prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — Mot den här angivna bakgmnden föreslår kommitténföljande regler om förhandlingsrätt och förhandlingsskyldighet, upptagna i11-13 §§ av den föreslagna lagen om förhandlingsrätt och koUektivavtal (FKL). Enligt 11 §, som i sina huvuddrag motsvarar decentrala stadgandena i 4 § FFL, skall förening på endera arbetsgivar- ellerarbetstagarsidan äga rätt att påkalla förhandUng med förening på motsidanrörande villkor varom koUektivavtal kan träffas eller eljest rörande förhåUandesom avses med den föreslagna lagen. Sådan rätt skall tillkomma förening avarbetstagare även i förhållande till arbetsgivare, hos vilken medlem iföreningen är eller varit arbetstagare, liksom arbetsgivare i förhållande tillsådan förening. Rätt för part att påkalla förhandling medför enligt en sistapunkt i paragrafen skyldighet för motparten att träda i förhandling. I 12 och 13 §§ av förslaget anges vUkenförhandlingsskyldighet som skall åvila arbetsgivare i fråga som han enligtavtal äger att slutligen bestämma över. Innebörden av paragraferna är attarbetsgivaren skall, om han är bunden av koUektivavtal, vara skyldig att ivarje sådan fråga förhandla med sin av frågan berörda lokala motpart ikoUektivavtalet. Arbetsgivaren skall vidare i princip vara skyldig att avvaktamed beslut eller åtgärd till dess den lokala förhandlingen hunnit genomföras. Ifrågor av mera allmän betydelse har arbetsgivarens förhandlings- ochuppskovsskyldighet kon-straerats som en regel om primär förhandlingsskyldighet:enligt 13 § skall den koUektivavtalsbundne arbetsgivaren träda i förhandlinginnan beslut fattas eller eljest åtgärd vidtas som rör av avtalet bundenarbetstagare och som innebär omläggning, nedläggning eller inskränkning avdriften eller överlåtelse eller upplåtelse av företaget eller som eljest medförviktigare förändring av drifts- eller arbetsförhåUandena eller avanställningsförhållandena i övrigt. I frågor som enbart berör individuellafall eUer som eljest är av mindre ingripande betydelse förarbetstagarkoUektivet i dess helhet skall det i stäUet vara arbetstagarsidanssak att ta initiativet tUl förhandling. Enligt 12 § skall koUektivavtalsbundenarbetsgivare vara skyldig att när det påkallas förhandla med lokal motpart ivarje fråga, som rör förhållandet mellan arbetsgivaren och hos honom anställdarbetstagare vilken är medlem i den avtalsslutande föreningen påarbetstagarsidan, även om frågan rör förhåUande varöver arbetsgivaren enligtkoUektivavtal äger att bestämma. Och arbetsgivaren åläggs vidare skyldighetatt avvakta med beslut eller annan åtgärd tUl dess förhandlingen slutförts, omsådant uppskov skäligen kan krävas av honom. Vad gäller ämnesområdet för förhandlingar enligt deföreslagna reglema har detta angivits i 11 § genom uttrycket "rörandevillkor varom koUektiv- Prop.1975/76:105 Bilagal 41 avtalkan träffas eUer eljest rörande förhåUande som avses med denna lag".Enligt kommitténs motivtexter är syftet med detta sätt att bestämmatillämpningsområdet för lagens regler att markera, att förhandlingsrätten skallvara så vidsträckt att inga frågor som det är angeläget för arbetstagarna attfå inflytande över skall bli uteslutna. När fråga är om ett mellan parternaoreglerat förhåUande kommer området för förhandlingsrätten enligt kommitténsförslag att sammanfalla med det område, inom vUket uppgörelse mellan parternakan ges koUektivavtalets form. Liksom enligt gäUande rätt skall förhandlingarenligt den föreslagna lagen dock även kunna utmynna i enskilt avtal mellanarbetsgivare och arbetstagare. Vidare omfattas liksom enligt 4 § FFLförhandlingar i rättstvister av den föreslagna lagens regler, vare sig tvistenrör tolkning eller tillämpning av enskilt eller koUektivt avtal eller den rörtillämpning av lag som har betydelse för förhållandet mellan arbetsgivare ocharbetstagare. Liksom enligt gällande rätt bygger kommitténsförslag på anknytningen till ett avtalsförhåUande mellan arbetsgivare ocharbetstagare. En utveckling har dock skett i förslaget så till vida som ävenett föratvarande anstäUningsförhåUande i princip är tillräckligt förförhandlingsrätt. Däremot avvisar kommittén tanken att införa lagstadgadförhandlingsrätt för arbetssökande. Skälet härtill är i huvudsak att behovetav en sådan utvidgning av förhandlingsrätten inte anses motsvara de däravföljande komplikationerna, främst när det gäller att finna en principiellt ochpraktiskt någorlunda invändningsfri avgränsning av den förhandlingsskyldighetsom skulle genom utvidgningen åläggas arbetsgivarna. Kommittén behandlar i sina motiv ingåendeavgränsningen av den förhandlingsrätt för arbetstagarsidan i företags- ocharbetsledningsfrågor, som föreskrivits i 12 och 13 §§ av lagförslaget. Vad gäUer anknytningen av förhandlingsrätten tillkoUektivavtalsför-hållanden förklarar kommittén inledningsvis, att avsteg intebör göras från gäUande rätts princip att de gmndläggande rättsligabetingelserna för facklig verksamhet - förhandlingsrätt och skydd förföreningsrätten, behörighet att träffa kollektivavtal och rätt inom de ramarsom dras upp i lagstiftningen att gå till facklig strid - skall vara desammaför alla sammanslutningar på arbetsmarknaden oavsett målsättning och storlek.Något sådant avsteg görs emellertid enligt kommitténs åsikt inte när manförbehåUer kollektivavtalsbundna arbetstagarorganisationer rätten att genomförhandling ingripa i beslutsprocessen hos arbetsgivaren; med regler om sådanrätt har man lämnat det vedertagna området för fackliga förhandlingaroch det kan då i princip, uttalar kommittén, inte finnas något hinder att, iden utsträckning som ter sig nödvändig eller lämplig, även genom rättsliga begränsningarta hänsyn till det ömsesidiga intresset av att ingreppet inte får till effektatt arbetsgivarens verksamhet hindras eller väsentligt försvåras. Genomanknytningen till koUektivavtalsförhåUanden bevaras likstäUigheten så tillvida som alla arbetstagarsammanslutningar har från rättsliga syn- 1975/76:105 Bilaga 1 42 punktersamma möjligheter att tillvinna sig den ifrågavarande rätten gentemotarbetsgivaren, ytterst genom att med fackliga maktmedel förmå honom att träffakollektivavtal. Kommittén tillägger emellertid att de övervägandepraktiska skäl, som talar för att förhandlingsrätten enligt 12 och 13 §§förbehåUs arbetstagarorganisationer med koUektivavtal, inte nödvändiggör en såsträng gränsdragning att andra arbetstagarsammanslutningar skuUe vara heltavskurna från rätt att i förhandlingens form anlägga synpunkter på frågor somfaller under arbetsgivarens bestämmanderätt. Den allmänna förhandlingsrättenenligt 11 § skall enligt kommittén anses grunda en skyldighet för arbetsgivarenåtminstone att på begäran samtala om enskilda beslut med företrädare förminoritelsorganisation till vilken av beslutet berörd arbetstagare hör, låtvara att denna skyldighet inte är förenad med något åliggande att uppskjutabeslutet i avvaktan på förhandlingens genomförande. Anknytningenav den här ifrågavarande förhandlingsrätten till etableradekoUektivavtalsförhåUanden motiveras enligt kommittén även av syftet att byggavidare på redan utvecklat samarbete mellan arbetsgivarna och dearbetstagarorganisationer, med vilka de regelmässigt har koUektivavtal.Kommittén ser ett värde i anknytningen till de redan existerande kontakternapå det lokala planet mellan arbetsgivaren och vederbörande arbetstagarorganisationerslokala sammanslutningar, vare sig partema väljer att genom avtal skapasärskilda former för förhandlingarna i hithörande frågor eller de avstårdärifrån. Enligt kommittén talar även intresset av samordning med andra formerför arbetstagarinflytande i företagen, t. ex. med stöd av lagstiftningen omstyrelserepresentation för de anstäUda eller av avtal om företagsnämnder, föratt förhandlingar enligt 12 och 13 §§ förläggs till det lokala planet.Förhandlingar enligt 12 och 13 §§ skall enligt kommittén ses som ett led i detföretagsdemokratiska systemet i det enskilda företaget. Som framgått är deföreslagna förhandlingsrättsreglema också utformade på detta sätt. Skyldighetför arbetsgivare att förhandla även på central nivå i sådana frågor som avsesmed 12 och 13 §§, och till äventyrs att uppskjuta beslut eller åtgärd till desssådan central förhandling slutförts, är enligt kommitténs förslag beroende avom avtal kan träffas därom. Deregler om skyldighet för arbetsgivaren att avvakta med beslut och åtgärder,för vilka här redogjorts, är tillämpliga enbart i förhandlingar med stöd av 12och 13 §§ FKL. Såvitt gäller förhandlingar i rätlstvister enligt den föreslagna11 § saknas enligt kommitténs uppfattning behov av en motsvarande uttryckligregel, eftersom i sådana fall samma resultat uppnås genom att arbetsgivaren bärskadeståndsansvar för att beslut inte fattas i strid mot kollektivavtal ellerlag och för att oriktigt beslut inte fattas när tvist råder om innebörden avavtal. Och vid förhandlingarj intressetvister uppkommer enligt sakens naturinte någon självständig fråga om behov av uppskov. Gällandelagstiftning om förhandlingsrätt innehåller inte några regler om Prop.1975/76:105 Bilagal 43 skyldighetför part att i förhandlingar förete material, som utgör underiag för partenseget stäUningstagande i förhandlingen, eller eljest några regler om bevisningenvid tvisteförhandlingar. Inte heller finns några stadganden om rätt förarbetstagarsidan till information om företagens förhållanden eller till insyni övrigt i arbetsgivarens verksamhet. Regler av den arten finns däremot ikollektivavtal, främst i de s. k. företagsnämndsavtalen vilka föreskriverskyldighet för arbetsgivarna att tillhandahåUa information i produktionsfrågor,ekonomiska frågor och personalfrågor. Genom den förat nämnda, ,efter det att kommittén avlämnat sitt huvudbetänkande, träffadeöverenskommelsen mellan SAF samt LO och PTK om ekonomikommitté ocharbetstagarkonsulter har delvis nya former valts för strävandena att vidga arbetstagarnasinsyn i företagen. Enligt överenskommelsen skall i de därav omfattadeförelagen en särskilt inrättad s. k. ekonomikommitté eller en i särskildordning utsedd ekonomisk konsult för arbetstagarna få i princip fullständigtillgång till skriftlig och muntlig information av betydelse för att bedömaföretagets ekonomiska ställning och ,utveckling. Kommittén har funnit att reglema om lagstadgadförhandlingsrätt bör kompletteras med vissa grandläggande bestämmelser om rätttill information. I kommitténs förslag ingår därför dels en regel omskyldighet för förhandlande part att på motparts begäran låta denne ta del avoch, om det kan ske utan oskälig kostnad eller omgång, eller denne överlämnabestyrkt avskrift av sådana handlingar och uppgifter varöver parten förfogaroch vilka erfordras för en riktig bedömning av den fråga förhandlingen avser(17 §), dels ett stadgande om skyldighet för koUektivavtalsbunden arbetsgivareatt fortlöpande håUa motpart, gentemot vilken han är förhandlingsskyldigenligt 12 och 13 §§, underrättad om den produktionsmässiga och ekonomiskautvecklingen i företaget liksom om riktlinjerna för företagets personalpolitik(18 §). Med hänsyn till att vid tiden för slutförandet avkommitténs uppdrag förhandlingar pågick mellan de centrala parterna påarbetsmarknaden i frågan om rätt att utse s. k. arbetstagarkonsulter iföretagen, sedan förslag till särskild lagstiftning i det ämnet utarbetatsinom industridepartementet, har kommittén förklarat sig för sin del vilja avståfrån att gå in på den frågan. Kommittén har ansett att den utvidgning avförhandlingsskyldigheten och av parts skyldighet att ställa material tillmotparts förfogande som innefattas i lagförslaget kräver att part i mycketangelägna undantagsfall ges rätt till befrielse från honom eljest åliggandeskyldigheter. Mot denna bakgrand har kommittén föreslagit en bestämmelse (19§) av innehåU att vad som sägs i 13 §, om primär förhandlingsskyldighet samt i17 och 18 §§ om rätt till information inte skall gäUa om parts fullgörande avdär stadgad skyldighet skulle för honom eller annan medföra påtaglig risk förskada. Denna regel, som enligt vad kommittén betonar skall tillämpas mycket restriktivt,hänger nära samman med regler i den föreslagna lagen om tyst- 1975/76:105 Bilaga 1 44 Dessa regler (51 och 52 §§) har fått denutformningen att part, som på gmnd av 13, 17 eller 18 §§ skall lämna motpartbesked om enskilt företags eller sammanslutnings affärs- ellerdriftsförhåUanden, skall äga göra skriftligt förbehåll om tystnadsplikt i frågaom beskedet. Göres sådant förbehåU är parten enligt förslaget inte skyldig attlämna beskedet till andra än sådana representanter för motparten vilka denne påförhand tUl skäligt antal utsett att ta emot beskedet. Sådan representant hartystnadsplikt, vilken sanktionerats med hötes- och skadeståndsansvar. KontroUöver att rätten att göra förbehåU om tystnadsplikt inte utnyttjas på obehörigtsätt föreslås kunna uppnås genom rätt alt föra talan om hävande av tystnadsplikten,när skada inte kan anses följa av att det besked förbehåUet avser yppas ellernyttjas. Bland de av kommittén föreslagna reglema omförhandlingsrätt ingår även vissa, delvis från FFL överförda, regler ominnebörden av förhandlingsskyldighet enligt lagen och om ordningen förpåkallande och genomförande av förhandlingar m. m. Nya är vissa regler iförslaget om tidsfrister för inledande av förhandlingar (15 §), vilka har tillsyfte att motverka de ibland avsevärda dröjsmål på den punkten som nuförekommer i praktiken, liksom vissa regler om rätt förarbetstagarrepresentanter i förhandlingar till ombbade anstäUningsförmåner viddeltagande i förhandlingar (16§). De av kommittén föreslagna reglema om förhandlingsrätt ochrätt till information är i den meningen tvingande att part inte kan genomavtal förbinda sig att på förhand avstå från rättigheten som lagen ger.Dispositiva är enligt förslaget bara reglema om vissa frister för inledande avförhandlingar i 15 § andra stycket FKL. Till skillnad från vad som är fallet i gäUande rätt har deskyldigheter, som föreslagits av kommittén i hithörande avsnitt av FKL, enligtförslaget förenats med skadeståndssanktion. Ledamötema , och anför på enrad punkter annan mening när det gäller kommitténs förslag påförhandlingsrättens område. De framhåUer till en början att denförhandlingsrätt för arbetstagarsidan i frågor inom området för arbetsgivarensbestämmanderätt, som kommittén föreslagit, bör vara en fuUi utbildadförhandlingsrätt av samma innebörd och med samma status som fackligaförhandlingar i allmänhet; den nya förhandlingsrätten får inte utformas påsådant sätt att den i realiteten inte är något annat eller mera än sådan rätttill samråd eller överläggningar som förekommer med stöd i avtal eller, påvissa områden, i särskild lagstiftning. Vidare betonar de att alla former avförhandlingar, vare sig de rör intresse- eller rättstvister eller de utgörsådana förhandlingar inom arbetsgivarens bestämmandeområde som avses medkommitténs reformförslag, bör vara gmndade på enhetligt konstraerade regler ilag. Detta innebär att lagen inte bör innehålla någon begränsning avförhandlingsrätten till att omfatta enbart förhandlingar i förhåUandet mellanarbetsgi- 1975/76:105 Bilaga 1 45 varna och deras lokala motparter. Vidare bör regler omskyldighet för arbetsgivaren att uppskjuta beslut och åtgärder i avvaktan påslutförandet av förhandlingar gälla generellt och oavsett arten av denifrågavarande förhandlingen, dvs. även om arbetstagarparten vill föra uppförhandlingen på central nivå. Vad beträffar anståndsskyldigheten förarbetsgivaren bör enligt dessa ledamöter huvudregeln vara att det skalltillkomma arbetstagarparten att avgöra om arbetsgivaren skall låta anstå medbeslut eller inte. Den primära förhandlingsskyldigheten bör vidare ges ett meravidsträckt tillämpningsområde an enligt den föreslagna 13 § FKL och avse ävenvissa frågor av individuell natur. Slufligen kan enligt reservantemas meningkomma i fråga alt på särskilda punkter bygga ut reglema om förhandlingsrättoch förhandlingsskyldighet med regler om en på ett eller annat sätt konstraeradvetorätt för arbetstagarparten. Reservanterna , Gustafssonoch behandlar också frågan om förhandlingsrätt för pensioneradearbetstagare och understryker det önskvärda i att lagstiftningsarbetet på denpunkten förs till ett slut enligt de linjer som drogs upp 1972framlagt utredningsförslag (SOU 1972:33) Förhandlingsrätt för pensionärer. Även på området förinformationsskyldigheten och rätten till insyn anför , ochWesterberg på en rad punkter en annan mening än kommitténs majoritet.Principiellt bör enligt deras uppfattning gälla alt de anställda skall ha rätttill all den insyn i företagel och arbetsförhållandena som de finner sig habehov av. För att informationen skall kunna användas på bästa sätt måste denockså kunna föras vidare inom arbetstagarnas organisation. Arbetsgivaren skallinte ha rätt att efter eget gottfinnande avgöra i vad mån information skalllämnas. Skulle företagets berättigade intresse kräva viss begränsning avinformationen, bör den fackliga organisationen likväl genom utseddaföreträdare håUas underrättad. Del bör vara parternas sak att i koUektivavtalfastställa närmare regler på området. Kan därvid inte nås enighet börarbetstagarorganisationens bedömning gäUa. Mera konkret innebär dessaledamöters ståndpunkt alt lagen bör innehåUa en principregel om rätt förarbetstagarna till obegränsad information om förelaget och dess verksamhet,medan närmare regler om utövandet av denna rätt och om eventuellainskränkningar i rätten till vidareförande av information bör göras tillföremål för förhandlingar och koUektivavtal. Vidare föreslås att den i 17 § FKLstadgade skyldigheten att lämna ut handlingar och uppgifter inte skall varabegränsad till att gäUa enbart i samband med förhandlingar, liksom attskyldigheten skall för arbetsgivarpartens del byggas ut till att även omfattaåliggande att medverka till gemensam komplettering av utredningsmaterial.Undantagsregeln i 19 § FKL bör enligt dessa ledamöters mening vidare helt utgåur lagen och reglema om tystnadsplikt i princip ersättas med koUektivavtal isamma ämne. Bötespå-följd för brott mot tystnadsplikt bör i vaije fall intekomma i fråga. Slutligen anser de tre ledamöterna att vissa frågor börunderkastas ytterligare 1975/76:105 Bilaga 1 46 utredning,främst problemen kring bevisskyldighet i tvisteförhandlingar, frågan om förhandingsrättoch fackliga rättigheter i övrigt för pensionärer och frågan om fackligaförtroendemäns tUlträde till arbetsplatserna förfuU-görande av sina uppdrag. Även andra av kommitténs ledamöter tar ireservationer eller särskilda yttranden upp frågor med anknytning tillförhandlingsrätten. Ledamötema och berör särskilt frågan omeffektiviteten av förhandlingsrätt såsom medel att skapa ett grundläggandeinflytande för arbetstagarna i frågor, som ligger inom ramen förarbetsgivarens bestämmanderätt, och tar i anslutning därtill upp ett flertalproblem som hänger samman med de lokala fackliga organisationemas resurser attförhandla effektivt. De pekar vidare särskilt på svårigheterna att skapafömtsättningar för ett effektivt fackligt arbete på små arbetsplatser ochföreslår att därmed förknippade problem blir föremål för utredning i särskildordning. Såvitt gäUer rätten till information och insyn i arbetsgivarensverksamhet betonar de särskilt fördelarna med den lösning som ligger i rätt förarbetstagarna att utse ekonomiska konsulter, s. k. arbetstagarkonsulter.Ledamoten utvecklar i ett särskilt yttrande det samband som föreliggermellan utvidgning av förhandlingsrätten Jämte andra därmed sammanhängandearbetsrättsliga reformer, å ena sidan, och ändringar i företagsdemokratisktsyfte av sådan lagstiftning som den associationsrättsliga och denkommunalrättsliga. Ledamöterna , slufligen, föreslår ifråga om tystnadspliktsreglerna dels den skärpningen av bestämmelsen omutseende av mottagare av förtrolig information att dessa skall, om annat intebestämts i sådant partssammansatt organ som åsyftas i 26 § andra stycket FKL,utses i samråd med arbetsgivaren till ett antal av högst två, dels att ettuttalande görs om att den naturliga påföljden för den som bryter mot honomåvilande tystnadsplikt bör vara att han av sina huvudmän entledigas från sittuppdrag och ersätts med någon annan. Kommitténs förslag och uttalanden om denlagstadgade förhandlingsrätten i allmänhet har fått ett i huvudsak positivtmottagande. Remissinstanser som företräder arbetsgivaresidan efterlyser dockpå några punkter en tydligare avgränsning av skyldigheten att förhandla och föreslårregler som förhindrar missbruk av förhandlingsrätten. Några remissinstansermenar tvärtom att den allmänna lagstadgade förhandlingsrätten bör utvidgas inågra avseenden. TCO finner det positivt att kommittén på ett såklart sätt fastslagit att förhandlingsrätten gäUer i alla frågor som rörförhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. Organisationen tillstyrkerockså kommitténs förslag Prop.1975/76:105 Bilaga 1 47 attförhandlingsskyldigheten skall vara förenad med skadeståndsansvar. Även LOuttalar sig positivt om förslaget på dessa punkter. Arbetsmiljöutredningenfinner det vara av betydelse från utredningens utgångspunkter att det blirklariagt att arbetsgivaren är förhandlingsskyldig beträffande arbetsmiljöfrågornai hela deras vidd och att skyldigheten gäller även i förhållande till ickeavtalsbundna organisationer liksom beträffande frågor som har betydelse endastför enskild arbetstagare. Även SAC hälsar med tillfredsställelse att kommitténsärskilt har uttalat att förhandlingsrätten gäUer i frågor som berör t. ex. enenskild medlem i en minoritetsorganisation som inte har eget koUektivavtal påen arbetsplats. SAF säger sig inte ha anledning till erinran frånlagteknisk synpunkt mot kommitténs förslag till utformning av de allmännareglema om förhandlingsrätt i 11 § FKL. Föreningens uppfattning är dock attdet bör finnas gränser för förhandlingsrätten. Sålunda bör inteförhandlingsrätten kunna åberopas när syftet är att ändra på en redan avtaladkollektivavtalsreglering. Enligt SÄF:s uppfattning föreligger inte någrasakliga skäl för förhandlingsrätt när syftet är detta. SAF förklarar att detär angeläget att det i det fortsatta lagstiftningsarbetet blir fastslaget attdet skall finnas en begränsning i förhandlingsrätten på denna punkt och attdenna begränsning skall äga tillämpning även på frågor som är negativtreglerade i kollektivavtal. Beträffande rättstvister är det SAF:s uppfattningatt förhandlingsrätt inte rimligtvis bör föreligga om inte part som villpåkalla förhandlingar själv gör gällande att det sakligt sett föreligger entvist. 1 den mån det rör sig om lagföreskrifter eller av myndighet utfärdadeanvisningar som arbetsgivaren är skyldig att iaktta kan det enligt SAFgivetvis inte heller vara berättigat att arbetstagarsidan med åberopande avförhandlingsrätt söker ändra tillämpningen av föreskrifterna. Slutligenefteriyser SAF bättre vägledning i fråga om gränserna mellan den allmännaförhandlingsrätten enligt 11 § FKL och reglema i 12 och 13 §§ FKL om utvidgadförhandlingsrätt. KFO anser att regler bör tillskapas för attförhindra missbruk av förhandlingsrätten. I preventivt syfte börskadeståndsansvar lämpligen föreskrivas för organisation som gör sig skyldigtill missbrak. KFO påpekar att de föreslagna reglema åläggerarbetstagarorganisationerna ett stort ansvar för att förhandlingsverksamheteninte får sådana proportioner att den menligt inkräktar på den övrigaverksamheten.