prop · FY0386 · 1975-12-31 00:00:00 — Regeringensproposition nr 1975 Prop. Regeringens proposition om viss avdragsrätt vidinkomsttaxeringen för kostnader för arbetskläder; Regeringen föreslår alt antaga det förslag somhar upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll. I propositionen föreslås att avdragsrätten för kostnaderför arbetskläder skall utvidgas av . Under denna tidavses arbetstagare och arbetsgivare träffa avtal om att arbetsgivarna i fortsättningenskall tillhandahålla sådana kläder kostnadsfritt. Kostnader för s. k. skyddsutmstningoch för skyddskläder skall enligt förslagel få dras av utan beloppsbegränsning.För andra arbetskläder föreslås en avdragsrätt enligt schabloner. De nyareglerna avses skola tillämpas vid taxeringar. 1 saml Nr 86 Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928: 370) Härigenom föreskrives att till anvisningarna till 33 §kommunalskattelagen (1928: 370) skall fogas en ny punkt, 5, av nedan angivnalydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Vid taxeringar gäller följande. A vdrag medgives skattskyldig för kostnader förskyddsutrustning och skyddskläder som har varit nödvändiga för arbetetsfullgörande. Med skyddsutrustning avses bland annat hjälm, skyddsglasögon,hörselskydd och skodon med stålhätta. Med skyddskläder av.ses sådana kläder,som har särskilda skyddsegenskaper mot frätande ämnen, mekaniska .skadoreller mot väta, värme eller kyla som i huvudsak har andra orsaker änklimatförhållandena. Skattskyldig som på grund av sitt arbete har haft icke oväsentU-gakostnader utöver det normala för andra arbetskläder än sådana som avses i andrastycket är i anledning härav berättigad till avdrag med för år räknat.Avdrag medgives endast om de ökade kostnaderna beror på att arbetskläderna pågrund av arbetets beskaffenhet utsattes för starkt slitage, kraftignedsmutsning eller annars förbrukas osedvanligt snabbt. fastställer förteckning överyrkesgrupper som kan anses ha kostnader enUgt tredje stycket. Denna lag träder i kraft efter den dag, då lagenenligt uppgift på den utkommit från trycket i . Närvarande:statsråden , ordförande, och , , , ,, , , , , , , , , Propositionom viss avdragsrätt vid inkomsttaxeringen för kostnader för arbetskläder Vid1973 års riksdag framställdes motionsvägen yrkanden om avdragsrätt förkostnader för arbetskläder m. m. (SkU 1973: 17) avslog motionernaunder hänvisning bl. a. till att () hade för avsikt attundersöka möjligheterna att ändra lagstiftningen i förevarande avseenden. RSVhar sedermera i en promemoria avgiven framlagt förslagtill viss avdragsrätt vid inkomstbeskattningen för kostnader för arbetskläder m.m. 1 promemorian föreslås bl. a. avdragsrätt för kostnad för skyddskläder ochliknande utrustning. Den som har haft väsentliga merkostnader för andraarbetskläder än skyddskläder skall få göra avdrag härför med vissaschablonbelopp som skall fastställas av RSV. Efterremiss har yttranden över promemorian avgetts av statskontoret, kammarrätten iStockholm, kammarrätten i , länsstyrelserna i , ,och , , samt , 1972 årsskatteutredning. (), hantverks- ochindustriorganisation (SHIO), (), (), (), akademikerscentralorganisation (), i (LO), FöreningenSveriges fögderichefer och (). SAFoch SIF har avgett gemensamt yttrande. LRF har som sitt yttrande åberopat ettinom Lantbmkarnas skattedelegation 1975: 86 4 LO har till sitt yttrande bifogat yttranden frän . Vidberäkning av inkomst av tjänst får enligt 33 § 1 mom. kommunalskattelagen(1928: 370), KL, avdrag göras för utgifter, som är alt anse som kostnader föralt fullgöra tjänsten. Avdrag får dock inte göras för levnadskostnader (20 §KL). Härtill räknas utgifter för t. ex. kläder. Förmånav fri beklädnad eller ersättning därför räknas som skattepliktig inläkt(punkt 2 av anvisningarna till 32 § KL). Enligt 32 § 3 mom. fjärde stycket KLskall dock inte såsom intäkt upptas förmän av mindre värde, som utgått i annatän penningar. En förutsättning är dock alt förmånen kan antas inte vara avseddatt utgöra direkt vederlag för utfört arbete. I punkt 3 tredje stycket avanvisningarna till 32 § KL lämnas ytterligare upplysningar om vad som skallförstås med förmån av mindre värde. Enligt37 § taxeringslagen (1956: 623), TL, skall kontrolluppgift med vissa undanlaginnehålla uppgift även om annan ersättning eller förmån, oavsett huruvidadenna har utgått kontant eller såsom naturaförmän samt oavsett om densammautgör ersättning för kostnader, som mottagaren haft att bestrida. Ett undantaghar gjorts för förmåner i annat än penningar som uppenbarligen haft ett värdeicke överstigande . Ianslutning till stadgandena om förmån av mindre värde har dåvaranderiksskattenämnden meddelat anvisningar (RN 1967 I nr 7: 4). Anvisningarna harsenast kompletterats av RSV (Dt 1974: 44). Naturaförmånerna har härvidindelats i tre grupper. Den första gruppen består av förmåner som över huvudinte bör anses såsom skattepliktiga. Som exempel nämns fria överdrags- ochskyddskläder samt fri tvätt av dylika. En andra grupp omfattar förmåner vilkasskatteplikt beror av värdet. Skattefriheten anknyter här till det nämndabeloppet . Som exempel kan nämnas tillhandahållande till nedsatt pris avbeklädnad i och för Ijänslen (annat än överdrags- och skyddskläder). Den tredjegruppen avser förmåner som alltid bör anses såsom skattepliktiga och hit hörbl. a. fri beklädnad i och för tjänsten (annat än överdrags- och skyddskläder).Med fri förmån jämställs sådana fall, där den anställde visserligen betalarersättning till arbetsgivaren för att få åtnjuta förmånen, men därersättningen motsvarar en så obetydlig del av förmånens 1975: 86 5 värdeatt förfarandet fär anses ha tillkommit för alt kringgå bestämmelsen omovillkorlig skattephkl för den helt fria förmånen. Fråganom avdragsrätt för kostnader för arbetskläder m. m. har prövats i åtskiUigaskattemål. Regeringsrätten har i de flesta fall vägrat avdrag för kostnader avdetta slag. Denomständigheten att den skaltskyldige från arbetsgivaren fält beklädnadsbidragsom har beskattats har i och för sig inte medfört att deii skaltskyldigemedgivits avdrag för kostnad för köp av beklädnadsartiklar. Inte heller isådana fall där personal haft viss klädsel enligt krav från arbetsgivaren ellereljest på grund av särskilda bestämmelser har avdrag medgivils(sjukvårdsbiträde). Avdrag har likaså vägrats för kostnader för inköp avarbetskläder i sådant fall, där förslitningen av dem varit onormalt slor(stationsarbetare, gjuteriarbetare). Inte heller här har den omständigheten attarbetstagare från arbetsgivaren fått ersättning för kostnader förarbetskläder, vilken ersättning upptagits som intäkt av tjänst, medfört attavdrag medgivits (svetsare, syraarbetare). Likaså har avdrag som regel vägratsför kostnader för tvätt och annat underhåll av arbetskläder. Ensärställning intar i. viss rnån artister. och musiker m. fl. Även för dessagäller givetvis de allmänna reglerna om att avdrag medges för kostnader förintäkternas förvärvande men inte för kostnader som kan hänföras tilllevnadskostnader. I de fall scenkläderna haft sådan utformning och utseende(fantasikostymer) att.deinte kunnat användas vid andratillfällen än vid framträdanden har avdrag medgivits för kostnaden. Däremothar man intagit en mycket restriktiv hållning till avdrag för kostnader förnormala kläder. I dessa fall har tidigare i regel av drag medgetts med vissprocent av bruttointäkterna. Avdraget-har då ofta avsett även kostnader försmink, hårvård, peruk o.d. . Enligtarbelarskyddslagen och arbetarskydskungörelsen har arbets givaren ansvaret för att.förjeskriveri skyddsutrustning tillhandahålls ar betstagarna. Denna skyddsutrustning torde vara hänförlig. till "frja. överdrags- och skyddskläder'', ,50m i RSV:s anvisningar anges som exempel på förmån som över huvud inte bör anses-, som skattepliktig. Hithörande kostnader bereder normalt.inte några problern i skattehän-. ... ,,; . Äveni avtalen mellan arbetsmarknadens parter finn.s bestämmelser . arbetsgivaren - aU bekosta arbetslagarensskyddskläder när arbetarskyddsbestäminelsema kräver att arbetstagare skall varautrustad med särskilda skyddskläder, när,arbetet är av speciellt farlig art(exempelvis arbete med syror, imprfigne- ringsmedel o. eller när arbetet ärmycket smutsndjS. Vissa, avtal går ännu längre. Så t.ex. inom varvsindustrindär ett,företag,,ge,r ät snickare, kran- och traversförare m. fl. två overallerper år och åt syet-, sare, brännare och plålslagare med hänsyn till att klädernaslits håj-- 1 saml Nr 86 1975: 86 6 dåre fem overaller . Skatteeffekterna beror på avtalens innehåll och på hurförmånerna utgår. Om exempelvis arbetsgivaren bekostar överdrags- ochskyddskläder inträder inga skatteproblem (icke skattepliktig förmån av mindrevärde). Detsanuna blir i regel fallet om arbetstagaren får av arbetsgivarenköpa arbets-, överdrags- och skyddskläder till nedsatt pris eftersom förmånenhär torde vara värd . En förutsättning är dock attarbetstagaren inte betalar en alltför obetydlig del av förmånens värde.Erhåller arbetstagaren i stället gollgörelse i pengar (beklädnadsersättning)blir han inkomstbeskattad härför. Får arbetstagaren fri beklädnad i och förtjänsten (annat än överdrags- och skyddskläder) skall värdet härav beskattas.Om däremot arbetstagaren utan särskild ersättning får bekosta sina arbets-, överdrags-ochskyddskläder uppkommer inget värde att beskatta. Den skattskyldige torde intei något av de nu nämnda fallen vara berättigad till avdrag för de kostnaderhan kan ha haft. Ipromemorian framhåller RSV att de nuvarande reglerna sädana de har kommit tilluttryck i rättspraxis inte ger ett tillfredsställande resultat och att enuppmjukning av reglema därför är önskvärd. Detframlagda förslaget har främst inriktats på sådana begränsade ar-betstagargruppersom har en onormal förslitning av arbetskläder och förslaget syftar inteheller till några mer väsentliga avsteg från hittillsvarande praxis. Avdragsrättenhar bestämts med hänsyn till den inbesparing av levnadskostnader somanvändandet av arbetskläder medför. Avdrag för kostnad för inköp av kostym,klänning o. d. skall enligt förslaget inte medges, ej ens om det görssannolikt, att kostnaden har visst samband med den skattskyldigesförvärvsarbete. För dem som använder uniform i arbetet (militärer,restaurangpersonal, väktare, poliser, buss- och jäm-vägspersonal), ansesuniformen ersätta personlig klädsel och således medföra en avsevärd inbesparingi normala levnadskostnader. Avdrag för kostnad för uniform bör således enligtförslaget inte medges. Detsamma gäller för arbetstagare som i sittförvärvsarbete ersätter sin vanliga klädsel med någon typ aversättningsklädsel, t. ex. sjukvårdspersonal, lagerarbetare m. fl. Denomständigheten, att vissa skattskyldiga erhåller skattepliktiga beklädnadsförmäner,in natura eller i kontanter föreslås inte i och för sig medföra avdragsrätt. Enmålsättning för RSV:s förslag har varit att söka göra skattereglerna neutrala;skattekonsekvenserna bör så långt möjligt varaobe-roende av i vilken formbeklädnadsförmåner utgår. Arbetsmarknadens parter bör inte heller påverkas aven uppmjukning av skattereglerna i sådan riktning, att de blir mindre benägnaatt avtalsvägén lösa frågan Prop.1975: 86 7 omvem som skall bära kostnaden för arbetskläder. Man har även strävat efterregler som är sä enkla som möjligt i taxeringsarbetet. Det framlagda förslagetbygger på en indelning av arbetskläderna i olika kategorier. En kategori utgörsav personlig skyddsutrustning, dvs. sådana tillbehör som används för attåstadkomma erforderligt skydd mot ohälsa eller olycksfall i arbetet. Somexempel nämns hjälm, skyddsglasögon, hörselskydd, skodon med stålhätta samtandningsskydd. Dessa föremål kan för övrigt delvis jämställas medarbetsredskap. Det finns härutöver klädespersedlar, som inte kan jämställas medarbetsredskap men som ändå får anses vara anskaffade direkt med anledning avförvärvsverksamheten såsom skyddskläder. Hit hör enligt promemorian sådanakläder, som har särskilda skyddsegenskaper mot frätande ämnen, väta, värme,kyla o. d., däremot inte vanliga skyddsrockar och arbetsoveraller. Enförutsättning är härvid att kravet på skyddskläder betingas av arbetsplatsenssärskilda miljö och inte av klimatet. Fiskare och gruvarbetare, vilkas arbetsklädermåste anpassas efter både klimatet och arbetsmiljön, avses dock kunna medgesavdrag för kostnader för exempelvis inköp av oljekläder. Skattskyldiga, somarbetar i kylhus och liknande, föreslås fä avdrag för kostnad för kläder somskyddar mot kyla, såsom päls, varma skodon, handskar m. m. i de fall dessaklädespersedlar kan antas ha inköpts för att så gott som uteslutande användasi förvärvsarbetet. Däremot bör avdrag såsom för skyddskläder inte medgesskattskyldig enbart av den anledningen att han arbetar utomhus och därför harsärskilda kostnader för kläder som skyddar mot väta och kyla. Den föreslagnaavdragsrätten för personlig skyddsutrustning innebär att skattskyldiga somsjälva bekostar sådan utrustning skattemässigt likställs med dem som får den avarbetsgivaren. Även kostnad för underhåll och tvätt av skyddskläder avses bliavdragsgill. En andra kategoriarbetskläder är sådana som inte är skyddskläder men som utsätts för särskiltstor förslitning i arbetet. För dessa föreslås ett schablonmässigt avdrag förväsentliga merkostnader. Avdraget skall bestämmas med hänsyn till kostnadernaför såväl anskaffning som underhåll och rengöring av kläderna. Vid beräkningenav schablonbelopp för vad som skall anses utgöra väsentlig merkostnad för vissayrkesutövare skall ett flertal faktorer beaktas. Sådan merkostnad uppkommernär arbetskläderna ofta förstörs, t. ex. på grund av sönderbränning vidsvetsning under svåra förhållanden eller vid arbete med asfalt eller tjära. Såkan också vara förhållandet när arbetskläderna utsätts för stort slitageantingen genom mekanisk nötning eller på grund av ofta återkommande tvättningdärför att kläderna ideligen smutsas. Väsentiig merkostnad för arbetskläder kanäven anses uppkomma genom att skattskyldig i sitt arbete pä grund av naturligaklimatförhållanden är utsatt för väta och kyla* t. ex. skogsarbetare. 1975: 86 8 Iförslaget förutsätts att RSV skall utfärda de tillämpningsföreskrifter sombehövs. Därvid avses RSV fastställa schablonbelopp för merkostnaderna förarbetstagare i olika yrkesgrupper. Vad RSV beslutat skall vara bindande vidtaxeringen. För skattskyldig som tiUhör av RSV angiven yrkesgrupp medgesavdrag enligt schablon utan utredning om faktiska kostnader. Schablonavdragenutgör årsbelopp som reduceras om anställningen inte har omfattat helt år ellerden har avsett deltid. Förteckningen avses upprättas efler samråd med berördaarbetsmarknads-parter. Ävensådan skattskyldig, som inte direkt kan hänföras tiU någon av RSV angivenyrkesgrupp men som på grund av sina arbetsuppgifter haft väsentligamerkostnader för arbetskläder, föreslås kunna få.avdragsfrågan prövad isamband med taxeringen. Avdrag avses i sådana fall medges endast när det klartframgår, att kostnaderna för arbetskläder överstigit vad arbetstagare inomliknande yrken normalt åsamkas. En jämförelse bör i dessa fall ske med deyrkesgrupper som finns i förteckningen och avdrag medges högst med det beloppsom bestämts som schablon för närmast jämförbara grupp. Högre avdrag än vad RSVfastställt för den yrkesgrupp som har den högsta förslitningen bör inteförekomma i något fall. VadRSV fastställt som schablonavdrag för arbetskläder förutsätts ha en annan och högre rättslig valör än de anvisningar som eventuellt kan tänkas vara erforderliga beträffande avdrag för skyddskläder. Schablon avdraget skall bestämmas med genomsnittskostnaden för arbetstagare i allmänhet som riktpunkt. Väsentiig merkostnad skall anses föreUgga först om kostnader över de normala uppgår tUl . Förslagetär så utformat att avdrag för arbetskläder inte kan komma i fråga förskattskyldiga med vanligt kontorsarbete. Jordbmkare, fastighetsägare och rörelseidkarekan däremot undantagsvis tänkas vara hänförliga till yrkesgrupp som upptas i RSV:sförteckning, under förut sättning att de utfört sådana arbetsuppgifter, somkan hänföras till någon yrkesgrupp i RSV:s förteckning. Promemorieförslagetinnebär ingen ändring såvitt gäller stadgandet i punkt 2 av anvisningarna till 32 § KL angående skatteplikt för bekläd nadsförmån eller ersättning därför. Likaså behålls systemet med förmän av mindre värde oförändrat. Förmån av fria överdrags- och skyddsklä der skall liksom inte anses skattepliktig. Den ändringen föresläs dock att förmån av mindre värde i form av fri beklädnad i och för tjänsten inte skaU anses utgöra intäkt i de fall förmånsvärdet understi ger . frän en och samma arbetsgivare. Härigenom undviks den nu i viss utsträckning förekommande beskattningen av rena båga tellbelopp som beklädnadsförmån. Skattebortfalletom förslaget genomförs har beräknats vara i storleksordningen 20 milj. kr. Flertaletremissinstanser har inte velat motsätta sig att förslaget genomförs. Mestpositiva till ändrad lagstiftning är de organisationer som företräder löntagarintressen.De starkaste betänkligheterna framförs av statskontoret, kammarrätterna och1972 års skatteutredning. Bland länsstyrelserna är uppfattningarna omförslaget mer delade. LO instämmer i de aUmännaprinciper som präglar promemorian.. Enligt LO:s uppfattning bör arbetsgivarnabestrida de speciella,, ej till levnadskostnader hänförliga kostnader som't.ex. uppstår vid onormal förslitning av arbetskläder eller användande avspeciell skyddsutrustning. Enär ett sådant förhåUande inte råder och ej heUerför tillfället kan anses bli rådande anser LO att jämställdhet bör eftersträvasmellan arbetstagarna oavsett vUka principer arbetsgivarna tillämpar för attbestrida merkostnaderna för arbetsklädsel. Likartade uttalanden ålerfinns iyttrandena från de till LO anslutna förbunden. Förslagettillstyrks även av TCO och . SHIO har inga principiella erinringar altgöra mot att rätten till avdrag för arbetskläder utvidgas. Länsstyrelsernai och tillstyrker alt avdragsrätt vidinkomstbeskattningen för kostnader för arbetskläder m. m. införs i enlighet medförslaget. Enligt är en liberalisering av lagstiftningen befogad ochförslaget förordas därför. Även lämnarförslaget utan erim-an och framhåller att anvisningarna utom i undantagsfallkommer att bli lätta att tiUämpa för de skattskyldiga, taxeringsnämnderna ochde lokala skattemyndigheterna. Kritiskasynpunkter pä den föreslagna lagstiftningens uppläggning framförs från flerahåll. skatteutredning anser att frägan om kostnad för arbetskläder m. m.i första hand synes vara av facklig natur och därför lämpligen bör lösas genomuppgörelser mellan parterna pä arbetsmarknaden. Om man ändå anser att sådan kostnadbör beaktas inom skattesystemet uppkommer enligt utredningen svårigheteroavsett hur en skattelättnad utformas. Mot RSV:s förslag, för vilket kan anförasskäl från materiell synpunkt, riktar utredningen invändningar både frånförenklingssynpunkt och med hänsyn till de principiella och praktiskagränsdragningsproblem som förslaget medför. framhåller ävenatt den enligt sina direktiv bl. a. bör söka finna förenklingar avskattesystemet som kan medföra lättnader såväl för den enskilde som förskatteadministrationen. Införandet av en ny avdragsrätt som berör ett stortantal skattskyldiga och endast avser ett relativt sett ringa beloppöverensstämmer inte med denna målsättning och torde minska möjligheterna attförenkla deklarations- och taxerings- 1975: 86 10 förfarandet.Även i redovisar liknande tankegångar.Man påpekar vidare att förslaget kan befaras minska benägenheten hosarbetsmarknadens parter att förhandlingsvägen lösa frågan om vem som skallbära kostnaden för arbetskläder. Statskontoretfinner det angeläget att reglema för den direkta beskattningen så långt sommöjligt förenklas. Statskontoret uppskattar att avdragsrätten kan bli aktuell i45 % av samtliga deklarationer eller ca 200 000 fall. Avdragets storlek kommeratt variera för olika yrkesgrupper men kan antas i normalfallen komma attutgöra . Enligt statskontoret finns det omständigheter somtyder på att RSV underskattat de administrativa problemen. Som exempel nämnsatt avdragsrätt också skall kunna ifrågakomma för skattskyldig som inte ärdirekt hänförlig tUl någon av RSV angiven yrkesgrupp. Fältet är med andra ordfritt för avdragsyrkanden från sannolikt stora yrkesgrupper varsarbetsförhållanden har vissa likheter med de grupper som kommer att tas in i RSV:sanvisningar. En annan omständighet som försvårar granskningen är att frågan omrätt till avdrag varierar inom samma bransch mellan olika arbetsplatserberoende på vad som har avtalats. Enligt statskontoret kommer man sannoliktatt få ge avkall på kontrollen vid den praktiska tillämpningen. tordedetta leda till alt ett yrkesgruppavdrag uppstår utan närmare koppling till erlagdautgifter under inkomståret. Ävenlänsstyrelsen i påpekar risken för att förslaget omschablonavdrag kan leda till ett slentrianmässigt godkännande av avdrag sominte är sakligt motiverat. Kammarrätteni anser att lagstiftningsåtgärder beträffande arbetskläder börövervägas endast om behovet härav kan anses avsevärt större än tidigare.Enligt kammarrättens uppfattning är sä inte fallet. Kammarrätten i Göteborgdelar däremot uppfattningen att nu gällande regler i frågan om avdrag förarbetskläder och beskattning av klädesförmåner inte är tillfredsställande.Kammarrätten avråder dock bestämt från den föreslagna lösningen närmast därföratt elt avdrags-syslem på området skulle Ställa skatteadministrationen införsvårbemästrade uppgifter. remissinstanser förordar också andra lösningar än de som RSV föreslagit.Statskontoret påpekar att utvecklingen inneburit attarbetsgivaren i allt större utsträckning tillhandahåUer erforderliga skyddskläderoch arbetskläder av förevarande slag. Ett altemativ till RSV:s förslag skulledä vara att lagstiftningsvägen eller genom överenskommelser mellanarbetsmarknadens parter tillförsäkra arbetstagaren erforderliga skydds- ocharbetskläder. Ett annat alternativ är enligt statskontoret att ändra detnuvarande schablonavdraget pä . som infördes iförenklingssyfte och som genom penningvärdeförändringen numera har förloratbetydelse. 1975: 86 11 Kammarrätteni anser att det bör ankomma på arbetsgivaren att tillhandahålla denskyddsutrustning samt de skydds- och överdragskläder som behövs i arbetet.Förmånen härav bör inte vara skattepliktig för den anställde. Om arbetsgivareni stället för att tillhandahålla ifrågavarande persedlar utger ett motsvarandekontantbidrag till den anställde, bör inte heller bidraget tas upp somskattepliktig intäkt. Förslageti denna del har i regel godtagits eller lämnats utan erinran avremissinstanserna. i anser att det beträffandeskyddskläder föreligger sådant nära samband mellan kostnader ochförvärvsverksamheten att avdrag bör medges. i och framhåller att kostnader för personlig skyddsutrustning resp. skyddsklädertill sin karaktär är jämförbara med kostnader för arbetsredskap ochtillstyrker förslaget i denna del. Likartade synpunkter redovisas frän deövriga länsstyrelserna. i anser dock att denskattskyldige skall styrka sina kostnader. 1972års skatteutredning anser att personlig skyddsutrustning och skyddskläder kanspecificeras på ett tillräckligt tillfredsställande sätt för att avdrag försådana kostnader skall kunna medges. SAF och SIF har ingen erinran motförslaget och påpekar att torde enligt rättspraxis avdrag kunnamedges i de fall som RSV åsyftar med sitt förslag. Det kan dock ifrågasättas ominte förslaget är något för snävt man föreslår att det i lagtexten användauttrycket "varit nödvändigt" bytes mot "av honom använts"eller dylikt. Likartade synpunkter anförs av LRF. Enligt bör begreppetskyddskläder även kunna omfatta sådana kläder som tandläkare, läkare,veterinärer m. fl. måste använda för att hålla cn tillfredsställande hygieniskstandard. Begreppetpersonlig skyddsutrustning är i förslaget definierat på samma sätt som iförarbetena till arbetarskyddslagen.