prop · FY039 · 1975-12-31 00:00:00 — U 68:santagande att de högre utbildade visar benägenhet atl söka anställning närauniversitetsorten kan i nuvarande läge med överskott på akademisk arbetskraftinte utgöra argument för ullokalisering i den mening att de nya orterna pådetta sätl skulle få bättre tillgång till högskoleutbildad arbetskraft medåtföljande expansiv effekt. anför att U 68:sförslag innebär en splittring av landels resurser i fråga om lärare,sludiebegåvningar, bibliotek och forskningsmateriel, som hotar att utarmabefintliga forskarmiljöer eUer sådana som är under uppbyggnad. Liknande synpunkteranförs av bl.a. statens råd för atomforskning och . för skogs- och jordbruksforskning betonar att rådetinte är avvisande tUl en decentralisering av högskoleulbildning som sådan menanser den föreslagna formen för decentraliseringen olämplig. De nyasluderandegmpperna bör i stället nås genom bl.a. radio-, TV- ochkorrespondensundervisning. förordar alt den fortsatta ulbyggnaden av högskoleutbildningenkoncentreras till de fem universitetsorterna, och samt de trefilialorlerna. Med vissa, starkt begränsade undantag Prop.1975: 9 202 börall ytterligare uppbyggnad av fasta resurser för högskoleutbildning fördelasmellan dessa tio ortei-, varvid en målsättning bör vara att såvitt möjligtåstadkomma elt fullständigt utbildningsutbud på var och en av filialorterna t.ex. naturvetenskaplig utbildning i och bör enligt koncentreras till de sju förstnämndaorterna, varvid ulbyggnaden i begränsas till de tekniska, medicinskaoch filosofiska ämnesområdena och i till det tekniska området. Deneftergymnasiala ulbildning som finns ulanför de nämnda orterna, och som medU 68:s terminologi är att hänföra till högskolan, bör enligt ligga kvar pånuvarande orter. Viss begränsad uibyggnad av högskoleutbildningen på dessaorter kan länkas, men endast om särskilda skäl föreligger. Sådana skäl kanexempelvis vara att en viss orts näringsslmktur gör det naturligt att dillokalisera yrkesteknisk högskoleutbUdning. SFS anser att det idagens liige är bättre att i första utbyggnads-skedet satsa på de nuvarandeuniversitetsfilialerna så att dessa kan uppnå ett studerändeantal" sommedger ett tillfredssläUande utbildningsutbud. SFS anser också att ochKarlstad bör erhålla naturvetenskaplig utbildning. Även avstyrker U 68:slokaliseringsförslag till förmån för en utbyggnad på de nuvarandefilialorterna. Liknande synpunkter anförs av bl.a. universitetsfilialerna,SIFU, länsstyrelserna och landstingen i , och län,SR, , , ochMUF. Länsstyrelseni anser att ett alternativ till U 68:s utbyggnadsförslag äratt utbildningsresurserna företrädesvis placeras på regionens huvudort ochställs till förfogande på övriga orter när efterfrågan motiverar detta.Liknandij synpunkter framförs av bl.a. konsistorierna i och . Också SAF/SI avstyrker U68:s förslag till utbyggnad och förordar i stället att landels universitet och högskolor ingår i ett nationellt system för distribution av högre utbildning. Organisationema föreslår alt för varje slag av högskoleulbildning upprättas elt centralt samråds organ med uppgift atl lillgodose efterfrågan på olika utbildningar. I släl let för alt eleverna förflyttar sig till en central ulbUdningsorl ges kursen där behov uppstår. Organisationerna anser att flexibiliteten i detta sy stem blir stor, eftersom utbildnirigen exempelvis kan ges av studieför bunden och man kan nå betydligt fler orter än de av U 68 föreslagna högskoleorterna. Vid remissinstansernasställningstaganden till U 68:s förslag till utbyggnad av högskoleutbildningenhar, som framgått, frågan om användning av nya distributionsformer förutbUdning intagit en framträdande plats. Vissa instanser anser alt de nyadislributionsformema är ett betydelsefullt komplement till den föreslagnautbygg- Prop.1975: 9 203 nådenav fasla utbUdningsresurser, medan andra anser att de är ett alternativ som medfördel kan ersätta utredningens utbyggnadsförslag. De nya dislributionsformemaär enligt UKÄ mycket värdefulla inslag i strävandena alt sprida högreutbildning tiU nya områden och till nya studerandegrupper, som av olika skäl ärstarkt ortsbundna. Detla distributionssätt har å andra sidan begränsningar närdet gäller möjlighelema att erbjuda ett brelt utbildningsutbud, exempelviskurser med utpräglad yrkesinriktning eller av laborativ karaktär. TRU, somutreder frågan om ett svenskt utbildningssystem med hjälp av etermedia,redovisar fördelarna med s.k. distansundervisning, dvs. studier i hemmet medhjälp av självinslmerande material och viss undervisning vid läroanstalt. BeträffandeU 68:s förslag till indelning i ulbUdningsregioner anför länsberedningen attplaneringen för högskoleulbildning bör samordnas med den regionalpolitiskaplaneringen. Med ett slort antal högskoleorter vore en anknytning till denregionalpolitiska planeringen i varje län naturlig. U 68:s förslag om 19högskoleområden medför emellertid enligt beredningen svårigheter alt samordnaulbildnings- och regionalplaneringen. Beredningen anser också att den av U 68föreslagna indelningen i utbildningsregioner med , ,, , och som huvudorter är dåligt, anpassadtill regionalpolitikens målsättningar. Regionerna blir, med undanlag förStockholmsregionen, mycket stora till ytan. Om antalet högskoleområden blirmindre än 19, bör enligt länsberedningen en sammanslagning av högskoleområdenoch utbildningsregioner övervägas. Härigenom skulle bl.a. högskoleområden medett mycket smalt utbildningsutbud undvikas. anseratt en indelning av landet i utbildningsregioner och högskoleområden är riktigmen finner det angeläget att utbild-ningsregionema sammanfaller medsjukvårdsregionerna som är sju till antalel. Erdigt förslaget kommer mångalandsiing alt hänföras tiU skilda sjukvårds- resp. utbildningsregioner, vilketkommer atl försvåra en samordning av utbildningarna inom vårdsektorn. Liknandesynpunkter framförs av . UKÄ accepterar i huvudsakU 68:s förslag till indelning av landet i utbildningsregioner ochhögskoleområden. UKÄ anser att fortlöpande förändringar i berördaområdesindelningar måste förutsättas bli erforderliga till följd av regionalaförändringar i bl.a. näringslivsutveckling och befolkningsstmktur. Iövervägandena rörande sådana förändringar bör möjligheterna till en funktionellsamordning av utbildningsutbudet inom varje enskilt högskoleområde samt till effektivt och smidigt 1975: 9 204 samarbetemeUan olika sådana områden få dominera över exempelvis historiskt bestämda,administrativa gränser. Vadgäller indelning och utbyggnad inom de olika regionerna redovisas i huvudsakföljande synpunkter. NorrautbUdningsregionen (, , , Öslersund) Länsslyrelsernaoch landslingen i , och tillstyrker U68:s förslag rörande högskoleområdena inom regionen. Länsslyrelsen iVästerbottens län avstyrker däremot, i likhet med konsistoriet i , motbakgrund av den minskade tillströmningen till en fortsallspridning av fasta utbildningsanstaller med utbildningsutbud likarlat det somredan finns vid universiletet. Övriga norrlandsorter bör få ulbildning genombl.a. anser vidare i likhet med bl.a. Umeåoch kommuner att bör ha ett högre sluderandeantal än vad U 68föreslagil. läns landsiing förordar att en kompletlerandeutredning genomförs rörande utbildningsbehovet och lokaliseringen avhögskoleutbildningen i . ÖBframhåller att den pågående omlokaliseringen inom försvaret innebär en kraftigutflyttning till, bl.a. och som militära enheterkoncentreras till Boden-Luleå-områdel. UtbUdnings- och miljöskäl lalar förei;t differentierat ulbud av högre utbildning på dessa orter. ÖB erinrarvidare om statsmakternas beslut all teknisk utbildning av militär karaktär samten militär förvaltningsskola skall förläggas till , vilket börkunna få konsekvenser även för den civila högre utbildningen. Krigsmaktensförvaltningsutbildningsulredning, som utreder en samordning och lokaliseringav fcirvallningsulbildningen inom försvaret lill Öslersund, framhåller altfrågan om en samlokalisering av denna UtbUdning och \-A ortenbör prövas i särskild ordning. Utredningen anser det angeläget alt man i denfortsatta planeringen och dimensioneringen av högskoleutbildningen i Östersundbeaktar att försvarets förvaltningshögskola kan komma att inrällas där. Vidareerinrar utredningen om att en för armén avsedd teknisk skola kan komma attlokaliseras till . Mellerstautbildningsregionen (, , , ) Länsstyrelsenoch i samt , och ' kommunerförordar att skall utgöra 1975: 9 205 etteget högskoleområde med som högskoleort. De skäl som anförs äratt är primärt centmm och att länet har slortbefolkningsunderlag samt befintlig högskoleutbildning. är vidare den endaav de orter, till vilka statliga verk och myndigheter skall utlokaliseras, sominte av U 68 föreslagits som utbyggnadsorl. ligger inle inompendlingsavslånd från . De skäl som U 68 anfört för val av Falun-Borlängekan enligt nämnda remissinslanser med minst samma styrka anföras förGävle-Sandviken. och i välkomnar U68:s förslag om lokalisering av permanent högskoleutbildning tiU Eskilstuna-Västeråsmed hänsyn till dess betydelse från både ulbildnings- och regionalpolilisksynpunkt. Liknande synpunkter anför i i fråga omhögskoleulbildning i . Länsstyrelseni anser att slarka skäl talar för att Stockholm-Uppsalagemensaml bildar kärnan i en utbildningsregion. Om man bibehåller en uppdelningi föreslagna regioner bör och föras tillStockholmsregionen. beklagar att U 68 inte behandlatutbildningens lokalisering inom . handelskammareanser att en samordning av utbUdningsresursema i och böreftersträvas. samt och kommunerär tveksamma tiU den föreslagna minskningen av antalet utbildningsplatser iregionen. i samt förordar bestämt att länetskaU tillhöra utbildningsregion. ÖstraUtbUdningsregionen (, ) Länsstyrelseni , och kommuner samt konsistoriet iLinköping föreslår att regionen utvidgas till att omfatta och eventuelltGotlands län. läns landsiing anser det CKkså angeläget att Kalmarlän förs till östra utbildningsregionen för att denna skaU bli identisk medsjukvårdsregionen, vUket skulle underiätla planeringen av vårdutbildningen.Jönköpings läns landsting ifrågasätter behovet av utbildningsregioner CKhfinner det förbryllande att inte län och i viss mån förtstill östra regionen. Länsslyrelsen i anser alt enregionindelning bör finnas men att gränserna inte bör bli bindande i någothänseende. Den slutliga avgränsningen bör göras först när ställning tagitstill länsberedningens betänkande i denna del. 1975: 9 206 Västrautbildningsregionen (Boriis, , ) Länsstyrelseni samt konsistoriet vid i anseratt bör tillhöra denna utbildningsregion. Vidare anserlänsstyrelsen att inle bör utgöra huvudort i elt eget högskoleområde. Omytterligare uibyggnad kommer till stånd i är en samverkan Göteborg-Boråsett bättre altemativ. Om någon ytterUgare högskoleort skall upprättas inomregionen anser att (UddevallaTrollhättanVänersborgLysekil)bör väljas. Av samma uppfattning är och länsskolnämnden iGöleborgs och län. Länsstyrelseni tUlstyrker att blir högskoleort och anser att förläggningav högskoleutbUdning även till bör ulredas ytterligare. Kommunernai framhåller att uppfyUer flera av de kriterier som U 68 ställtupp för högskoleorter. anser att en lokalisering avhögskoleutbUdning till detta område skulle vara ett värdefullt led i deregionalpolitiska strävandena. ,och länsskolnämnden i samt , ,, och kommuner framhåller alt uppfyllerde flesta av de krilerier som U 68 stäUt upp för högskoleorter och anser därföratt bör bU högskoleort. är primärt centram och har stortbefolkningsunderlag inom pendlingsavstånd. Avståndet till de föreslagnahögskoleortema är beiydande och länet behöve;r slimulans för näringslivet.Länsstyrelsen anser att underlaget för västra regionen ulan motivering minskatsmed 2900 studerande. Vidare förordar man en ökad dimensionering avhögskoleutbildningen totalt. Mot denna bakgmnd hävdar att enhögskola i 'de knappast skulle få negaiiva konsekvenser föruniversiletet i . I andra hand yrkar all en ulredningföretas i syfte atl ompröva indelningen i högskoleområden i den västraregionen. Södra utbildningsregionen (, , , ,) Länsstyrelsenoch i län tillstyrker den föreslagna regionindelningenmedan, som tidigare redovisats, länsslyrelsen i anser att länetbör tillhöra utbildningsregion. i länföreslår,; i, likhet med , att länets högskoleort skallbenämnas , eftersom dessa orter gemensamt utgör ettprimärt centmm. godtar inte U 68:s reduktion av rikttalet för densödra utbildningsregionen utan anser alt detta bör vara 38 000 /84. 1975: 9 207 Länsstyrelseni anser att även och , som båda är primäracentra inom utbildningsregionen, bör erhålla viss högskoleutbildning.Länsslyrelsen m.fl. i tillstyrker utformningen av den södrautbildningsregionen. Enöverväldigande majoritet av remissinstansema ställer sig positiva till U 68:sförslag om återkommande utbUdning. UKÄi likhet med många remissinstanser vid universitet och högskolor tillstyrkeratt en utveckling av återkommande ulbildning sätts som planeringsmål för deneftergymnasiala ulbUdningen. På kort sikt är det emellertid enligt UKÄ rimligtatt räkna med alt direktutbildning kommer att för många ungdomsstuderande varaell förstahandsallernativ i deras utnyttjande av samhäUetsutbUdningserbjudanden. Allteftersom de utanför ulbUdningsväsendet liggandeväsentliga fömtsättningarna för återkommande utbildning kan realiseras tordedock de direktutbildades andel successivt minska genom alt fler går ut iförvärvslivet efter avslutad gymnasieskola. Det är enligt UKÄ:smening en huvuduppgift för högskoleorganisationen alt ulföra erforderligt planeringsarbetei denna fråga. Arbetet bör målmedvetet inriklas på atl främja ett sådant systemmed återkommande utbUdning, bl.a. genom förändringar av studieorganisationen,utnyttjande av nya distributionsformer, utveckling av de pedagogiskainsatserna och uibyggnad av studievägledningsverksamheten. I avsikt att bättrenå de aktueUa slu-derandekategoriema bör samarbete med bl.a. sludieförbundenutvecklas. I kort perspektiv och som en irUedande åtgärd för att förbereda ettutbyggt system med återkommande utbildning bör den eftergymnasiala fort- ochvidareutbildningen få expandera inom hela högskolesektorn inom ramen för deresurser som totalt anvisas för högskoleutbildning. U 68:s olika förslag ärägnade all på olika sätt och på kortare eller medverka tUlutveckUngen av återkommande ulbildning. Enligt TCO:s mening borde emellertidutredningens förslag ha varit direkt utformat för att främja och möjliggöraåterkommande utbildning. De åtgärder, studieorganisatoriska och andra, somkrävs inom högskolesektorn för att förverkliga återkommande utbildning är enligtorganisationen i allmänhet föga resurskrävande och,bör inle heller i övrigtinnebära oöverstigliga svårigheter. TCO finner därför inga bärande skäl för altytterligare skjuta den återkommande utbildningen . Avgörande beslutoch reformsteg måste tas . Även SÖ, AMS,'i , ,xLO och CC/F menar attutbyggnad av elf 1975: 9 208 syslemmed återkommande ulbildning bör ges hög prioritet. LO varnar för en tendens idebatten alt se återkommande ulbildning som något mycket avlägset ochlångsiktigt. Elt planmässigt utvecklingsarbete måste i stället inledas redande; närmaste åren för att förverkliga den återkommande utbildningen. UKÄ,m.fl. har emeUertid ingen erinran mot U 68:s förslagatt den återkommande utbildningen, allteftersom erfarenheler vinns och resursertillskapas, successivt sätts i sySlem. Konsistorieti betonar alt det studieorganisaioriska arbetet utgår från varierandeförutsättningar inom skilda utbildningar. Förutsättningarna att dela upputbildningen varierar mellan skilda utbildningar. Liknande synpunkter framförsav konsistorierna vid lekniska högskolan i samt i och avkonsisloriegruppen i . Konsistorierna vid inslitutet ochChalmers tekniska högskola anser att återkommande utbildning inle lämpar sigför fast sammanhållna utbildningar av typen läkar- ochcivilingenjörsutbildning, en uppfattning som delas av bl.a. . Iflera yttranden från bl.a. fakulteter och utbildningsnämnder vid universilelenintar man en tvekande attityd inför utredningens förslag, även om man ärallmänt positiv till att personer som så önskar skaU kunna lägga upp sinastudier i form av återkommande ulbildning. i anser sålunda atl det är tveksamt att göraden återkommande utbildningen lill ett mönster och tror att endast en solidgmndutbildning kan utgöra den grund som fordras för att möta de skiftningar iverksamhelen som en snabbt föränelerlig arbetsmarknad kräver. Humanistiskafakulteten i avstyrker en stor salsning på utveckling av återkommandeutbUdning mera allmänt, innan man klart kan peka på konkreta positiva effekterav etl sådant syslem. i Slockholm framhåller att en sammanhängande ungdomsutbildningav många skäl, t.ex. från effektivitets- och lönsamhetssynpunkl, är altföredra framför vuxenstudier. Envanlig uppfattning i yttranden från universiteten m.fl. läroanstalter är attvärvning av utbildning och förvärvsarbete enUgt utredningsförslaget skulleuppsättas som studieorganisatorisk norm. I flertalet fall vänder man sig motdenna tanke. Konsistoriet vid i framhåller att de;direkta samhällsinsatser som måste vidlas för alt stimulera individernas möjligheteroch önskan till återkommande UtbUdning inte får bU styrande på sådani sätt atten sammanhängande utbildning i ungdomsåren motverkas och därigenom kommer attupplevas som något onormalt. Flera andra remissinstanser inom universiteten ärnegaiiva tUl åtgärder som skulle stimulera till avbrott i pågående utbildning,bland dem språkvetenskapliga sektionens Prop.1975: 9 209 utbildningsnämnd i ochmatematisk-naturvetenskapliga fakultetens utbildningsnämnd i Slockholm. Sektionens för fysik utbildningsnämnd vid Chalmerstekniska högskola anser att högskolan ännu måste inrikta sig påalt kunna presentera en i slorl sett sammanhängande slagkraftiggrundutbildning. Det slags återkommande ulbildning, som innebär attgrandutbUdningen uppdelas i block, torde få vänta till dess att delta kan görastill ett realistiskt alternativ för individen och samhället. i betonar alt införandet av återkommandeutbildning inle får leda till att möjligheterna att erhålla djuplodande ochsammanhängande längre utbUdningar försämras. Nämnden befarar att, omåterkommande utbUdning blev det förhärskande mönstret, delta skulle kunna ledalill ett avsevärt föryt-ligande av undervisningen. är positivt till återkommandeutbildning men pekar bl.a. på risken att ett sådant system skulle kunna skapaen snäv grund för forskning och forskarutbildning. betonaratt det bör finnas möjligheler alt nå samma utbildningsmål på mer än ett sätt.Direklulbildning och ålerkommande utbUdning bör därför komplettera varandra.Teknologorganisationen anser alt principen om ålerkommande utbildning ärbra om den lillämpas som ett alternativ till dagens ungdoms- ochvuxenutbildning och i begränsad skala. i ställersig tveksam till behovet av återkommande ulbildning när en lång sammanhängandeUtbildning blir tillgänglig för alla oberoende av ekonomiska, geografiska ochsociala förhällanden. i tror inte alt ålerkommandeulbildning kan motverka den utbildningsleda hos vissa ungdomar som densammanhängande utbildningen påstås ge. i erinrar om attargumentationen om återkommande utbildning bygger på många hypoteser som inteär verifierade. hänvisar till möjligheten attutnyttja både Studieförbundens och folkhögskolans erfarenheter och kapacitetför att därmed påskynda utvecklingen mot ålerkommande ulbildning. Lik nandesynpunkler framförs bl.a. av m.fl. i . I en plan förålerkommanden ulbildning inom rimlig tid ser Svenska ingenjörssamfundet somenda möjlighet atl den grundläggande utbildningen distribueras via kurser avtyp TBV:s universitetsutbildning. För laboratoriekrävande ämnen blir detdäremot nödvändigt att förlägga undervisningen till befintliga högskolecentra. framhåller att det är vikligl altstudieorganisatoriska fömlsättningar skapas för att främja återkommandeutbUdning, men att ett krav bör vara att högskoleutbildningen oavsett längdsvarar mot funktioner och funktionsnivåer i arbetslivet. Liknande synpunkterframförs av bl.a. , och . 14 1975.1 saml Nr 9 1975: 9 210 SÖanser all även sammanhängande utbUdning bör erbjudas . SÖ framhålleratt det för övrigt torde vara omöjligt att konstmera studiegångar etappvis ialla utbildningar. CUF betonar alt en återkommande utbildning, för atl kunnafungera väl, måste vara flexibel såväl organisatoriskt som innehållsmässigt.SACO menar alt det vanligaste även bör vara direkt övergång frångymnasieskola till högskola utan mellanliggande yrkesverksamhet. Denåterkommande utbildningen får då två funktioner. Den skall utgöra en möjlighetför studier för sådana redan yrkesverksamma personer som antingen inte fåtteller inte utnyltjat chansen att genast efter gymnasieskolan fortsätta medhögskoleutbildning. Den skall vidare vara en modell för all den fort- ochvidareutbildning som arbetslivet kommer att ställa ökade krav på i framtidenoch som i hög grad avser dem som redan lidigare genomgått högskoleulbildning. Slyrelsenför framhåller att programmet för den ålerkommandeutbildningen skulle medföra stora fördelar och positiva effekter förbibliotekarieyrket. är också positivt till den återkommandeulbUdningen och betonar atl synpunkterna och förslagen även är tillämpliga påden högre konslnäriiga utbildningen. anser att de riktlinjer U 68dragit upp för en återkommande utbildning bör kunna ligga till grund förplaneringen av journalistutbildningen i dess helhet, dvs. såvälgrundutbildningen som fortbildningen och vidareutbildningen av journalister.OMUS betonar att kontinuitet i utbildningen är av slor betydelse inommusikområdet speciellt vad gäUer den spellekniska färdighetsträningen. Detlamedför att den grundläggande utbildningen i största möjliga utsträckning börvara sammanhängande. För musikutbildningen knyts i stället det största intressettill den form av återkommande utbUdning som utgörs av fortbildning av denyrkesverksamma musikern eller läraren. Länsstyrelseni menar att U 68 tappat bort elt förmodligen attraktivtalternativ till den återkommande utbildningen, nämligen dellidsstudier.Studier och yrkesverksamhet måste inte vara ett »antingen eller» utan enkombination är den bästa lösningen för många. Liknande synpunkter framförs avlänsstyrelsen i , som dessulom menar att denna typ av studier tordeinom överskådlig tid vara huvudinstmmentet för alt realisera tanken omåterkommande utbildning. SHIO och SAFISI betonar vikten av att alternativastudieformer prövas. De studerande bör t.ex. få rhöjlighet alt kombinerastudier och arbete inom ramen för fasta studieprogram. U68 har i flera sammanhang erinrat om alt återkommande utbildning kan fåeffekter som verkar i annan riktning än att bidra tUl ökad rättvisa mellan ochinom generationerna. betonar risken för en ökad social selektion. Många kommerrimligen, enligt , ätt känna motstånd mot att bryta upp från sin invandaarbetsmiljö och kanske ocksåfrån sin bostadsort. De som får svårast alt övervinna detla motstånd kanväntas bli de som har minst studietradition i sin bakgrand, dvs. ungdomar frånsocialgrupp 3. Premiering av arbetslivserfarenhet vid meritvärderingen i syfteatt minska den sociala snedrekryteringen kan då, enligt , leda till motsatteffekt. Om inhämtande av arbetslivspoäng blir mer eller mindre obligatorisktkan det tänkas gynna ung-dornar ur socialgrupp 1, därför att dessa avfamiljetradition och av andra skäl lättare håller studieintresset levande underåratal av annan verksamhet. TCOframhåUer att man är mycket medveten om risken för ökad social snedrekryteringmen menar alt modeUen ålerkommande utbUdning, kombinerad med effektivastudiestöds-, rekryterings- och informationsinsatser, ändå ger betydligtbättre förutsättningar för en jämnare social fördelning. mening borde U 68:s förslag ha varit direkt utformat för attfrämja och möjliggöra återkommande utbildning.