prop · FY0365 · 1975-12-31 00:00:00 — Beträffande 4 förvärvare med hemvist i saknasuppgift om nationalitet. Dessa 4 har redovisats under rubriken "övriga". Ytterligare 2 förvärvare hade hemvist i utlandet. Uppgiftom deras nationalitet saknas. Prop.1975: 65 40 De flesta remissinstanserna ställer sig positiva tillpromemorieförslaget och finner att detta kan ligga till grund för lagstiftning.Flera remissinstanser däribland länsstyrelserna i , Kronobergsoch län samt och uttalar uttryckligen att ett ökat antal utländskaförvärv kan antas medföra risk för prisstegringar på fritidsfastigheter. I fråga om behovet av en mera restriktiv tillståndsgivningär tveksam och påpekar att det av promemorian inle framgår,huruvida de utländska köpen har tagit sådan omfattning att prisbUd-ningen inämnvärd mån påverkas. För alt slutsatser skall kunna dragas härom måsle manenligt hovrätten ha tillgång till statistik även beträffande svenskamedborgares förvärv saml utredning om priser. En sådan statistik saknas helt ipromemorian. Hovrätten anser det visserligen kunna hållas för sannolikt, attdet från utlandet kommande köpintresset knappast har haft sådanomfattning, alt det i jämförelse med det inhemska köptrycket i nämnvärd mån harpåverkat marknadspriserna. Enligt hovrätten leder detta närmast tillslutsatsen, att behov inte föreligger av lagstiftningsåtgärder av ifrågasattslag för att förhindra prisstegring. Förhållandena kan dock på kort tidförändras om den utländska fritidsmarknadens uppmärksamhet av en eller annananledning kommer att i ökande grad vändas mot . Hovrätten finner deldärför motiverat att i vart fall som elt provisorium i avbidan på en meraallsidig utredning rörande de utländska förvärven införa en bestämmelse, somger länsstyrelserna möjlighet att reglera de utländska förvärvens antal. Även JK anser att utredningen rörande de utländskaförvärvens inverkan på priserna på fritidsfastigheter är otillräcklig för attbedöma dessa förvärvs betydelse för prisbUdningen. De i promemorian föreslagna reglerna om förutsättningarför tillstånd i fall, när utländsk köpare saknar särskild anknytning tillSverige, har kritiserats av flera remissinstanser. anför attförslaget i denna del förutsätter att tillståndsmyndigheterna skall kunnaurskilja eller fastställa vissa områden, inom vilka efierfrågan från utlandetpå fritidsfastigheter kan tillåtas alt göra sig gällande utan att risk förprisstegring uppkommer. En bedömning av denna art kräver, för all inte vila påövervägande skönsmässiga grunder, enligt hovrätten som underlag en mera fylligutredning an vad som i allmänhet torde stå till förfogande itillståndsärendena. Hovrätten anser att uttalandena i promemorian rörande hurlagregeln skall förstås är knapphändiga och föga ägnade alt lämna ledning förrättstillämpningen. Hovrätten frågar sig om de utomlands bosatta köparna skallvara hänvisade tiU sådana mindre attraktiva områden, för vilka de svenskaköparna visar mindre eller intet intresse. Övervikt för efterfrågan iförhållande till tillgången och till följd härav risk för stegring av prisernapå fritidsfastigheter måste betraktas som det normala för mellersta och södraSverige. Praxis torde härvidlag enligt hovrätten kunna komma att medföra lika 1975: 65 41 välden ena ytterligheten, en nästan total strypning av de utländska förvärven, somden andra, en bedömning enligt vilken utiändska köp i mycket vidsträcktomfattning kan tillåtas utom i sådana allmänt efterfrågade områden som tiUexempel och de mest attraktiva delarna av . Omlagregeln i sin nu föreslagna utformning inte kan förtydligas men ettprovisorium anses påkallat, föredrar hovrätten, att i lagregeln skrivs in enmera allmänt utformad hänvisning tUl risken för prisstegring och att detsamtidigt genom motiv-uttalanden klargörs att syftet med regeln är, inte attförhindra utländska köp i måttlig omfattnmg, utan att förebygga en branttillväxt av dessa köp. Även länsstyrelserna iÖstergötlands, , , samt och befarar svårigheter vid tillämpningen av den föreslagna regeln.Länsstyrelsen i anser att författningen bör, för attmöjliggöra en någorlunda smidig rättstillämpning även innehålla en lämpligcentral instans som i anvisningar har atl ange inom vilka län eUer områdenrisk inte föreligger för stegring av markvärdena på grund av betydandeefterfrågan på fritidsfastigheter. Sådana anvisningar bör ständigt följas uppoch anpassas till växlingar i efterfrågan. framhåller attefterfrågan på fritidsfastigheter är mycket varierande inom dessa län, t. o. m.inom samma kommun. För att förenkla utredningsförfarandet föreslår länsstyrelsenatt risken för värdestegring skall bedömas med hänsyn till fastighetsvärdenaoch inte enbart efter markvärdena, eftersom utlännings förvärv avfritidsfastighet normalt omfattar bebyggda fastigheter. iKronobergs län förutsätter att uttrycket område i den föreslagna regeln kanavse ett större administrativt avgränsat område, t. ex. en eller flera jordregistersocknareller t. o. m. en kommun. Auktoriserade fastighetsmäklares riksförbundifrågasätter om det är lämpligl att anknyta begränsningen av de utländska köpentill risken för en eventuell markvärdestegring. Enligt förbundets uppfattningtorde resultatet därav bli att de utlänningar som saknar särskild anknytningtill hänvisas att köpa fritidsfastigheter i områden, som inte ärattraktiva från svensk synpunkt. Förbundet anser att detta kan komma attbetraktas som en form av diskriminering. Förbundet ifrågasätter därför om intebegränsningen av dessa utlänningars rätt att förvärva fritidsfastigheter kanske på annat sätt, t. ex. genom skärpta skattebestämmelser för att motverkamarkspekulation eller genom att ställa krav på att fastigheten inte fåröverstiga viss areal eller genom att den i första hand offentligen bjuds uttill svenska medborgare. Dei promemorian föreslagna reglerna för tiUståndsgivningen när det är fråga omutländsk medborgare med särskild anknytning till landet kritiseras i olikadetaljer. i anser att den anknytning till Sverigesom tidigare svenskt medborgarskap innebär i vissa fall kan framstå somillusorisk. Om t, ex, en minderårig vid tidig ålder förlorar sitt svenskamedborgarskap kan enligt ifrågasättas om en kanske femtio årsenare gjord ansökan att förvärva fritidsfastighet i bör bifallasendast under hänvisning tUl att förvärvaren tidigare varit svensk medborgare.Länsstyrelsen ifrågasätter därför om inte en viss begränsning av tiden utansvenskt medborgarskap bör komma i fråga. Beträffandeden föreslagna regeln att hemvist i skall kunna medföra attförvärvstillstånd bevUjas anför statens invandrar- 1975: 65 42 verkatt det är oklart vilket värde denna regel kan tänkas ha. EnUgt verket ärhuvudregeln numera den att utländska medborgare, som är stadigvarande bosatta iSverige, i största möjliga utsträckning skall ha samma rättsliga ställning somsvenska medborgare. Det bör enligt verket krävas vägande skäl för att införabestämmelser som diskriminerar invandrare såsom kravet hemvist iSverige. Verket menar vidare att det inte är sannolikt att invandrare inämnvärt antal har ekonomiska förutsättningar att inköpa fritidsfastighet från bosättningen i och att enstaka köp från dessa invandraressida inte rimligen kan påverka de allmänna markvärdena. Från prisbildningssynpunktsynes det därför enUgt verkets åsikt inte motiverat med en regel som utestängerinvandrare från att från bosättningen i få tillstånd tillförvärv av fritidsfastighet inom attraktivt område. Inte heller anser verketatt risken för missbruk motiverar en sådan regel, eftersom det beträffande ickenordiska invandrare finns stora kontrollmöjligheter. Verket anser slutligen attdet inte finns något skäl för att en invandrare som redan vid inflyttningen kanfå tillstånd alt förvärva fastighet för fast boende inte också på samma sättskulle kunna få tillstånd att förvärva fritidsfastighet även om den ligger inomell attraktivt område. Länsstyrelseni befarar svårigheter vid till-lämpningen avhemvistbegreppet. utgår från att begreppet hemvist ipromemorieförslaget ges samma innebörd som i lagen (1950: 382) om svensktmedborgarskap. EnUgt denna lag anses med en persons hemvist den ort, där hanfaktiskt är bosatt på ett varaktigt sätt. Om en utländsk medborgare medpersonbevis styrker att han varit kyrkobokförd här iriket, är det möjligt för honom att erhålla förvärvstiUstånd. Med nuvarandekrav för att bli kyrkobokförd är det emellertid enligt alltförvanligt att utlänningar, särskilt nordiska medborgare, inte kan visa att devarit kyrkobokförda under de föreskrivna två åren. Myndigheten måste därförkräva annan bevisning om bosättning för den felande tiden, EnUgt länsstyrelsenhar det emellertid i medborgarskapsärenden ofta visat sig att sådan bevisningär svår att förebringa. Enligtpromemorieförslaget skall utländsk medborgare som inte förut varit svenskmedborgare eller har hemvist här kunna få tillstånd om han harannan särskild anknytning till . i och anser att de i promemorian upptagna exemplen på olika former av anknytningsom kan leda till förvärvstillstånd bör ytterligare preciseras för att inte geutrymme för en mycket fri tolkning. Även i harliknande synpunkter. Ipromemorian anförs att de föreslagna ändringarna i lagtexten till 1 § 1916 årslag ger utrymme för att beakta planmässiga synpunkter vid tiUståndsgivningen.Statens planverk anser att det är värdefullt inte minst med hänsyn tillsökanden att sådana synpunkter bedöms av härför ansvariga myndigheter. Ävenlänsstyrelsen i är positiv till att lagändringen ger utrymme föratt beakta planmässiga synpunkter. finner det värdefullt attfastighetsbildningssynpunkter skall kunna beaktas och anser det även vara avvärde att medverkan säkras genom remiss till byggnadsnämnden.Länsstyrelsen i anser att lämplighetsprövningen i princip börges samma innebörd som den har enligt fastighetsbUdningslagen. 1975: 65 43 Länsstyrelseni anser att kravet på lämpUg-hetsprövning av självafastigheten knappast kan fylla någon meningsfuU funktion i andra fall än dåförvärvet avser antingen ett markområde eller en rättsligen bildad, obebyggdfastighet, vilken avses att bebyggas. Om emeUertid tillståndsprövningen såsomsynes framgå av promemorian inte skall föregripa den lämpUghetsprövning somskall ske enligt byggnadslagstiftningen m. m. kan det enligt länsstyrelsenifrågasättas, varför någon prövning ur plansynpunkt överhuvudtaget skall ske inu aktuella tiUståndsärenden. En sådan prövnmg anser endastinnebära ett onödigt dubbelarbete och ett för sökanden positivt utfall avprövningen är med angivna utgångspunkter föga värdefuUt för honom.Länsstyrelsen anser att frågan, om avstyckning av visst område kan ske, inte såsom föreslagits i promemorian kan bedömas enbart på grund av ett yttrandefrån . Tillståndsprövningen bör enligt i principbegränsas tUl omständigheter som hör samman med att vederbörande är utländskmedborgare. Skulle i något fall tillstånd enligt lag lämnas utiänningatt förvärva ett markområde, som inte kan avskUjas genom fastighetsbildning, blirdetta förvärv ändå ogiltigt till följd av reglema i 4 kap. 79 §§ jordabalken.Med hänsyn tiU syftet med lag torde det enligt vidaresakna större betydelse om tillstånd i något fall lämnas till förvärv av rättsligenbildad fastighet, på vUken sedermera vid prövning enligtbyggnadslagstiftningen bebyggelse inte medges. i länanför att en relativt säker bedömning av ett områdes lämplighet forfritidsändamål från plan- och bebyggelsesynpunkt kan ske med ledning avuppgifter som lätt fiims tiUgängUga inom plan- och lantmäterienheter.Någon remiss till torde 1 allmänhet inte behövas. Länsstyrelsenanför vidare att skyddet för allmänt intresse och egendoms lämplighet sombostad för fritidsändamål är faktorer som inte kan bettaktas som helt skildafrån varandra. Om exempelvis en fastighet saknar betydelse förjordbruksnäringen i en glesbygd, kan dess användning som fritidsbostad intemotverka något allmänt jordbruksintresse. Fråga uppkommer då om fastighetendärmed skall anses lämplig som bostad för fritidsändamål eller i vart fall inteolämplig därför. Om förvärvet avser område av en fastighet, bör man enUgtlänsstyrelsen i förvärvsärendet kunna följa de riktlinjer i fråga om storlek m.m. som gäller vid avstyckning av område för fritidsändamål.Lämplighetsbedömningen blir däremot avsevärt svårare om förvärvsansökan såsomofta är faUet gäller en hel mindre jordbruksfastighet somkanske är uppdelad på flera skiften eller på annat sätt består av flera frånvarandra skilda områden. påpekar att riktlinjer för hur bedönmingeni förvärvsärendet bör ske i sådana fall saknas i promemorian. Ipromemorian anförs att det som en allmän förutsättning för tUlstånd självfalletbör gälla att förvärvet inte strider mot aUmänt intresse. Till dessa intressenhör i första hand jordbruks- och försvarsintressena. i Kronobergslän anser att det med hänsyn tiU att även planmässiga synpunkter förutsättskunna beaktas vid tiUståndsgivningen i en proposition bör anges vilka andraintressen som sekundärt skall kunna tas med i bedömningen av frågan omtillstånd skall ges. Ett uttalande härom i förarbetena skulle enUgtlänsstyrelsen avsevärt underlätta handläggning av tillståndsärendenaoch även undanröja olägenheterna av en skiftande praxis hos länsstyrelsema.Läns- 1975: 65 44 styrelsenföreslår även att den nya lagstiftningen uttryckligen ger länsstyrelsenmöjlighet att avslå en förvärvsansökan till den del den omfattar sådan marksom behövs för jordbmksrationalisering, även om ansökningen avser förvärv avfastighet som är taxerad som annan fastighet. Även i Värmlandslän anser att det i promemorian borde ha redovisats vilka intressen som utöverjordbruks- och försvarsintressena kan inrymmas i begreppet allmänt intresse. ifrågasätter lämpligheten av en anhopning avfritidsfastigheter som till övervägande del ägs av utländska medborgare. torde det böra övervägas om inte den föreslagna tiUståndsprövningenkan kompletteras med en på visst sätt sanktionerad ansökningsplikt lilllänsstyrelse för exploatörer, som avser att marknadsföra egendom förfritidsändamål i utlandet. Förbundet anser att därvid skullekunna föreskriva villkor, exempelvis kvotering för att också undvika att en,från kontaklsynpunkt människor och folkgrupper emellan, inte önskvärdisolering uppstår. Remissinstansernahar ingen erinran mot att länsstyrelserna får rätt att avslå ansökning om förvärvslUlståndi de fall som anges i promemorian. Förslaget i promemorianatt bostadsarrende enligt 10 kap. jordabalken som upplåtits för fritidsändamålskall underkastas tiUståndstvång har godtagits av samtliga remissinstanser utomSvea hovrätt. Hovrätten konstaterar att arrendeavtal och mot tillexempel engångs-vederlag, som erläggs i början av arrendetiden, kan användasför kringgående av lagstiftningen om förbud mot äganderättsförvärv och kan isamma utsträckning som köpeavtal medföra risk för stegring av markpriserna. Imånga sådana fall kan emellertid, anser hovrätten, ingripande ske med stöd avlagen (1925: 221) om bulvanförhållande i fråga om fast egendom (bulvanlagen).Arrendeupplåtelser mot årlig eller eljest periodiskt förfallande arrendeavgifttorde däremot inte vara ägnade att i beaktansvärd mån medföra risk för stegringav markpriserna. Med hänsyn härtill och då avvecklingen av arrendeavtal, somslutits i strid mot förvärvsförbud och därför skall vara ogiltiga, ofta måstemedföra ölägenheter av såväl rättslig som annan art, finner hovrätten övervägandeskäl tala för att lagstiftningsåtgärder beträffande bostadsarrenden i vart fallf. n. inte bör vidtagas. Överbefälhavaren ()anför att det från försvarssynpunkt är ett önskemål att även bostadsarrendeavseende bostad för längre eller kortare stadigvarande bruk kommer att omfattasav tillståndstvång. Enligt ÖB kan olägenheterna för försvaret bli lika storaeller ännu större av att en utlänning tillåts förvärva bostadsarrende förstadigvarande bostad som för fritidsbruk intill ett för underrättelseverksamhetkänsligt objekt, främst befästningar, där förbud mot nybyggnad råder enligt 81eller 82 § byggnadslagen (1947: 385). ÖB påpekar även att det torde medförasvårigheter att kontrollera att tUlstånd söks för arrenden avsedda förfritidsbruk om man inte inför en kontroll av samtligabostadsarrenden rörande utlänningar. ÖB anser att samma synpunkter gör siggällande vid uthyrning av bostäder och föreslår att någon form av kontrollutövas över uthyrning av bostäder till utlänningar såväl för stadigvarande bruksom för fritidsändamål. ÖB föreslår att kontrollen över bostäder, belägna ianslutning tiU vissa skyddsföremål, utformas i analogi med bestämmelserna ikungörelsen (1967: 10) om skyddsområden m. m. enligt vUken anmälningspliktåläggs bostadsupp-låtare inom skydds- eller kontrollområde. Prop.1975: 65 45 i ifrågasätter om mte bulvanlagenbör ändras till att omfatta förvärv av räll tUl bostadsarrende. Länsstyrelseni är tveksam tiU om arrendeavtalets ogiltighet är entillräckligt effektiv sanktion för att nå lagens syfte. Länsstyrelseni ifrågasätter om inte även utlänningars förvärv av tomträttbör regleras lag, eftersom det synes troligt att tomträttsinstitutetkommer att tillämpas i allt större utsträckning. Svenska kommunförbundetförutsätter att samma principer blir tillämpade vid tomträttsupplåtelser somvid fastighelsförvärv. Länsstyrelseni tar upp frågan om den skyldighet som enligt 17 § 1916års lag föreligger för utiändsk förvärvare, som är bosatt utomlands, att haett i orten bosatt ombud. framhåller all i sitttillståndsbevis erinrar om den i samma paragraf föreskrivna skyldigheten atttill anmäla ombudets namn samt uppger att denna föreskriftsällan efterkommits. På grund härav anser sig ha skäl att utgåfrån att utlänning sällan har något ombud och ifrågasätter nödvändighetenav denna skyldighet. Med nuvarande möjligheter att delge även utomlands bosattapersoner ifrågasätter överhuvudtaget behovet av ombud. I vartfall anser det tillräckligt att, som , ombud kan utses om det idet enskUda faUet fordras för i paragrafen närmare angivna fall. och förordar att möjligheterna tUlsamordnad nordisk lagstiftning övervägs. anser det vara beklagligt att man inte lyckats åstadkomma engemensam nordisk lagstiftning beträffande förvärv av fast egendom. uppfattning skulle det med hänsyn till den nordiska gemenskapen varaönskvärt med liberala bestämmelser om förvärv av fast egendom, när det gällervåra nordiska grannar. En förutsättning torde dock enligt förbundet vara altlikartade bestämmelser antas av samtliga dessa länder. Enligt promemorian skall de nya reglerna för tillståndsgivningenligt 1 § lag även gälla ansökningar som ingetts före ikraftträdandet.Länsstyrelsen i län anser detta vara onödigt strängt och anföratt det inte synes vara förenat med några större nackdelar att pröva dessaansökningar enligt nu gällande lag.