prop · FY039 · 1975-12-31 00:00:00 — i Göieborg godtar en ordning med en styrelse förhögskoleutbildningen på orten under fömtsättning att de nuvarande filosofiskafakulteternas utbildning inte organiseras efter yrkesutbildningssektorer.Kortsisioriel vid lar däremot avstånd från en ordningmed en styrelse i och förordar att i huvudsak aUa de för den lekniskayrkesutbildningssektorn och dess forskningsanknytning relevanta resurserna iGöieborg samlas i en särskild högskola. Mot en enda styrelse i talar,enligt konsistoriet, att en sådan med ansvar för »en mångfacetterad och avbetydande inre värderingsolikheter karakteriserad storhögskola icke 1975: 9 221 kanbidra till den tekniska sektorns yttre samhällskonlakter eller i förhållandetUl nuläget ökad iiire effektivitet i fråga om löpande produktion och initiativtiU förnyelse. I en stor organisation åtgår avsevärd tid för lösning av dekonflikter, som organisaiionen genom sin storlek ger upphov till».Socialhögskolan i finner hos U 68 inga bärande argument för att ensammanhåUen lokal högskoleorganisation i ökar effektiviteten ochanser det rimligare att organisationen utformas med hänsyn tillutbildningsutbudet på högskoleorten. Konsistoriet i Uppsalaföreslår ingen annan ändring för del än alt inordnas iuniversitetet. i avstyrker den föreslagnastyrelseorganisationen men anser att, om lantbmkshögskolan ochveterinärhögskolan innefattades i diskussionen, frågan skulle komma i ettannat läge. Konsistoriet i , liksom i , förordar förLund-Malmö-området ingen förändring av läroanstaltsorganisationen.Konsistoriegruppen och utbildningsnämnden vid högskolan i tillstyrker U68:s förslag för Luleås vidkommande men är osäkra om den föreslagna ordningenär generellt tillämplig. Konsistorier,fakulteter och utbildningsnämnder finner i allmänhet den föreslagnahögskolestyrelsen lämplig för mindre högskoleområden. För de nuvarandeuniversiteten m.fl. hävdas emellertid att ett genomförande av förslaget skulleinnebära en onödig byråkratisering och centralisering och att uppkommandesamordningsbehov kan tillgodoses i enklare former genom samverkan mellanbefintliga enheter. Även styrelsen för gymnastik- och idrottshögskolorna, SAFISI.SFS, och avstyrker att en högskolestyrelseinrättas på var och en av de större högskoleorterna, men finner att ensammanhållen lokal organisation kaii vara lämplig för mindre högskoleorter. som tillstyrker U 68:s förslag i princip, framhåller att på större orter i första hand Stockholmoch flera styrelser bör kunna inrättas. Ansvarsområdet för varjesådan styrelse bör då omfatta minsl en hel ulbUdningssektor. IVA finner inga rationellaskäl tala för att samma organisaiion skall tillämpas på alla högskoleorter. Påde större högskoleortema anser IVA en uppdelning i självständiga enheter efteryrkesutbildningsseklorer vara ändamålsenlig och jämför eh sådan med dendivisionalise-ring som blir allt vanligare i slora förelag. RRV avstyrker U 68:sförslag att organisera den grundläggande högskoleutbUdningen inom 19högskoleområden. Konsekvensen av denna ståndpunkt blir, enligt verkets mening,att en annan lösning måste sökas för den lokala organisationen. RRV anser närmare bör överväga en lokal organisation koncentrerad tUl färre 1975: 9 222 orter.För denna organisation vägledande principer föreslår verket vara bl.a. attundvika skapandet av ytterligare beslutsnivåer lokalt, att väl fungerandeenheter bör förbli fristående och att varje högskola bör ha det övergripandeansvaret för ulbildning och forskning inom silt område. Fleraremissinslanser tillstyrker principen om en sammanhållen högskola men anser attden sammanhållande styrelsefunktionen bör ligga på regional nivå i stället förhögskoleområdesnivå. Statskontoretbetecknar det som en avgörande fråga om ärenden rörande övergripande planeringav verksamheten i dess helhet bör överlämnas tiU ledningen för varje särskildhögskola i enlighet med U 68:s förslag eUer om dess uppgifter fullgörsbättre inom större regionala områden. Statskontoret bedömerutbildningsregionema mer ändamålsenliga som bas för översiktlig planering än U68 :s högskoleområden. Den av U 68 föreslagna högskoleorganisationen kommer,enligt statskontorets mening, att sakna tillräckliga föratsättningar för eneffektiv decentralisering. Verket hävdar att en rationell lösning på de av U 68aktuaUserade övergripande organisationsfrågorna är regionala högskolor. Elt genomtänktsystem med regionala högskolor skulle, enligt statskontorels mening, möjliggöraen långtgående decentralisering av ärenden som handläggs inom ceniralautbildningsmyndigheter. Då statskontoret förmodar att den skisserade lösningenkräver en helt ny ulredning av organisationsfrågorna, vill inte verket nu förordaen sådan genomgripande förändring i planerings- och ledningsorganisationen. Istället förordas en mindre omfattande förändring av den inslitulioneUaorganisationen. Styrelsefunktionen på lokal nivå bör begränsas tUl att gäUahuvudsakligen direkta verksläUighetsuppgifler. BefintUga enheter förhögskol<;utbUdning föreslås av statskontoret i huvudsak beslå, dock börläjarutbUdningsanstalter på samma ort sammanläggas och på mindre högskoleorteren koncentration till en förvaltningsenhet genomföras. Konsistorieti kritiserar U 68 för att inte ha beaktat de speciella omständigheter med stora geografiska avstånd och begränsade studerandeantal som kommer attkänneteckna den norra utbildningsregionen. Vidare finner konsistoriet småreella samordningsbehov i . Från dessa utgångspunkter föreslårkonsistoriet för den norra regionen en regional styrelse för planerings- ochsamordningsuppgifter, som också skulle kunna överta uppgifier från UHÄ. Länsstyrelseni inslämrner i konsistoriets förslag och pekar på att detberäknade studerandeantalet totalt kommer att vara lägre i den norra regionenän i högskoleområde. Medutgångspunkt i önskemålet alt dels minimera antalet beslutsnivåer, delsmöjliggöra regional, profilering av utbUdning och forsk- ningföreslår också konsistoriet i alt det inom varje utbildningsregioninrältas en regionhögskolestyrelse. Konsistoriet ser starka styrelser påutbildningsregional nivå som en möjlig melod att skapa ökat förtroende mellande politiskt ansvariga och läroanstalternas företrädare. En regionstyrelseföreslår också filosofiska fakulteten i och dess utbildningsnämnd,som förordar all denna styrelses kansli bör samordnas med något av»centralortens» högskolekanslier. Fakulteten och utbildningsnämnden anser altlokala styrelser ulanför de nuvarande universitetsorterna (inkl. )skulle ha ytiersi oansenliga möjligheler att leva upp tiU densjälvständighetsnivå med det handhavande av kvalificerade planerings- ochservicefunktioner som U 68 föreställer sig. Regionala styrelser i stället förlokala förordas vidare av historisk-filosofiska och språkveienskapligasektionernas utbildningsnämnder samt leologiska fakulleten och dessutbildningsnämnd i , filialnämnden i och filialrådel i samtlänsstyrelsen i . i uttalar siglikaledes för regionala styrelser som skulle samverka med skolstyrelsema iprimära centra i ulbyggnaden av högskoleutbildningen. Också iKronbergs län ifrågasätter om inle decenlralise-ringsprincipen tiUgodosesbättre genom inrättande av organ på regional nivå som kan överta vissa funktionerfrån UKÄ. i anser för sin del att det börövervägas alt inrätta något slags styrelser för regionerna. Även SSU föreslår,med hänsyn lill vikten av en regional balans, en styrelse för var och en av desex utbildningsregionerna. Tanken på regionslyrelser aklualiseras vidare avLandstingsförbundet. UKÄser det som angeläget att mycket starkl stryka under behovet av en planeringoch samordning av ulbUdningen på regional nivå, men en förutsättning är då attdet inte bhr fråga om någon ytterligare mellarunslans. En regional samverkantorde enligt UKÄ väsentligt underlätta gmndulbUdningens forskningsanknytning.Den ger också bättre förutsättningar för en långtgående decentralisering frånden centrala nivån. »Om det föreslagna UHÄ skall vara samordnande planerings-och resursfördelningsinstans för ett stort antal högskoleområden, som uppvisarstor inbördes variation i fråga om forskningsanknytning och seklorsinriktning,torde det i praktiken vara förenat med inte oväsentliga svårigheter att få tillstånd en verklig decentralisering». Länsstyrelseni anser alt samverkan och samråd inom ulbildningsregionen måsteske i betydligt mer organiserade former än de föreslagna. Men det är ocksåväsentligt alt det inle blir fråga om att införa en helt hy beslutsnivå.Likartade synpunkter framförs från bl. a. konsistoriet i ,samarbetsnämnden vid universitetsfilialen i och jkönsistoriegruppen iLuleå. Länsstyrelserna i och ,, landstingen, iKristianstads och 1975: 9 224 Värmlandslän samt SAFISI instämmer i utredningens synpunkter på regional samverkan. RRV,konsistorierna i och samt i län ochfilialnämnden i önskar bevara nuvarande filialsamband. iVäxjö och i vill bevara etl begränsat sådantsamband. med stöd av LUP-kommittéerna anför att det av funktionella och ekonomiskaskäl torde vara nödvändigt att lokal-och ulmstningsprogrammeringen även iframtiden organiseras regionalt. Nämnden finner etl sådani förfarande välöverensstämma med utredningens tankegångar rörande det regionala samarbetet.UUH förordar att ett beredningsorgan för lokal- och utmstningsfrågor inrättasinom varje utbUdningsregion, om L 68 :s förslag beträffande ansvar för lokal-och utrustningsplaneringen genomförs. Motbakgrand av förslaget alt lärarnas grand- resp. fortbildning skall få olikacentrala tillsynsmyndigheter finner SÖ det nödvändigt att ett regionall organinrättas för att säkra samverkan mellan grundutbildning, fortbildning och delallmänna skolväsendet. De nuvarande regionkollegierna kan, enligt SÖ:s mening,uigöra grunden för ett sådani samarbete. Forskningsbiblioteksrådetbetonar vikten av ett nära samarbete mellan högskolebibliotek inom en och sammautbildningsregion och förordar därför inrättandet av särskUda regionalasamrädsorgan för biblioteken. Högskolestyrelsernas(motsv.) Dethelt övervägande antalet remissinstanser ansluter sig tUl tanken pårepresentation för allmänintressen i högskolornas ledning. Direktaställningstaganden till förmån för en helt internt rekryterad styrelse görsendast av medicinska fakulteten i och dess utbildningsnämnd samt FPU.Däremot ä:r meningarna delade beträffande omfattningen av representationen förallmänintressen i förhållande tiU representationen för de inom högskolornaverksamma. U68 :s förslag att förelrädare för aUmänna intiressen skall utgöra en majoriteti högskolestyrelserna tiUstyrks av bl.a. konsistoriegruppen i , styrelsenför , , i , länsstyrelserna iStockholms, , , , , ochNorrbollens län, , LO och TCO. Konsistoriegruppen iLuleå hävdar att en Stark samhällsförankring är av avgörande betydelse för denframtida högskolan och finner det inte vara någon tillfäUighet att industrieroch andra forskningsinstitutioner oftast hämtar en övervägande majoritet avsina styrelseledamöter bland personer som inte är verksamma Prop.1975: 9 225 inom företaget etc. Konsistoriegruppen anser dock attfördelningen av slyrelseplatser mellan olika gmpper inom högskolan börövervägas ylterligare. LO och TCO anser alt studerande och anställda beredselt för lilet inflylande i U 68:s förslag men att detla bör kunna rättas tillutan att de allmänna intressenas dominerande ställning mbbas. Också AMS ställersig i princip positiv till utredningens förslag men framhåUer att lärar- ochelevsynpunkter bör få ett tillräckligt utrymme i styrelsen. En ordning innebärande att organ som är ansvariga förunderlag för riksdagsbeslut beslår enbart av forskare, lärare och studerande ärenligt svårförenlig med såväl decentraliseratbeslutsfattande och förvaltning som den representativa demokratins principer. i förordar en renlekmannastyrelse. anser att den funktion en högskolestyrelse fåri princip överensstämmer med länsnämndernas styrelser, dvs. slyrelsen skallkoncentrera sig på större och principiella frågor av övergripande nalur. Deanställdas och studerandes representation i myndighetens högsla ledningsorganbör kunna tillgodoses på grundval av de principer som den av riksdagenbeslutade rätten till slyrelserepresenlalion för statligt anställda bygger på.Även SSU förordar en helt politiskt sammansatt lekmannastyrelse. iVäxjö, som accepterar U 68 :s förslag, kan ytterst tänka sig enhögskolestyrelse utan partsrepresentation och eflerlyseröverväganden om alt ta steget fullt ul parlamentariskt sammansattastyrelser. Positiva uttalanden om elt betydande inflytande förallmänintressen i högskolestyrelserna, ulan direkt angivande av dessomfattning, görs av bl.a. medicinska fakulleten i , samhällsvetenskapligafakulteten i och dess ulbildningsänmnd, stöd av socialhögskolorna i och samt länsstyrelserna iJönköpings, och samt . Nämnden försocionomutbildning anser att frågan om lärarnas representation bör övervägasytterligare. För styrelser som innehåller lika många företrädare förallmänintressen som företrädare för de inom läroanstalterna verksamma uttalarsig bl.a. konsistoriet i , i och iSkaraborgs län. Samhällsvetenskapliga fakulteten i och dessutbildningsnämnd tar inle ställning lill högskolestyrelsernas definitivasammansättning men stryker under att, om man över huvud skall ha aUmänintressenrepresenterade, det verkligen bör vara fråga om företrädare för i aUmänna valutsedda organ, personer utmstade med ett klart politiskt mandat. Som skäl moten representation för allmänintressen anför dessa remissinslanser att den kanverka häthmande och dirige- 1 saml Nr 9 1975: 9 226 De tyngsta skälen för representation avallmänintressen finner de vara alt en sådan representation kan bana väg för enbetydande decentralisering, om det på lägre nivåer finns personer som i stortdelar statsmakternas ulbildningspoliliska föreställningar, och att enhelhetssyn på högskolans problem främjas. Samarbetsnämndenvid universitetsfilialen i framhåller att det bör fastslås vilkaallmänini;ressen som skaU vara representerade i slyrelsen.Samhällsvetenskapliga fakulteten i och dess utbildningsnämnd anseratt företrädarna för allmänintressena bör utses ulifrån rikssynpunkter snarareiin från lokala eller regionala intressen. Liknande tankegångar framförs avnågra andra universitets- (x:h högskoleorgan med motiveringen att lokala,kortsiktiga intressen inte får styra utbildningen och främst forskningen.Juridiska fakulteten i Slockholm och dess utbildningsnämnd finner att, omrepresentationen för allmänintressen skall bli meningsfull, representanternabör vara första rangens politiker och inte; »exempelvis såsom det framkastatsi debatten s.k. kulturpersoner». RRV förordar alt fem företrädare förallmänintressen i styrelserna skall representera var sin yrkesutbildningssektor.TCO förutsätter alt yrkeslivet, representerat av bl.a. företrädare för de storalöntagarorganisationerna, får ett betydande inslag bland allmänintressena. ÖBframhåller alt krigsmakten är beredd alt medverka med ledamöler ihögskolestyrelserna. Landstingeni , och , och kommuner samtCUF förordar att representanterna för allmänintressena i högskolestyrelsernaåtminstone tUl någon del utses direkt av kommuner och landsting. förordar å sin sida atl berörda ledamöler skall utses av Kungl.Maj:t efter lokala förslag. fömlsälter att landstingen blirföreträdda i de lokala styrelserna. förordar en ökning av antalet studeranderepresentanter utanatt precisera konsekvenserna för styrelsens totala sammansättning. Delslora flertalet remissinstanser inom UKÄ-området. de forskningsråd som utlalarsig i frågan, i och ett tiotal läraruibildningsanstalleranser alt företrädare för lärare, övriga anställda och studerande skallutgijra en majoritet i läroanstalternas styrelser. Exempelvis förordar konsistorietvid i för en siörre högskoleort en styrelse med 17ledamöter enligt följande: rektor, fem lärare och forskare, tre studerande samtåtta företrädare för allmänintressen, därav tre representerandepersonalorganisationerna. Konsistoriet i föreslår för delen styrelse med följande sammansättning: rektor, prorektor, förvaltningschef,tre företrädare för allmänintresset, tre för lärarna, tre för övriga anställdaoch tre för de studerande. Konsistoriet i förordar att det Prop.1975: 9 227 nuvarandekonsistoriet kompletteras med tre förelrädare för aUmän-intressena. UKÄ ser det som olyckligtom idén med en sammanhållen högskola skulle behöva förverkligas i en svår stridkring just frågan om styrelsesammansättningen. UKÄ finner inte att en starkförankring i det omgivande samhället ar detsamma som majoritet förallmänintressen. Särskilt angeläget ser UKÄ det vara att anställda ochstuderande får elt större inflytande än det de ges i U 68:s förslag. Mot dennabakgrund anger UKÄ för sin del som riktpunkt en högskolestyrelse med 16ledamöler av vilka tre företräder högskolan, nämligen rektor, prorektor ochförvaltningschef, tre företräder de anställda vid högskolan och tre företräderde studerande samt sju företräder allmänintressena. anser attflertalet ledamöter i högskolestyrelsen bör hämtas ur den inom högskolanföreträdda sakkunskapen. Detta organisationens ställningstagande bottnar inte ifarhågor för ett alltför starkt politikerinflytande utan i att enligt svårigheten att finna kunniga lekmän med tillräcklig tid för uppgiftenskulle kunna leda till dominans för tjänstemannasynpunkter frånhögskoleförvaltningen. föreslår en styrelse med 13 ledamöter enligtföljande: fem ordinarie lärare (däribland rektor och prorektor),förvaltningschefen, tre företrädare för de anstäUda och två för de studerandesamt två politiker, en med landstingskommunal och en med primärkommunalanknytning. Erdigt SFS:s uppfattning bör gmpperna studerande och lärare (inkl.rektor) ha lika många representanier i läroanstaltens styrelse. De fackUgaorganisationema bör eiUigt SFS ha tre representanter och allmänintressena»förslagsvis några, högst tre». Till kravet på majoritet för de inomhögskolorna verksamma ansluter sig också , SECOoch MUF. SAFjSIanser att högst en tredjedel av ledamölerna i de lokala högskolestyrelsernabör kunna vara företrädare för arbetslivet. Också RRV, SIFU och IVA samt dehandelskamrar, som yttrar sig, anser att de vid läroanstalterna verksamma börutgöra styrelsemas flertal. konsistoriet i , i och SFS.anser att förvaltningschefen inle bör vara självskriven ledamot då han iegenskap av huvudföredragande ändå får ett stort inflytande. universitets- och högskoleorgan tar upp frågan om former för utseende avrektor och prorektor och förordar att detta skall ske enligt den ordning som nutillämpas inom UKÄ-området. Ettdominerande inslag i kriliken från universiteten, främst de filo- Prop.1975: 9 228 sofiskafakulteterna, mot U 68 :s förslag till institutionell organisation är attinstitutionernas slällning bedöms komma att försvagas vid ett genomförande avden förordade planerings- och ledningsorganisationen för gmndutbildning. Imånga yttranden stryks under alt institutionernas ställning är avutslagsgivande betydelse för hela högskolans verksamhet, eftersom de är deproduktiva enheterna i systemet. Exempelvis framhåller humanistiska fakulteteni att institutionerna kan betraktas som »de högvärdiga ceUer som svararför organismens livsyttringar». Humanistiska fakultetens utbildningsnämnd iUmeå finner U 68:s tankegångar röra.nde förhållandet mellan institutionerna ochplanerings- och ledningsorganen ägnade att åstadkomma ett motsatsförhållandesom inle existerar på det lokala planet. I samma fråga anser medicinskafakulteten i utredningens förslag innebära en risk för en opporluniistiskanpassning av undervisningen till tillfälliga opinioner i samhället,Språkvetenskapliga sektionens utbildningsnämnd vid i alt den föreslagna organisationsmodeUen kommer att bli »oformlig,funklionsoduglig, utvecklingshämmande och kostnadskrävande». Några organ, bl.a.matematisk-naturvetenskapliga fakulteten i samt samhällsvetenskapligafakulleten i Slockholm och dess utbildningsnämnd, framhåller särsldlt denosäkerhet belräffande institutionerna förslaget innebär. De förutsätter konkreta förslag kommer att utarbetas och vill i av\'aktan härpå inte tadefinitiv ställning. Enligtsamhällsvetenskapliga fakulteten i och dess utbildningsnämnd kan denföreslagna ordningen med utbildnings- och linjenämnder som beställare avkun;er från institutionerna i princip accepteras som en logisk konsekvens avden föreslagna studieordningen med reservation för den överorganisationförslaget synes innebära. Man förutsätter dock alt det i praktiken blir frågaom samverkan mellan nämnder och institutionsstyrelser med initiativ från bådahåUen och inte en ensidig styming ovanifrån. UKÄdelar inle de farhågor rörande institutionernas framlida ställning som kommertill uttryck i yttranden från organ inom UKÄ-området. UKÄ finner att enställningsförsvagning för institutionerna skulle svårt skadadecenlraliseringssyflet. UKÄ betonar att utbildnings/linjenämndernas uppgiftermåste vara att se till alt utbildningens innehåll i stort inom de enskildaämnesområdena blir så ändamålsenligt som möjligt med hänsyn till målet förulbUdningslinjen som helhet. UKÄ anser emellertid det vara av största vikt attinstitutionernas initiativtagande stimuleras och tas tiU vara och förutsätteratt planeringen av utbildningen väsentligen liksom skall ske isamarbete meUan utbildningSilinjenämnd och berörda institutioner. Detla bör medtanke på oron inom läroanstalterna komma tUl klart uttryck i de grandläggande föreskriftema för verksamhelen inom högskolan.Också samt statens humanistiska resp. nalurvelenskapliga forskningsrådoch statens råd för atomforskning stryker under institutionernas betydelse ochvikten av att de tillförsäkras gynnsamma arbetsförhållanden och frihet attutveckla verksamhelen. SFS ser för sin del inte några problem i attinstitutionerna även vid de fUo-sofiska fakulteterna måste anpassa sig till enutbildningsplanering som utgår från linjen. Förslagetatt ämnesinstiliutionsprincipen skaU vara vägledande vidinstitutionsindelningen tillstyrks eller lämnas ulan erinran av de flestaremissinstanser. Invändningar mot en generell tillämpning av principen kommeri första hand från lärarhögskolorna i Slockholm, , , ochJönköping och alla socialhögskolor, som anser att en upplösning av nuvarandeutbUdningsenheter medför nackdelar beträffande möjligheten tiU integration inomresp. utbildningslinje (vid lärarhögskoloma främst klassläramtbildningen). SÖförordar dock en tillämpning av ämnesinstilulionsprincipen så långt möjligt. MedanSACO bestämt motsätter sig en ulveckling mot särskUda institutioner förgmndutbildning resp. forskning/forskarutbildning inom ett visst ämnesområde ochSFS förutsätter att sådana anordningar inte vidtas normalt, finner TCO dennämnda ordningen vara att föredra från såväl forskningens somgrundutbildningens synpunkt. SÖ finner bl.a. mot bakgmnd av erfarenheternainom gymnasieskolan det naturligt att organisationen ges en horisontellutformning, dvs. alt en uppdelning sker meUan grundutbildning ochforskamtbildning. Utredningens förslag att institutionsindelningen skallavgöras av högskolestyrelsen tillstyrks i regel av de remissinstanser somberört frågan, men bl. a. konsistoriet i och matematisk-naturvetenskapligafakulteten i förordar att den i huvudsak skall fastställas centraltför att inte organisatoriska olikheter mellan likartade ämnesområden i olikadelar av landet skall riskeras. U 68:s förslag att institutionerna skall ledas av styrelser valda av de vidinstitutionen verksamma tillstyrks eller lämnas ulan erinran. UKÄ förordar dock med stöd i första hand av yttranden frän de tekniska högskolorna att småinstitutioner, där berörda gmpper så önskar, skall kunna ledas av enbartprefekt. UKÄ, och , liksom så gott som samtUga universitets- ochhögskoleorgan, föreslår att i allt väsentligt de principer som gäUer förförsöksverksamheten med nya samarbetsformer inom UKÄ-området skall följas, dvs.att vissa typer av ärenden, bl.a. tillsättningsärenden, skall vara undantagnafrån styrelsens kompetens och förbehåUna prefekt och ordinarie lärare.