksom f. n. brev inte får öppnas utan den häktades medgivande ochdels atl häktad skall kunna medges Prop.1975/76: 90 65 avsända eller la emot brev även ulan atl delta öppnats ochgranskats. I sistnämnda hänseende innebär nya lagen en ändring i förhållandetill vad som gäller f. n. Fjärde stycket innehåller en eriman om de särskildabestämmelser som avses gäUa i fråga om kvarhåUande i visst fall av brev frånhäktad som vistas på rättspsykiatrisk kUnik. Jag kan i detta hänseende hänvisatill förslagel till lag om ändring i lagen (1966: 301) om rättspsykiatriskundersökning i brottmål (avsnitt 7.2). I femte stycket föreskrivs alt vad i paragrafen ärföreskrivet om brev gäller även annan skriftiig handUng. Häklesföreslåndare samt i förekommande faUundersökningsledare och åklagare är naturligtvis behöriga inom ramen för sinabeslutsfunktioner på förevarande område att läsa och i övrigt granska brev somöppnats med stöd av den häktades medgivande. För att brevgranskningen skallkunna ulföras med önskvärd skyndsamhet måste emeUertid möjlighet föreligga tUldelegering av själva granskningsarbetet. Såvitt gäller den brevkontroU somankommer på åklagare (eller undersökningsledare) kan granskningsarbetetlämpligen utföras av den polispersonal som har hand om brottsutredningen, menmed uteslutande rält för åklagaren att besluta i de fall då tillstånd attavsända eller ta emot brev vägras. 1 administrativ ordning torde få meddelasbestämmelser såväl om delegation som om vissa andra frågor rörande förfarandetvid brevkonlroll. Denna paragraf, som delvis motsvarar 9 §promemorieförslaget, inne-' håller regler om försändelser av annat slag än breveller annan skriftlig handling. I HL finns bestämmelser härom i dess 8 §. 1 första stycket anges att 9 § andra och tredje styckenaär tillämpliga -även på försändelse av annat slag än brev eller annan skriftlighandling. Vidare föreskrivs alt häktad dock inte får ta emot försändelse somangivits , om den kan äventyra ordningen' eller eljest medföra olägenhet.Bestämmelserna har närmare behandlats i den allmänna motiveringen. Ändra stycket öppnar möjUghet att i administrativ ordningunder viss förutsättning föreskriva förbud helt eller delvis för häktade att taeinot sådana försändelser som avses i paragrafen. Bestämmelsens bakgmnd ochinnebörd har utvecklats i den allmänna motiveringen. 1 den mån häktade förbjuds ta emot gåvopaket med stöd avandra stycket är det naturligtvis särskilt angeläget att möjlighet i stäUeterbjuds dem alt genom varaaulomater eller på annat sätt genom häktets försorg irimlig utsträckning skaffa sig varor för egen bekvämlighet. Paragrafen, som motsvarar 10 § promemorieförslaget,reglerar rätten för häktade alt ta emot besök. F. n. finns bestämmelser härom i8 § HL. 5 1975/76.1 saml. 1975/76: 90 66