prop · FZ0381 · 1975-12-31 00:00:00 — Vid tillämpningen av den aktuellabestämmelsen kan emellertid ett konsumentförhållande föreliggaäven isituationersom faller utanför avtalsvillkorslagen,t, ex, närenenskild personförvärvarfastighet,lecknarförsäkring eller tar upp banklån. Emellertid blir detmed den föreslagna ut formningen a v lagtexten inte nödvändigt all la bestämdställning till om en part är att anse som konsument i strikt mening eller ej,efiersom det avgörande för om särskild hänsyn skall las enligt andra stycketinte arom en part tillhören viss kategori utan om han intar en underiägsenställning lill motparten. Jag skall i det följande behandla förutsättningarnaför Jämkning eller åsidosättande med stöd av generalklausulen beträffandevissa särskilda typer av avtalsklausuler. De synpunkter som anförs utgör i storutsträckning en tillämpning av de principer som jag har redovisat i denallmänna motiveringen. Avsikten är inte att göra en uttömmande analys utanendast att ange vissa riktlinjer. Som Jag tidigare har framhållitmåste avgörandet av om Jämkning e, d, bör ske i stor utsträckning varaberoende av omständigheterna i det särskilda fallet. Pris, indexklausuler m. m. Enligt utredningen ärdet en fråga av stor principiell betydelse om det avtalade vederlaget för enprestation skall kunna jämkas med stöd av generalklausulen. Utredningen skiljermellan villkor som direkt reglerar vederlaget i pengar, dvs, priset, ochvillkorsom påverkar priset, t, ex, villkor som ger rätt atl höja priset vidändrade förhållanden eller som anknyter priset till något index. Utredningenanser att Jämkning med stöd av generalklausulen bör kunna komma i fråga såvälnär det gäller själva priset som när det gäller villkor som påverkar priset.Under remissbehandlingen har utredningens överväganden pä denna punkt i allmänhetgodtagits, men vissa remissinstanser har förordat en mer restriktiv tillämpningav generalklausulen. Med den utformning av generalklausulen som Jag harföreslagit i det föregående blir det möjligt att tillämpa bestämmelsen på allaslags villkor. Något undantag för villkor som avser vederlaget för enprestation har inte gjorts. Jag anser sålunda liksom utredningen att ävenpriset bör kunna Jämkas med stöd av generalklausulen. Utan en sådan möjlighetskulle införandet av den nya generalklausulen medföra att förutsättningarna förJämkning blev snävare än f n,, något som skulle strida mot reformens syfte, 1förarbetena till flera av de nuvarande generalklausulerna har uttryckligenpekats på möjligheten atl jämka vedertaget, och i rättspraxis har exempelvisden Prop.1975/76:81 138 hyresräitsligageneralklausulen vid ett flertal tillfällen kommit till användning förjämkning av hyra. Även om priset på exempelvis en vara bör kunnajämkas med stöd av generalklausulen, lorde det bli relativt sällsynt attjämkning sker på grundval av en renodlad Jämförelse mellan pris och prestation.Hänsyn måste alltid tas till omständighelerna i övrigt. Avsikten är inte attgeneralklausulen skall fungera som ett medel för en allmän priskontroll.Behovet av att tillämpa generalklausulen för jämkning av pris begränsas i vissmån av att en köpare som anser att priset är oskäligt högt ofta har möjlighetatt åberopa andra lagbestämmelser föratt få rättelse till stånd, t, ex,konsumentköplagens regler om fel eller brist i godset. De fall där jämkning av priset kan komma i frågatorde framför allt vara sådana där andra omständigheter än en renodladjämförelse mellan pris och prestation spelar in. Omständigheterna vid avtaletstillkomst kan härvidlag vara av stor betydelse. Har en överiägsen avtalspartpå ett otillböriigt säil utnyttjat sin ställning till att betinga sig ettoskäligt högt pris. kan således jämkning av priset ske. Generalklausulen kan pådet sättet utgöra ett värdefullt komplement till ogiltighetsregeln i 31 Savtalslagen. Jämkning av priset kan som utredningen påpekar skeockså när förhållandena vid avtalets ingående har ändrats på ett sätt som inteförutsetts av parterna. En oväntad ökning av kostnaderna för en prestation kansålunda liksom enligt tidigare rättspraxis föranleda att vederlaget räknas upp,I vissa fall kan jämkning ske, när eit på förhand bestämt vederlag så småningomkommer atl framstå som oskäligt lågt mot bakgrund av den allmänna prisutvecklingen,Å andra sidan kan jämkning ske även i motsatt riktning, om kostnadsutvecklingeni ett visst fall eller den allmänna prisutvecklingen medför att vederlagetkommer att framstå som oskäligt högt. Vad beträffar möjligheten att tillämpageneralklausulen för jämkning av försäkringspremie ansluter Jag mig till deuttalanden utredningen har gjort på s. 165-166 i belänkandet. område där del finns särskild anledning attöverväga jämkning av vederiaget är kreditköpen. På detta område tordekreditköpkommittén komma att föreslå vissa bestämmelser till skyddför köparen. Jag skall inte här föregripa den fortsatta behandlingen avkommitténs förslag. Jag vill emellertid framhålla att det även efter ettgenomförande av ny lagstiftning på grundval av kommittéförslaget kan finnasutrymme för jämkning av vederlag för kreditköp med stöd av generalklausulen. Några remissinstanser har berört frågan hur långtpriset bör Jämkas när det bedöms som oskäligt. Skall jämkning ske till högstaskäliga pris, till något slags normalpris eller till ett för köparenförmånligare pris? Motsvarande problem uppkommer vid tillämpningen av 5 Sköplagen, där det i fråga om köp som har slutils utan att priset har blivitbestämt föreskrivs att köparen skall erlägga vad säljaren fordrar om det intekan anses oskäligt. Frågan hur långt jämkning bör ske vid tillämpning avgeneralklausulen Prop.1975/76:81 139 fårenligt min mening överlämnas till rättstillämpningen. Enligt vad jag harerfarit överväger emellertid konsumenttjänslutredningen alt föreslå särskildabestämmelser om prisets bestämmande såvitt angår konsumenttjänster. Om sådanabestämmelser genomförs kommer det uppenbarligen att finnas mindre anledning atttillämpa den förevarande generalklausulen för att jämka pris inomtjänsteområdet. Vad beträffar möjligheten att tillämpageneralklausulen för jämkning av villkorsom mer indirektpåverkarprisetansluterjag mig till de synpunkiersom haranförts av utredningen. Jämkning kan sålunda komma i fråga llamför allt om enavtalspart har utnyltjal sin överiägsna ställning till att införa villkor somensidigt gynnar honom själv, t, ex. på det sättet att priset görs beroende aven skönsmässig bedömning från hans sida, Föifalloklaiisuler o. d. 1 låneformulär förekommerofta s, k. förfalloklausu-ler som innebär att elt lån under vissa förhållandenskall anses förfallet till betalning före den avtalade förfallodagen.Bankernas låneformulär innehåller regelmässigt förfalloklausulersom gerkreditgivaren möjlighet att kräva betalning ,om låntagaren intefullgörsinaförpliktelseri behörig ordning,om säkerheten inte längre bedöms sombetryggande ellerom risk eljest föreligger för atl låntagaren inte kommerattfullgöra sina förpliktelser. Förfalloklausuler är endast i mycket ringautsträckning föremål för lagreglering, 1 lagen om avbelalningsköp finns dockvissa bestämmelser som har till syfte atl skydda avbetalningsköpare mot alltförhård tillämpningavförfallo-klausuler i avbetalningskonirakt. Bestämmelsernainnebär framför allt att sådana klausuler inte får göras gällande annat än omelt betalningsdröjsmål avser en viss del av köpeskillingen och om del har varaten viss angiven tid. Utredningen anser att generalklausulen bör kunnatillämpas även på förfalloklausuler som inte är föremål för lagreglering.Utredningens överväganden pä denna punkt har i allt väsentligt lämnats utanerinran under remissbehandlingen. Även jag anseratt generalklausulen haren viktiguppgift att fylla för att skydda låntagare mot en alltför härd tillämpning avsådana klausuler. De allmänna principer för generalklausulenstillämpning som har utvecklats i den allmänna motiveringen gör sig i fleraavseenden gällande när del är fråga om förfalloklausuler. Sådana klausulerställs regelmässigt upp i den starkare partens intresse och förekommer ofta istandardformulär. En låntagare har normalt ringa möjlighet att få enförfalloklausul utesluten ur elt standardformulär eller att påverkautformningen till sin fördel. Förfalloklausuler lägger i allmänhet ettavsevärt mått av skönsmässig bedömning i den överlägsna partens hand. Ettvillkor som innebär all elt lån förfaller lill betalning i sin helhet kanuppenbariigen framstå som orimligt strängt mot låntagaren, om det åberopas ävenvid mycket ringa dröjsmål med amortering eller räntebetalning. Särskiltstor risk för oskäliga verkningar av förfalloklausuler föreligger Prop.1975/76:81 140 ifall då en sådan klausul avser en låntagares samtliga förbindelser till sammakreditgivare. Det är vanligt att förfalloklausuler utformas så, att de kangöras gällande även om låntagaren försummar sina åtaganden enligt någon annanförbindelse mot långivaren ellerom säkerheten för något annat lån bedöms somotillräcklig, Detärsålunda tydligt att det kan finnas anledningatt jämka eller åsidosätta förfalloklausuler, om de tillämpas efter sinordalydelse. 1 praktiken lorde emellertid behovet av alt åberopa generalklausulenför att komma lill rätta med o-skäliga verkningar av förfalloklausuler varaförhållandevis begränsat, eftersom banker och andra kreditinrättningar i denpraktiska tillämpningen torde fästa avsevärd vikt vid sådana omständigheter somorsaken till betalningsdröjsmål, dröjsmålels längd m. m. Förfalloklausuler kan givetvis jämkas elleråsidosättas oavsett om de förekommer i skuldebrev till bank eller i andrareverser och oavsett om låntagaren är näringsidkare eller konsument. Detligger emellertid i sakens natur att skälen för jämkning e, d, gör sig gällandemed särskild styrka när låntagaren är konsument och när en förfalloklausul hartagits in i ett standardformulär. Vad Jag haranfört om förfalloklausuler är i principti I lämpligt inte bara på villkor som ger en kreditgivare rätt att krävabetalning ulan också på villkorsom ger kreditgivaren rätt att sägaupp ett lån till betalning . Det bör emellertid beaktas att det finnssärskilda föreskrifter om sådana villkor i banklagstiftningen. Enligt 63 Sfjärde stycket lagen (1955:183)om bankrörelse skall bank beträffande lån medlängre löptid än elt är förbehålla sig rätt atl säga upp lånet tillåterbetalning senast , om säkerheten för lånet försvagas imärklig mån eller, i fråga om lån utan säkerhet, om trygghet inte längreföreligger för låneförbindelsens fullgörande. Motsvarande bestämmelser finns i32 S fjärde stycket lagen (1955:416) om sparbanker och i 40 S femte stycketlagen (1956:216) om jordbrukskasserörelsen. Enligt vad jag har erfarit kommerkreditköpkommittén att föreslå vissa bestämmelser som'begränsar rätten att göragällande förfalloklausuler. Om kommitténs förslag genomförs, kommer givetvisbehovet av all tillämpa generalklausulen på förfalloklausuler att minska närdet gäller konsumentkrediter. De särskilda bestämmelser som kan komma attinföras torde emellertid i huvudsak bara utgöra ett grundskydd förkonsumenterna. Även om bestämmelserna iakttas, kan det sålunda inträffa attåberopandet av en förfalloklausul i elt enskilt fall kan framstå som oskäligtmed påföljd att Jämkning kan ske med stöd av generalklausulen. Vitesklausuler m. m. Enligt den nuvarande lydelsenav 36 S avtalslagen får avtalat vite sättas ner, om utkrävande av vitet skullevara uppenbart obilligt. Jag har i det föregående föreslagit att bestämmelsenupphävs och ersätts med den nya generalklausulen. Detta innebär ökademöjligheter atl Jämka vitesklausuler. Det skall inte längre krävas att envitesklausul är uppenbart obillig för att Jämkning skall få ske utan det skallräcka med Prop.1975/76:81 141 attden är oskälig. 36 S avtalslagen avser endast vite som någon harutfäst sig att ge ut "för den händelse han icke skulle fullgöra en honomåliggande förpliktelse eller eljest skulle företaga eller underlåta atlföretaga en handling". Frågan om gränsdragningen mellan vitesklausuler ochandra slag av villkor som står vitesklausulerna nära diskuterades i motiventill avtalslagen och har också behandlats i den Juridiska litteraturen. En typav villkor som har stora likheter med de typiska vitesklausulerna är sådana somföreskriver att en avtalspart som inte fullgör sina åtaganden skall eriägga ettpå förhand bestämt belopp som skadestånd. I vissa utländska rättssystem ansesdet viktigt att hålla isär villkor som föreskriver vite och villkor sominnefattar en förhandsuppskattning av framlida skadestånd. Skälet härtill ärframför allt att förutsättningarna för Jämkning och andra rättsverkningar ärolika beroende på vilken typ av villkor det är fråga om. 1 detla sammanhang bör nämnas att en inomEuroparådet tillsatt expertkommitté f. n. är sysselsatt med atl utredaförutsättningarna föratt harmonisera lagstiftningen om civilrätlsliga viiesklausuleri medlemsländerna. Arbetet syftar framför allt till att utarbeta enhetligaregler om förutsättningarna för jämkning av vitesklausuler. Kommittén avseratt lägga fram resultatet av sitt arbeie , Enligt min mening föreligger påtagliga svårigheteratt göra en gränsdragning mellan vitesklausuler i strikt mening ochvitesklausuler som innefattar en förhandsuppskaltning av framtida skadestånd.Ofta har sådana klausuler en blandad karaktär. De skall både tjäna sompåtryckningsmedel och garantera att den berättigade får ersättning föreventuell föriust. Jag delar utredningens uppfattning atl det inte finns skälatt dra någon skarp gräns mellan de angivna typerna av villkor. Det behov avatt göra en sådan skillnad som kan ha funnits vid tillämpningen av dennuvarande bestämmelsen i 36 S avtalslagen försvinner också med införandet avden nya generalklausulen, eftersom denna ger möjlighet att Jämka elleråsidosätta avtalsvillkor av alla slag. Vad Jag i det följande anför omvitesklausuler har följaktligen i allt väsentligt motsvarande tillämpningbeträffande andra avtalsvillkor med likartad innebörd. Vadbeträffar de allmänna förutsättningarna för Jämkning av vite med stöd av dennya generalklausulen anserjag liksom utredningen att de omständigheter som harbetydelse vid tillämpningen av 36 S avtalslagen i dess nuvarande lydelse i alltväsentligt behåller sin giltighet. Vid tillämpningen av generalklausulen börvitets belopp sålunda i första hand ses i relation till överträdelsens karaktäroch den ekonomiska förlusten. Hänsyn bör emellertid tas också till delintresse som den berättigade i övrigt kan ha haft av att den vitessanktioneradehandlingen företas eller underiåts. Liksom annars vid tillämpningen avgeneralklausulen bör också omständigheterna vid avtalets tillkomst beaktas.Viktigt är vidare att ta hänsyn till ändrade förhållanden som kan ha medförtatt ett avtalat vite framstår som oskäligt. 1975/76:81 142 Liksom utredningen anserjag att Jämkning av vitekan komma i fråga bl, a, på den grunden att den berättigades förlust klartunderstiger det avtalade vitet. Bedömningen måste emellertid i hög grad varaberoende av omständigheterna i det särskilda fallet. Även om det inte ärmöjligt att göra en klar gränsdragning mellan villkor av olika slag, kan detfinnas anledning beakta i vad mån en viiesklausul har lill huvudsakligt syfteatt fungera som påtryckningsmedel eller om syftet främst är alt garantera denberättigade ersättning för eventuell förlust. Det kan diskuteras i vad mån nedsättning av vitekan komma i fråga i sådana fall då orsakerna till att en part inte fullgör sinaskyldigheter uteslutande hänför sig till hans egna förhållanden. Även om Jag iprincip ansluter mig till utredningens åsikt att Jämkning inte bör ske i sådanafall, vill jag inte utesluta att sådana omständigheter som sjukdom,arbetslöshet e.d, i vissa fall kan utgöra en åtminstone bidragande orsak tillnedsättning av vite. Enligt den nuvarande lydelsen av 36 S avtalslagenkan jämkning av vite endast ske neråt. Med den föreslagna reformen blir detmöjligt att jämka vitesklausuler i båda riktningarna. Emellertid lorde detsällan bli aktuellt all tillämpa generalklausulen för höjning av ett avtalatvite. En höjning bör dock kunna ske, om exempelvis en vitesklausul i ett avtalmellan näringsidkare och konsument i realiteten innebär en begränsning av ettskadeståndsansvar som annars skulle åvila näringsidkaren och det avtaladebeloppet framstår som oskäligt lågt. Bedömningen av omjämkning börske blir i övrigt liksom annars vid tillämpningen avgeneral klausulen i hög grad beroende på parternas förhållande till va-randra.Haren överlägsen part utnyttjat sin ställning till att föreskriva ett högtvite, ligger det givetvis närmare till hands att sätta ner vitet än om parternaär jämställda och villkoret har varit föremål för särskilda överläggningarmellan parterna. Pä motsvarande sätt kan en överlägsen avtalspart som har drivitigenom ett villkorsom innebären betydande begränsning av hans ersättningsskyldighetvid kontraktsbrott få finna sig i att ersättningen Jämkas uppåt, särskilt ommotparten kan visa att han hargjort en förlust som avsevärt överstiger den iavtalet föreskrivna ersättningen. all själv ta ställning framför utredningentanken alt vitesklausuler över huvud taget inte borde få förekomma ikonsumentavial. För egen del anser Jag att det i många fall måste ansesolämpligt att använda vitesklausuler i avtal på konsumentområdet. Emellertidanserjag inte att det är möjligt att införa något formligt förbud mot sådanaklausuler, bl. a, med tanke på svårigheten att göra en klar gränsdragningmellan renodlade vitesklausuler och villkor som föreskriver en på förhandbestämd ersäitning vid kontraktsbrott. Det måste i och för sig anses fulltrimligt att en avtalspart redan vid avtalels ingående betingar sig ersättningför skada på grund av kontraktsbrott även om motparten är konsument. Denföreslagna reformen medför bl. a. ett upphävande av den nuvarande Prop.1975/76:81 143 bestämmelseni 36 S andra punkten avtalslagen att den som ulan förbehåll har eriagt viteinte med stöd av paragrafen kan söka något åter. Liksom utredningen anserjagdet rimligt att tillåta återkrav, särskilt om den som har eriagt vitetfortfarande befann sig i en underiägsen ställning när han betalade vitet. Dettautesluierdock inte att den omständighetenatt betalning har skett utan förbehållkan beaktas vid bedömningen av om jämkning bör ske. Förverkandeklausuler m. m. 1 37 S första stycketavtalslagen föreskrivs alt bestämmelserna om vite i 36 S skall äga motsvarandetillämpning i fråga om vissa förverkandeklausuler. I det föregående har jagföreslagit alt bestämmelsen i 37 S första stycket liksom bestämmelsen i 36 Supphävs och ersätts med den nya generalklausulen. Detta medför ökademöjligheter till Jämkning eller åsidosättande även av förverkandeklausuler. Den nuvarande bestämmelsen i 37 S första stycketavser endast sådana avtalsvillkor som föreskriver förverkande när en avtalsparthäver ett avtal på grund av underlätet fullgörande från motpartens sida.Utanför tillämpningsområdet fallet bl. a. sådana klausuler som föreskriverförverkande även om inte hävning sker. Utredningen ger ytteriigare en radexempel på förverkandeklausuler och liknande avtalsvillkor som inte omfattasav den nuvarande jämkningsregeln trots att deras syfte och innebörd ärlikartade. Liksom utredningen anserjag att det saknas skäl att dra någon skarpgräns mellan klausuler av det ena och det andra slaget. De skäl som talar förjämkning gör sig ofta gällande i lika hög grad i samtliga fall. Äv den hänvisning till 36 S som finns i 37 S förstaslyckel framgår att bedömningen av vitesklausuler och förverkandeklausuler börske efter i stort sett samma riktlinjer. Härvidlag medför införandel av den nyageneralklausulen inte någon ändring. Jag vill därför hänvisa till vad jag nysshar anfört om vitesklausuler. Det bör emellertid beaktas atl förverkandeklausulervanligen skiljer sig från vitesklausuler på det sättet att vad som förverkas,om del inte avser allt vad en part har att fullgöra, inte är bestämt i förvägutan beror av hur mycket parten har fullgjort. Bedömningen av om Jämkning börske blir därför i högre grad än när det gäller vitesklausuler beroende avförhållandena efter avtalets ingående. Har en part mot vilken enförverkandeklausul görs gällande fullgjort en stor del av sin prestation,föreligger givetvis regelmässigt större skäl för Jämkning än om han bara harfullgjort en mindre del. När en avtalspart åberopar en förverkandeklausul,måste bedömningen sålunda i väsentlig mån påverkas av om det belopp e. d. somförverkandeyrkandet avser står i rimlig proportion lill den föriust han lidergenom atl motparten helt eller delvis har underlåtit alt fullgöra sinprestation. Friskrivningsklausuler m. m. Utredningen skiljermellan tre typer av friskrivningsklausuler. Den första avser villkor varigenomen avtalspart friskriver sig från ansvar för en såld varas kvalitet eller förbeskaffenheten av sin prestation i övrigt. Den andra omfattar villkor sominnebär atl en 1975/76:81 144 partfriskriver sig från skadeståndsskyldighet, vad som ofta kallasansvars-friskrivning. Den tredje typen av friskrivning avser villkor sombegränsar beloppet av ett eventuellt skadestånd, s. k, ansvarsbegränsning.Utredningen framhåller att det ofta är tveksamt om beteckningenfriskrivningsklausul är träffande och att gränsdragningen mellan klausuler avdetta slag och andra typer av avtalsvillkor är oskarp. Utredningen diskuterar ingående förutsättningarnaför att med stöd av generalklausulen jämka eller åsidosättafriskrivningsklausuler på olika områden. Utredningens överväganden har inteföranlett några nämnvärda erinringar under remissbehandlingen. För egen delansluter jag mig i allt väsentligt till de uttalanden som har gjorts avutredningen. Jag skall inte göra någon närmare analys av förutsättningarna föratt tillämpa generalklausulen på de olika typerav avtalsvillkor som dethärgällerutan inskränker mig till att ta upp några enstaka frågor. Vadförst beträffar villkor som innebär att en avtalspart friskriver sig frånansvar för en såld varas kvalitet e.d. är det uppenbart alt Jämkning kommer ifråga framför allt på konsumentområdet. När det gäller rena affärsförhållandenfår det i princip ankomma på parterna att själva la tillvara sina intressen.Den risk som en sådan friskrivning innebär för en avtalspart torde oftauppvägas genom ett lågt pris e. d. Den som inte anser sig kunna acceptera attmotparten friskriver sig från ansvar för en varas kvalitet har Ju ofta ocksåmöjlighet att undgå de nackdelar som är förbundna härmed genom att avstå frånatt träffa avtal. Påkonsumentområdet finns det liksom i fråga om andra avtalsvillkor skäl attingripa mot friskrivningsklausuler framförallt när sädana förekommer istandardkontrakl. En typ av friskrivningsklausuler som det finns särskildanledning att betrakta med misstro är sådana som innebär att en vara säljs ibefintligt skick e, d. När det gäller köp har särskilda bestämmelser för attskydda konsumenterna mot otillbörliga verkningar av sådana klausuler införts ikonsumentköplagen. Utanför tillämpningsområdet för konsumentköplagen kan detemellertid inte sällan finnas skäl alt Jämka eller åsidosätta avtalsvillkor avdetta eller liknande slag med stöd av generalklausulen. Jag vill erinra om attkonsumenttjänslutredningen f n. är sysselsatt med att utarbeta ett förslaglill konsumenlljänstlag, som kan komma att medföra ett förbättrat skydd förkonsumenterna mot avtalsvillkor av ifrågavarande slag på konsumenttjänsternasområde. Vadbeträffar förutsättningarna för att jämka villkor som innebär friskrivningfrån skadeståndsansvar är det uppenbart att en part i princip inte bör kunnafriskriva sig från ansvar på grund av uppsåt eller grov försummelse. Jag delaremellertid utredningens uppfattning att man bör kunna gå längre vid entillämpning av generalklausulen. Villkor som innebär friskrivning fränskadeståndsansvar bör alltså i vissa fall kunna åsidosättas även vid en mindregrad av försummelse, i vart fall när en näringsidkare har ställt upp ett sådantvillkor i ett avtal med en konsument. 1975/76:81 145