prop · FZ03160 · 1975-12-31 00:00:00 — Enförutsättning för en sädan skärpning borde vara att allvariiga betänkligheterkan anföras mot tillämpningen av gällande lag. Att myndigheter f n. skullealltför extensivt sekretessbelägga handlingar i förevarande ärenden har dockinte visats av . LänsstyrelsenI anser att skaderekvisitet är befogat i fråga om upphandlingmen kan befaras uppmuntra till mörkläggning i sådana ekonomiska förehavanden avannat slag som är opinionsmässigt känsliga, något som strider mot grundlagensanda. Om bestämmelsen i andra stycket Prop.1975/76:160. Bilaga 3 '' ansesha någon väsentlig funktion bör det enligt få en sådan lydelseatt sekretessgrunden klart framgår. m. fl. har den meningen att handlingar i upphandlings- ochentreprenadärenden intar en särställning bland de handlingar som avses i andra styckei.I dessa ärenden är enligt organisationerna skälen för insyn och kontrollsärskilt starka. Sådana ärenden innebär nämligen ett ianspråktagande avallmänna medel i betydande omfattning och misstanke får ej uppkomma om alt missbrukskulle förekomma vid offentliga upphandlingar. har själv redovisat starkaskäl mol hemlighållande sedan en myndighei tagit slällning iupphandlingsärenden. De skäl redovisar för ett hemlighållande efteravtalsskedet har - med undantag av ett vissl hemlighällande för bevarande avyrkes- och affärshemligheter -enligt organisationernas mening ej sädan bärkraftatt allmänhetens insynsintresse bör vika härför. Av motiven mäste klart framgåatt del föreslagna rekvisitet "allvariigt men för det allmänna" avseratt garantera offentlighet vid upphandlingsärenden. Vad beträffar deaffärsdrivande myndigheter m. m. som avses i första stycket finns enligtorganisationernas mening ej anledning ställa lägre krav på offentlighet iupphandlingsärenden hos dessa än hos andra myndigheter. Affärsdrivandemyndigheter bör sålunda även de omfattas av det i andra stycket uppställda skaderekvisiteti upphandlings-och entreprenadärenden. Detta kan enkelt åstadkommas genom att iförsta stycket intas en hänvisning till andra stycket i ärenden av detta slag. Ettflertal remissinsianser tar upp frågan om sekretesskydd vid anbudsgivning. Deuttalar sig därvid för ett bibehållande av nuvarande regel att utlämnande intefär ske innan avtal har slutits. Enligt kan det tänkas falldä det av en handläggande tjänsteman t. o. m. skulle kunna bedömas vara tillnytta för det allmänna om handlingar som här avses utlämnas. ingivnaanbud skulle således om de blir kända kunna ha en prissänkande effekt pä nyaanbud. Upplysningar om vem som avgivit anbud skulle kunna leda till sammaresultat. I flertalet fall torde emellertid ett utlämnande fä till följd attrespekten för den statliga upphandlingen undergrävs och i sä måtto leda till allvariigtmen för det allmänna. Som det föreslagna lagrummet är utformat överlämnas dennabedömning till det stora anlal myndigheter som handlägger upphandlingsärenden.Mot bakgrund av det anförda ifrågasätter verket om inte nuvarande ordning medett entydigt förbud mot utlämnande av anbud är att föredra. Detta ger enligtverket stadga ät upphandlingen i anbudsskedel och bidrar till att skapa respektför den offentliga upphandlingen. Såväl anbudsgivare som anbudstagare vet klartvad som gäller och inte ens misstankar behöver uppstå om att i della skedehandlingar som angår upphandling kan komma att bli kända av andraanbudsgivare, slutar verket. I samma riktning uttalar sigkriminalvårdsstyrelsen, , postverket, DAFA och fasiigheisnämndeni kommun. 1975/76:160. Ocksäenligt Svenska kommunförbundets mening är de nuvarande sekretessbestämmelsernarörande anbudshandlingar enkla och klariäggande. Förbundet kan inte finna att nägrastarkare skäl anförts för alt i dessa hänseenden göra nägra ändringar, i allsynnerhet som man tydligtvis avsett all i stort setl bibehålla nuvarandesakläge. Del måste anses vara av stort värde för myndigheten att själv fåbestämma om sekretessen i tiden mellan anbudsöppnandet ochupphandlingsärendets slutförande. är del av vikt förmyndigheten att kunna handlägga upphandlingsärendet utan att riskera obehöriginsyn. Några berättigade intressen av att få offentlighet ätupphandlingsärenden före den tidpunkt dä upphandlingen har avslutats kan hellerinte anses föreligga enligt förbundet. Härtill kommer att man med de nuvarandereglernas konstruktion i normalfallet har en för allmänheten klart skönjbartidpunkt då sekretessen i upphandlingsärenden i princip upphör, nämligenavtalsslutet eller därmed jämförbar händelse. De tidpunkter då inkomna anbudöppnas eller framför allt då de prövas av myndigheten är inte pä samma sättdokumenterade, Nägot offentliggörande i förväg av den tidpunkt då öppnandet avanbud skall ske torde som regel inte förekomma inom del kommunala området.Förbundet förordar därför att bestämmelserna om upphandlingssekretessen fåren uiformningi huvudsaklig överensstämmelse med vad som gäller. Åtskilligaremissinstanser efteriyser möjlighet till sekretess i det allmännasaffärsverksamhet med hänsyn till enskilds intresse. befarar attanbudsgivare i vissa fall, särskilt då fräga är om nyutvecklad teknik, avstårfrän att lämna anbud lill staten. 1 sådant fall skulle 15 § LAH kunna innebäraen ur upphandlingssynpunkt allsidig begränsning av möjligheten att tillgodosestatsnyttan på bästa sätt. Riksrevisionsverkelifrågasätter för sin del om i fall varom nu är fråga det allmännas och denenskildes intressen sammanfaller i sä hög grad att man i tillräcklig omfattningkan tillgodose den enskildes intressen genom den föreslagna lagregeln. Sedanbeslut fattats i ett upphandlingsärende torde oftast handlingar kunna utlämnasutan att detta skadar det allmänna. Vid statliga myndigheter hemligstämplas medstöd av 34 § andra stycket SekrL högst 400 upphandlingsärenden per är. Medhänsyn till den relativt mycket låga andelen hemligstämplade ärenden torde farhågor om att nu gällande regler är ägnade all medföra misstrosakna fog för sig enligl verkets uppfattning. Liknande uppfattning harregeringsrätten, och . m.fl. är det långt ifrån säkert att det alltid kananses lända det allmänna till förfång att uppgifter av företagshemlig naturfrån anbudsgivarna släpps sedan ett avtal väl slutits. Enligt organisationernasmening bör här en lösning sökas som även tillvaratar den enskildes berättigadeintresse av sekretess för nu nämnda typer av uppgifter. KFhänvisar till OSK:s uttalande alt det allmännas och enskilds intressen avhemlighållande i ärenden av detta slag ofta lorde sammanfalla. 1975/76:160.Bilaga 3 '' lundaenskild begär sekretessbeläggning av anbudshandlingar säsom villkor för attavge anbud kan det allmänna för sin del ha ett intresse av att sådani anbud gesin och handlingarna bör av detta skäl kunna hemlighållas. Enligt förbundetsmening stämmer denna uppfattning inte bra överens med kommitténs redovisadeallmänna princip att grunderna för hemlighållande skall vara uttalade i lagen.Härtill kommer att hemligheter av teknisk eller ekonomisk karaktär ianbudshandlingar får ett otillräckligt sekretesskydd. Förbundet förordardärför för sin del en komplettering av grunderna för hemlighållande avhandlingar i upphandlingsärenden. Möjlighet bör sålunda öppnas att sekretessbeläggahandlingar på begäran av anbudsgivare om ett offentliggörande av handlingarnakan medföra ett otillböriigt röjande av fö-retagshemligheler av teknisk ellerekonomisk natur. Bestämmelsernai tredje stycket om handling med redogörelse för utredning m. m. som myndighethar låtit verkställa för det allmännas räkning har kommenterats av enbartSveriges geologiska undersökning, som förutsätter att formuleringen ger myndighelenbefogenhet att vid behov själv "hemligstämpla" en handling innan den överiämnastill en uppdragsgivare. Fjärdestyckets regler om sekretesstid berörs av tre remissinstanser. Statensjärnvägarframhåller att flera för statensjärnvägar väsentliga avtal, direkt eller genom föriängningsklausuler,har längre löptid än från det de upprättades. Uppenbarande av innehålleti sådana handlingar, medan det ännu äger aktualitet och kan förmedla insyn istatens järnvägars löpande affärsförhållanden, är som regel ägnat att försättajärnvägen i en ogynnsam situation på marknaden. Det framstår därför enligtstatens järnvägar som angeläget att stadgandet ulformas så alt det inte medförnågon inskränkning av sekretesstiden i förhållande till vad som f. n. följer avSekrL. i kommun föresläs att nuvarande möjlighet i 34 § andrastycket SekrL till föriängning av sekreiessliden fär slå kvar. Kommunstyrelseni förordar att sekreiessliden skall räknas frän det att ett avtal upphör,eftersom kommunstyrelsen anser det rimligt att sekretessen gäller , Denenda remissinstans som uppmärksammar denna paragraf särskilt är ,som förklarar att dess befattning med ärenden som anges i paragrafen avsesskola upphöra inom en mycket nära framtid och verksamheten överföras till desjörättsliga registren vid . anser sigdärför inte ha anledning att närmare granska bestämmelsen. 1975/76:160.Bilaga 3 '' 17 §Medling i arbetstvister Dennaparagraf behandlas inte särskilt av remissinstanserna, 18 §Patent och mönsterskydd Deremissinstanser som uttalar sig om den föreslagna yttersta lidsgränsen pä 10 årför handlingar i ärende angående ansökan om patent är genomgående kritiska ochhävdar i första hand att den obegränsade sekretesstiden i 23 § SekrL behålls. Iandra hand förordar remissinstanserna än den föreslär. Ocksäi vissa andra avseenden gör remissinstanserna invändningar. Patent-och registreringsverket (patentverket) säger sig i och för sig ha en positivinställning lill offentlighet i patentärenden. Verket framhåller vidare attfrågorna beträffande sekretesskydd inom patentadministrationen är ytterstömtåliga och att nya lösningar mäste grundas pä omsorgsfulla överväganden föratt inte prisge uppfinnare och innovatörer. Offentlighetsfrågorna måstesålunda enligt verket alltid bedömas med tillböriig hänsyn till de intressensom part kan ha av att skydda en uppfinning mot obehörig åtgärd frän tredjemans sida. Reformer som ökar risken i detta hänseende för en patentsökande, börinte genomdrivas utan att övertygande samhälls-skäl kan åberopas. Offentligheteni patentsystemet är noga reglerad i patentlagen och SekrL och representerar enavvägning mellan skilda intressen som i stort setl kan sägas nu vara allmäntaccepterad. Regleringen överensstämmer ganska nära med vad som gäller i sädanaindustriländer, där särskild vikt fästes vid offentlighetselementet i patentsystemel.En förskjutning av gränsen för vad som är sekretesskyddal säatt uppfinnare eller deras rättsinnehavare genom en patenlansökan riskerar attförlora besittningen av en uppfinning eller eljesi kan vållas betydande skadaskulle allvariigt försämra det rättsskydd som samhället genom patentvä-sendelvill ge uppfinnaren. Enligt patentverkets mening finns stor risk för sädanaskadeverkningar om sekretesskyddet bestämmes sä snävt som utredningenföreslär. kan en patentsökande genom att återta en utsiktslösansökan eller låta den bli avskriven före adertonmånaders-frislens utgånghindra offentliggörande för obegränsad tid. Sekretessbegränsningen kan enligtpatentverkets uppfattning medföra att uppfinnare tvingas vänta med att inge patenlansökantills han är säker på framgång. En sådan försening kan medföra rättsföriust förhonom. Del är vidare uppenbart, anför patentverket, att inle kan genomförareformer i detta hänseende som står i bjärt strid mot den ordning varom ettstort antal länder enats i samband med upprättande av konventioner inom detinternationella patentsamarbetet. Här åsyftar patentverket i första hand och European Patent Convention. yrkar därför iförsta hand på ell bibehållande av gällande patentsekretessbestämmelser. Prop.1975/76:160. ändockav principiella skäl vill införa en begränsning av sekretessen, får gränsenunder inga förhållanden dras så snävt att värdefullt konstruktionsarbeteprisges till skada för sökande eller part. Enligt pateniverkets mening kan enkortare sekretesstid än icke komma i fräga. tillägger attdess ståndpunkt rimmar väl med de synpunkter som företrädare för industrin och uppfinnarväsendethar meddelat verket och med påpekanden som under hand har framförts av uppfinnarföreningen.Patentverkets synpunkter på sekretesstidens längd är representativa ocksä för Sveiigesadvokatsamfund och . tar upp ocksäden särskilda frågan om sekretess för förelagshemlighet som inte har sambandmed patentsökt uppfinning. Verket finner alt det inte klart framgår omsekretesstiden gäller hemlighållen företagshemlighet i samtligapatentansökningar, sålunda företagshemlighet inte bara i icke offentliga,avskrivna och avslagna ansökningar utan även i sådana ansökningar vara patentbeviljats och i ansökningar som avskrivits eller avslagits sedan de blivitallmänt tillgängliga. Förslaget synes patenlverket kunna tolkas såattsekretessbelagdhandling med företagshemlighet såsom utgörande "handling i ärende angåendeansökan om patent" bliroITenllig vid patents beviljande i ärendet.Beträffande motsvarande handlingar i ansökningar som avskrivits eller avslagitsefter det de blivit offentliga, uppfattar verket det så att sekretessen upphör10 år efter handlingens tillkomst. motsätter sig bestämt dennaordning. En företagshemlig handling kan enligl förslaget snabbt bli ofTentlig,nämligen i de fall en ansökan leder till patent efter ansökningensingivande. En sådan konsekvens är ej förenlig med lagens intentioner omekonomisk sekretess. Även en sekretesstid finner dock patentverketalltför kort. Det finns enligt verket ingen anledning att i detta sammanhangfrångå den sekretesstid som har föreslagits skola gälla för andrahandlingar med uppgifter om affärs-eller driftförhällande, vilkas röjande kanmedföra skada. Ävenfrågan om utgångspunkt försekretesstidsberäkning berörs av patentverket, somhelst serait utgångspunkten härför blir dagen för ansökan om patent. Härigenomblir det samma sekretesstid för alla handlingar i ett ärende. I andra handföreslär patent verket att sekretesstiden räknas frän det handlingen inkom tillverket resp. upprättades där. Att frägan harstor praktisk betydelse framgår avatt verkets arkiv rymmer hundratusentals ansökningar, var och en ofta innehållandeen ansenlig mängd handlingar. Av samma skäl förordar Svenska patentombudsföreningenatt tiden räknas exempelvis frän dagen fördel beslut varigenom patentverketskiljer sig från ärendel. Granskningsnämndenför försvarsuppfinnlngar tar upp frågan om sekretess såvitt rör patent påförsvarsuppfinningar. Nämnden har ingen erinran mot förslaget om sekretessenligt 5 § LAH för dylika uppfinningar. Uttrycket "om ej utlämnande skallske enligt gällande lagstiftning om patent" i 18 § LAH syftar enligt nämndeninte bara pä bestämmelser om offentliggörande av handling innan den nämndatioårsperioden förfiutit - 1975/76:160. t.ex, patentlagens bestämmelse om offentliggörande efter en artonmånaders-frist -utan även pä föreskrifter om offentliggörande först efter tioårsperiodens utgång,t.ex. enligt lagen om försvarsuppfinnlngar. anser attinnebörden av nämnda stadgande tydligare skulle framgå om slutorden i berördamening vore förslagsvis "om ej annat följer av gällande lagstiftning ompatent". Närdet gäller bestämmelsen i 18 § andra styckei LAH om sekretess beträffandehandling som visar mönster yttrar patenlverket att denna bestämmelse tordetillgodose ett rimligt och legitimt sekretessbehov. föreslär dockatt tiden räknas på motsvarande sätt som föresläs beträffande patent. Remisskritikenbeträffande denna paragraf är delad sä att vissa remissinstanser föreslårkompletteringar av sekretesskyddet medan andra förespråkar en mindrelångtgående sekretess än enligt förslaget. Daiainspekiionenpåpekar all i denna paragraf avsedda handlingar kan tänkas bli utlämnade tillannan myndighet och att sekretessen bör fortplanta sig i sådant fall. Försvaretsclviljöivaltning anser skäl föreligga att utvidga 19 § LAH till att omfattaäven handling i ärende rörande näringsbidrag till värnpliktig enligt 14och 15 §§familjebidragslagen(1946:99). Arbetsmarknadsstyrelsengör till en början den refiektionen att arbetsmarknadsområdet definieras olikai 19 och 45 §§. I motiven till 19 § sägs att i "andra arbetsmarknadsförhållanden"innefattas också arbetsvärd och -träning samt yrkesvägledning. Vidare sägs altdäri kan i förekommande fall även ingå ärenden om arbeisiillständ förutlänning. I 45 § har emellertid av dessa aktiviteter arbetsvärden ochyrkesvägledningen särskilt uppräknats jämte vissa andra. uttalar (s. 274)att förslaget till 45 § avses, såvitt gällerenskilds personligaförhållanden,"täcka de delarav 14 tj sekretesslagen, som avhandlarhjälpverksamheten vid arbetslöshet, häri inbegripet vad däri sägs om arbetsvärdoch -träning". I 14 S SekrL är emellertid ar-betsvården nämnd endasl isamband med psykologiska undersökningar. Om i begreppet "hjälpverksamhetvid arbetslöshet" skall innefattas även arbetsvärden, synes denna enliglarbetsmarknadsstyrelsens mening ej särskilt behöva anges i lagtexten.Styrelsen nämner att enligt 71 § i arbetsmarknadskungörelsen (1966:368), deolika formerna av arbetslöshetshjälp är beredskapsarbete, arkivarbete och musikerhjälp.Begreppen arbetsträning och arbetsprövning förekommer däremot ej i denföreslagna lagtexten. I 14 § SekrL finns dock bestämmelser om skydd förhandlingar som rör ärenden hos statens arbetsklinik eller kommunaltarbetsvärdsinstitut angående prövning av handikappade eller från arbetssynpunktsvårbedömda personers förutsättningar för arbete eller rörande arbetsträning avsädana personer. Prop.1975/76:160. Enligtarbetsmarknadsstyrelsen framgår del ej heller av motiven om nu nämndahandlingar innefattas i begreppet "hjälpverksamhet vid arbetslöshet"eller annat i lagtexten nämnt begrepp. Handlingar i ärenden rörande kontantstöd vid arbetslöshet, dvs. ersättning frän arbetslöshetsförsäkringen (erkändarbetslöshetskassa), kontant arbetsmarknadsstöd och statligt omställningsbidragsynes ej kunna innefattas i "hjälpverksamhet vidarbetslöshet" eller "andra åtgärder för att främja sysselsättningen".I dessa ärenden förekommer enligt styrelsen emellertid ej sällan handlingarinnehållande uppgifter om enskilds personliga förhållanden av den art att debör kunna hemlighållas. Som exempel nämner utredningarangående rält till arbetslöshetsersättning i de fall sökandens arbetsförmågaeller villighet att arbeta har ifrågasatts eller dä dennetiar avvisat erbjudetarbete. Styrelsen föreslär att såvitt möjligt enhetliga och entydiga begreppsom täcker jämväl arbetsträning och arbetsprövning resp, kontant stöd vidarbetslöshet används i ifrågavarande paragrafer, Arbetarskyddsstyrdsenfinner del vara en väsentlig förbättring att förslaget ger skydd också förnäringsidkare som inte är arbetsgivare. Styrelsen anmäler dock tvivel på att 19§ LAH inom styrelsens verksamhetsområde täcker 21 § SekrL och 2 § 66 CSK såvittgäller uppfinningar och forskningsresultat. Dessa begrepp förekommer i 21 ij LAH.Varken i motiveringen till 19eller21 ij LAH finns någon närmare bestämningavbegreppen "näringsidkare", "affärs-eller driftförhållanden"samt "uppfinningar eller forskningsresultat". Nägon skillnad iinnebörd kan dock enligt arbetarskyddsstyrelsen knappast råda mellan uttrycken"näringsidkaresaffärs-ellerdriftförhällanden" och "enskilda företagsaffärs- eller driftförhållanden". Skillnaden mellan 19 § LAH och 21 § SekrLskulle då bestå i att uppfinningar och forskningsresultat av enskilda personeroch sammanslutningar, som inte är näringsidkare, täcks av 21 tj SekrL meninteav19 § LAH. Den minskning av sekretesskyddet som det föreliggande förslaget pågrund härav innebär inom styrelsens verksamhetsområde kom-penseras inte av nägotannat stadgande i LAH. Enligt styrelsens uppfattningar det olämpligt att göraen sädan inskränkning av sekretesskyddet. Styrelsen erinrar om att det längevarit en strävan hos den att på ett sä tidigt stadium som möjligt medverka iutvecklandet av såväl olika slags tekniska anordningar som kemiska processero. d.Samarbete kan därvid tänkas förekomma med bädeen-skilda uppfinnare och medolika slag av ideella institutioner, som sysslar med t. ex. teknisktutvecklingsarbete. Med hänsyn till det nu anförda börenligt styrelsens meningorden "näringsidkares affärs-ellerdriftförhällanden" i analogi medformuleringen i 21 ij LAH utbytas mol "enskilds affärs- eller driftförhållanden,uppfinningar eller forskningsresultat". Till de remissinstansersom förordar en mindre långtgående sekretess än enligt OSK:s förslag hörkarolinska Institutet. Institutet framhåller att kartläggning av arbetsmiljönpä senare är har blivit en alltmer angelägen och aktuell arbetsuppgift. I 19 tjföresläs emellertid att handlingar som rör ar- 1975/76:160. betsförmedling,andra arbetsmarknadsförhällanden, "försäkring för yrkesskada,arbetarskydd eller reglering av arbetstid", skall hällas hemliga när de innehälleruppgifter om arbetsgivaren eller annan berörd näringsidkares affärs- ellerdriftförhållanden. Man utgår här sannolikt frän att den revideradearbetarskyddslagen innebär tillräcklig insyn i arbetsmedicinska förhållanden.Arbetarskyddslagen och lagen om allmänna handlingar kan här komma att få motvarandra verkande syften. Institutet finner alt arbetsmedicinska frågeställningarär betjänta av en större öppenhet än som kommer till uttryck i denna del avlagförslaget. Isamma riktning uttalar sig miljödatanämnden, som anmärker att det för fiera avde inskränkningar av offentlighetsprincipen som görs i förslaget stadgas ilikhet med nu gällande regler att om vederbörande myndighet finner attutlämnande bör ske med hänsyn till det allmännas intresse, får utlämnande skeutan samtycke av den enskilde som berörs av handlingen. Sådant stadgande gällerinte för sådana handlingar i ärenden rörande arbetarskydd som enligt 19 § LAHlår hemlighällas. Enligt miljödatanämndens mening är handlingar inom dennaverksamhet av sådan karaktär att vederbörande myndighet bör ges möjlighet attutlämna handlingar med hänsyn lill det allmännas intresse trots att ett röjandekan medföra skada för den berörde. LOtar upp frågan om skyddsombuds rätt att ta del av handlingar som är avbetydelse för fullgörandet av skyddsombudsuppdraget. Ändringarna iarbetarskyddslagen 1973 innebar att skyddsombud enligt 40 a § denna lag skullefå tillgång till de handlingar och dokument denne behöver för utövandet av sittuppdrag. 1 special mot iveringen till 19 § LAH (s. 210) anges all uttrycket"om utlämnande ej föreskrivits i lag eller förordning" åsyftar bl. a.67 S i arbelarskyddskungörelsen, som ger skyddsombud rätt att taga del avskriftligt meddelande från arbetarskyddsverkel till det egna arbetsstället. LOanser att sädana hinder i sekretesshänseende som föreslagits inte färuppställas i fräga om arbetarskyddet. Utgångspunkten bör i stället vara attskyddsombudet skall ha en oinskränkt rätt att ta del av alla de handlingar ochdokument som är av betydelse för fullgörandet av skyddsombudsuppdraget även omdessa endast skulle vara att tillgå hos statlig myndighet. Vidare anser LO attskyddsombudet skall ha möjlighet att till övriga anställda rapportera ommissförhållanden hos arbetsgivaren ulan hinder av de föreslagnasekretessbestämmelserna. De begränsningar som kan behövas finns redan uppställdai den tystnadspliktsregel som föreskrivs i 51 § arbetarskyddslagen. Avlagtext och motivering bör enligt TCO klarare framgå att "skyddet förarbetsgivares eller annan berörd näringsidkares affärs- eller driftförhållanden"i 19 ij LAH endast avser skydd för rena yrkeshemligheter. Paragrafen kan inteunder några förhållanden fä användas för att gentemot berörda anställda ochallmänheten hemlighälla t. ex. missförhållanden i arbetsmiljöhänseende.Skyddsintresset för de anställda mäste gä före hänsynen till Prop.1975/76:160. arbetsgivarinlresset.Möjligheten till insyn frän allmänheten är ofta den starkaste påtryckningenmot en arbetsgivare som vill eftersätta arbetsskyddet.