prop · FZ03202 · 1975-12-31 00:00:00 — Den centrala och kompetenta granskningen har ocksä främjat en enhetligpraxis. Beiräffandeärenden enligt 1969 ärs lag har i motiven (prop. 1970:127) uttalats gillande avatt varje ärende om ifrågasatt telefonavlyssning anmäls för rikspolischefen ochatt de parlamentariska ledamöterna i slyrelse erhåller en fortlöpande,ingående redovisning för brottsutvecklingen och tillämpningen av lagen. Enregelbunden information till de nämnda ledamöterna skulle enligt utredningensuppfattning vara av värde också i andra fall då telefonavlyssning ifrågakommer.Ledamöterna skulle därigenom kunna bedöma verksamhetens omfattning. Attutsträcka kontrollen beträffande enskilda fall till styrelsen i plenum tordedäremot inte böra komma i fråga. Det är i detta sammanhang att erinra om attavgörandet av frågan om tillstånd i sista hand ankommer på rätten. 9.8 Användningen av uppsamlat material Telefonavlyssningkan komma till användning när mera konventionella spaningsmeloder framstår somgagnlösa. Avsikten kan vara att direkl fä fram bevis eller att få underlag förandra spaningsålgärder. Att avlyssningsmaterial åberopas i senare led avförundersökningen och i rättegäng hör emellertid till undantagen. Detta berordock inte på att vad som framkommer vid avlyssning inle får begagnas i dessasammanhang. Det torde emellertid som regel bedömas fördelaktigare alt åberopaannan bevisning. Skälet kan också vara alt man inte vill bryta sekretessenkring avlyssningen, Idirektiven till integritetsskyddskommittén (SOU 1970:47 s, 17) uttalardepartementschefen att en av de frågor som de sakkunniga bör pröva är om och ivad mån bevis som någon åtkommit genom lagstridig avlyssning bör få åberopas irättegäng. Uttalandet torde ulgå ifrån att något principiellt hinder inle mötermot att i rättegång åberopa vad som förekommil vid en avlyssning, som omfattasav ett i laga ordning meddelal lillslånd. Vad som sålunda kan åberopas sombevis i rällegången bör också få ulnyltias under den förundersökning somföregår rättegängen. Detnu sagda avser i första hand vad som framkommit om den brottslighet som föranletltillståndet till avlyssningen. Vad som framkommit om annan brottslighetföranleder däremot särskilda överväganden. Enligt27 kap, 16 ij RB är telefonavlyssningen knuien lill "uiredningen",dvs, förundersökningen. Under förundersökningen skall utredas vem som skäligenkan misstänkas för brottet och om tillräckliga skäl föreligger för ålal mothonom. Det synes naturiigt att låta den på detta sätt uppdragna, tämligenlösliga ramen kring förundersökningen ange i vad mån avlyssnat material fåranvändas. 1975/76:202 152 Med denna gränsdragning bör kunna accepteras alt samtal beaklasi den män del rör förundersökningen beträffande den brottslighet som föranlett avlyssningsiillsiåndei.Uttrycket brottslighet bör därvid också kunna uppfattas säsom avseende inleendast viss gärning som misstanken gäller utan även brottslig verksamhet varavden utgör en del. En sådan uppfallning avspeglas även i den prakliska lillämpningen.Till belysning må följande citeras ur RPS:s redogörelse rörande lillämpningenav lag tiämför prop, 1975:69 s, 6): Liksom har gången normall varil den allmisstankar om grovt narkotikabrott uppkommit mot viss person, Diirefter har de spaningsmässigarörulsätlningarna analyserats och, om lelefönavlyssning bedömts kunna ge resullaloch erforderliga resurser funnits tillgiingliga, tillstånd utverkats hosvederbörande domstol. Genom avlyssningen har oftast framkommit alt även andrapersoner handlat med narkotika varför kretsen av avlyssnade personer vidgatsefter lillständ av domstol. Tillvägagångssättet förutsätter givelvis all också de personer,som berörs av de ulvidgade lillsiänden, är skäligen misslänkla för bron som kanföranleda telefonavlyssning, Enligl Ulredningens uppfattning bör det alltså accepterasatt avlyssnat malerial, som rör brottslighet som har direkl samband med denförundersökning som föranlett det ursprungliga tillståndet, får användas. Med "uiredningen" kan däremot inle avses förundersökningrörande hell annan brottslighet än den som föranletl avlyssning. Fråga blir däi vad män kunskap om annan brottslighet, som erhålls vid avlyssningen skall fäutnyttjas, oberoende av om kunskapen erhållits frän samlal, vari den misstänktedeltagit eller från andra samlal. Del skulle för dylika fall kunna hävdas attall kunskap som vunnits vid användande av ett legalt spaningsmedel bör fåutnyttjas eller att i vart fall detta bör fä ske, om de erhållna uppgifternaavser brottslighet av en sådan grovhet eller ari att den kunnal läggas tillgrund fören ansökan om telefonavlyssning. Mot en sådan ordning kan dock anförasslarka rättssäkerhetsskäl. Att lillslånd skulle begäras formellt underåberopande av brottslighet som kan medföra avlyssning men reellt i syfte altåtkomma annan brottslighet fär visserligen anses vara en enbart teoretisk möjlighel.Den bör emellertid enligl ulredningens uppfaltning beaklas. Även med den begränsningavde fall, i vilka telefonavlyssning skall kunna lillålas, som utredningensförslag innehåller, kvarstår ell inte alldeles ringa område, där den i principkan förekomma. Därvid måste beaklas all även vid ell lojalt utnyttjande av möjlighelenlill telefonavlyssning ett friare användande av avlyssnat malerial skullekunna fä slora prakliska verkningar. Den grundläggande frågan om ivångsmedlelsom sådant skulle för övrigi vid ett friare utnyttjande av materialet komma iett nytt läge. Enligt Ulredningens uppfallning bör därför vad som framkommervid telefonavlyssning inte fäanvändas för ulredning om annan brottslighet änden som legal lill grund för ansökningen om avlyssning. Den ståndpunkt uiredningen här har intagit lorde innebäraen viss skärpning jämfört med de uttalanden JO och gjorderörande utnyttjandet av lelefonkonlrollmaterial under andra väridskriget (se4,1,4), 1975/76:202 153 Vadsom sagts rör utnyttjandet av avlyssnat material i brottsutredandesyfte. Saken ställer sig något annoriunda om man vid avlyssning får kännedom omett befarat men ännu ej genomfört brott, Endasl i terrorisilagen hartelefonavlyssningsreglerna - i likhei med vad som gällde enligl lagunder - getts ell brolisförhindrande syfte, Möjlighetenatrpågrund av avlyssningen förhindra ett planerat brott är i övriga fall en ickeavsedd bieffekt. Även här kan ledning hämtas ur de uttalanden som JO och Sandler-kommissionengjorde , Utredningen kan lör sin del dela uppfattningen altavlyssnat material bör fä utnyttjas för alt förebygga ett planerat grovt brottäven dä della brott inte omfattas av nägot aktuellt avlyssningslillsländ, Iprincip lorde sådana grova brolt kunna definieras i enlighel med de allmänna förulsällningarnaför telefonavlyssning, Brollet bör alltså i princip ha ett minimistraff påfängelse eller mera. En helt strikt gräns kan dock knappastupprätthållas. Till avvägande av brott som innebär allvarlig fara för liv ochlem mäsle del anses försvarligt att utnytya kunskap som vunnits genom telefonavlyssningtrots all minimistraffgränsen underskridils, 1della sammanhang bör nämnas all anteckningar om sådana delar av avlyssnadesamtal, som bedöms vara av betydelse för utredningen, kan införas i olikapolisregister. De register som det här är fräga om är främst det centralanarkotikaregistret och säkerhetspolisens regisler. Polisregistren regleras ilagen (1965:94) om polisregister och skall enligl denna omfatta uppgifter, sompolisen behöver för att förebygga och uppdaga brott saml fullgöra sinarbetsuppgift i övrigt, Polisregistren är i första hand ett hjälpmedel i denpolisiära verksamheten, dvs, spaningsregisler. Säkerhetspolisensregister bildar härutöver underlag för upplysning i samband medpersonalkontroll vid tiänslelillsättning och regleras därför i huvudsak i personalkontrollkungördsen(1969:446). I 2 ij personalkontrollkungörelsen stadgas sälunda att för densärskilda verksamheien för hindrande och uppdagande av brott mot rikets säkerhelm. m. förs polisregister vid RPS:s säkerhetsavdelning och att RPS i registret färanteckna uppgifter som behövs för den särskilda polisverksamheten. Anteckningfår inte göras enbart av det skälet att någon genom tillhörighet lillorganisation eller på annat sätl gett uttryck för politisk uppfattning. Närmarebestämmelser om hur detta förbud mot s, k. åsiktsregistrering skall tillämpasmeddelas av regeringen. Detämligen allmänt hållna beslämmelserna om vad som för föras in isäkerhetspolisens regisler belyses mera konkret av reglerna om vad som fårlämnas ul ur registret. Beträffande tjänster av betydelse för rikets säkerhet(skyddsklass 2) fär enligl 9 ij personalkontrollkungörelsen i lydelse enligtSFS 1972:505 uppgift lämnas rörande den som 1, dömts eller är misstänkt för brolt enligt 1 ij 1952års lag, för spridande av gift eller smitta samt förgöring (13 kap, 7 och 8 tJSBrB) eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brolt; 2, eljest dömts eller är misstänkt för sådan handlingeller försök eller förberedelse därtill som innefattar brott mol riketssäkerhet eller som syftar till och är ägnad alt med våld förändra deldemokratiska statsskicket eller påverka rikets slällning som oberoende stat; eller 3, genom sin verksamhet eller eljest kan befaras varaberedd att delta 1975/76:202 154 isädan handling som avses under I eller 2, Frågaom utlämnande av uppgift ur registret prövas enligt 11 ij personalkontrollkungörelsenav RPS:s slyrelse in pleno i särskild sammansättning, nämligen rikspolischefen,chefen för säkerhetsavdelningen samt lekman-narepresentanlerna,av vilka minsttre skall närvara för beslutsförhet. Uppgift får lämnas endasl om alla är enseom beslutet. Anser rikspolischefen att uppgiften bör lämnas ut kan han hänskjutafrågan lill regeringen, Hänskjutande skall alltid ske om någon av lekmännenbegär del. Utredningenanser att någon erinran inte kan göras mol alt malerial, som åtkommits genom eni laga ordning bedriven telefonavlyssning och som bedömis vara av belydelse förden akluella förundersökningen, antecknas i olika polisiära register. Såvittgäller polisregistren i allmänhet rör det sig om spaningsregister, som uinyttjasi det polisiära arbelel. Vad angår säkerhetspolisens regisler är utlämnande av uppgifierunderkastat en betryggande parlamentarisk kontroll. Utredningen utgår härvidfrån att införande av uppgifter om avlyssnade telefonsamtal är föremål förnoggrann prövning inom polisen. 9.9 Telefonsamtal med försvarare m. m. Vidbehandlingen av anonymitelsrätt i yttrandefrihelssammanhang (9.10) berörs attvid telefonavlyssning hänsyn bör las lill den skyldighel som enligltryckfrihetslagstiftningen i vissa fall föreligger att inte röja den som harrätt till anonymitet, Fräga är i de fiesta fall i försia hand om en lysinadsplikisom gäller till förmån för annan än den misstänkte och som aktualiseras, närdel är den misslänkle som har skyldighel all iaktta lystnad, i delta fall säsomtidningsman. Liknande situationer uppkommer i andra lyslnads-pliktsförhållandendå den misstänkte ärden som haratt iaktta lystnadsplikt och avlyssnande av hanstelefonsamtal kan medföra röjande av eljesi skyddade uppgifter. Situationenkan exempelvis vara den, att den misslänkle tillhör nägon av de kategorier avtystnadspliktiga, som nämns i 36 kap. 5 tj RB, Utredningen har övervägt att försädana fall föreslå en ordning liknande den som förutsätts komma att gälla lillskydd för anonymitets-rätten. Denna rätt har emellertid en särskild räckvidd, Skyddelavser även vid denna de enskilda uppgifterna men tar framför allt sikle på delövergripande iniressei att bevara förtroendet för yttrandefriheten. Vid andratystnadsrätter framträder inte det allmänna iniressei med samma siyrka. Del ärsamtidigt att beakta alt redan gränserna för möjlighelerna att anordnatelefonavlyssning innefattar ett betydande skydd. Härtill kommer reglerna omsekretess och om förstöring av ovidkommande malerial. Med hänsyn till dessaförhållanden liksom till de praktiska svårigheterna att beakla det nubehandlade skyddet vid olika lystnadsrälter har utredningen inle ansett sigböra föreslå särskilda regler däiom. Utredningen har emellertid i andrasammanhang framhållit alt i del enskilda fallet en avvägning bör ske mellanmotstående intressen. Det är därvid uppenbart att skälig hänsyn bör tas äventill skyddsinlressen av de slag, som berörts. Härefterbör uppmärksammas de situationer, då en tystnadsplikt verkar Prop.1975/76:202 155 lillförmån för den misstänkte, och kan tänkas bli aktualiserad vid telefonavlyssning.För dessa situationer är allmänt att märka all telefonavlyssning som ivångsmedelkännetecknas av möjligheten all, den misstänkte ovetande, åtkomma uppgifter,som han själv lämnar. Detta förhällande har beaktats vid bestämmandel av deförutsättningar som uppställts för alt telefonavlyssning skall kunna medges, Ifråga om befrielse från vittnesplikt och beslag i vissa fall har i 36 kap, 5 tjrespektive 27 kap, 2 ij RB en gräns dragits vid brotl, vara ej kan följalindrigare siraff än fängelse , Samma gräns har uppställts vidtelefonavlyssning. Den har emellertid inte gjorts undantagslös. Betydelsen avtelefonavlyssning som spaningsmedel dä det gäller bekämpning av vissasvåråtkomliga och typiskt sell för samhället farliga brott har ansettsmotivera alt undantag görs. Om della undanlag godtas, synes också den brisiandeöverensstämmelsen mellan möjligheten att i vissa fall erhålla uppgifter genomvittnesförhör och möjligheten all åtkomma uppgifter genom telefonavlyssningböra accepteras. Enligt utredningens uppfattning bör emellertid i det enskildafallet säväl vid meddelande av tillstånd som i samband med avlyssning skälighänsyn tas till del skydd för den misstänkte, som de berörda tystnadsplikternanormalt innefattar, Iett fall föreligger emellertid en till förmän för den misstänkte verkandebefrielse från vittnesplikt, som enligt utredningens uppfattning bör särskiltuppmärksammas. Det är den som gäller försvarare (36 kap, 5 tj fjärde styckei RB),Här finns inte någon gräns med avseende på brottets grovlek. Typiskt settföreligger dessutom sannolikhet för att en misstänkt i föriitande pä all hantryggt kan anförtro sig ät sin försvarare lämnar uppgifter lill denne som kanvara av särskild betydelse för den aktuella brottsutredningen. Särskild belydelsemåsie i straffprocessen tillmätas den skyddade kommunikationen mellan denmisstänkte och försvararen. Med hänsyn till dessa förhållanden bör enligtutredningens mening ges en uttrycklig regel, enligl vilken samtal mellan denmisstänkte och hans försvarare i den sak, som avlyssningen avser, undantas frånavlyssning. Detta torde av praktiska skäl inle kunna ske förrän på avlyssningsstadiet.Om samtalels art klarläggs försl under pågående avlyssning bör denna avbrytas. Detkan antas att vid den lidpunkt dä avlyssning aktualiseras försvarare intehunnit utses annat än i undantagsfall. Den förordade regeln lorde därför i praktikenkomma att få betydelse endast i enstaka fall. För regelns tilllämpning måsteenligt utredningens mening krävas all fråga är om någon, beträffande vilken detför rätten och förundersökningsledningen slär klart att han har slällning avförsvarare. 9.10 Telefonavlyssning och skyddet för meddelares anonymitet Igällande rält saknas bestämmelser som reglerar en eventuell kollision mellantelefonavlyssning och meddelarskyddet. MMU föreslär i 8 kap. MGL beslämmelserom meddelarskydd och rält till anonymitet som i slor ulslräckningöverensstämmer med gällande rätt. Stadgandet i 8 kap, 8 tj MGL innebär bl, a,att undantag från förbudet all röja vem som är författare. Prop.1975/76:202 156 annanupphovsman eller meddelare gäller om vid vittnesförhör eller förhör med partunder sanningsförsäkran rätten av hänsyn till allmänt eller enskill intressefinner det vara av synneriig vikl alt uppgift om meddelares namn lämnas (punkt3). Detta utgör en förstärkning av skyddet eftersom vittnesplikten i allmäntmål f n, bryler skyldigheten att inte röja meddelaren. Större överensslämmelsemed gällande rätt har del i samma paragraf (punkt 4) stadgade undantaget frånanonymitetsskyddet när ell meddelande enligt lag innefattar högförräderi, uppror,landsförräderi, landssvek. spioneri, grov obehörig befattning med hemliguppgift eller försök, förberedelse eller stämpling därtill. Enligt 8 kap. 11 tjMGL skall i lag meddelas bestämmelser till skydd för rätten till anonymitet vidtvångsåtgärder på grund av yttrandefrihetsbrott eller annat broll. Fräganom användningen av straffprocessuella tvångsmedel i fall där skyddet förmeddelares anonymitet kan komma i fara utreds såvitt avser beslag ochhusrannsakan av uiredningen (Ju 1974:01) om anonymitetsskydd vid beslag ochhusrannsakan. Vid det samråd som förekommil med nämnda utredning har framkommitatt denna avser att för tvångsmedlen beslag och husrannsakan införa en regel ombeaklande av anonymitetsskyddet. Enligt denna regel skall, när anonymitetsskyddetkan komma all genombrytas genom åtgärden, denna endast fö vidtas i fall moisvarandedem då samma skydd genombryts enligt 8 kap, 8 t; MGL, Detbör inledningsvis påpekas all avlyssning av en telefonapparat pä exempelvis entidningsredaktion alltid förutsätter att någon person med anknytning lillredaktionen är skäligen misstänkt för broll som kan föranledatelefonavlyssning. Finns det en sådan missiänki är del emellertid möjligi attvid avlyssningen avslöjas uppgiftslämnare till tidningen. Har meddelarensidentitet belydelse för utredningen måsle den givetvis noteras, I annal fall -och delta lorde vara det vanligaste -saknar meddelarens identitet iniresse förden akluella förundersökningen, varför bandupptagning eller annan upptagningav del avslöjande samtalet skall förstöras. Trots detta måsle emellertid från anonymiletsskyddssynpunklavlyssning i dessa fall bedömas som ell särskilt allvariigt ingrepp. Det tordeemellertid inle vara möjligt all generelll undanta massmedia från tdefonavlyssningsbesiämmdsernaeller all uppställa strängare regler för anonymitetsskyddet än MMU föreslagit.Vad MMU i 8 kap, 8 tj MGL föreslagit om genombrytande av anonymitetsskyddet ärdärför utgångspunkten för ulredningens överväganden, I del föregående harföreslagits en samordnad lagstiftning om telefonavlyssning, enligl vilken sädanålgärd för lillgripas rörande dels brott, för vilket inte är stadgat lindrigarestraffan fängelse , dels vissa andra brolt, varav huvudparten gällerrikets säkerhel. För det fall att anonymitetsskyddet inle. på säll framgår av 8kap, 8 tj MGL. redan är genombrutet av hänsyn till rikets säkerhel lorde debrott vid vilka telefonavlyssning i övrigi kan förekomma ofta vara av så grovbeskaffenhet alt anonymitetsskyddet bör vika av hänsyn till det allmännaintresse, som markerats i samma lagrum. Vid broll där minimislraffregelngäller torde anonymitetsskyddet mänga gånger böra vika, Uirymmei för beaktandeav anonymitetsskyddet vid lelelbnavlyssning kan således komma att blibegränsat, sådani beaklande kommer emellertid regelmässigt i fråga vidvissa relalivi setl lindrigare broll mol rikets säkerhel. vissa allmänfariiga brotlsamt grovt narkotikabrott och grov varusmuggling 1975/76:202 157 avnarkotika, Enligl ulredningens bedömning bör del i 8 kap, 11 MGL markerade skyddelför anonymiteten vid ivångsålgärder tillgodoses genom hänvisning till denreglering, som planeras av utredningen om anonymitetsskydd. Även i övrigi lordeen samordning böra ske med vad nämnda ulredning kan komma all föreslå närlagstiftning genomförs pä grundval av MMU:s förslag, EnliglMMU:s förslag skall en för riket gemensam yttrandefrihetsdomstol knytas tillStockholms tingsrätt. Enligt 11 kap, 3 ;j andra stycket MGL skall, närtveksamhet uppkommer huruvida MGL lägger hinder i vägen för viss åtgärd, t, ex,hörande av vittne, frågan kunna.hänskjulas lill yttrandefri-heisdomstolen. Om MMU:sförslag om en ytlrandefriheisdomslol genomförs synes det följdriktigt att ävensådana ärenden om telefonavlyssning, i vilka konfiikt med anonymiielsräiten kanbefaras, kan bli föremål för hänskjutande, 1 delta sammanhang är att erinra omall enligl utredningens förslag de gode männen i hithörande fall kan utnyttiasin möjlighel att genom överklagande bringa frågan under hovrätts prövning.Genom koncentrationen av beslutanderätten till hovrättsstäderna är söol föratt så kan ske utan större tidsutdräkt. Den ovannämnda hänvisningen lill ell grund-stadgandei 27 kap. RB kan inte ske förrän i samband med att grundstadgandet införs. I avbidanhärpå bör beslämmelserna om telefonavlyssning innehålla en regel, som påbjudersärskilt hänsynstagande lill anonymitetsskyddet. Delta är dessutom lämpligtfrän lagteknisk synpunkt. 9.11 Jämförelser med skyddet för posthemligheten Iavsnitt 3.3.4 har berörts vissa regler om beslag av skriftlig handling. Skriftligtmeddelande mellan nära anhöriga lill den misslänkle får las i beslags hos dessaendasl om pä brottet inte kan följa lägre straff än fängelse (27 kap,2 ij RB), Brev, telegram eller annan försändelse, som finns i post- ellerteleverkels vård, för las i beslag endasl om för brottet är stadgat fängelse i ellär eller däröver (27 kap, 3 it RB), Pä begäran av undersökningsledaren elleråklagaren kan rälten besluta att försändelse, som för tas i beslag, skall kvarhållashos bl, a, poslanstali tills frågan om beslag har avgjorts (27 kap, 9 § RB),Frågan om beslag avgörs regelmässigt av undersökningsledaren eller åklagaren, I1952 års lag tilläts beslag enligl 27 kap, 2 tj RB även när brottets straffminimumunderskrider fängelse (3 iJ), Undersökningsledaren eller åklagaren kanvidare själv meddela förordnande om kvarhållande av försändelse enligt 27 kap,9 t; RB, om inhämtande av rätlens lillständ skulle medföra sådan tidsutdräkteller annan olägenhet, som är av väsenilig belydelse för uiredningen (4 i;).Regeln överensstämmer med vad som f n, är föreskrivet i fråga omtelefonavlyssning (5 tj Ijärde slyckel). På samma sätt som vid interimistiska beslulom telefonavlyssning skall ett uinyitiande av befogenheterna i 3 och 4 tjtjanmälas lill rällen, som har all överpröva undersökningsledarens och åklagarensförordnanden (6;j), Såvälhuvudreglerna i RB som undantagsbestämmelserna lag företer såledesvissa likheter med telefonavlyssning när del gäller ingri- Prop.1975/76:202 158 panden mol brev och andra poslförsänddser. Likheterna ärstörst när det gäller brev mellan nära anhöriga. Detta är också naturligteftersom RB:s begränsning av telefonavlyssning till de grövsta brotten enligtmotiven (se 4,1,5) anknyter lill del skydd för förtroliga meddelanden mellannärstående, som anges i 27 kap, 2 tj RB, Vid RB:s tillkomst fanns inte ettgemensamt straffbud mot brytande av post- eller lelehemlighet. Detta kan delvisförklara varför svensk rätt till skillnad från fiera utländska system inle jämställttvångsåtgärder, som innebär intrång i de skyddade kommunikationsmedlen. Beröringspunkterna på författningsplanel återkommer i denpraktiska till-lämpningen av postkontrollen. Rättens beslul.pm kvarhållande avförsändelse förenas i regel med ett äklagarbeslul om beslag av sådana kvarhållnaförsändelser, som bedöms ha belydelse för uiredningen. 1 vissa fall kan manredan i beslutet om kvarhållande ange eller vid en yttre granskning frånskiljavissa försändelser, som kan sändas vidare oöppnade. Ofla måsle man dock velaett brevs innehåll för att kunna bedöma dess belydelse för förundersökningen.Sådan vetskap kan erhållas genom beslaget. Med stöd av detta kan försändelsenöppnas och granskas, Pä samma sätt som vid telefonavlyssning för polisenhärigenom del av meddelanden. Vad som bedöms ha betydelse för uiredningenkopieras och bevaras. Endast mera sällan, i vart fall när del gäller 1952 årslag, låter man beslaget bestå. Samtliga åtgärder förutsätts nämligen ske såsnabbt och diskret alt den misstänkte inte genom försening i postgången ellerpå annat sätt skall märka att försändelsen undersökts. Har försändelse tagitsi beslag hos post- eller annan befordringsanstalt behöver vidare mottagaren ochavsändaren inte underrättas härom förrän detta kan ske ulan men för uiredningen(27 kap, 11 ij RB),