prop · FZ03150 · 1975-12-31 00:00:00 — Den snabbare utvecklingen under1960-talet berodde på snabb sektorieU och regional strukturomvandling betingadbl. a. av den höga takten i den internationella ekonomiska integrationen. Den faktiska BNP-tUlväxteninom OECD-området har varierat kraftigt . uppehöllländerna ett genomsnUtiigl högt kapacitetsutnyttiande. För perioden 19701975framträder däremot starka tendenser till en fallande faktisk BNP-tillväxt.Under 1974 och 1975 noteras för flera länder stagnation eller t. o. m.minskningar i bruttonationalprodukten. Underbåde har den internationella utvecklingen utmärkts av ensnabbt växande handel i varor och tjänster och av omfattande faktorrörelser.Tillväxten i handeln har varit volymmässigt snabbare än BNP-tillväxten. Under1973 och ökade värdet av rå-varuhandeln explosionsartat på grund av deprishöjningar som genomfördes. Förperioden 19751980 fömtses att ökade satsningar på exportindustri och åtgärdersom medför ökad självförsörjning på energiområdet kommer att få stor betydelseinom OECD-området. Den ökning av industriinvesteringar och export som dåskulle erfordras skulle nödvändiggöra en återhållsamhet i fråga om privatkonsumtion. De oförändrat starka kraven på expansion av den offentiiga sektornskärper ytterligare den ekonomiska politikens avvägningsproblem. Utredningenräknar med att den ekonomiska politiken i under de närmaste åreni första hand kommer att inriktas på att lösa de mera iögonfallande bristernapå ekonomisk balans, dvs. de som kommer till uttryck i arbetslöshet, inflationoch brist på utrikesbalans. En viss prioritering av prisstabilitet ochextembalans synes komma att känneteckna politiken. Arbetskraftsresursernasutveckling kommer inte att utgöra något hinder för den potentiella tUlväxten19751980. Den i flera länder vikande inves-teringsvUjan och effekterna påkapitalstockens effektivitet av oljeprishöjningarna kan däremot vara en sådanrestriktion. Det är dock inte sannolikt att man kommer att tillåta enkapacitetsförlust av detta skäl. Man bör räkna med en påtaglig acceleration iinvesteringsutvecklingen inom flera viktiga länder. Totalt sett får man dockräkna med att ökningstakten i potentieU bruttonationalprodukt, som under19701975 1975/76:150 14 varca för hela OECD-området, skulle sjunka till 1975 1980. Denfaktiska produktionsutvecklingen beräknas gå betydligt snabbare än denpotentiella. Utgångsläget 1975 kännetecknas allmänt av ett mycket lågtkapacitetsutnyttjande. Man kan fömtsätta att kapacitetsgapet inom OECD-områdetsuccessivt kommer att reduceras . Som huvudalternativräknas med en faktisk BNP-tUlväxt om 19751980. En sådanutveckling skulle visserligen medföra att kapacitetsutnyttjandet förbättradesunder perioden men fortfarande skulle en betydande outnyttjad kapacitetföreUgga 1980. Härigenom och genom den fömtsätta prioriteringen avprisstabiliserings-politiken, kan man också räkna med att den internationellaprisutvecklingen kommer att sakta av. Vid en genomsnittlig ökning avBNP-defla-torn 19751980 skulle prisnivån i den samlade InternationeUahandeln kommer att stiga med . En sådan utveckling skulleinnebära en mycket kraftig uppbromsning av prisstegringstakten jämfört medperioden 19701975 men fortfarande en snabbare prisutveckling i världshandelnän . DetförhåUandet att många stora länder kommer att försöka förbättra sin externabalans genom att hålla ett genomsnittligt sett relativt lågt kapacitetsutnyttjande19751980 kommer i viss utsträckning att dämpa världshandelns volymtillväxt ochöka konkurrensen på världsmarknaden. Världshandelns tillväxt begränsas tiU ca7 % . Detta skuUe i så fall innebära en återgång tiU de tUlväxttal sområdde . Ifråga om den allmäima intemationeUa bedömningen instämmer LO i stort medutredningen. I yttrandet betonas att har visat sig vara enväsentUgt stormigare epok i den intemationella utvecklingen än 1950- och1960-talen. Enligt LO:s uppfattning talar mycket för att så blir fallet även ifortsättningen. Det intemationella samarbetet och biståndet till de fattigaländerna har mer och mer trängts ut av den ekonomiska maktpolltiken mellan deolika storpolitlska blocken. Ett annat viktigt element är de multinationellaföretagens växande inflytande. Oron på valutamarknaden bidrar väsentligt tUlden internationella inflationen och betalningsbalanssvårigheter uppstår för ändet ena, än det andra landet. Detta föranleder regeringarna att föra en långt merarestriktiv ekonomisk politik . Den avgörande vändpunkten var dockenligt LO de oljeproducerande ländemas samverkan i OPEC från årsskiftet1973/1974. Detta förändrade i ett slag atmosfären i den internationeUaekonomin och har lett tUl en växande ekonomisk konfrontation. Enav konsekvenserna av de senaste årens intemationeUa utveckling äratt de ekonomiska prognoserna mer och mer måste grundas på en politiskbedömning. LO vill i det sammanhanget särskilt framhålla den rädsla för ökadinflation som tycks finnas i nyckelländer som ,och i viss mån . Likaledes finns en rädsla förde konsekvenser som en isolerad ekonomisk expansion och efterfrågeökning i ettenskilt land kan få på dess bytes- och betalningsbalans. Vidare pekar LO på enbetydande rädsla för att en konjunkturuppgång skulle stärka OPEC-ländernasställning och föranleda svårhanterliga krav från dem. Den politiska pressen påregeringama i de stora länderna att vidta konjunkturstimulerande åtgärder syneshittiUs ha varit mycket måttlig. a. tycks det i många länder finnas ettstarkt politiskt motstånd mot den expansion av den offentliga sektorn som blirnödvändig vid en fullsyssdsättningspolitik. RiksbanksfullmäktigeframhåUer att utredningen räknar med en förhållandevis gynnsamproduktionsutveckling i andra länder. Utredningen förutsätter vidare entämligen modest prisstegringstakt på världsmarknaden. Detta innebär, motbakgrund av det mönster som utvecklats , att målkonfliktenmellan prisstabUitet å den ena sidan och produktion och syssdsätttung å denandra skulle bli mindre . Fullmäktige utesluter emellertid inte attden av utredningen skisserade intemationeUa produktions- och prisutvecklingenkan komma att visa sig svår att förena. Fleraremissinstanser är tveksamma mot utredningens fömtsättning attvärldsmarknadspriserna kommer att öka 1975 1980. Att dengenomsnittliga prisstegringen skall kunna begränsas så starkt är enUgt LO enganska djärv bedömning. Man utesluter inte inflationschocker av olika slagfrån t. ex. råvaru- och livsmedelssidan. Frånvaron av buffertlager görlivsmedelspriserna ytterst känsliga för skördeminskningar i de större produktionsområdena.Även /SR anser det osannolikt att ökningen i världshandelspriserna sjunkertill en så låg nivå som . Vid övergången till en lägreprisstegringstakt ligger eftersläpningseffekter kvar perioder.Via kompensationskrav och förväntningar tenderar inflationstakten attkonserveras. När dessutom sammanfaller med en relativtlångsam produktivitetstillväxt skärps problemen ytterligare. TCO framförliknande synpunkter och vill starkt ifrågasätta utredningens antagande om denIntemationella prisstegringstakten. Enligt TCO torde den internationellainflationstakten snarare komma att ligga på en nivå som ansluter till dentidigare utvecklingen imder . antyder mot bakgrund av aktuella prisprognoser enviss tveksamhet mot prisantagandet. I anslutning tUl vad utredningen i detinternationella avsnittet anför om handelssystemet framhåUer koUegiet attGATT-ländema i de pågående multUaterala handelsförhandlingarna (MTN) engageratsig för en ambitiösare han- 1975/76:150 16 Flertalet industriländer har talat för relativt kraftigatullreduktioner. De icke-tariffära handelshindren behandlas också inom ramenför MTN på ett mer inträngande sätt . KoUegiet antar att om deninternationeUa konjunkturen förbättras under MTN kommer detta att inverkapositivt på de deltagande ländernas möjligheter att liberalisera handeln. Enligtstyrelsen för internationell utveckling (SIDA) hade det varit befogat attutredningen i sin diskussion om den svenska ekonomiska politiken under dekommande fem åren sökt närmare belysa konsekvenserna av en svensk anpassning till en ny ekonomisk världsordning. Denna fråga får sannolikt stor vikti folkrörelsernas opinionsarbete i internationeUa frågor samt för utformningenav en samlad svensk u-lands-politik. Utredningen har inte berört frågan omkostnader för t. ex. en u-landsanpassad strukturomvandling av svensktnäringsliv eller ett integrerat råvaruprogram i form av bidrag till fonder ochandra arrangemang i syfte att stabilisera priser och exportintäkter. När detgäller dessa och andra kostnadskrävande reformer av det internationellasystemet gör utredningen den bedömningen, att de inte på något avgörande sättkommer att hinna påverka marknadsstrukturen . Detta förefallerenligt SIDA vara ett vågat antagande. Vid FN:s sjunde extrasession rådde enanda av samförstånd om vikten att snabbt åstadkomma konkreta resultat. Vidarehar den uttalat ambitioner att delta i och föreslå konkretaåtgärder i de pågående internationeUa diskussionerna. Ännuhar inte något samlat grepp tagits vad gäller den svenska u-landspolitiken ochde opinionsmässiga förutsättningarna för och de ekonomiska konsekvenserna aven sådan politik. SIDA föreslår därför att någon form av studiegmpp ellerberedning får i uppdrag att ansvara för och samordna de aktiviteter, som rymsinom begreppet anpassning till en ny ekonomisk världsordning. SIDA förklararsig beredd att medverka i genomförandet av ett sådant uppdrag. Sverigesbefolkning uppgick tUl ca 8,2 milj. EnUgt den prognos som statistiskacentralbyrån utarbetat beräknas folkmängden öka med knappt 95 000 underperioden 19751980 eUer med . Denna ökningstakt är avsevärtlägre än den som genomsnittligt gällt under den förflutna tiden sedanandra världskriget. befolkningsprognosen har en viss nedgång i fruktsamhetenförutsatts medan dödligheten väntas ligga kvar på ungefär samma nivå som under19711974. Vidare har antagits att nettomi-: grationen 19761980 kommer attvara 0. döms ha uppgått till ca 10 000 personer. Som jämförelsekan nämnas att nettoinvandringen till utgjorde igenomsnitt drygt 23 000 personer . Under 19711974 har en viss nettoutvandringskett, vilket främst torde förklaras av konjunktursituationen under de förstaåren av perioden. I flera utvandrarländer har åtgärdervidtagits för att minska utvandringen eller stimulera de som arbetar utomlandsatt återvända till hemlandet. Också i invandrar-länderna har en mer restriktivsyn på invandringen uppkommit. I har lagstiftning om rätt tillsvenskundervisning på betald arbetstid för invandrare införts . Sammantagettalar dessa faktorer för att ut-och invandring senare delöver perioden som helhet kommer att balansera. Ett alternativ med ennettoinvandring på 10 000 personer 19751980 redovisas emdlertid också. Tabell 1 Befolkningen 1960 1980 fördelad pååldersgrupper 0-15 24,2 16-64 64,1 65-w 11,7 Beräkningama av befolkningsutvecklingen redovisas i tabell1. Den förutsedda utvecklingen innebär en fortsatt ökning av andelen personeröver samt en minskning av den andel som är . Huvuddelen avde förvärvsarbetande tillhör åldersgruppen . Som framgår av tabellenväntas denna åldersgrupps andel av totalbefolkningen fortsätta att minskaunder prognosperioden. Antalet personer i denna åldersgrupp beräknas minska meddrygt 10 000. Antalet personer i pensionsåldern väntas däremot öka med omkring290 000 19751980. Ökningen av antalet personer i arbetskraften 19751980beräknas bli svagare än ökningen 19701975. En orsak tUl denna skillnad iutvecklingstakt är den något långsammare befolkningsökning som förutses förprognosperioden jämfört med perioden 19701975. En viktig orsak är också denkraftiga sänkning av andelen studerande som ägde mm 19701975 men som väntasupphöra 19751980. En annan orsak är den kraftiga förändring i kvinnornasrelativa arbetskraftstal som ägde rum meUan 1974 och 1975. Hdaarbetskraftsökningen 19751980 beräknas liksom var fallet under perioden19701975 komma att utgöras av kvinnor. Denna ökning bland kvinnorna beräknas isin tur till bestå av kvinnor med barn . Den ökning av behovetav barntillsyn som denna utveckling fömtsätter kan anses ligga inom ramen förden meUan regeringen och överenskomna utbyggnadstakten avbamdaghém m. m. 2 1975/76. 1975/76:150 18 Vidberäkningarna av medelarbetstidens utveckling har beaktats den förkortning avveckoarbetstiden för personer i treskifts- och underjords-arbete som beslutadesi avtal. I alternativ III och IV hardessutom ett antagande om att den lagstadgade veckoarbetstiden förkortas tiU37,lagts in. Vad gäller fördelningen på olika arbetstidsgrupper harför mäimens del antagits en viss övergång från heltidsarbete till s. k. långdeltid (/vecka). För kvinnor med bam under väntas en minskningske i andelen personer med kort deltid, medan andelama med lång deltid resp.heltid beräknas öka något. Deovan redovisade antagandena beträffande andelen personer i olikaarbetstidsgmpper innebär att meddarbetstlden i altemativ I och II väntassjunka från 41,0 tUl /vecka för männen och från 31,5 till 31,1tim/vecka för kvinnorna. Antagandet i alternativen III och IV omen förkortning av arbetstiden för de heltidsarbetande sänkermedelarbetstiden för samtUga män och för samtliga kvinnor med 1timme. I beräkningarna har vidare lagts m ett antagande om att fem veckorssemester kommer att gälla för alla . Sammantagetvisarberäkningama över arbetskraftstillgångarna, mätt i timmar, på en minskningmed 19751980 i alternativ I och II, medanen arbetstidsförkortning enligt altemativ III och IV innebären minskning . Antal sysselsatta väntasunder öka med ca 122 000 personer 1975 1980, vilket kan jämföras meden ökning på ca 126 000 under 1970-ta-lets första hälft. () framför den uppfattningen att LU:s kalkyler överarbetskraftstillgångarnas utveckling snarare bör ses som ett räkneexempel änsom en prognos av den mest sannolika utvecklingen. Utvecklingen avarbetskraftsutbudet är i hög grad beroende av bur efterfrågan på arbetskraftkommer att utvecklas, bl. a. med avseende på fördelningen på olikanäringsgrenar och regioner. Det finns enligt AMS uppfattning anledning att t.ex. räkna med att en ändrad fördelning av arbetstUlfällen på varu- resp.tjänsteproduktion medför en ändring av arbetskraftsutbudets utveckling. Utbudetsammanhänger självfallet också starkt med vUka åtgärder från samhällets sidasom vidtas, bl. a. när det gäller att undanröja förvärvshihder av olika slag.Också Kommunförbundet hävdar att utredningens sysselsättningsberäkningar skallbetraktas endast som ett räkneexempel som i stort sett visar en framskrivningav de senaste årens utveckling. Det kan enligt förbundets mening ocksåIfrågasättas om utredningens beräkningsmetoder tUlräckligt beaktar att eh-utbyggnadav samhällets service utgör en förutsättning för den ökning ävtotalsyssdsättningeh som man räknar med. Den senare kommentaren görs även iLandstingsförbundets och yttranden. Socialstyrelsenanför vidare att prognoser för arbetskraftsutbudets utveckling under så långtid som är behäftad med stora osäkerhetsmarginaler, bl. a. med hänsyntUl komplexiteten i sambandet mellan utbud och efterfrågan på arbetskraft.Utredningen borde därför ha presenterat ett antal altemativa kalkyler överarbetskraftstillgångarnas utveckling. LO anser det anmärkningsvärt att allaalternativen i långtidsutredningen utgår från samma antagande beträffandearbetskraftsutbudet. Utvecklingen har enligt LO:s mening klartvisat att utbudet i hög grad är beroende av vilka villkor för sysselsättningensom kan skapas. Dessa villkor kan inte bli lika i de olika altemativen. /SR menar attutredningen varit ganska försiktig när det gällt att uppskatta förändringarna iarbetskraften. Således har man t. ex. utgått från att förvärvsintensiteten hoskvinnor med barn kommer att utveckla sig i enlighet med trendenunder den senaste tioårsperioden. Eftersom utvecklingen under 1970-talethittUls visat en accelererande benägenhet för dessa grupper att börjaförvärvsarbeta, får nog enligt /SR utredningens antagande på denna punktsägas vara försiktigt. Om man i stäUet utgått från att förvärvsintensitetenökar i takt med trenden 19701975 finner man att arbetsvolymen och därmed totalproduktionenkan öka något mer än vad långtidsutredningen angivit. Utredningen har i sinakalkyler utgått från oförändrad skattepolitik. Med ett antagande om en dämpadprogression är det enligt /SR högst rimligt att anta att benägenheten attgöra en extra arbetsinsats skulle öka, vUket skulle stimulera tillväxten. framhåller i sitt yttrande att även om bestämmelsema om denreglerade invandringen möjUggör en anpassning av den icke-nordiskaarbetskraftsinvandringen, så finns det stora grupper som inte omfattas av denreglerade invandringen. Hit hör i första hand medborgare i övriga nordiskaländer. Verket utesluter inte en betydande arbetskraftsinvandring från dessaländer särskilt då . Politiska flyktingar,anhöriga till härvarande utlänning m. fl. kategorier står utanför den regleradeinvandringen. ÅtskiUiga faktorer utöver förhållandena på arbetsmarknaden iSverige och andra länder påverkar således invandringen. Invandrarverketansluter sig därför närmast till utredningens alternativa antagande om enstörre invandring än utvandring under 19761980. Det kan enligt verkets meningbU ett ännu större invandrarnetto än det antal på 10 000 personersom utredningen altemativt antagit. Under1960-talet präglades den svenska ekonomin av en i såväl historisk sominternationell belysning mycket snabb produktivitetsökning. Den genomsnittligaproduktivitetsstegringen 19601970 för ekonomin 1975/76:150 20 19701975 kan motsvarande tal bedömas ha uppgått tUl 3,6 %per år. Det är framför allt den ogynnsamma utvecklingen som drarned genomsnittet för hela perioden. En kalkyl, baserad på det produktionsvärdeför 1975 som erhålls om man justerar för den konjunkturbetmgadeexportminskningen detta år, ger en något snabbare produktivhetsökning, 4,1 %per år, 19701975. Även efter denna justering kvarstår alltså en tydUg tendenstill uppbromsning i produktivitetens ökningstakt för hela ekonomin. I vissutsträckning återfinns denna tendens även i de enskUda sektorernas utveckling. Dentrendmässiga sänkning av produktivitetens stegringstakt som skett under 1970-taletsförsta hälft har bedömts komma att bestå under återstoden av . Dettagäller såväl flertalet enskUda sektorer som ekonomin som helhet. Ialternativ I och II, där arbetstiden antagits vara oförändrad pervecka, har utredningen gjort samma fömtsättningar om produktivitetsutvecklingen19751980 inom de enskUda sektorerna. Totalproduktiviteten blir dock beroendeav efterfrågestrukturen 1980. Beräkningarna anger en produktivitetsökning förekonomin som helhet om i alternativ I samt om ialternativ II. Ialternativ III och IV med en allmän förkortning av den lagstadgadeveckoarbetstiden förutsätts det produktionsbortfall som en sådanförkortning medför tiU viss del bli kompenserat av en snabbare produktivitetsökning.Totalproduktiviteten i ekonomin beräknas öka 19751980 ialternativ III och i aUernativ IV. Vadgäller de varu- och kraftproducerande sektorerna sammantagna bedöms för dessaproduktiviteten i samtliga alternativ öka i något långsammare takt 19751980än första hälft. För flertalet tjänsteproducerande sektoreranger tabell 2 en påtaglig dämpning i produktivitetsstegringen 19751980. Denredovisade dämpningen av produktivitetstUlväxten för ekonomin som helhetförklaras till viss del också av den statistiska missvisning avproduktivitetsutvecklingen som en ökande andel för den offentiiga sektorninnebär. Uppskattningarnaav den framtida produktionsutvecklingen baseras på analyser av arbetskraftsresursernasoch arbetsproduktivitetens utveckling. SkUlnader mellan sektorerna vad gällerproduktivltetsförhål-landena medför emellertid att totalproduktionensutveckling 1980 även kommer att bero på hur de samlade resurserna iframtiden kommer att fördelas på olika användningsområden. Denframtida produktionstiUväxten sammanhänger även med förändringar avkapacitetsutnyttjandet. Detta, som var onormalt lågt, har ikalkylema korrigerats tiU normal nivå, varför långtidsutredningens bedömningendast gäller den produktionstillväxt som följer av produktionskapacitetensutveckling. Tabell2 Produktiviteten inom olika näringsgrenar 1960 1980 Alt. III Alt. El-, gas-, värme- och Varuhandel Samfärdsel Privata tiänster Offentliga tiänster 4,3 5,4 -2,5 3,9 1,5 3,8 2,8 2.1 2,1 -0,2 3,4 7,1 1,6 2,3 0,2 3,9 2,0 2,0 2,1 -0,3 3,9 2,0 2,0 2.1 -0,4 4,1 2,0 2,0 2,3 -0,3 2,3 -0,3 Dentotala produktionen ökar snabbare i kalkylaltemativ I än i de övrigaalternativen. Totalproduktionen kan i detta altemativ beräknas öka i volym med3,. Detta sammanhänger med att sektorssammansättningen här förskjutsi en från produktivitetssynpunkt förmånlig riktning. I detta altemativ, där enökningstakt på fömtsätts för den privata konsumtionen, kommer en relativtstor andel av den totala efterfrågan att riktas mot industrisektorn, vilkenhar en klart snabbare produktivitetsutveckling än ekonomin som helhet. Ialtemativ II, där den privata konsumtionens ökningstakt fömtsättsbli förhåUandevis låg (), kan tiUväxten i totalproduktionen beräknasuppgå till . Den offentliga sektorn får i detta alternativ enrelativt snabb tUlväxt. En orsak till att totalproduktionens ökningstakt blirklart lägre i detta alternativ är att man i nationalräkenskaperna interegistrerar någon produktivitetsstegring för de offentiiga verksamheterna. Denlägre tillväxttakten i ekonomin som helhet 1 alternativ III, per är,förklaras främst av att den minskning i de totala arbetskraftsresurserna, somarbetstidsförkortningen innebär, inte helt kompenseras av den högreproduktivitetsökningstakt som fömtsetts i detta alternativ. I alternativ IV, där arbetstidsförkortningen kombinerats med en mycket låg ökningstaktför den privata konsumtionen (1,), beräknas totalproduktionen öka med2,. 1975/76:150 22 De flesta remissinstansemahar inte funnit anledning att ifrågasätta utredningens bedömning om en sänktproduktivitets- och produktionstillväxt . TCO delarsåledes utredningens uppfattning att det finns skäl att räkna med en sänktproduktivitetsstegringstakt . Möjligheterna att utvinnaytterligare produktivitetsvinster i viktiga näringar såsom jordbmk ochskogsbruk är tämligen begränsade. Vidare medför en trendmässig ökning avtjänstesektorerna i samhällsekonomin en sänkning av produktivitetsutvecklingstaktenstatistiskt sett. Utvecklingstakten påverkas också av vissa inte direktkapacitetshöjande insatser på t. ex. miljöområdet. Den centrala frågan är dockhur stor sänkningen kommer att bli. TCO betonar i sammanhanget dels devanskligheter som är förenade med att bedöma den framtidaproduktivitetsutvecklingen, dels den strategiska betyddse som den antagnaproduktivitetsutvecklingen har för ,de ekonomisk-politiska bedömningarna ochavvägningarna. SAF/SI anför för sin del isitt gemensamma yttrande att utredningen har överskattat deproduktivitetsökningar som kan påräknas inom industrin, vUket i så fall slårmycket hårt på det konsumtionsutrymme som finns att fördela. Osäkerheten ökasytterligare av att effekterna på produktivitetsutvecklingen av den nyaarbetsrätten är okända. Det är enligt dessa remissorgans mening fullt möjligtatt produktivitetsutvecklingen inte tillåter mer än ettlågalternativ för såväl offentlig som privat konsumtion. UKÄ har motsattuppfattning och hävdar att utredningen förefaUer vara alltför pessimistisk isin bedömning av produktivitetsutvecklingen under den närmaste femårsperioden.Utbildningens och forskningens betydelse för produktivitetsutvecklingen harenligt UKÄ:s mening inte uppmärksammats tillräckligt vid bedömnmgarna avutvecklingen på detta område. , som av UKÄ berettstillfälle att yttra sig, anför att de motiv för den nedåtgående trend iproduktivitetstiUväxten som utredningen räknat med knappast är övertygande. Detförefaller enligt mening ingalunda osannolikt attproduktivitetsutvecklingen blir väl så snabb somunder innevarande decenniums första hälft. Skulle så bli fallet, blir ocksåresurstillgången givetvis väsentiigt större än vad utredningen räknat med.