prop · FZ03211 · 1975-12-31 00:00:00 — Försöksverksamhetenbör pågå under flera är och bedrivas inom en kostnadsram av 10 milj. kr Denförsöksverksamhel inom ramen för den halvskyddade sysselsättningen som jag härföreslär bör fortlöpande och noggrant värderas med avseende pä dess effekter påsysselsättningsmöjligheterna för ungdomar med mycket svära fysiska handikapp. Jaghar i det föregående antytt min principiella inställning i fråga om möjlighetenatt överföra redan anställda ttll halvskyddad sysselsättning. Denna inställningligger väl i linje med senare års reformpolitik pä arbetslivets område. En avprinciperna bakom denna reformpolitik har varit företagens primära ansvar förde redan anställda. Med hänsyn härtill och lill de mycket kraftigaförstärkningar av stimulansbidraget för nyanställning av personer medarbeishandikapp, som jag har föreslagit i del föregående, föreslär jag att dennuvarande möjligheten att överföra redan anställda till halvskyddadsysselsättning tas bort. Sysselsättningsutredningenhar föreslagit att halvskyddad sysselsättning skall finnas ocksä vid statligamyndigheter. Denna fråga kommer att prövas i samband med den beredning avarkivarbetsfrägan som f n. pågår inom regeringens kansli. Deförslag till ändrade bidragsvillkor för halvskyddad sysselsättning som jag härhar presenterat bör träda i kraft . Förslaget fär därvid pågmnd av gällande utbetalningsrutiner inga budgetmässiga konsekvenser /78, 9,5,7Åtgärder för att förbättra barnomsorgen och länsplaneringen framhäver mycket slarkt attbristen på platser inom barnomsorgen är ett svårt hinder för många kvinnor somvill delta i arbetslivet. Enligtde senaste uppgifterna fanns det är 1975 ca 171 000 barn medheltidsarbetande mödrar. fanns det 143 000 platser i den kommunalabarntillsynen. Av dessa var 65 000 daghemsplaiser, 57 000 familjedaghemsplatseroch 21 000 var friiidshemsplalser Fram väntas antalet barn medheltidsarbetande mödrar öka med 34 000. Detta ställer krav pä förstärktainsatser från samhällets sida för att garantera en god omsorg. Riksdagenhar ocksä på regeringens förslag (prop, 1975/76:92) antagit ett programför en plannässig utbyggnad av barnomsorgen med100 000 nya daghemsplatser och 50 000 nya platser i fritidshem. Därjämteförutsätts en utbyggnad av familjedaghemmen enligt den bedömning som görslokalt i varie kommun. 1975/75:211 243 merän en fördubbling i förhållande till kommunernas tidigare planer. Möjligheternaatt förverkliga programmet med hänsyn lill byggnads- och personalfrågor m. m,har beaktats. För att ge kommunerna ekonomiska möjligheter alt genomförautbyggnadsprogrammet har ocksä beslutat om ett nyttstatsbidragssystem som innebär kraftiga höjningar av bidragen till kommunernasbarnomsorg. Samhälletstotala årskostnader för barnomsorgen kan för beräknas till ca 2 900milj. Utbyggnadsprogrammet och de nya statsbidragen höjer statensårskostnader till ca 1 600 milj. kr. är 1977 och till ca 3 500 milj. kr. För kommunerna som helhet beräknas driftskostnaderna för barnomsorgenstanna vid i stort sett de nuvarande kostnaderna. Isamband med riksdagsbeslutet om utbyggnaden under den närmaste femårsperiodenhar ett allmänt mäl för utbyggnaden av barnomsorgen lagts fast. Mälet är att -utöver den allmänna förskolan - bereda plats inom den kommunala barnomsorgenför alla barn i förskoleåldern till förvärvsarbetande eller studerandeföräldrar samt för barn med särskilda behov av stöd och stimulans. Detta mälför samhällets barnomsorg, innefattande även fritidsverksamhet för barn iskolåldern, bör successivt uppnås i alla kommuner inom den närmastetioårsperioden. För att på gmndval av de praktiska erfarenheterna förbättraundertaget för kommunernas utbyggnadsplanering har en särskild arbetsgrupp tillsattsav regeringen (S 1976:03). Arbetsgmppens uppgifter kommer även att omfattafrägan om beräkningar av platsbehoven inom barnomsorgen vid den fortlöpandeuppföljningen av kommunernas planer för barnomsorgen. Genomriksdagens beslut om utbyggnaden av kommunernas barnomsorg uppstår ett stortbehov av ytteriigare personal. I riksdagsbeslutet har angetts attpersonalutbildningen för barnomsorgen successivt skall öka sä att detpersonalbehov som utbyggnaden medför kan tillgodoses. I detta syfte har regeringenvären lagt fram förslag om en mycket betydande utbyggnad av utbildningenav barnskötare, förskollärare och fritidspedagoger. Barnomsorgenär genom riksdagsbeslutet i är i sin helhet en uppgift. Enligt lagenskall det i varie kommun finnas en av kommunalfullmäktige antagen plan förbarnomsorgen i dess helhet. 1 planen skall redovisas behovei av daghem,deltidsförskola, familjedaghem, fritidshem och annan fdrskole- ochfritidsverksamhet inom kommunen samt pä vilket sätt behoven skall tillgodoses.De kommunala barnomsorgsplanerna skall omfatta en femårsperiod och reviderasåriigen. Kommunernas barnomsorgsplaner redovisas till ochsammanställas där för hela landet. Planerna redovisas också under hand tilllänsstyrelserna. Inlämningstidpunkten har samordnats med den som f n. gällerför den kommunalekonomiska långtidsplaneringen, KELP. Därigenom erhålls ennödvändig samordning med kommunernas långsiktiga ekonomiska planering. Prop.1975/76:211 244 9.5.8Åtgärder Jör att förbättra resemöjligheter och bebyggelseplanering Länsplaneringenhar visat att mänga människor är förhindrade att ta tillgängliga arbeten,därför att resmöjligheterna mellan bostad och arbetsplats är dåliga. Inom ramenför ERU:s verksamhet har en rad forskningsresultat presenterats som visar hurarbetsmarknaden fungerar i ett antal orter Det framgår därvid att den som harlillgång till bil pä kan nä en arbetsplats som ligger pä 30-40 kmavstånd från bostaden. Den som saknar bil är ofta hänvisad till en väsentligtmindre arbetsmarknad. Bilenhar under del senaste årtiondet fått allt större betydelse för val avbostadsort och arbetsplats. Enligt 1970 ärs folkräkning gjordes mer än hälftenav alla arbetsresor med bil. Den som har bil kan ofta byta arbete utan attsamtidigt byta bostad. Den egna bilen gör det möjligt all välja mellan olikaarbetsplatser. Tryggheten för att kunna få ett arbete i den egna regionen hardärigenom ökat. Antalethushåll med tillgäng till flera bilar ökar. Men även om det rentprivatekonomiskt skulle vara möjligt för varie familj att ha tvä bilar, finnsdet både energi- och miljöskäl som talar emot delta som allmän lösning. Ochredan i dag finns det stora grupper på arbetsmarknaden som inte har tillgängtill bil för arbetsresor. Med nuvarande könsrollmönster ärdel främst kvinnornasom saknar möjlighet alt åka bil till arbetet. 1rapporten (SOU 1975:91) Politik för regional balans påpekas att bebyggelseninom de större lokala arbetsmarknaderna under senare är har blivit mera spridd.En ytteriigare utspridning av bebyggelsen till områden, därkommunikationsproblem i efter hand mäste lösas genom samhälleliga insalser,bör enligt rapporten undvikas. Det kan inte heller godtas att mänga arbetandegenom en ökad spridning av bebyggelsen måste avsätta allt för resortill och från arbetet. En eventuell arbetstidsförkortning får fullt genomslagför de arbetande endast om restiderna kan hållas oförändrade eller förkortas.Utvecklingen av bebyggelsestrukturen inom gemensamma arbetsmarknader och av dekollektiva kommunikationerna mäste därför ske under ömsesidig anpassning. Nägraremissinstanser har uppfattal diskussionen om bebyggelseplaneringen irapporten om länsplaneringen som kritik mot villabebyggelse och annat marknäraboende. Av den anledningen vill jag särskilt framhälla att kravet pä enförändrad bebyggelseplanering inte gäller bostadsformen utan bebyggelsenslokalisering i förhällande till kommunikationer, arbetsplatser m, m. Olikainsatser måste mot denna bakgrund göras för att förbättra den lokalaarbetsmarknadens funktion, dels genom trafiklösningar, dels genom bebyggelseplaneringen.Den kollektiva trafiken bör sålunda i fortsättningen svara för en ökad del avarbetsresorna. Flertalet remissinsianser instämmer i denna bedömning. En sådaninriktning av trafikpolitiken bör förbälira arbetsmöjligheterna för de sloragrupper som av skilda skäl alltid kommer att ha svårigheter att använda egenbil för arbetsresor. vill jag betona att möjligheterna att genom utbyggdkollektivtrafik öka förutsällningarna Prop.1975/76:211 245 förden enskilde att nå fter arbetstillfällen är störst inom storstadsområdena,primära centra och vissa regionala centra. Jag vill i detta sammanhang erinraom att regeringen kommer att lägga fram förslag angående denfortsatta trafikplaneringens utformning. Delegationenför jämställdhet mellan män och kvinnor har i flera län i samarbete medlänsarbetsnämnderna satt i gäng särskilda åtgärder för att introducera kvinnorpå arbetsmarknaden. Man har därvid funnit att svårigheterna med arbetsresor ärett hinder bäde när det gäller att delta i aktiveringen och när det gäller attta arbete efter utbildningen. Delegationen överväger att i samarbete medberörda samhällsorgan ta initiativ till försöksverksamhel i nägot eller någrautvalda områden för att pröva olika slag av åtgärder för att förbättrakommunikationerna. Sombl, a, sysselsättningsutredningen har betonat räcker del emellertid inte medförbättringar i resmöjligheterna. Det är ocksä nödvändigt att inrikta denfysiska planeringen av bebyggelsen sä att resorna mellan arbetsplats och bostadunderiättas. Bebyggelseplaneringenär en uppgift för kommunerna. Som jag skall återkomma lill finner jag delnaturiigt att kommunerna tar ett ökat ansvar för sysselsättningen. Inom ramenför ett sådant vidgat ansvar bör i den fysiska planeringen läggas ökad vikt vidsamspelet mellan bostäder och arbetsplatser 1 främst de södra och mellerstadelarna av landet men ocksä kring vissa större centra i Norriand omfattar delokala arbetsmarknaderna flera kommuner. Lokaliseringen av bostäder ocharbetsplatser mäste i sädana områden ske med beaklande av hur den påverkarmöjligheterna till arbete i angränsande kommuner. Dettakrav kommer till klart uttryck i bl. a. de fackliga organisationernas arbetemed länsplanering 1974. LO understryker i sitt remissyttrande vikten av altdenna del av regionalpolitiken med kraft förs vidare. Även TCO anför attbebyggelseplaneringen har stor betydelse för arbetsplatsernas lillgänglighetinom en lokal arbetsmarknad. Dessa påpekanden är naturiiga med hänsyn lill attde lokala fackliga organisationema med utgångspunkt i arbetsplatsen organiserarmedlemmarna oavsett bostadsort. Sambandet arbetsplats-bostad får härigenom encentral roll i de fackliga synpunkterna pä den regionala och lokalasamhällsplaneringen. Föralt länsplaneringssystemet skall kunna ge ett underiag för en planering avlokala arbetsmarknader bör länsstyrelserna ges i uppdrag att även fortsättningsvisbelysa arbetsmöjligheterna i de lokala arbetsmarknadernas olika delar Sädanastudier utgör ett nödvändigt underiag för en vidareutvecklad regionaltrafikplanering och för en sysselsättningsplanering. Detfinns i byggnadslagstiftningen inga uttryckliga regler för hur sysselsättningsaspektenskall beaktas i den fysiska planeringen. Sådana regler efteriyses av ettflertal remissinstanser, bl, a, statens planverk och . Dennafräga är av väsentlig belydelse. Efter samråd med chefen förbostadsdepartementet föreslår jag alt frägan prövas i samband med den översynav byggnadslagstiftningen som f n. pägär inom . Prop.1975/76:211 246 Sysselsättningenär bara en av de faktorer som mäste beaktas vid utvecklingen av bebyggelsestmkluren.Kommunerna mäsle i sin planering tillgodose ocksä andra krav som gäller miljönoch markanvändningen. Delta gäller bl. a. de krav på en bättre hushållning medvärdefull jordbruksmark som statsmakterna har uttalat sig för i samband med beslutetom den fysiska riksplaneringen (prop. 1975/76:1, CU 1975/76:1, rskr1975/76:45), Det måste bli en central del i kommunernas och länsstyrelsernasframlida arbete med planeringsfrågorna att söka väga samman dessa skildaaspekter pä bebyggelsen. I detta arbete bör även länsarbetsnämndernanaturligen kunna delta. Den kartläggning av de lokala arbetsmarknaderna somlänsstyrelserna skall göra kan ses som ett första bidrag från denregionalpolitiska planeringen i denna sammanvägningsprocess. 9.5,9Åtgärder för ekonomisk kompensation vid fyllning Genomatt förbättra kollektivtransporterna och förändra bebyggelseplaneringen blirdet möjligt för den enskUde att nå fter arbetsplatser inom rimligt tidsavstånd.Därigenom ökar valfriheten men ocksä tryggheten för att kunna finna arbete inomden egna lokala arbetsmarknaden. del av förändringarna på arbetsmarknaden leder emellertid till fiyttningarfrän en ort till en annan. Även i regioner, där utbud och efterfrågan påarbetskraft totalt sett befinner sig i balans, kan det finnas överskott påpersoner med en viss yrkesinriktning som efterfrågan på personer meden annan yrkesinriktning inte kan tillgodoses. Även om man strävar efter attföriägga arbetsplatserna sä att personal rekryteringen kan på orten, fårman utgä ifrån att mänga människor väljer att söka arbete, som ger störretillfredsställelse eller bätlre villkor, på annan ort. Flyttningleder till bäde positiva och negativa välfärdseffekter för de flyttande. ex. inkomstutvecklingen bland de flyttande i genomsnitt positiv. Till dettaskall läggas sådana välfärdsvinster som tryggare sysselsättning, ökadevalmöjligheter och tillgång tUl en oftare rikare kulturell miljö. Detta tilltrots kan en flyttning upplevas som en uppoffring. När vänskaps-och släktbandbryts kan detta vara negativt för flyttande och för dem som stannar kvar. Strävandena att kombineraönskemål om bostadsort och restider med önskemål om att kunna utöva ettspeciellt yrke kommer alltid att ge upphov till konflikter. Vissa personerkommer att ge avkall pä sina förstahands-önskemäl när det gäller yrkesval föralt kunna bo pä en viss ort. Andra kommer att göra en annan avvägning.Samhället kan påverka förutsättningarna att kombinera önskemålen genomplaneringen av bostäder, kommunikationer och arbetstillfällen, men valet måsteytterst ankomma på den enskilde. Mängamänniskor kommer att vilja flytta för att tillgodose sina krav pä lämpligtarbete. Särskilt de mänga som genomgår lång och specialiserad utbildning kommeratt inrikta sig på en yrkesmässigt smalare marknad. Prop.1975/76:211 247 Dennayrkesspecialisering går hand i hand med en motsvarande utveckling inomarbetsplatserna, där allt fler uppgifter kräver speciell utbildning. Sammantagetminskar därmed den enskildes möjligheter att vid en viss given lidpunkt finnarätt sorts arbete, om han eller hon bor pä en ort som har en liten ensidigarbetsmarknad. En regional struktur med många små arbetsmarknader ledersåledes lill en förhällandevis stor regional och yrkesmässig röriighet, om denenskildes krav pä arbete skall kunna tUlgodoses. Behovet av flyttningar från enbostadsort till en annan blir mindre ju större den lokala arbetsmarknaden är. Anpassningenmellan den enskildes krav på arbete och den lokala arbetsmarknadens tillgängpå arbetstillfällen blir svårare när nu i allt flera hushåll två vuxnasefterfrågan på arbete skall tillfredsställas. Kvinnorna har i myckethög utsträckning valt arbeten inom den offentliga och privata servicesektorn,arbeten av en typ som har funnits förhållandevis väl företrädda i alla lokalaarbetsmarknader. Kraven på jämställdhet mellan män och kvinnor bör innebära attkvinnorna - liksom männen - vill ha arbeten som kräver specialiserad utbildningoch yrkeserfarenhet. En sädan utveckling leder sannolikt till att denhushållsvisa anpassningen mellan krav på arbete och tillgängen pä arbete blirsvårare all åstadkomma än fömt. Sammanfattningsvisinnebär de här beskrivna tendenserna ökade krav pä den lokala arbetsmarknadensstoriek och mångsidighet. Ävenom behovet av flyttning kan reduceras genom skilda åtgärder kommer ändå, somsysselsättningsutredningen också framhåller, mänga människor att fiytta även iframtiden för att fä ett arbete av det slag de önskar eller för att få ettarbete över huvud taget. Av det totala antalet fiyttande över kommungräns, somligger pä 350 000-400 000 per är, har 20 000-25 000 fältekonomisk hjälp av staten i form av flyttningsbidrag. Även om man räknar inmedflyttande familjemedlemmar har endast ca 10 "i av alla flyttningar direkt samband med åtgärder somvidlas av den offentliga förmedlingen i samband med inträffad arbetslösheteller risk för arbetslöshet. Inemot av de flyttningar som företas avpersoner som erhållit s. k, starthjälp sker inom det egna hemlänet. Detär en viktig samhällsuppgift att lindra de svårigheter som kan uppstå för deenskilda vid ofrånkomliga flyttningar. Svårigheterna är av både socialt ochekonomiskt slag. Enligt den studie som expertgruppen för arbetsmarknadsforskning(EFA) har gjort och som grundar sig på förhållandena täckteflyttningsbidragen från AMS dä bara ca hälften av de direktaflyttningskostnaderna för den enskilde. har emellertid den s. k,starthjälpen höjts i flera omgångar, vartill kommeratt ersäitning för flyttningav bohag och för resor utgår med belopp motsvarande de faktiska kostnaderna. Sysselsättningsutredningenhar föreslagit att fler gmpper än f n, skall kunna fä flyltningsbidrag. Iblandskulle det kunna vara möjligt att ge arbete åt en person som är ortsbunden ochsaknar arbete genom alt stödja en annan som inte är arbetslös men gärna villfiytta. Prop.1975/75:211 248 Sysselsättningsutredningenföreslär också att flyttningsbidragen pä försök skall kompletteras med ettextra rörlighetsbidrag som skulle kunna anpassas till olikastrukturförändringar eller konjunktursituationer. Vidare föreslås attmöjligheterna utvidgas för den enskilde att få en viss prövotid på en ny ortinnan han beslutar sig för en definitiv flyttning. Avde remissinstanser som har yttrat sig i frägan har det stora flertalet,däribland AMS, tillstyrkt en höjning av flyttningsbidragen. och flertalet remissinstanser anserjag detväsentligt att bidragen är sä utmätta att de ger en rimlig kompensation vidflyttning. Förraåret gav jag AMS i uppdrag att göra en undersökning om den geografiskaröriigheten resp. trögheten på arbetsmarknaden. Denna undersökning, som kommeratt redovisas innefattar även en översyn av regelsystemet när detgäller flyttningsbidrag. Med utgångspunkt i denna undersökning och frånsysselsättningsutredningens överväganden avser jag att återkomma till frågan omflyttningsstödets utformning och nivå i budgetpropositionen är 1977. 9.6Åtgärder för att öka tillgången på arbete Näringslivetsutveckling skapar de grundläggande fömtsättningarna för sysselsättningen. Enaktiv näringspolitik är nödvändig om de sysselsättningspolitiska målen skall kunnauppnås. Starka ekonomiska skältalar fören utbyggnad av industrin. Ett av motiven är alt underskottet i våraaffärer med utlandet måste täckas och balansen återställas . Föratt detta skall vara möjligt krävs en ökning av exportinkomsterna. Detta kanendast åstadkommas om industriproduktionen ökar och konkurrenskraften motomväriden upprätthälls och förbättras. Den investeringsfrämjande politik somhar förts kommer alt fullföljas med kraft. Insatser för att skapa en godförsörining med energi, åtgärder för att åstadkomma en teknisk förnyelse ochförbättrad yrkesutbildning är viktiga delar i en sysselsättningsinrikladnäringspolitik. Till detta kommer kravet på ökade insatser för industrinskapitalförsörining. Av stor betydelse i det sammanhanget är de insalser somgörs inom ramen för lokaliseringspolitiken, och en översyn av delokaliseringspolitiska medlen har beslutats. De ekonomiska stimulansernaför alt i regionalpolitiskt utsatta områden skapa en snabbare industriellutveckling behöver kompletteras med åtgärder för att få till stånd insyn i ochförhandlingar om företagens investeringsplaner. En överenskommelse harträffats med industrin om ett sådant lokaliseringspolitiskt samarbete. Jag harför avsikt att ta upp överläggningar med kooperativa produktionsföretag föratt fä till ständ ett liknande samarbeie. Somhar framgått av sysselsättningsutredningen finns otillfredsställda be- Prop.1975/76:211 249 hovav vård, ulbildning och annan samhällelig service. Behoven kan väntas växaunder . Om dessa behov tillgodoses kommer väsentligt ökadearbetsinsatser alt krävas, framför allt inom kommuner och landstingskommuner.Det är inte nu möjligt alt i sysselsätiningstal ange utbyggnaden av denoffentliga verksamheien. Takten i utbyggnaden är beroende av beslut ikommunfullmäktige, landsting och riksdag. Utgångspunkten är därvid de tidigareuppgjorda verksamhetsplanerna. Redan att söka uppfylla dessa planer är enmycket ambitiös målsättning. Strävan bör vara att vidga verksamheten iriktning mot att tillgodose de faktiska föreliggande behoven. Jagvill betona att det tillgängliga resursutrymmet under kommande är inte tillåterbåde en snabb privat standardstegring och en snabb offentlig konsumtionsökning.Del är inte heller möjligt alt göra en ensidig satsning på endera sekiorn. Somregeringen har framhållil i den reviderade finansplanen mäste ambitionernainom samhällsservicen konlinueriigt vägas mol andra önskemål inom ramen förtillgängliga resurser. Fortsattanärings- och lokaliseringspolitiska åtgärder är nödvändiga för att bevara ochså långt möjligt ytteriigare förbättra den regionala balans som uppnåddes underförsta delen av 1970-lalet för alt därmed lösa de återstående regionalpolitiskaproblemen. Del sysselsättningsmål som angavs för regionalpolitiken i 1972 årsregionalpolitiska handlingsprogram bör ligga fast. Detta mäl är som jagtidigare har beskrivit att erbjuda människorna likvärdigasysselsättningsmöjligheter i olika delar av landet. En förutsättning är därvidatt lokala arbetsmarknader kan utvecklas som ger trygg sysselsättning, godainkomster och möjligheter till val med hänsyn till yrkesinriktning ochutbildning. Målet har således satts högre än befolkningsmässig balans mellanregionerna. Ytteriigare förbättringar av sysselsättningsmöjligheterna mäsleåstadkommas. Detta är av särskild betydelse för kvinnornas möjligheler attdelta i arbetslivet. Möjligheternaatt åstadkomma en planmässig utbyggnad av sysselsättningen kan försvåras omförändringar i de ekonomiska konjunkturerna får slora genomslag påarbetsmarknaden. Statsmakterna har successivt ökat insatserna för att motverkaeffektema av de internationella konjunkturrörelserna. Insatserna har givitgoda resultat, och tillämpade principer för arbetslöshetsbekämpningen börligga lill grund för den framtida beredskapsplaneringen. 9.6.2Närings- och regionalpolitiska insatser Näringslivelsutveckling ger de grundläggande fömtsättningarna för sysselsättningspolitiken.Samstämmighet råder i remissopinionen om näringspolitikens centrala roll föratt uppnå de sysselsättningspolitiska målen. Näringspolitiken skall därvidsyfta till att åstadkomma en effektiv och internationellt seltkonkurrenskraftig produktion. Endast härigenom kan näringspolitiken bidra tillalt varaktigt trygga sysselsättningen. Industrinoch de offentliga tjänsterna kommer att spela den största rollen Prop.1975/76:211 250 förregional- och sysselsättningspolitiken varför jag kommer alt ägna dessanäring.sgrenar det största intresset. 1stora delar av landet har jordbnikssysselsättnlngen kommit ned pä en nivå somgör att sektorn mindre än tidigare påverkar fömtsättningarna för regional-ochsysselsättningspolitiken. På de lokala arbetsmarknader där jord-och skogsbmkethar betydelse fömtses problem påarbetsmarknaden. Antalet arbetstillfällenkommer att minska. Åldersfördelningen bland de verksamma inom jord- ochskogsbmk är sned. En stor del av den avgång som beräknas ske under 1970- och1980-lalen kommer alt ske genom pensionering. Jordbmketbetyder relativt mycket i vissa län i de sydligaste delarna av landet. Även omjordbruket har en relativt liten betydelse totalt i ett län kan del spela enstörre roll inom de mera glest bebyggda delarna i de olika länen. Dejordbrukspolitiska stödåtgärderna syftar främst till att åstadkomma effektivarebmkningsenheter. Men de medverkar också lill en balanserad regionalsysselsättningsutveckling.