prop · FZ03113 · 1975-12-31 00:00:00 — Flera remissinstanser ifrågasätter emellertid ominte förslagets regler om maximi- och minimitider för omhändertagande bliralltför kategoriska. Uttalanden av denna innebörd görs bl. a. av Svenska kommunförbundetoch . framhåUer attlängre akutvårdtid än kan erfordras när det gäller vård avkvalificerade alkoholmissbmkare, t. ex. deliranier. läns landstingunderstryker särskilt alt en vårdtid av endast 24 eUer högst är heltmeningslös för avgiftning av narkomaner. ÅtskiUiga remissinstanser stäUer sig vidare överhuvud laget avvisande tiU tanken på fixerade vårdtider av det slag somulredningen har förordal Prop.1975/76:113 58 när det gäller behandlingen på klinik. länslandsting understryker sålunda atl en på förhand begränsad vårdlid för sjukapersoner är okänd inom svensk sjukvård. Stadsfullmäktige i anser atl vårdtiden bör bestämmas endast avvårdbehovet. 1 princip hyser stadsfullmäktige vidare den uppfattningen attsjukvård bör vara frivillig. Samma uppfattning redovisas av stad.sfuUmäk-tige iSundsvall. betonar att entillämpning av så fånga lider för kvarhållande som utredningen har föreslagitav den enskilde kan uppfattas som en betydande skärpning av päföfjden förfylleri. Enligt hovrätten bör kvarhållande under inte komma ifråga i annat fall än om del vid en kvalificerad medicinsk bedömning, efler densom har gjorts vid själva intagningen, visar sig all ytteriigare kvarhållandeär obetingat nödvändigt. Utredningens förslag omavkriminalisering av fylleri tillstyrks av praktiskt taget allaremissinstanser. De instanser som närmare utvecklat synpunkler i fråganansluter sig därvid i stort sett till de allmänna överväganden som kommitténhar redovisat. Sålunda framhålls allmänt att fylleristraffet inte lorde hanågon betydelse från preventiva synpunkter och att det i praktiken kan försvåraden vård och behandling av alkoholmissbmkare som bör äga mm. Fleraremissinstanser, bl.a. RFHL och RFMA samt TCO. tar ocksä upp utredningensuttalanden om fylleristraffet frän social rättvisesynpunkt. Därvid understryksatt straffet främst drabbar personer i mindre goda sociala omständigheter ochdärför slår orättvist. Vid diskussionen omavkriminalisering synes flertalet remissinstanser inte anse atl genomförandetav förslaget om akutkliniker är en förutsättning för atl fylleristraffet skalltas bort. Bland de remissinstanser som uttryckligen förordar attavkriminaliseringen genomförs ulan att en utbyggnad av akutkliniker avvaktaskan nämnas RÅ, Föreningen , i länoch läns landsting. Andra inslanser, bl.a. ,överåklagarna i och saml , anserdäremot i princip atl fyllerislraffets avskaffande i tidshänseende bör kopplaslill införandet av akutkliniker eller i vart fall till en upprustning avpolisens förvaringslokaler. Endasl några enstakaremissinstanser redovisar tveksamhet inför förslagel om en avkriminalisering.Länsstyrelsen i anlägger i sitt yttrande inledningsvis vissatrafiksäkerhelssynpunkler på frågan. Enligl utgör den gäUandestraffbestämmelsen för fylleri i viss mån en parallell tillraltfyUerilagstiflningen och en komplettering lill den i vad avser fotgängareoch cyklister. Atl det från irafiksäkerhetssynpunkt är nödvändigt all behållaen kriminalisering av den uppenbara fara som såda- Prop.1975/76:113 59 na trafikanter skapar, när de är så bemsade avalkoholhaltiga drycker alt det framgår av deras åtbörder eller tal. är enligtlänsstyrelsen tydligt. anser att det nuvarande fylleristraffetinte kan avvecklas ulan atl en motsvarande bestämmelse omstraffsanktion för andra trafikanter än motorfordonsförare vid alkoholpäverkaninförs. Emellertid åberopar även andra skäl mol utredningensförslag att nu helt avkriminalisera fyUeriet. vänder sig särskiltmot ulredningens uppfattning att redan elt enstaka fylleri kan utgöra teckenpå vanemäs-sigt alkoholmissbruk. Otaliga ungdomar lorde vid något enstakatillfälle ha gjort sig skyldiga till fylleri utan att delta haft något sambandmed vane-mässigt aikoholmissbruk. Straffsanktionen och konsekvenserna i övrigihar väl ofla för dem inneburit att de tagit sig i akt i sittförhållande till alkohol. En annan sak är att i alla de fall där fyllerietverkligen utgör ett indicium på alkoholsjukdom medicinskt omhändertagande börske. Systemet med åtalseftergift bör emellertid enligt länsslyrelsen kunna erhållaökat användningsområde. Liknande synpunkter framförs avFöreningen som anser att utredningen inte har ägnattillräcklig uppmärksamhet åt det förhåUandet att ett inte ringa antalfylleriförseelser utgör engångsföreteelser, ofta begångna i ungdomligtoförstånd. Särskilt de fyUeriförseelser som begås i samband med folkfester,nöjestillslällningar och liknande kan i flertalet fall inte antas varaberoende av henifallenhet ål spritmissbruk utan är att hänföra tillvissa utbredda sedvanor och till en allmän hållnings-löshet. Uppträdandet idylika fall kan närmast mbriceras som förargelseväckande beleende. Det äruppenbart all bemsningen därvid är eftersträvad och självförvållad. Föreningenhyser visserUgen inte någon tvekan mol tanken att avkriminaliserafylleribrottet i det stora flertalet fall men vill något ifrågasättaborttagandet av straff härför vid förstagångsförseel-ser, eventuellt även iandra fall. Utredningens förslag liU akutvård torde endast kunna genomföras påmyckel lång sikt. Under en övergångstid skulle man i stället kunna ytterligarevidga möjUghetema att lämna åtalseftergift för fylleri så all slraffel iförsta hand kvarstår för personer som mera tiUfäUigt gör sig skyldiga lillfylleriförseelser och ännu inle kan anses vara missbmkare av alkoholhaltigadrycker. Utredningens ståndpunkt all delinte i samband med fylleristraffels avskaffande finns anledning att ändra dennuvarande slraffhestämmelsen om förargelseväckande beleende godtas av de fleslaremissinstanserna. RÅ framhåller i delta sammanhang all han inle har något alterinra mol en utveckling av rapporterings- och åtalspraxis i enlighet med vadutredningen föreslår. En i viss mån avvikande uppfattningredovisas emellertid av . Hovrätten är visserligen ense medutredningen om all det straffria området bör omfatta alla de fall då enliglnuvarande praxis fylleriparagrafen i BrB anses ensam tillämplig. Hovrättenifrågasätter emellertid om blol- Prop.1975/76:113 60 ta upphävandet av detla lagmm är tillräckligt för alt nåavsett resultat. Den av ulredningen kritiserade uppfattningen atl fyllerislen iså fall måste komma atl anses skyldig till förargelseväckande beleende liggernära lill hands. FyUeribrottet enligl gäUande rätt kan ju betraktas som ellspecialfall av förargelseväckande beleende. Utredningen menar att del typiskafyUeribele-endet efter reformens genomförande skall accepteras som utslag avett sjukdomstillstånd och inte längre anses ägnat alt väcka förargelse hos allmänheten.Men eftersom del är från tid till annan växlande värderingar som avgör vad somär förargelseväckande, får man alltså, framhåUer hovrätten, förlita sig på atlutredningens synsätt är eller snabbi blir allmänt accepterat. Del måste enligthovrättens mening anses tveksamt i vad mån en reform i enlighet med förslagelskuUe medföra en sådan allmän attitydförändring. Hovrätten kan för sin delinte anta annal än all rekvisitet "ägnat alt väcka förargelse hosallmänheten" även i fortsättningen skuUe anses vara uppfyUt i mångafyUerifall som avses bli straffria enligt förslaget och atl endasl lindrigaformer av sluddrande tal eller ostadig gång med säkerhet skuUe falla utanförvad som anses förargelseväckande. Om detta anlagande är riktigt, skulle denföreslagna lagändringen kunna medföra svårigheter vid rättstillämpningen närdel gäller all dra gränsen för del straffria området. Hovrätten är såledesinte övertygad om atl en ändring av bestämmelsen om förargelseväckandebeteende blir överflödig vid fylleriels avkriminalisering. Även befarar atl bestämmelsenom förargelseväckande beteende efler fyllerislraffets avskaffande kan komma attfå en vidare tillämpning på fyUerifaUen än lagmmmet bar f. n. Den som på gmndav bemsning för oljud på aUmän plats eller eljesi offentligen beter sig på sättsom är ägnat all väcka förargelse hos allmänheten kan, när fylleriparagrafenupphävts, straffas för förargelseväckande beteende i åtskilliga fall som nustraffas enbart som fylleri. Relalionema till bestämmelsen omförargelseväckande beteende bör enligt bli föremål för vidareöverväganden. anser inle att det finns något all erinra mol all engångsfylleristeroch andra som inte är i behov av vård i egentiig mening ulan bara behöver sovamsel av sig, straffas för förargelseväckande beleende, om de uppför sig på sådanlsätt som fömtsätts härför. När det gäller vanefyllerisler och andra som ärverkligt vårdbehövande, är del däremol enligl inle lämpligl all ådöma demstraff för förargelseväckande beteende i samband med bemsning.Kriminaliseringen skulle härigenom återföras på en bakväg. fömtsätter altdel t. ex. genom åtalsunderlåtelser sörjs för all avkri-minaUseringen avfylleriet som sådant inte blir ell slag i luften genom att straff i StäUelutmäts för förargelseväckande beteende också för fyllerister som är föremål förvård. Överåklagaren i påpekaratl en bemsad person som beter sig på elt sätt som är ägnat att väcka allmänförargelse genom atl exempelvis skräna, verbalt antasta förbigående, urinera m.m., också lagfors för förär- Prop.1975/76:113 61 gelseväckande beteende enligt den praxis som tillämpas iSlockholm. Även om vissa fall av anstölligl beleende skulle kunna anseskonsumerade av fylleriet, bör enligt överåklagaren rådande rättstillämpning ejväsentligen ändras. Del bör lika litet efter avkriminaliseringen som f. n. blital om alt underiåta att beivra sädana brott som våldsamt motstånd och missfirmelsemol tjänsteman endasl med motivering alt gämingarna är betingade av höggradigsjälvförvåUad bemsning. En liknande uppfattning har länsåklagaren i Gävleborgslän som visserligen inle tror att gränsdragningen mol förargelseväckandebeteende kommer att vålla några problem men tillägger att det från allmännasynpunkter är angelägel atl bevaka all fyllerister som i förhållande särskilttill gamla personer, kvinnor och barn uppträder på ell hänsynslöst sätt ellersom i folksamlingar manar till angrepp på person eller egendom eller tillohörsamhet mot ordningsmakten inte på grund av en alltför liberal tolkning avvad som kan rymmas inom ramen för ej kriminaliserat berusat uppträdande undgårlagföring. Delta gäller även bemsade som ofla i gäng och inle sällan efler vissplanläggning stör eller omintetgör offentliga sammankomster. i län anseratt anledningen till den tolerans som utbildats i praxis torde vara vetskapenom att fylleriföiseelsen bestraffas och uppfattningen alt detta slraff fåranses konsumera lindrigare former av förargelseväckande beteende eller andrahandlingar som uppfyller rekvisiten för ringa brott. En avkriminalisering avfylleriet får dock enligt länsslyrelsen inle leda lill en så långtgåendetolerans av en fyllerists uppträdande som utredningens exemplifiering ger vidhanden. Tvärtom bör avkriminaliseringen av fyUeriet i princip ge anledningtill skärpt inställning när del gäller andra brottsliga handlingar i sambandmed fylleri, eftersom resonemanget om fylleristraffels konsumtion av andrabrottsliga handlingar inte kan åberopas. Ofredande av människor, våldsamtmotstånd och förolämpningar mol polisen bör inle regelmässigt undgå ansvar. Detlaskulle strida mot de principer som fastslagits i I kap. 2 § BrB. Även om enviss toleransmarginal inom ramen för polismans rätt till rapporteflergiflmåsle finnas, får denna inle utsträckas för långt. iKopparbergs_ län anser all förargelseväckande beleende i kombination medfylleri fortfarande skall beivras med hänsyn till den tilllagandenedbusningen. Atl dra en gräns mellan elt renodlat fylleri ochförargelseväckande beteende är enligl knappast praktisktmöjligt. Nämnden menar all en person som avsiktligt bemsar sig med påföljd atthan genom sitt allmänna uppträdande stör andra människors trevnad inte börundgå lagföring. Några remissinstanser diskuterar idelta sammanhang avkriminaliseringens allmänna konsekvenser när del gällerbrott begångna under ms. Länsåklagaren i erinrar om atl msprincipiellt inte kan åberopas som skäl för straffrihet. Enligt länsåklagarenkan myckel av vad utredningen åberopar som motiv för avkriminalisering avfylleriet i princip gälla 1975/76:113 62 brott över huvud taget som begås i bemsal tillstånd. 1viss män kan det framstå som ologiskt att när det gäller fyUeri tala om alt ettsådant beteende är en sjukdomsyttring medan t.ex. en allvarlig våldsgärningbegången av en fyUerist - som kanske själv inte vet annal än att han druckit enavsevärd mängd sprit - är ell allvarligt brott som samhäUet inle kan tolerera.Även erinrar om de straffrättsliga synpunkler som ligger bakomregeln i I kap. 2 § BrB om alt en gäming som begåtts under självförvål-lal msinte pä denna grund är straffri. Frågan las upp ocksä av SAF som anser attutredningen borl med avsevärt större skärpa uttalat sig om berus-ningstillståndetsinverkan i fräga om eljest kriminella handlingar. 4.3 Fylleri på militärt område m. m. Även i fråga om det mililärafylleriet tillstyrker praktiskt taget alla remissinstanser som särskilt yttratsig i frågan förslagel om avkriminalisering. Bland de inslanser som i dennadel ansluter sig lill utredningens ståndpunkt kan nämnas 5vY'« hovrätt,, cheferna för marinen och flygvapnel, militärpsykologiskainstitutet ochförsvarets sjukvårdsstyrelse. Även ÖB anser i likhel med utredningenalt akut bemsning som sådan inle skall bestraffas. ÖB erinrar dock om alt vissasärförhållanden präglar verksamheten inom försvarsmakten. Detta får till följdalt regler som utformas för det civila samhället inle alllid och lill alladelar kan tillämpas inom försvarsmakten. ÖB framhåller alt alkoholpåverkaninte bör få frita vederbörande från ansvar för gärningar som särskiltbeläggs med slraff. RÅ anser all frågan om särskilda undanlagsregler förberedskapslägen och andra därmed jämförliga situationer bör övervägas. Tveksamhet inför förslagel omavkriminalisering av det mililära fylleriet redovisas av chefen för armén somframhåUer all de värnpliktiga som gör sig skyldiga till fylleri inte lordekunna hänföras lill annan kategori än främsl tillfällighetsfyllerister. Del kandärför vara lämpligl med en straffnorm som kan verka återhållande på bl.a.ordningsstörande element. Risken för straff inverkar återhållande på vissapersoner i varje fall innan ell missbruk av t. ex. alkohol blivit en vana.Erfarenheten visar all om det inle uppställs några krav på nykterhet, såäventyras såväl ordning som disciplin. Uniformsklädd krigsman representerarförsvarsmakten. Allmänheten har alltjämt krav på att uniformerad krigsmanuppträder så alt allmän ordning inte störs. Uniformen förpliktar lill ell gottuppförande. Brott mot allmän ordning av uniformsklädd krigsman åstadkommer enförtroendekris hos allmänheten och bör därför bestraffas hårdare än omcivilklädd person stör ordningen. Av liknande skäl kan inte hellerlänsåklagaren i län oreserverat ansluta sig lill förslaget om enavkriminalisering av det mililära fylleriet. Länsåklagaren framhåller särskiltde svårigheter som kan uppslå, dä fara föreligger för flerfaldiga samtidigafall av mililärfylleri på samma plats, såsom exempelvis i samband medutryckning eller repeti- 1975/76:113 63 I dessa lägen har enligt länsäklagarensmening risken för elt snabbi och effektivt ingripande säkerligen varil enstarkl återhållande faktor i fråga om spritmissbruk. Utan dessasanklionsmöjligheler torde en inte obetydlig fara föreligga för en försvagningav den militära disciplinen. När det gäller omhändertagande avberusade krigsmän anser ÖB och chefen för armén all en reform inle bör fåinverka på mililär myndighets befogenhet atl ingripa för ordningensupprätthållande inom försvarsmakten. Militär chefs rätt atl under vissaförutsättningar ta underlydande krigsman i förvar bör således bibehållas. 1 fråga om förvaringen avomhändertagna militärer understryker ÖB och försvarets .sjukvårdsstyrelse attde akut berusade bör tas om hand på sitt förband, om detla hartillfredsställande resurser för omhändertagande och vård. Försvarets sjukvårdsstyrelseframhåller bl. a. all krigsmakten vid sina fredsförband har särskildasjukvårdsavdelningar med tillgång till läkare och biträde av sjuksköterskor ochannan vårdpersonal. Vid del övervägande flertalet av dessa förband finnssängavdelningar oftast med särskild isoleringsavdelning. Vid de förband somsaknar sängavdelning vid sjukvårdsavdelningen är patienterna för sluten vårdhänvisade till närliggande förband inom samma garnison där sängavdelningfinns. personella, materiella och lokalaresurser är under stark utveckling för alt nå samma standard som motsvarandecivilsjukvård. Chefen för marinen finner i och för sig ulredningens synpunktervärdefulla och riktiga men erinrar om atl särskilda problem uppkommer på örlogsfartygi synnerhet under expedition i främmande farvatten. Några akutkliniker kansålunda inle inrättas ombord. Belräffande frågan omomhändertagande av militärer säger sig ÖB vidaie förutsätta att etl nytt systeminte leder till att konsekvensema av krigsmans frånvaro från tjänsten ändras.I denna fråga redovisas en annan uppfattning av socialutredningen, som menaratt etl omhändertagande på grund av akut berusning i fortsättningen börföranleda ett annal bedömande än f. n. när det gäUer undanhållande. 4.4 Förfarandet med alkoholhaltiga drycker m. m. Utredningens förslag i denna dellämnas utan erinran av flertalet remissinstanser som uttalar sig i ämnet,däribland 7?/4. RPS påpekardock all förslaget vållar problem i del fallet attnågon omhändertas i sin bostad. Några remissinstanser anser vidare atl beslutom omhändertagande av berusningsmedel bör ankomma på polisen och inte påpersonal vid akutklinik. Utredningsmajoritetens förslag altfylleriindikalionen enligl Nvl behålls och för sin tillämpning blir beroende avatl någon Prop.1975/76:113 64 under de två senasle åren har lagils om hand för fylleritillstyrks av RÅ, överåklagaren i , länsstyrelserna i , och län och i län.Socialutredningen och en minoritet .inom anser alt indikationenbör behållas i avvaktan på resultatet av socialutredningens arbele. Götahovrätt och i är visserligen tveksamma i fråganom fyUeriindikalionen bör behållas i den form som utrednings-majoriteten harföreslagit men vill inte motsätta sig atl indikationen t.v. skall finnas kvar. Del hell övervägande antaletremissinstanser slöder emellertid den lill utredningens betänkande fogadereservationen och anser alt fylleriindikationen bör las bort i samband med atlfylleriet avkriminaliseras. framhåller därvid atttvångsinlagning på allmän innebär etlfrihelsberövande som är ell av vår lagstiftnings mest ingripande. Hovrättenanser alt del från rättssäkerhetssynpunkt uppenbarligen är angelägel att ensådan åtgärd kommer lill användning endasl då fullt övertygande och i ärendelredovisad utredning om behov av den med åtgärden avsedda vården föreligger.Enligt majoriteten inom finns det inom ramen för modernsocialvårds mål och metoder ingenting som talar för elt bibehållande av dennaspecialindika-lion. Från rättssäkerhetssynpunkt framstår del dessutom som i höggrad betänkligt all enbart omhändertagande för fylleri skall kunna läggas tillgmnd för en sådan åtgärd som en tvångsintagning på vårdanstalt innebär. Ävenlänsstyrelsen i och åberoparrättssäkerhetssynpunkter mol elt bibehåUande av fylleriindikationen.Sistnämnda remissinstans framhåller särskilt all förslagel innebär en inteoväsentlig breddning av indikationens giltighet. Sålunda blir därmed ävenomhändertaganden på enskilt område, ålalseflergiflsfall m.m. giltiga somunderlag för tillämpning av fylleriindikalionen. Även om del enligl förslagelfinns möjlighet för den enskilde att få omhändertagandel prövat av domstoltorde ell flertal omhändertagna av olika skäl dra sig för atl begära dennaomprövning. Alt motivera en tvångsåtgärd enligl Nvl enbart på uppgifter om ettomhändertagande, vars berättigande normall ej undergår någon juridisk prövningeller godkänns av den omhändertagne, måste vara tveksamt. Förbundet avstyrkerall denna redan nu högsl tvivelaktiga indikation för tvångsåtgärd får ökadräckvidd. Också för länsslyrelsen i framstår del som enskärpning i förhållande till gällande lagstiftning att låta tUlämpningen avfyUeriindikalionen bli beroende av all någon har omhändertagits. Ätt dennaIndikation nu utmönstras ur lagen anser länsslyrelsen vara en så angelägenreform att skäl saknas all låta frågan anslå lill annat sammanhang. i län.stadsfullmäktige i och SSUH pekar på möjligheten atl i fortsättningen istörre utsträckning än hillills åberopa någon av de övrigaspecialindikationerna enligl Nvl. Prop.1975/76:113 65 styrelsen lorde just lättheten all åberopafylleriindikalionen ha medfört atl nyklerhelsnämnderna i viss omfattning harunderiåtii alt åberopa andra indikationer. atl lättheten att åberopa fylleriindikationen är skäl nog för etlavskaffande och framhåller därvid all det i indikationens utformning inlefinns något kriterium på socialt eller medicinskt vårdbehov. Samma uppfattningredovisar Sä//.yAY/p(?/ . Enligt tordefylleriindikationen som sådan knappast fylla något praktiskt ändamål utanendast underlätta ett mindre kunnigt men schablonmässigt förfarande i sambandmed tillgripande av tvångsåtgärder. Stadsfullmäktige i anser atlindikationen representerar en formalism och automation som inle hör hemma idagens socialvård och all övriga indikationer mer än väl täcker behovet aveventuella tvångsåtgärder inom nykterhelsvården. Flera remissinstanser framhållervidare atl fylleriindikationen kan få negativa följder när del gäUer demöjligheler lill vård och behandling som akutkUnikema avses erbjuda. Dennasynpunkt understryks särskilt av (majoriteten), länsstyrelseni , , i Örebrolän och stadsfullmäktige i och . Ulredningsmajoritetens förslag altbehålla fylleriindikationen avstyrks, förutom av de nämnda remissinstansema,också av länsstyrelserna i , och ,, länsnykterhetsnämnderna i , ochGöteborgs och län, stadsfullmäktige och nykterhetsnämnder i åtskilligakommuner, , Föreningen , . När del gäUeranmälningsskyldigheten till nyklerhelsnämnd enligl 10 § Nvl lämnasutredningsförslaget utan erinran av flertalet remissinstanser. Förslageltillstyrks uttryckligen av bl.a. RÅ och RPS. Åtskilliga remissinstanserifrågasätter dock det lämpliga i all en tjänsteman vid nyklerhelsnämnd knytslill akutklinik. Enligt dessa inslanser bör vården vid en sådan klinik överhuvud tagel inle kopplas samman med någon undertätlelseskyldighet gentemotnyklerhelsnämnd. Bland dem som har denna mening kan nämnas ,, stadsfullmäktige i och . De flesla av de remissinstanser somhar yttrat sig beträffande etl omhändertagandes betydelse när det gäUer rättenatt erhålla eller behålla körkort tUlstyrker eller lämnar utan erinranförslagel alt de rättsverkningar som f. n. knyts lill en avdömdfylleriförseelse i fortsättningen hänförs lill elt omhändertagande på gmnd avberusning. Några av dessa instanser, bl. RÅ och , har därvidsärskilt framhållit atl en ändring av principerna inte borde ske förrän detvid tiden för remissbehand- 5-Riksdagen 1975/76. 1975/76:113 66 lingen pågående utredningsarbetet inom trafikmälskommittén(Ju 1962i46) avslutats. Bland de remissinstanser som i princip tillstyrkerutredningsförslaget kan vidare nämnas . RPS, statenstraflksäkerhetsverk och flertalet länsstyrelser. Åtskilliga av de tillstyrkandeinstanserna betonar dock all en underrättelse till körkorlsmyndighet inteautomatiskt bör leda lill körkorlsåterkallelse. Flera instämmer också iutredningens uttalande att slörsla möjliga hänsyn bör visas den som visarvilja och förmåga all söka komma till rätta med sina alkoholproblem. Kritiskt inställda lillulredningens förslag i denna del är bl. a. i ,i län, stadsfullmäktige i , ochGävle, jJera nykterhetsnämnder. Dessa remissinstanser slöder i princip denlill utredningens belänkande fogade reservationen i denna del.