prop · FZ03165 · 1975-12-31 00:00:00 — Prop.1975/76:165 Regeringens proposition omändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt; Regeringenföreslår att antaga det förslag som har tagits upp i bifogade utdragav regeringsprotokoll. Ipropositionen föreslås inskränkningar i möjligheterna'.enligt lagen (1974: 203)om kriminalvård i anstalt att hålla en intagen avskild från andra intagna. Bl.a. upphävs den bestämmelse som anger att intagen får hållas i avskildhet isamband med utredning för planläggning av hans vård i anstalt. Det s.k.isoleringsstraffet, dvs. sådan inneslutning i,enrum som kan åläggas som endisciplinär bestraffning, föreslås avskaffat. Dessutom begränsas möjligheternaatt hålla en intagen i enrum under utredning av disciplinärende. Lagändringarnaföreslås träda i kraft . Lag om ändring i lagen (1974: 203) om kriminalvård ianstalt Härigenom föreskrives i fråga om lagen (1974: 203) omkriminalvård i anstalt dels att 19 och 46 §§ skall upphöra att gälla, dels att i 3, 31, 44, 55, 59 och 60 §§ ordet "Kungl. Maj:t"skall bytas ut mot "regeringen", dels attt 21, 23, 4751 och 61 §§ skall ha nedan angivnalydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 21 § Intagen som hålles avskild från Intagen somhålles avskild från andra intagna enUgt 19 eller 20 § andra intagna enligt20 § skall er-skall erhålla sådan lättnad i av- hålla sådan lättnad iavskildheten skildheten som kan ske utan olä- som kan ske utan olägenhet,genhet. Intagen får hållas avskild från Intagen som uppträder våldsamt andra intagna, om det är nödvän- eller som är så påverkadav alko- digt för att betvinga våldsamt upp- holhaltiga drycker eller annat be trädande av honom. Åtgärden får rusningsmedd att han kan befaras ej bestå än sä- störa ordningen på anstalten får kerheten kräver. tillfälligt hållas avskild frånandra intagna så länge det är nödvändigt för att betvinga detvåldsamma uppträdandet eller tills påverkan har upphört. Visar sig andra medel otillräckliga för att betvingavåldsamt uppträdande av intagen, får denne beläggas med fängsel, om säkerhetenoundgängligen kräver det. Läkare skall så snart det kan Läkare skall så snart detkan ske yttra sig över åtgärd enligt ske yttra sig över åtgärd enligt första eller andra stycket. Över första eller andra stycket. Sådant vad som förekommit skall proto- yttrande behövs dock ej i fråga kollföras. om den som hålles avskild därför att han är påverkad av berusningsmedel, om ej särskildaskäl föreligger. Över vad som förekommit skall protokoll föras. Som disciplinär bestraffning Bryter intagen mot anbefalld kan ordning eller meddelade anvis- 1. denintagne tilldelas varning, ningar när han befinner sig inom 2. denintagne åläggas att vara innesluten i enrum under eller, 3. om detav särskilda skäl är erforderligt med hänsyn till förseelsens beskaffenheteller på grund av upprepad missskötsam-het, förordnande meddelas att vissbestämd tid, , icke skall inräknas i verkställighetstiden förden påföljd som den intagne undergår. Åtgärdenligt första stycket 2 och 3 får vidtagas i förening. Vidtillämpning av första stycket 2 skall från tid, varunder den intagne åläggesatt vara innesluten i enrum, avräknas tid under vilken han enligt 50 § hållitsinnesluten i enrum i samband med den utredning som föregått beslutet. anstalten eller utanför anstalten under tillsyn avanstaltspersonal, får disciplinär bestraffning åläggas honom enligt andrastycket, om det ej föreligger anledning att han skall låta sig rätta av anvisningeller tillsägelse eller om gärningen är av sådan beskaffenhet att bestraffningär påkallad av hänsyn till ordningen eller säkerheten inom anstalten. 1. denintagne tilldelas varning eller 2. förordnandemeddelas att viss bestämd tid, , icke skall inräknas iverkställighetstiden för den påföljd som den intagne undergår. Vidprövning av fråga om disciplinär bestraffning bör beaktas om förseelsen fåreller kan bedömas få andra föQder för den intagne, särskilt i sådana hänseendensom avses i 11, 32 eller 33 § denna lag. Vidprövning av fråga om disciplinär bestraffning enligt 47 § andra stycket 2skall beaktas om förseelsen får eller kan bedömas få andra föQder för denintagne, särskilt i sådana hänseenden som avses i 11, 32 eller 33 § denna lag. Föreligger flera förseelser skall gemensamt för samtligaförseelser. Den som varit innesluten i enrum oavbrutet under sjudagar får på grund av beslut i annat disciplinärende ef på nytt inneslutas ienrum förrän efter ett uppehåll av minst . Genom upprepade förordnanden enligt 47 § första stycket 3får den tid som icke skall inräknas i verkställighetstiden ej överstiga eller, beträffande den som undergår fängelse i högst fyramånader eller behandling enligt 28 kap. 3 § , sammanlagt femtondagar. Genom upprepade förordnanden enligt 47 § andra stycket 2får den tid som icke skall inräknas i verkställighetstiden ej överstigasammanlagt eller, beträffande den som undergår fängelse ihögst eller behandling enligt 28 kap. 3 § , sammanlagtfemton dagar. För utredning av disciplinärende och i avbidan på besluti frågan får intagen tillfälligt hållas innesluten i enrum. Sådant omhändertagandefår ej pågå än som är oundgängligen nödvändigt och i intetfall längre än . Under utredning av disciplinärende får intagentillfälligt hållas avskild från andra intagna i den mån det är oundgängligennödvändigt för att syftet med utredningen ej skall äventyras. Åtgärden får iintet fall bestå längre än . Den intagne skall erhålla sådanlättnad i avskildheten som kan ske utan olägenhet. Disciplinärendeskall avgöras skyndsamt. Innan beslut meddelas enligt 47 § skall förhör hållasmed den intagne. Läkare skall så snart det kan ske yttra sig rörande åtgärdenligt 50 § samt före beslut om inneslutning i enrum enligt 47 §. Över vad somförekommit vid förhör och annan undersökning skall protokoll föras. Disciplinärendeskall avgöras skyndsamt. Innan beslut meddelas enligt 47 § skall förhör hållasmed den intagne. Läkare skall så snart det kan ske yttra sig rörande åtgärdenligt 50 §. Över vad som förekommit vid förhör och annan undersökning skall protokoll fö- Innebärförordnande enhgt 60 § att styresman vid anstalt beslutar om disciplinär åtgärdenligt 47 §, skall styresmannens beslut lända till efterrättelse , omdenne ej annorlunda förordnar. Meddelar styresmannen förordnande enligt 47 §första stycket 3, skall disciplinärendet / dess helhet underställaskriminalvårdsstyrelsens prövning. Innebärförordnande enligt 60 § att styresman vid anstalt beslutar om disciplinäråtgärd enligt 47 §, skall styresmannens beslut lända till efterrättelseomedelbart, om denne ej annorlunda förordnar. Meddelar styresmannen förordnandeenligt 47 § andra stycket 2 skall disciplinärendet underställaskriminalvårdsstyrelsens prövning. Denna lag träder i kraft . Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , , ,, , , , , , , , , Propositionom ändring i lagen (1974: 203) om kriminalvård i anstalt Fråganom möjligheterna att begränsa användningen av eller att helt avskaffa sådanaåtgärder som innebär att en intagen i kriminalvårdsanstalt hålls avskild frånandra intagna har länge varit ett uppmärksammat inslag i den kriminalpolitiskadebatten. Tillkomsten av lagen (1974: 203) om kriminalvård i anstalt (KvaL)innebar betydande ändringar i förhållande till vad som förut gällt på dettaområde. Den nya regleringen innebar bl. a. att man i betydande grad inskränkte möjUgheternatill isolering både i dess användning som säkerhetsåtgärd och som en form avdisciplinär bestraffning. I propositionen (prop. 1974: 20) om KvaL underströksdet angelägna i att så långt möjligt undvika att en intagen hålls i avskildhetfrån andra intagna. Isitt betänkande (JuU 1974: 2) med anledning av propositionen om KvaL ochmotionsyrkanden om att isolering borde avskaffas eller begränsas i ännu störreomfattnmg uttalade justitieutskottet bl. a. att utskottet med tanke på attisolering kan innebära betydande risker för allvarliga skadeverkningar för densom drabbas därav var i princip starkt negativt inställt tillisoleringsåtgärder. Innan de tillgreps borde man enligt utskottets mening istörsta möjliga utsträckning på andra vägar söka komma till rätta med demissförhållanden som kunde aktualisera isolering. Förhållandena inomanstalterna ansågs emellertid av utskottet på närmare anförda skäl vara sådanaatt man i praktiken inte kunde avstå från isolering som ett yttersta medel. Utskottetavstyrkte därför bifall till motionsyrkandena. uttalade sig utskottetför en utredning av verkningarna av isolering inom krimi- 11 1975176.1 saml. 1975/76:165 6 nalvårdenoch av möjligheterna att ersätta isolering med andra åtgärder. Det bordeöverlåtas åt Kungl. Maj:t att meddela närmare anvisningar förutredningsarbetets bedrivande. Vad utskottet sålunda anfört godkändes avriksdagen och gavs Kungl. Maj:t till känna (rskr 1974: 99). , då KvaLträdde i kraft, har kontinuerligt följt tillämpningenav de bestämmelser i som reglerar möjligheterna att hålla en intagen iavskildhet från andra intagna. Inom har överläggningar ihithörande frägor hållits med representanter för styrelsen. KvaL har visserligenvarit i kraft endast men jag anser ändå tiden nu vara inne att taupp frågan om en reformering av KvaL:s bestämmelser i ämnet. Så lunda avserjag att i detta ärende föreslå sådana omedelbara ändringar i KvaL attanvändningen av avskildhetsåtgärder inskränks, bl. a. genom att vissa former avsådana åtgärder helt avskaffas. Därutöver avser jag att föreslåregeringen att sakkunniga tillkallas med uppgift att undersökaförutsättningarna att helt undvara eller i varje fall i ännu högre gradbegränsa möjligheterna att avskilja en intagen från andra intagna. Enligt17 § KvaL skall intagen vistas i gemenskap med andra intagna såväl underarbetstid som fritid, om inte annat följer av vad som särskilt föreskrivits ilagen. I 1823 §§ har tagits upp bestämmelser om vissa fall då intagen fårhållas avskild från andra intagna. Enligt 18 § får intagen på egen begäranarbeta i enrum, om beaktansvärda skäl talar för det. Av 19 § framgår attintagen får hållas avskild från andra intagna i samband med utredning förplanläggning av hans vård i anstalt, men det får ske endast i den mån detoundgängligen krävs för att syftet med utredningen inte skall äventyras. I 20 §första stycket är föreskrivet att intagen får hållas avskild från andraintagna, om det är nödvändigt med hänsyn till rikets säkerhet, föreliggandefara för hans egen eller andras säkerhet till liv eller hälsa eller förallvarlig skadegörelse på anstaltens egendom eller för att hindra att hanutövar menligt inflytande på andra intagna. Vidare gäller enligt samma paragrafandra stycket i fråga om vissa särskilt beskrivna kategorier rymningsbenägna intagnasom ådömts frihetsberövande påföljd i lägst för brottsUghet av särskiltallvarlig karaktär att sådan intagen får hållas avskild från andra intagna, omdet kan befaras att han planlägger rymning eller att annan planläggerfritagningsförsök och avskildheten är nödvändig för att hindra att sådan plansätts i verket. Enligt 23 § kan intagen vidare avskiljas från andra intagna,om det är nödvändigt för att betvinga 1975/76:165 7 våldsamtuppträdande av honom. TiU skydd för den intagne har i 22 och 23 §§ meddelatsvissa bestämmelser rörande läkares medverkan och protokollföring vidhandläggning av frågor om avskildhet enligt 20 och 23 §§. Vidare skall enligt20 § beslut om avskildhet i de i paragrafen avsedda fallen omprövas så oftaanledning föreligger därtill, dock minst en gång . Rörande verkstäUighetenav avskildhet enligt 19 och 20 § § är föreskrivet att den intagna skall erhållasådan lättnad i avskildheten som kan ske utan olägenhet. Bryterintagen mot anbefalld ordning eUer meddelade anvisningar, får disciplinärbestraffning åläggas honom enligt 47 §, om det inte föreligger anledning atthan skall låta sig rätta av anvisningar eller tillsägelse eller om gärningenär av sådan beskaffenhet att bestraffning är påkallad av hänsyn till ordningenoch säkerheten inom anstalten. En form av disciplinär bestraffning är enligt 47§ första stycket 2 att den intagne åläggs att vara innesluten i enrum underhögst . Den som sålunda varit isolerad oavbmtet får pågrund av beslut i annat disciplinärende inte på nytt inneslutas i enrum förränefter ett uppehåll av minst . Andra former av disciplinär bestraffningär dels varning (47 § första stycket 1), dels förordnande att viss bestämdtid, , inte skaU räknas in i verkstälUghetstiden för den påföljdsom den intagne undergår (47 § första stycket 3). Sådant förordnande fårmeddelas endast om det av särskilda skäl är erforderUgt med hänsyn tillförseelsens beskaffenhet eller på grund av upprepad misskötsamhet. Genomupprepade sådana förordnanden får den tid som inte skall räknas in iverkställighetstiden inte överstiga visst antal dagar. Förordnande som harsagts och isoleringsstraff får vidtas i förening. Enligt48 § bör vid prövning av fråga om disciplinär bestraffning beaktas om förseelsenfår eller kan bedömas få andra följder för den intagne. Särskilt avses dettagälla sådana åtgärder som frigång, korttidspermission och frigivningspermission. Enligt50 § får intagen tillfälUgt hållas innesluten i enrum för utredning av discipUnärendeoch i avbidan på beslut i frågan. Sådant omhändertagande får inte pågå underlängre tid än som är oundgängligen nödvändigt och inte i något fall längre . Den tid som den intagne sålunda har varit isolerad för utredningskall alltid avräknas från tid under vUken den intagne eventuellt åläggs attvara innesluten i enmm som disciplinär bestraffning. Bestämmelser omhandläggningen av disciplinärende finns intagna i 51 §. a. ges föreskrifterom förhör, läkares yttrande och protokoll. Bestämmelserom vem som har att meddela beslut i fråga om avskildhet i skilda former och omöverprövning av sådana beslut finns intagna dels i 5861 §§ KvaL, dels i 2832 §§och 39-2 §§ kungörelsen (1974: 248) med vissa föreskrifter rörandetillämpningen av KvaL. 1975/76:165 8 Dei KvaL reglerade formerna av avskildhet har varken terminologiskt eller verkstälUghetsmässigtnågon enhetlig karaktär. Här bör särskilt framhåUas skillnaden mellan å enasidan sådan avskildhet frän andra intagna som regleras i 19 och 20 §§ med möjUghetertill lättnader enligt 21 § och å andra sidan sådan inneslutning i enrum somregleras i 47 § första stycket 2 och 50 §. Den som är föremål för åtgärden kanberoende på olika faktorer såsom anledningen till åtgärden, de rentpersonliga omständigheterna samt förhållandena inom anstalten vara placeradensam antingen i sitt vanliga bostadsrum eller i ett särskilt för ändamåletavsett rum, t. ex. en s.k. isoleringscell. Inte så sällan förekommersamsittning med annan intagen. Generellt gäller att deh som är underkastadavskildhet har en ovillkorlig rätt till samtal med anstaltspersonalen. Somjag nämnde inledningsvis har fortlöpande följttillämpningen av KvaL:s bestämmelser om avskildhet i olika former. I tabell 1redovisas antalet fall av avskildhet på anstalterna under första och andrahalvåren 1975. Av tabeUen framgår bl. a. att inneslutning i enmm för utredningav disciplinärende (50 §) var den antalsmäs sigt sett helt dominerandeisoleringsåtgärden. I endast ett relativt fåtal fall följdes sådan inneslutningav isoleringsstraff enligt 47 § första stycket 2. Vidare framgår attavskildhet för behandlingsutredning (19 §) var en relativt sett ovanlig åtgärd. Ennärmare analys av materialet visar att avskildhet i samband medbehandlingsutredning (19 §) förekom vid endast fyra av landets 22 riksanstalteroch vid två av 47 lokalanstalter. Sådan avskildhet som används som säkerhets-eller skyddsåtgärd (20 §) tillämpades vid nio riksanstalter och femlokalanstalter. Vad härefter angår inneslutning i enrum som disciplinstraff(47 § första stycket 2) förekom sådan åtgärd vid sex riksanstalter och 13lokalanstalter. Inneslutning i enmm för utredning av disciplinärende (50 §),användes vid 14 riks- och 12 lokalanstalter. Enmmsplaceringarunder enligt 50 § KvaL för utredning av disciplinärende hari tabellerna 2 och 3 redovisats efter disciplinförseelsens beskaffenhet ochantal dagar som åtgärden har pågått. Därav framgår att av dessa enmmsplaceringarpågick vid riksanstalterna under högst , mer än en och samt . Vid lokalanstalterna var motsvarande siffror59 %, och O %. Disciplinärendena avsåg i huvudsak permissionsmissbruk,rymning, arbetsvägran och innehav eller brak av narkotika. 1975/76:165 9 Slutiigen har i tabellerna 4 och 5 redovisats hur ålagdaisoleringsstraff enligt 47 § första stycket 2 KvaL fördelar sig pådisciplinförseelsens beskaffenhet och antalet dagar som ålagts. Antal fall av avskildhet vid riks- och lokalanstalterefter anledning och tidsperiod 18 § (egenbegäran) 19 §(behandlingsutredning) 20 § 1 st(säkerhets- eller skyddsåtgärd) 20 § 2 st (vissa långtidsdömda) 23 § (våldsamtuppträdande) 47 § 1 st 2 (disciplinstraff) 50 § (utredningavdisciplinärendedärbeslut enl. 47 § 1 st 2 ej följt) Antalet 1 639 avser i 506 fall arbetsvägran vid Mariefredsanstalten,se tabell 4 not 2. Antal fall av enrumsplacering vid riksanstalterunder enligt 50 § KvaL, där beslut om disciplinär bestraffningjämlikt 47 § 1 st 2 inte har följt, efter anledning och antal dagar. ' I många fall har åtgärden varat endast . " Mariefredsanstalten svarar för omkring 3/4 (506 st)av antalet redovisade faU av arbetsvägran. Härav har ingen placering överstigiten dag. Som skäl till det höga antalet har angetts lokal- och personalmässigaförhållanden. Då en av paviljongerna är obemannad har inlåsningskett i avvaktan på förhör. Inlåsningen har som regel inte överstigit 56timmar. 1975/76:165 10 Antal fall av enramsplacering vid lokalanstalterunder enligt 50 § KvaL, där beslut om disciplinärbestraffning jämlikt 47 § 1 st 2 inte har följt, efter anledning och antaldagar. Antalet isoleringsstraff enligt 47 § 1 st 2 KvaLvid riksanstalter under efter anledning och antal dagar. Antal isoleringsstraff enligt 47 § 1 st 2 KvaLvid lokalanstalter under efter anledning och antal dagar. 1975/76:165 11 4 Föredraganden 4.1 Inledning UtveckUngen inomkriminalvårdens anstalts väsende i modern tid har bl. a. kännetecknats av ensträvan att öka möjligheterna för de intagna att vistas tillsammans medvarandra under arbetstid och fritid. Ännu lagen (1964: 541) om behandling ifångvårdsanstalt innebar dock att intagna i förhållandevis vid utsträckningkunde hållas avskilda från varandra. Bortsett från sådan mer generellinskränkning i gemenskapen vid de slutna anstalterna som innebär att de intagnaär inlåsta i sina bostadsrum , kunde en intagen hållas i avskildhet aven rad olika anledningar. Sålunda kunde intagen placeras i enrum på egenbegäran eller under planeringsutredning eller om det befanns erforderligt medhänsyn till ordning och säkerhet inom anstalten eller för undvikande av menliginverkan de intagna emellan eller "av annan särskild anledning. "Härtill kom möjligheten att ålägga inneslutning i enrum som en form avdisciplinär bestraffning, det s. k. isoleringsstraffet. Genom lagen (1974: 203) omkriminalvård i anstalt (KvaL) har denna ordning ändrats i betydandeutsträckning. Bortser man från inlåsningen vid de slutna anstaltemagäller allmänt att intagen skall vistas i gemenskap med andra intagna, om intei lagen särskilt angivna skäl föranleder annat. När det gäller arbete i enrumpå egen begäran skall sådant få tillåtas endast om beaktansvärda skäl talar fördet. Möjlighetema att tvångsvis hålla en intagen i avskildhet har inskränktspåtagligt. har bestämmelserna fått en mer preciserad avfattning. Isamband med utredning för planläggning av den intagnes vård i anstalt får dennehållas avskild från andra intagna endast i den mån det oundgängligen krävs föratt syftet med utredningen inte skall äventyras (19 §). Även när det gällersådan avskildhet som är avsedd som en säkerhets- eller skyddsåtgärd harbestämmelserna stramats upp. Sådan avskildhet får äga rum, om det ärnödvändigt med hänsyn till rikets säkerhet, föreliggande fara för intagensegen eller annans säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarligskadegörelse på anstaltens egndom eller för att hindra att intagen utövarmenligt inflytande på andra intagna (20 § första stycket). Beträffande vissasärskilt beskrivna kategorier rymningsbenägna intagna som har dömts tiU frihetsberövandepåföljd i lägst för brottslighet av särskilt aUvarlig karaktär gällervidare att sådan intagen får hållas avskild från andra intagna, om det kanbefaras att han planlägger rymning eller att annan planlägger fritagningsförsökoch avskildheten är nödvändig för att hindra att sådan plan sätts i verket (20§ andra stycket). har meddelats att vid nu nämnda former avavskildhet den intagna skall erhålla sådan lättnad som kan ske utan olägenhet(21 §). Intagen får Uksom tidigare också hållas avskild från andra intagna,om det är nödvändigt för att betvinga våld- 1975/76:165 12 samtuppträdande av honom, och om andra medel visar sig otillräckliga, får denintagne beläggas med fängsel, om säkerheten oundgängligen kräver det (23 §). Användningenav enrumsplacering som en form av disciplinär bestraffning (47 § andra stycket2) har inskränkts på olika sätt. a. har maximitiden för sådan isoleringminskats från 30 . Som ett alternativ till isoleringsstraff harvarning införts. Under vissa förutsättningar kan i disciplinärende förordnasatt viss bestämd tid, , inte skall räknas in i tiden förverkställighet av den påföljd som den intagne undergår. Som en konsekvens häravskall misskötsamhet normalt inte som tidigare skedde föranleda att man vid prövning av frågan om villkorlig frigivning senareläggertidpunkten för frigivningen. Förutredning av discipUnärende och i avbidan på beslut i frågan får intagen tiUfälUgthållas innesluten i enrum under (50 §). Tid för sådan enrumsplaceringskall avräknas från den tid under vilken den intagne åläggs att vara innesluteni enrum som en discipUnär bestraffning. Slutligenär att märka att bestämmelserna om avskildhet i olika former har kompletteratsmed vissa av rättssäkerhetshänsyn betingade regler, bl. a. om medverkan avläkare och förande av protokoll. Underhänvisning till de skadeverkningar som en avskildhet kan medföra för denintagne underströks vid tillkomsten av KvaL att varje beslut om sädan åtgärdmåste föregås av noggranna överväganden om inte mindre ingripande åtgärder kanvara tillräckliga (bl. a. JuU 1974: 2 s. 54). konstaterades att man ivissa situationer tyvärr inte kan avstå från att som ett yttersta medelavskilja en intagen från andra intagna. Jagvill framhålla att de i KvaL förekommande formerna av avskildhet inte harnågon enhetUg karaktär, varken terminologiskt eller när det gällerverkställigheten. Sådan avskildhet från andra intagna som företas underplaneringsutredning (19 §) eUer som en skyddsåtgärd (20 §) eller vid våldsamtuppträdande (23 §) kan verkställas i andra och lindrigare former än sådan inneslutningi enrum som företas som disciplinär bestraffning (47 § första stycket 2) ellerför utredning av disciplinärende (50 §). Isjälva verket spänner de olika formerna av avskildhet över en mycket vid skala.I extrema fall kan intagen avskiljas från andra intagna och beläggas med fängsel,om andra medel visar sig otillräckUga för att betvinga våldsamt uppträdande avhonom och säkerheten oundgängligen kräver det. En mera normal avskildhetinnebär att den intagne på vanUgt sätt har tillgång till böcker, tidningar ochannat som kan bereda honom sysselsättning under fritid. Han får ta emot besökutifrån enligt vanliga regler och anstaltspersonalen har skyldighet att i Prop.1975/76:165 13 ökadutsträckning håUa kontakt med honom för att kompensera det bortfall av umgängemed andra intagna som avskildheten innebär. Av särskild betydelse är delättnader, som om möjligt skall äga rum i fall då någon hålls i avskildhetunder planeringsåtgärd eUer som skyddsåtgärd (19 eller 20 §). Sådana lättnaderinnebär ofta att den avskilde får arbeta och tillbringa fritiden tillsammansmed annan intagen. Samsittning förekommer också under utredning idisciplinärenden, i den mån det kan ske utan att utredningen försvåras.