prop · FZ03103 · 1975-12-31 00:00:00 — Vidare bör de sakkunniga beakta de särskilda villkorsom gäller för anskaffning och innehav av kärnbränsle enligl såvälinternationella överenskommelser som de ledande exportländernas föreskrifter.De sakkunniga bör i dessa frågor samråda med ochSvensk kärnbränsleförsörjning AB. Vid sidanav kärnbränsleförsörjningen bör de sakkunniga utreda behovel avberedskapslagring av övriga för energiförsörjningen nödvändiga bränslen.Drivmedel är i detla sammanhang all betrakta som bränsle. Vidare bör desakkunniga pröva vilka grupper av bränsleförbrukare som skall varalagringsskyldiga. HitliUs har t. ex. lagringsskyldighel inle varit ålagdindustriella storförbrukare av kol men däremot storförbrukare av eldningsoljor.En ökad kolanvändning genom övergång från eldningsolja till kol videnergiframställningen skulle innebära en nedgång i försörjningsberedskapen vidoförändrade bestämmelser för beredskapslagring. De sakkunniga bör bl. a. prövaom skyldighet att lagra kol skall åläggas industriella storförbrukare. För delagringsskyldiga förbrukarna baseras lagerstorleken f. n. på normaUconsumtionenunder . Detta gäller även krafl- och värmeverk. Med hänsyn tillsistnämnda förbrukares betydelse för energiproduktionen i etl krisläge finns detanledning för de sakkunniga atl pröva huruvida lagringsskyldigheten för dem börfastställas individuellt. Del bör härvid övervägas om lagringsskyldighelen kanfastställas på grundval av sådana faktorer som installerad effekt och specifikförbrukning per effektenhet. Tekniska förutsättningar för omställning tillanvändning av etl alternativbränsle bör beaktas i delta sammanhang samtidigtsom förslag kan lämnas rörande den driftlid, som beredskapslagringen börsäkerställa. Frågan om skyldighet för oljeraffinaderierna att lagra råolja börövervägas. Med skrivelse har som sinmening gett lill känna vad jordbruksutskottet har anfört i anledning av motionom befrielse för fiskefartyg i utrikes trafik från avgiflsskyldighel beiräffandeoljelagring (JoU 1974:48, rskr 1974:381). Mol bakgrund härav bör de sakkunnigaöverväga frågan om lagringsskyldighet för olja till olika farlygskategoriersdrift i utrikes trafik. Hrtlills har lagringsskyldighel inte förelegal föroljeprodukter och koks som används som råvaror i den petrokemiska industrinsamt järn- och stålindustrin. Med hänsyn till dessa båda industrigrenarsspecieUa betydelse för försörjningsberedskapen och deras känslighet förstörningar i tillförseln av råvaror bör de sakkunniga överväga frågan omlagringsskyldighet för förbrukare av sådana råvaror samt lämna förslag om delsden närmare utformningen av en sådan lagringsskyldighel dels finansieringen aven sådan beredskapslagring. I dessa frågor bör samråd äga rum med försörj-ningsberedskapsutredningen(H 1971:1). De sakkunniga bör pröva fördelningen mellan staten ochnäringslivet av ansvaret för beredskapslagringen. Utgångspunkten bör vara altden nuvarande ordningen behålls enligt vilken beredskapslagringen lillövervägande delen ombesörjs av andra än staten. De sakkunniga bör utreda lagringsbehoven för både krigs-och avspärrningsfallel. Krigs- och avspärrningsreservernas storlek bör anges 427 Kommittéer: H: 15 vid olika grader av uthållighet. I denna fråga bör samrådäga rum med försvarsutredning (Fö 1974:4). Inom ramenför den av mig tidigare denna dag föreslagna ökningen av beredskapslagren avråolja och oljeprodukter bör de sakkunniga utarbeta förslag till fördelning avlagringen såväl mellan råolja och oljeprodukter som mellan olika slag avoljeprodukter. I fråga omkostnaderna för etl nytt lagringsprogram bör de sakkunniga utgå från atl dessaskall finansieras genom avgifter på beredskapslagrade produkter. Om desakkunniga finner atl det föreligger behov av ytterligare utbyggnad av skyddadeller särskild s. k. lokaliserad lagring bör de beräkna merkostnaderna försådan lagring. De bör överväga, om dessa kosinader liksom börfinansieras med statliga bidrag. De sakkunniga bör pröva frågan om skäl föreligger attbehålla möjligheten till s. k. vinterdispens för beredskapslagring aveldningsoljor. Om beredskapslagringsskyldighet föreslås för fastaimportbränslen bör samma bestämmelser gälla för dessa med avseende påvinlerdispens som för eldningsoljor. De sakkunniga bör med utgående från de riktlinjer förenergipolitiken som beslutas av lägga fram förslag om lämpliglidsperiod för ell nytt lagringsprogram och tidpunkt för en eventuell kontrolleller revidering av programmet under dess gång. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar bedriver f. n.perspektivsludier avseende perioden /78 1981/82 inom ramen för denlångsiktiga planeringen av ekonomiskt försvar. De sakkunniga bör samråda medöverstyrelsen i de frågor som är gemensamma eUer har väsentligaberöringspunkter med perspektivsludierna. Oljelagringsrådetsuppgifier är upptagna i instruktionen (1957:346) för oljelagringsrådet, ändradsenast 1957:520). De sakkunniga bör ompröva dessa uppgifier, jämte rådelssammansättning och ställning i anslutning till atl etl nytt program förberedskapslagring utarbetas. Den nuvarande oljelagringsförordningen saml övrigaförordningar och låneföreskrifler som rör beredskapslagringen bör ses över motbakgrund av de erfarenheter som har vunnits under den hittillsvarandetillämpningen och anpassas till det program för beredskapslagring som föreslås. Desakkunniga bör särskilt studera och lägga synpunkter på de beräkningsprincipersom tillämpas vid fastställande av de avgifter för beredskapslagring somuppbärs av Stiftelsen . I anslutning till de sakkunnigas förslag till etl nyttlagringsprogram bör förslag till nya förordningar och övriga föreskrifier ochövergångsbestämmelser utarbetas. De sakkunniga är oförhindrade atl ta upp de övrigaspörsmål, som aktualiseras i samband med utredningsarbetet. Kommittén har hållit tresammanträden. Därutöver har hållits två sammanträden med en särskildarbetsgrupp för frågan om beräkningsteknik för kraftverkens och värmeverkenslagringsskyldighet, etl sammanträde med en särskild arbetsgrupp för frågan omberedskapslagring av kärnbränsle, två sammanträden med en särskild arbetsgruppför frågan om beredskapslagring av olja och kol för bl. a. den petrokemiskaindustrin respektive järn- och stålindustrin saml etl sammanträde med ensärskild arbetsgrupp för utarbetande av prognoser H:15 Skr 1975/76:103 428 avseendeförbrukningen av bränslen och drivmedel. Dessutom har tillsatts en särskildarbetsgrupp för uthållighetsfrågor. Kommitténsarbete beräknas bli slutfört . 16.Sakkunniga (H 1975:04) för översyn av överstyrelsens för ekonomiskt försvarorganisation m. m. Tillkalladeenligt regeringens bemyndigande för översyn av överstyrelsensför ekonomiskt försvar organisation m. m.: Ordförande:Bruno, , överdirektör Sakkunniga:Hemborg, Bo, departementssekreterare , , avdelningsdirektör ,, departementssekreterare Experter:Croneborg, , kommerseråd (fr.o.m. ) , .,byråchef (fr.o.m. ) , , departementssekreterare(fr.o.m. ) Sekreterare:Qvarlander, Hans, byrådirektör (fr.o.m. ) Lokal:Statskontoret, 10. Postadress: Box 2106, 103 13 ,tel. 22 08 60 (ordförande och sekreterare) Direktiv(anförande av statsrådet till protokoU vid regeringssammanträde den 24april 1975): Överstyrelsenför ekonomiskt försvar (ÖEF) skall enligl sin instruktion (SFS 1965:659,omtryckt 1971:234) samordna landets försvarsföreberedelser på del ekonomiskaområdet för alt vid krig eller utomordentliga, av krig eUer krigsfaraföranledda förhåUanden del totala försvarets behov av förnödenheter skall kunnatillgodoses. Om det inte ankommer på annan myndighet skall ÖEF ombesörja altförberedelser i detta syfte vidtas. ÖEF skall vidare upprättaorganisationsplaner för de särskilda förvaltningsorgan som behövs vid sådanaförhållanden som har nämnts. ÖEFskall skaffa sig kännedom om landels näringsliv och om dess lillgång påbränsle, kraft, råvaror och andra förnödenheter samt andra förhållanden avbetydelse för den ekonomiska försvarsberedskapen. ÖEF skall också främjasamordningen mellan del ekonomiska försvaret och totalförsvarets övriga grenaroch hålla sig underrättad om planeringsarbetets fortgång inom det ekonomiskaberedskapsområde och tillhandahålla andra beredskaps-planerande myndigheterunderlag för deras planering. ÖEF skall vidare, i den mån det inte ankommer påannan myndighet, utarbeta produktions- och konsumtionsplaner som kan ligga lillgrund för regleringen av försörjningen 429 Kommittéer: H: 16 inom viktigare försörjningsområden, samt upprätta planerför lagring av och svara för inköp, lagerhållning och i viss ulslräckningproduktion av sådana varor som del är angelägel att ha lillgång till inomlandet vid krig eller avspärrning i varutillförseln. ÖEF skall äver följa ochfrämja forskning som är av betydelse för landels ekonomiska försvarsberedskap. Chef förÖEF är en generaldirektör. ÖEF ledes av en styrelse. Styrelsen består avgeneraldirektören, som är dess ordförande, och minst sex andra ledamöter, somregeringen utser särskilt saml två personalförelrädare. Till ÖEF är knutet etlråd för ekonomiskt försvar med uppgifl att verka för samordningen av landetsekonomiska försvarsberedskap. Rådet består av cheferna för överstyrelsen,försvarsstaben, , statens jordbruksnämnd ocharbetsmarknadsstyrelsen saml ordföranden i transportnämnden. Genom ettprovisoriskt tillägg lill instruktionen är tills vidare ett särskiU råd knutetlill ÖEF med uppgifl att bistå ÖEF i beredskapsplaneringen för varor sombaseras på den kemiska industrin. ÖEF ärorganiserad på en planeringsavdelning, bestående av en ulredningsbyrå och envarubyrå saml en bränslebyrå, en affärsbyrå, en administrativ byrå och eninformationssektion. Dessutom finns ell sekretariat för studier ochlångsiktplanering, som lyder under chefen för planeringsavdelningen och enbränsleregleringsenhet. Sekretariatet och enheten är inrättade tills vidare.Hos ÖEF tjänstgör en militärassislent. ÖEF:s nuvarande organisation innebär att myndigheten ihuvudsak är uppbyggd efler funktioner i beredskapsprocessen och endasi delvisefler försörjningsområden. ÖEF har f. n. i uppdrag alt i samråd med berördamyndigheler bedriva försök med långsiktsplanering inom det ekonomiskaförsvaret. Långsiktsplaneringen syftar till atl analysera hur del ekonomiskaförsvaret skall verka i olika framtida konfliktsituationer. Redogörelse skalllämnas för de krav som kan komma atl ställas på del ekonomiska försvaret iolika typer av fredskriser för olika försörjningsområden. I dennaplaneringsverksamhet används en indelning av del ekonomiska försvaret i sexolika försörjningsområden, nämligen livsmedel, beklädnad, energi, övrigaförsörjningsviktiga varor, transporter och tjänster. Planeringsarbetet bedrivsi form av studier av tänkbara utvecklingar i fråga om olika beredskapsålgärder,planläggning, beredskapslagring etc, inom vart och ell av de sex områdena. ÖEF deltar vidare i utrednings- och försöksverksamhetenmed programbudgetering inom statsförvaltningen och kommer fr. o. m. budgetåret1975/76 alt få medel anvisade i programtermer. Härvid indelas ÖEF:s verksamheti sju olika program med nära anknytning till vissa slörre, relativt homogenaförsörjningsområden. Inom programmen redovisas som en underindelning de olikafunktionerna inom beredskapsprocessen t. ex. övergripande planering,förelagsplanläggning och beredskapslagring. Denindelningsgmnd, försörjningsområden, som tillämpas för såvällångsiktsplanering som programbudgetering medför all mål för verksamheten inomvarje försörjningsområde kan formuleras på elt väsentligt bätlre sätt än vid enindelning efter funktioner i beredskapsprocessen. Dessutom kan kostnaderna föroch effekterna av insatta resurser direkt relateras tiU dessa mål. F. n.bedrivs två utredningar, försörjningsberedskapsutredningen (H 1971:01) ochenergiberedskapsutredningen (H 1974:03), som behandlar frågor rörande detekonomiska försvaret och ÖEF. a.belysa frågan om avvägning H:16 Skr1975/76:103 430 mellan produktionsålgärder och beredskapslagring samtansvarsfördelningen i dessa sammanhang mellan staten och näringslivet.Energiberedskapsutredningen skall utreda beredskapsfrågor inom energiområdetmed särskild inriktning på förbrukningsregleringar under fredskriser.Utredningen skaU, om ÖEF föreslås bli den myndighet som centralt skall handhakrisuppgjflerna avseende energiförsörjning, redovisa de förändringar iorganisation och instruktion som bedöms nödvändiga mol bakgrund av utredningensförslag. De nämnda utredningarna, som väntas avge sina betänkandeni början av /76, kan komma all föreslå sådana förändringar sompåverkar ÖEF:s framlida verksamhet och organisation. I direktiven till försvarsutredning framhålls altutredningen skall studera hur bästa balans skall nås i våra samlade försvarsansträngningar.Det förutsätts atl utredningen därvid även får anledning att beröra beredskapenför fredskriser. Försvarsulredningen bör vidare på grundval av de olikalotalförsvarsgrenarnas perspeklivplaner (moisvarande) överväga och lämnaförslag om de olika lotalförsvarsgrenarnas uppgifier i stort och principiellainriktning på . , som är central förvaltningsmyndighetför ärenden rörande bl. a. industri, hantverk och enrgiförsörjning, har framförallt vad gäller utredningar rörande industri- och energifrågor vissaarbetsuppgifter, som ligger myckel nära ÖEF:s utredningsuppgifter. instruktion (SFS 1974:476) skall ÖEF underrättas om sådanaresultat av verkets utredningsverksamhet, som är av betydelse för planeringenav landets ekonomiska försvar. Gränsdragningen meUan ÖEF:s och industriverketsarbetsuppgifter kan dock i vissa fall ge upphov till tveksamhet om vilken avmyndigheterna som bär det primära ansvaret. Enligt instruktionen för kommerskollegium (SFS 1973:610)skall kollegiet, i den mån det inte ankommer på annan myndighet, förberedaregleringar som hänför sig till import och export av varor saml handläggaärenden rörande lillslånd till sådan import och export. Även ÖEF arbetar medförberedelser för handelsregleringar under krisförhållanden. Gränsdragningenmellan myndigheternas ansvarsområden är emellertid oklar, vilket bl. a. visadesig i samband med regleringarna på del petrokemiska området under deninternationella oljekrisen . Vad jag nu har anfört visar atl det behövs en översyn avÖEF:s organisation m. m. En sådan översyn bör nu komma tiU slånd. Särskildasakkunniga bör lillkallas för ändamålet. De sakkunniga bör särskUt övervägaefter vilka grunder som bör byggas upp. De sakkunniga börpröva dels alternativ som innebär alt organisationen anpassas efter de olikaförsörjningsområdena, dels alternativ som bygger på en indelning efler olikafunktioner i beredskapsprocessen. Vid sistnänmda prövning bör de sakkunnigaanalysera hur de försörjningsområdesindelade programmen skall förankras iorganisationen. De sakkunniga bör med utgångspunkt i den ansvarsfördelningsom enligt resp. myndighets instruktion gäller mellan ÖEF, kommerskollegium ochstatens industriverk dels pröva del behov som föreligger av alt ytterligareklarlägga den konkreta ansvarsfördelningen vad avser uppgifier rörande detekonomiska försvaret mellan dessa myndigheter, dels överväga vilka smärreändringar i ansvarsfördelningen som kan bli en följd härav. De sakkunniga börklarlägga ansvarsfördelningen såvitt avser dels planeringsarbetet, delsgenomförandel av de planerade ålgärderna såväl vid ett avspärrnings- ellerkrigsläge som under oUka fall av fredskriser. 431 Konunittéer: H:17 mot bakgrund av vad energiberedskapsutredningen kan kommaalt föreslå bör de sakkunniga överväga om ÖEF, kommerskollegium och statensindustriverk skall verka som myndigheter vid krig eller utomordentliga, av krigeller krigsfara föranledda förhållanden eller om de skall ersättas av särskildakrisorgan eller kompletteras med sådana organ. Eventuella förslag tillförändringar i organisation och instruktioner till följd härav bör redovisas. De sakkunniga bör samråda med försörjningsberedskapsutredningenoch energiberedskapsutredning så att de kan la del av dessa utredningarsöverväganden lill den del de behandlar ÖEF:s uppgifter och organisation. Desakkunniga bör vidare samråda med försvarsutredning, så all de kan tadel av utredningens överväganden vad avser det ekonomiska försvaret. De sakkunniga bör under utredningsarbetet hålla kontaktmed de berörda personalorganisationerna. För energiområdet åligger del energiberedskapsutredningenalt föreslå krisorganisation. De sakkunnigas uppdrag innefattar därför inledenna uppgifl. De sakkunniga bör bedriva sitt arbete skyndsamt. Deras uppdrag bör i sin helhet vara slutfört senast våren1976. Uiredningen har hållilfyrasammanträden samt hafl överläggningar med olika myndigheler, organisationer ochandra som berörs av utredningens arbete. Utredningen beräknas slutföra sitt arbete . 17.1975 års affärstidskommitté (H 1975:05) TUlkallade enligl regeringens bemyndigande den 5 juni1975: Ordförande: , , generaldirektör Sakkunniga: , ., lantbrukare, led. avriksdagen , , fru, led. av , ,förbundsordförande , , direktör , , led. avriksdagen , UUa, kommunalråd , , direktör Experter: Dedorson, , direktör , ,direktör , , direktör , , direktör , Gotle,direktör H:17 Skr1975/76:103 432 Sekreterare: , , byråchef sekreterare: , , byrådirektör(fr.o.m. den 21 augusii 1975) Direktiv (anförande av statsrådet till prolokoll vidregeringssammanträde ): Affärstidslagen (l%6:668), som regleradeöppelhållandetiden för detaljhandeln, upphörde att gälla vid utgången av år1971. Inför giltighetstidens utgång meddelade jag den 10 november1971, atl regeringen efter atl ha prövat de synpunkter som förts fram i affärstidsfrågan hade funnit övervägande skäl tala för alt affärstidsregleringenborde upphöra och alt därför någon förlängning av lagen eUer annan motsvarandereglering inle skulle föreslås. De frågor som hade aktualiserats underaffärstidskommitténs arbete och vid remissbehandlingen av betänkandet (SOU1971:33) Fri affärstid, nämligen följderna av fria affärstider med avseende påprisnivån, strukturomvandlingen och de anställdas arbetsförhållanden, varemellertid så väsentliga och så svårbedömda, atl det fanns skäl atl släppaaffärslidsregleringen endasi på försök och tills vidare. Utvecklingen inomdetaljhandeln i nämnda avseende borde noga följas och bedömas sedan regleringenupphört. Jag meddelade atl jag för detta ändamål ämnade vidtaåtgärder för all inrätta en särskild nämnd. (NU 1971:53, rskr 1971:359) anslöt sig tilluppfattningen att väsentliga fördelar kunde väntas uppkomma till följd av attaffärstiderna blev fria men däremot inga större nackdelar. fann delemellertid välbetänkt alt en särskild nämnd tillsattes. Nämnden borde enligtriksdagens mening kunna bli ell effektivt instrument för att uppspåra ochpåtala eventuella negativa följder av systemet med fria affärslider. I enlighetmed beslut inrättades en affärstidsnämnd meduppdrag alt under en lid av i försia hand följa UtveckUngen avaffärstiderna och undersöka verkningarna för konsumenterna och för dehandelsanslällda av det friare öppethållandet i detaljhandeln, somaffärstidsregleringens slopande innebär. I medelandel lill anförde jagbl. a. att om nämnden fann att utvecklingen i något avseende gick i en frånallmän synpunkl ogynnsam riktning det borde åligga nämnden att anmälaförhållandet lill Kungl. Maj :t. Nämnden, vari har ingått företrädare för deanställda och för konsumenterna, har till regeringen överlämnaten sammanfattande rapport över sill arbete. Affärstidsnänmdenhar löpande utfört en serie undersökningar rörande förändringar avaffärstiderna och av de handelsanställdas anställningsförhållanden. Härutöverhar nänmden genomfört en rad undersökningar avseende avvikelser iöppethållandet mellan olika orter och strukturella skillnader i utvecklingen avbuliksbeslåndet i dessa orter saml undersökt kostnaderna och lönsamheten isöndagsöppna butiker i syfle alt klarlägga fria aiffärstiders påverkan påprisnivån. Nämnden har även undersökt förekomsten av s. k. jippon isöndagshandeln och utbredningen av ambulerande handel. Vidare har nämnden gjorten undersökning av kund-strukturen i söndagsöppna butiker. har del dåafffärstidslagen upphörde att gälla för handeln som helhet inträffat småförändringar i det 433 Konunittéer: H:17 kontinuerliga öppethållandet , dvs.öppethållande vid minsl tre lillfällen , och i del förlängdaöppethållandet på vardagar, dvs. Utvecklingen har dock intevarit enhetiig och påtagliga avvikelser förekommer från vad som totalt settgäller. Sålunda varierar förekomsten av söndagsöppethållande kraftigt såvälmellan olika orter som inom orterna mellan olika branscher och butiksformer. Detframgår av nämndens material alt del är bland varuhusen som de friaaffärstiderna har lett lill de största förändringarna. Sålunda gäller allandelen varuhus med kontinuerligt öppethållande ökade från inovember 1971 tiU . skedde dock medvissa säsongmässiga variationeren stabilisering av nivån till meUan 16 och , dvs. mellan 60 och 75 varuhus hade kontinuerligt söndagsöppet. Av dessavaruhus höll praktiskt taget samtliga hela varuhuset öppet. Varuhusenskontinuerliga öppethållande på vardagar efter har dock inleförändrats som de fria affärstiderna har gällt. Ändra butiksformer än varuhus inom olika branscher visargenomgående en låg frekvens söndagsöppna butiker. I de fall ett ökalöppethållande har kunnat konstateras rör sig förändringen om någon enstakaprocentenhet. Förändringarnai öppethållandet vid varuhusen har dock enligl affärstidsnänrmdensundersökningar inte lett lill någon slörre förändring av antaletöppethållandelimmar . Del ökade söndagsöppethållandel har varuhusenkompenserat genom elt minskat öppethållande på vardagar. Även för övriga butiksformerinom flertalet branscher har förändringar ägt rum i öppnings- ochstängningslider på vardagar på så sätt atl butiken har öppnats senare ochslängts tidigare. Av nänmdens lokala undersökningar framgår atl delhuvudsakligen är del slörre varuhusen och butikerna som har kontinuerligtsöndagsöppet. De söndagsöppna varuhusen är framför allt belägna i förorternasköpcentra eller utanför tätorterna (stormarknader). Del har sålunda framkommitall varuhus med sådana lägen har en slörre benägenhet att hålla söndagsöppet änandra varuhus. Äffärslidsnämndenhar utfört flera undersökningar av de handelsanställdasanställningsförhållanden med inriktning på lägel vid varuhusen. Det framgår bl.a. atl för den fast hellidsansläUda personalen vars andel av all bulikspersonalär densamma som har andelen arbetstid avtotal butikslid minskat sedan lagen slopades. Del sammanhänger i vissulslräckning med den arbetstidsförkortning som genomfördes . Ävenandelen arbetstid och övertid har minskat, vilket bl. a. berorpå att varuhusen och livsmedelshallarna har anställt särskild personal för allarbeta eller under förlängt öppethållande på vardagar. ErUiglnänmdens uppfattning har de fria affärstiderna inle påverkal prisnivån ibutikerna i en för konsumenterna ogynnsam riktning. Det kan inte heller hävdasall slrukturutvecklingen i handeln skulle ha påverkats negativt. Nämndenframhåller dock att är en för att kunna koslaleraeventuella förändringar i strukturen. Ianslutning lill nämndens slutrapport förordar en majoritet av nämndensledamöter all öppethållandet på nytt regleras genom lag. Del sker medhänvisning till alt del inom varuhusseklorn har skett påtagliga förändringartill etl ökal öppethållande och atl det ökade öppethållandetinträffat även på förhållandevis små orter. Vidare hänvisas till allarbetstiden för den fasl heltidsanställda personalen har minskat väsentligt 28 1975/76. H: 17 Skr 1975/76:103 434 och alt arbetslösheten inom handeln torde kunna minskaavseväri om den arbetstid som disponeras av tiUfällig och extra personalomsätts i fasta hel-' och deltidstjänster. Slutligen heter det atl endasi etlobetydligt antal konsumenter förklarat atl de inle kunnat göra sina inköp påvardagar. En minoritet inom äffärslidsnämnden framhåller alt nämndeninte har haft i uppdrag atl la ställning till huruvida affärstiderna skall bliföremål för reglering.