prop · FY03102 · 1975-12-31 00:00:00 — I sådana fall dåräkningen på grund av gäldenärens ullands- eller semesterresa eller av annananledning kommit denne tillhanda försl lång lid efter avsändandet får hanendast på sig eller ingen tid alls för att undgå dröjsmålsränta. SACOanser lill skillnad från ulredningen alt krav alllid bör ske skriftligen föratl ränta skall börja utgå. Obligatorisk skriftlig form lorde medföra fördelar,inle minst från processekonomisk synpunkt. Bevisbördeproblemaliken förenklas,vilket medför att tvister huruvida och i så fall när krav har skett blirrelativt enkla att utreda. anser inle all ett sådant formkrav skullebehöva medföra några onödiga komplikationer. I vart fall torde fördelarnahärmed överväga eventuella nackdelar. Liknande synpunkter anförs avLantbrukarnas riksförbund. Också kreditköpskommittén menar all kravet bör skeskriftligen. Kommittén erinrar i detla sammanhang om 5 § i inkassolagen varibl.a. stadgas att krav mol gäldenärer skall framställas skriftligen. KOoch anser att borgenären i kravet också bör ange räntans höjd,eftersom det inte kan beräknas atl konsumenterna i allmänhet känner lillinnehållet i räntelagen. Om räntan inle specificerats i kravet, bör ränta inteutgå. finner del innebära en onödig komplikation atlkräva all borgenären alltid skall erinra om att underlåtenhet alt betalamedför skyldighet att utge ränta. Det torde vara en allmänuppfattning - inte endast i affärskretsar - att ränta skall ulgå vid underlåtenbetalning. Visserligen kan det i vissa fall förhålla sig så all borgenär somkräver betalning inle gör anspråk på ränta. Elt slopande av kravel på erinransom förutsättning för ränta lär emellertid inte beröva sådana borgenärermöjligheten alt underlåta atl utkräva ränta. De nämnda remissinstanserna pekarockså på atl ränta enligt förslagel inte kommer i fråga om betalning sker inomirellio-dagarsfrisien. 5.3.1 Teknikenför bestämmande av räntenivån Utredningensförslag att anknyta räntenivån lill officiella diskonto tillstyrkseller lämnas ulan erinran av samtliga remissinstanser. Medhänsyn lill den betydelse diskontot föreslås få finner domareförbunddel angelägel att lämplig publicering av uppgift om gällande diskonto genom detallmännas försorg sker i författning och på annal sätt som är ägnatatl ge uppgiften erforderlig spridning bland allmänheten. 5.3.2 Fråganom fast eller rörlig ränta Ifrågan huruvida räntan bör vara fast eller rörlig under tid när ränta utgårföreligger olika meningar bland remissinstanserna. Många instanser, t.ex. ,, , grossistförbund.Svenska företagares riksförbund, och , anser atldröjsmålsräntan bör beräknas efter del vid varje särskild lid gällandediskontot. framhåller att dröjsmålsränla ibland kan komma atl utgå underavsevärd tid. Detta gäller inte minst de inle hell ovanliga fall, då tvist ombetalningsskyldigheten dragits inför domslol och i sista instans avgjorts lillnackdel for gäldenären. då diskontot snabbi förändras vore detotillfredsställande om ränteläget på förfallodagen skulle vara avgörande förräntefoten för hela den tid - i nyssnämnda fall inle sällan - undervilken ränta utgår. Det är t.o.m. möjligt att nivån för avkastningsränta undertiden skulle hinna passera den i det aktuella fallet gällande dröjsmålsräntan. påpekar att utredningen själv har ullalat alt en fastdröjsmålsränta kan bli otillräcklig och för borgenären medföra en ränteförlust.När ulredningen emellertid inte har låtit sådana synpunkler bli avgörandeberor detta på antagandet alt en rörlig dröjsmålsränta skulle medföra praktiskasvårigheter för mindre företagare och privatpersoner såsom borgenärer. tordedock de praktiska olägenheterna bli jämförelsevis obetydliga. Svårigheterna medatt successivt beräkna ränta efter olika räntesatser på grund avdiskontoändringar kan bli kännbara endasl för en borgenär med ett större antalförfallna oguldna fordringar. Denna situation föreligger emellertid avuppenbara skäl ytterst sällan belräffande en privatperson. För ett företagdäremot kan den situationen myckel väl föreligga. Men ett sådanl förelag måsteförutsättas normalt etablera en avtalspraxis, som innefattar en särskild regelom beräkning av dröjsmålsränta. Företagel blir därmed oberoende av den i lagstipulerade dröjsmålsräntan. Sammanfattningsvis anser bankföreningen all de avutredningen åberopade praktiska skälen inte har tillräcklig tyngd för atlmotivera den föreslagna regeln om fast dröjsmålsränta. menar alt ulredningen överdrivit betydelsen av de praktiskaölägenheter en regel om rörlig ränta skulle medföra. MRF framhåller altinkassering av utestående fordringar i övervägande antalet fall handhas avbank eller av finansierings- eller inkassoföretag som tar hänsynlill eventuell ränteförändring under dröjsmålet. Till hjälp för beräkningen avräntesatser finns utarbetade särskilda tabeller, något som minskar de praktiskasvårigheterna med en rörlig ränta. Även anserdet vara möjligl atl med nuvarande tekniska kontors-rutiner genomföra ettsyslem med rörlig ränta. anser alt förslagel om fastränta rimmar illa med utredningens allmänna överväganden om dröjsmålsränta.Inte minsl med hänsyn till den relativt låga dröjsmålsränla som föreslagits kanen fast ränta vid höjning av diskontot bidra lill likviditetsproblem förborgenären utöver de problem som själva diskontohöjningen medför. SHIOanser inte atl det finns tillräckligt starka skäl att införa skilda regler förberäkning av de olika räntetyperna. SHIO förordar inte någon av beräkningsmetodernamen uttrycker önskemål om enhelliga beräkningsprinciper. SHIO framhålleremellertid att de synpunkter som anförts av utredningen beträffande de tekniskasvårigheterna vid diskontoförändringar bara kan tillmätas begränsad betydelse,efiersom diskontoförändringar förekommer förhållandevis sällan. FöreningenSveriges Kronofogdar förordar däremot atl dröjsmålsräntan är fast. Föreningenpekar på de stora arbetspraktiska ölägenheter som en rörlig ränta skullemedföra för kronofogdemyndigheterna i det slora antal fall då betalning mottasi enskilda ulsökningsmål. Även RR Fgodtar ulredningens förslag. Utredningensförslag i fråga om dröjsmålsräntans höjd har tillstyrkts eller lämnats ulan erinran av de flesla remissinsianserna. inslanserförordar dock ett högre procenttillägg på diskontot än utredningen föreslagit.Svenska handelskammarförbundet instämmer visserligen i princip helt iulredningens uttalanden rörande vilka synpunkter som bör vara vägledande vidbestämmandet av dröjsmålsräntans höjd. Enligl förbundels mening bör emellertiddessa synpunkter rimligen leda till all det av ulredningen föreslagnatillägget om ulöver fastställt diskonto uppjusieras. Med dagensdiskonto skulle dröjsmålsränla enligt förslaget utgå . Dennaprocentsats överstiger åtminstone i det hell övervägande antalet fall endastobetydligt eller med mellan 0,25 och den räntesats som eflerdiskontohöjningen tillämpas av bankerna för exempelvis växet-ochcheckräkningskrediter saml borgenslån. Härigenom kommer dröjsmälsräntans syfteatl verka som påtryckningsmedel på gäldenären all gå helt förlorat.Erfarenheterna inom näringslivet, särskilt från tidigare perioder medkredilreslriktioner, visar enligl förbundet också atl en förutsättning för altdröjsmålsränla skall fungera som elt effektivt påtryckningsmedel är all denulgår med en icke obetydligt högre räntesats än som gäller för nämnda typer avkrediter. Skulle utredningens förslag belräffande dröjsmålsräntans nivåaccepteras, kan på goda grunder antas atl flertalet branscher också i framlidenfinner anledning tillämpa andra, högre räntesatser. Härigenom skulle denpraktiskt sett största vinsten med ulredningens förslag gå förlorad. Förbundetförordar därför atl det av ulredningen föreslagna procenttillägget om fyraprocentenheter i slällel bestäms lill sex alternativt . Handelskamrarnai och anser all förhöjningen under nuvarandeförhållanden inle är tillräcklig för all i normala fall kompenseraborgenärerna för de direkta kostnader som förorsakas dem genom dröjsmålet.Såvitt handelskamrarna har sig bekant tillämpas inom stora delar avaffärslivet, bl.a. inom samtliga led av produktion och distribution avbyggnadsmaterial, numera som regel ett tillägg av överdiskontot. Enligl handelskamrarnas mening är del av väsentlig betydelse atl denallmänna dröjsmålsränlan fastställs lill en sådan höjd alt den i alla desituationer, där särskilt avtal inle föreligger, kommer all läcka en skälig delav borgenärens merkostnader på grund av dröjsmålet. Handelskamrarna hemställerdärför alt tilläggsprocenten fastställs lill . ÄvenFöreningen auktoriserade revisorer tar upp frågan om räntans höjd. Utan allframställa något yrkande framhåller föreningen all räntan för en något osäkerlåntagare i bank redan nu ofla synes ulgå med 2,5 över gällandediskonto för en checkräkningskredil. Om man därtill lägger årlig avgift förhela kredilbeloppel, framstår över diskontot knappast som något 1975: 102 74 påtryckningsmedelmot en försumlig belalare. Del torde heller inle vara ovanligt inom affärslivetalt dröjsmålsränla i fakturor sätts lill både överdiskonto. anser del böraövervägas atl ha endasl en räntefot i räntelagen, förslagsvis molsvarande detvid varje lid gällande diskontot med ell tillägg av . Kreditköpkommitténdiskuterar dröjsmälsräntans höjd mol bakgrund av förhållandena vidavbelalningsköp. Kommiltén konstaterar atl en dröjsmålsränla av förekommeri det slandardkontrakt som används vid det helt övervägande flertaletavbetalningsköp. Vid bedömningen av frågan huruvida räntehöjden urkonsumentpolitisk synvinkel är rimlig bör enligl kommittén beaktas all detenligt kontraktet inle är fråga om på den del av kredilbeloppel('reslskulden') som är förfallen och obetald utan om på 'förfallet belopp'i vilket ingår konsumentens kredilkoslnader för den avtalade kredittiden, vilkai sin tur enligt uppställningen i kontraktet beslår av s.k. räntekostnader,övriga kostnader och moms på kostnader. Härav följer all även en lill synesmodest dröjsmålsränta kan slå konsumenten dyrt, särskilt när de ursprungligakreditkoslnaderna, vilkel inte är ovanligt, är myckel höga. För del fall atldröjmålsränta inle skulle ha avtalats lorde förslagets legala ränta likvälkomma alt utgå på samma underlag. Kommittén konstaterar atl del nuvarandesystemet vid avbelalningsköp gör del svårt atl uttala sig om huruvida denföreslagna legala räntan för avbelalningsköpets del ligger på en lämplig nivå.En utgångspunkt för en bedömning kan vara den dröjsmålsränta som bankernatillämpar vid lån till konsumenten. Den räntan, som alltså beräknas påkredilbeloppel, lorde fn. Mol bakgrunden av depåtalade förhållandena vid avbelalningsköp bör den legala räntan enliglkommitténs mening i vart fall inle sättas högre än vad utredningen föreslagil. Utredningensförslag belräffande avkastningsräntans höjd har tillstyrkts eller lämnats utanerinran av de flesta remissinsianserna, däribland auktoriserade revisorer framhåller dock alt inlåningsränlan vidinsättning med 12 månaders uppsägning sällan uppgår till mer än en halv elleren procentenhet över diskontot. 5.4.1Lagstiftningens tillämpningsområde Mol del föreslagna tillämpningsområdet förräntelagen har inte När det gäller frågan om en eventuell analog tillämpning utanförförmögenhetsrättens område pekar pä de svårlösta frågorsom kan uppkomma inom familjerätten. Förbundet finner det angelägel alt underdet fortsalla lagstiftningsarbetet vissa riktlinjer dras upp för lösningen avräntefrågor som kan uppkomma utanför lagens direkta tillämpningsområde.Svenska handelskammarförbundet framhåller det angelägna i atl lagen skall kunnatillämpas analogt på andra rättsområden. har föreslagit i fråga om ersättning för ränteförlust i form avskadestånd har i allmänhet godtagits under remissbehandlingen.Skadeståndskommittén framhåller emellertid atl den föreslagna regeln iskadeståndslagen är flytande till sitt innehåll. medger kommittén ättdelta förhållande är svårt atl undvika. Konsumentverkettar upp frågan om ränta under tid som borgenären lämnal anstånd medbetalningen. Enligt verkets mening bör del övervägas atl införa en regel somanger att ränta i sådana fall inle utgår, om inte borgenären särskilt angerdetta när anståndet lämnas. Någraremissinstanser diskuterar ulredningens förslag för del fall atl en fordranlöper med ränta när den förfaller till betalning. KO föreslår all man behållerden nuvarande principen i 6 § första slyckel skuldebrevslagen. Riksbankenanser den möjligheten böra övervägas atl dröjsmålsräntan belräffande fordringarsom löper med ränta skall vara den högsta av två räntesatser, nämligen antingenden intill förfallodagen överenskomna räntan med tillägg av en eller tvåprocentenheter eller också den allmänna dröjsmålsräntan, dvs. föreslår atl bestämmandet avdröjsmålsräntan helt överlämnas till parterna och atl räntelagen inle blirtillämplig i nu avsedda fall. Skadeståndskommitténlar särskilt upp frågan om utgångspunkten förberäkning av ränta på skadestånd. innebär den föreslagnaregeln i denna del en inte obetydlig fördel för den skadelidande. Om hanuppfyller de begränsade krav som ställs på honom, kan han vid dröjsmål räknamed all få ränta på skadeslåndsbeloppet efler en mycket förmånlig räntesats.Detta finner kommiltén befogat när del gäller krav mol den som skyddas avansvarsförsäkring eller annars har egna resurser att handlägga sådana krav,t.ex. Kommittén framhåller emellertid atl bestämmelsen i fråga avserockså skadeståndskrav mot oförsäkrade skadeslåndsskyldiga, inbegripetprivatpersoner, och anspråk på andra typer av ersättning än skadestånd, näranspråket inte kan fastställas ulan utredning. Kommittén är tveksam beträffandelämpligheten alt behandla alla dessa typer av ersättningsanspråk enligt sammaregler. Kommittén nämner en möjlighet alt lösa frågan, nämligen atl inskränkabestämmelsen till atl avse sådana skadeståndskrav där ansvarsförsäkring harpraktisk betydelse och samlidigl de starkaste skälen finns all lillgodose deskadelidandes intressen, nämligen när det gäller person- och sakskador. Aandra sidan medger kommittén alt det inte är lätt atl finna en rimlig ochlältillämpad ränteregel beträffande återstående ersättningsanspråk. Närdel gäller den utredning som den skadelidande skall ha atl förebringa anserskadeslåndskommitlén atl åtskilligt talar för ståndpunkten all en mindreomfattande utredning bör räcka för att ränta skall börja utgå än för all talanskall bifallas i en skadeståndsprocess. Del bör dock alllid fordras avborgenären atl han åtminstone lägger fram sådan utredning som ärtillgänglig för honom. Mot den formulering som köplagsulredningen föreslagil,dvs. all borgenären skall förebringa utredning som "ankommer på"honom, kan man enligl skadeslåndskommitlén anmärka bl.a. atl den leder tankentill reglerna om bevisbördan i skadeståndsmål, något som inle torde varaavsett. Kommitién anser alt man hellre bör tala om "utredning som medhänsyn till omsländighelerna skäligen kan begäras" av borgenären. framhåller all en viktig skillnad mellan fordranpå egentlig försäkringsersättning och fordran på skadestånd är atlförfallodagen inle kan regleras avialsvis i förväg vid skadestånd. Enbestämning av förfallotiden efler mönster av den disposiliva bestämmelsen iförsäkringsavialslagen skulle drabba gäldenärer som inte på minsta säll kanklandras för försenad betalning. Förbundet föreslår därför att bestämmelsen omtidsfrist vid skadeståndskrav förses med ell tillägg all fristen förlängs iden mån gäldenären kan visa all längre lid har varil oundgängligen nödvändigför all utreda och bedöma kravel och någon försummelse inte ligger honom tilllast. 5.6Räntebestämmelser som inte föranlett förslag av utredningen KonungariketSveriges stadshypotekskassa framhåller atl 6 kap. 3 § jordabalken, som har slorpraktisk betydelse för faslighetskredil-givningen, bl.a. innebär att borgenärinte äger tillgodoräkna sig mer än sex proceni årlig ränta av pantbrevs beloppfrån den dag då fastighet utmäts, konkursansökan görs eller medel nedsätts.Denna räntesats har enligl vad som framgår av förarbetena lill jordabalkenanknutits till gällande beslämmelse i 9 kap. 10 § HB. 1 och med att nämndabestämmelse föreslås bli utmönstrad och ersatt av räntelagens stadganden börenligt styrelsens mening även 6 kap. 3 § jordabalken ändras. Den ränta om sexproceni som det här är fråga om är under nuvarande förhållanden heltotillräcklig. Bestämmelsen bör ändras antingen genom en hänvisning lillräntelagen eller genom en regel som låter borgenären uppbära den iomslagsreversen fastställda räntan. För del förstnämnda alternativet talar delförhållandel all del i praktiken är fråga om en dröjsmålsränla. hemställer all 6 kap. 3 § jordabalken ändras så allutmälningsränlan i likhet med den föreslagna dröjsmålsräntan blir relateradlill diskontot. Föreningen framhåller atl avsevärd lid kan förflyta mellan dendag då fastigheten las i mäl, resp. då konkursansökan görs eller medelnedsätts, och den dag fördelningen av infiulna medel sker. På grund härav ochgenom alt utmälningsränlan är fixerad lill en räntesats, som i höga räntelägenregelmässigt understiger låneräntan, löper kreditgivaren inte oväsentligaförlustrisker i fall då låntagaren inte fullgör sina betalningsförpliktelser.Delta förhållande begränsar möjligheterna för kreditgivaren atl medgebelalningsanslånd, även då etl sådant anstånd skulle kunna anses välmotiverat.Också bankinspektionen framhåller stadgandets slora betydelse förfastighetskreditgivningen och ifrågasätter om inte en justering av räntenivånbör ske. SABOanser att del bör direki klargöras atl dröjsmålsränta kan utgå enliglräntelagen vid försummad hyresbelalning. Vattenlagsutredningenpekar på atl nya ersättningsregler införts i 9 kap. vattenlagen sedanköplagsutredningens betänkande avlämnades, däribland nya räntebestämmelser i22, 23 och 24 §§. Ulredningens förslag behöver inte leda till ändring av de tvåsistnämnda bestämmelserna. Förhållandet är emellertid ell annal belräffande nya9 kap. 22 §. Denna paragraf är tillämplig på vissa typer av ersättningar somnärmare presenteras i 21 §. Dessa ersättningar har del gemensaml atl defastställts efler det atl fastighet lagils i anspråk eller utsatts för skadaoch de utgör alltså undantag från den grundläggande principen i vattenlagen atlåtgärd som skadar annan inte får ulföras innan föreskriven engångsersättninghar betalats. Om sådan ersättning erläggs senare än som föreskrivs i lagen,skall den ersältningsskyldige enligt 9 kap. 22 § erlägga årlig ränta påersättningen från den dag marken tillträddes eller företagel eller åtgärdenutfördes. Genomförs köplagsutredningens förslag, bör denna räntebestämmelseanpassas lill de principer som ligger till grund för den föreslagna ändringen i6 kap. 16 § expropriationslagen. Det bör alltså åligga den ersättningsskyldigeall i de nu ifrågavarande fallen utge avkaslningsränla på ersättningen från dendag han tillträdde marken eller utförde företagel eller åtgärden till dessbetalning sker eller dröjsmålsränta börjar utgå. Dröjsmålsränta åter bör utges,om ersättningen betalas först efter utgången av i lagen angivenbetalningsfrist. Vattenlagsutredningenpåpekar alt 30 § ledningsrättslagen (1973: 1144) bör ändras på motsvarande sättsom föreslagils belräffande 32 § anläggningslagen (1973: 1149). Lagenom exekutiv försäljning av registrerat skepp m.m. Konkurslagskommilténframhåller alt utredningen har föreslagit ändringar i 43 § lagen (1971:494) omexekutiv försäljning av fast egendom och 23 § lagen (1971:500) om exekutivförsäljning av luftfartyg. Enligt kommittén bör molsvarande ändring göras i 22§ lagen (1973:1130) om exekutiv försäljning av registrerat skepp m.m. understryker ulredningens uttalande att starka sakligaskäl talar för att räntebestämmelserna i växellagen och checklagen ändras, såall dröjsmålsränlan bhr rörlig och kommer i nivå med den som kommer att gällaenligt den allmänna räntelagen. Enligt förbundels mening är del sålundaangelägel alt ålgärder vidtas i syfte alt undanröja de hinder härför som 1931års Genévekonventioner om gemensam växellag resp. checklag anses lägga. Konkurslagskommilténoch pekar på en otydlighet i utformningen avövergångsbeslämmelserna. Enligl dessa skall räntelagen träda i kraft den Ijanuari 1975. Undantag görs dock belräffande fordran på vilken ränta utgår vidikraftträdandet. samtidigt9 kap. 10 § HB upphävs blir följden att ingen lag blir tillämplig på fordransom enligt nämnda lagrum löper med ränta vid ikraftträdandet. Detta kan intevara utredningens avsikt. Konkurslagskommiltén föreslår att 9 kap. 10 § HBupphävs genom särskild lag lill vilken fogas vederbörlig övergångsbestämmelse. Domareförbundetkonstaterar atl räntelagens övergångsbestämmelser innebär atl lagen blirtillämplig på fordran som uppkommit före lagens ikraftträdande men då ej löpermed ränta. Förbundet släller sig tveksamt lill den anordning utredningen härvalt och påpekar att detta i själva verket innebär att lagen görs retroaktiv.Enligl förbundets mening bör gäldenären rimligen kunna räkna med att samma lagskall gälla såväl när skuldförhållandet uppkommer som när betalningsskyldighetinträder. 1975: 102 80 Degrundläggande reglerna om ränta på fordran finns f.n. i 9 kap. 10 §handelsbalken (HB) och 6§ lagen (1936:81) om skuldebrev. Reglerna i HB innebärbl.a. alt en gäldenär inte är skyldig atl utge ränta på en skuld föreförfallodagen i andra fall än då sådan förpliktelse åvilar honom enligt avtaleller särskild föreskrifl i lag. Om emellertid gäldenären efler förfallodagenär i dröjsmål med betalningen, är han skyldig all utge ränta även om avtaldärom inle har träffats. Dröjsmålsränta på en fordran som redan föreförfallodagen löpte med ränta utgår därvid enligt 6 § skuldebrevslagenomedelbart och efler samma räntefot som tidigare, oavsett räntefotens höjd. Förfordran som inle var räntebärande tidigare ges regler i andra punkten av 9 kap.10 § HB. Bestämmelserna gör skillnad mellan fordringar som har en i förvägbestämd förfallodag och sådana som har en obestämd förfallodag, dvs. oftastdagen då gäldenären uppmanas all belala. Vid bestämd förfallodag börjardröjsmålsränla ulgå och efter en räntefot av . Varförfallodagen obestämd krävs däremot atl gäldenären blir delgiven stämning lilldomslol för alt ränta skall börja utgå. Dessutom är räntefoten i detta fallnågot lägre, nämligen fem proceni. Särskildabeslämmelser om dröjsmålsränla finns i ell flertal speciella lagar. 1 någracentrala förmögenhetsrättsliga lagar tar sig bestämmelserna uttryck i enhänvisning lill 9 kap. 10 § HB. I andra lagar finns självständiga, merapreciserade ränleföreskrifter. Reglerna i HB, som formellt är begränsade tilllån av pengar, anses emellertid i slor uisträckning äga allmän giltighet ochäven utan uttrycklig hänvisning i lag kunna tillämpas på olika slagsskuldförhållanden. Fråganom en översyn av reglerna om ränta har diskuterats . Därvidhar kritik särskilt riktals mot de allmänna reglerna om dröjsmålsränla i HB. Iskrivelse lill Kungl. Maj:l framförde riksdag som sin mening att delvar påkallat atl göra en översyn av jämte åtskilliga andraförfattningar som innehöll beslämmelser om ränta. Denna framställning var en avanledningarna till atl köplagsulredningen fick i uppdrag all företa ensådan översyn. Ulredningen har redovisat resultatet av sill arbele ibetänkandet (SOU 1974:28) Räntelag. framhåller lorde den största olägenheten med nuvarande regler varaalt den räntefot som föreskrivs är hell otillräcklig. Alt räntefoten är fastmedför också särskilda ölägenheter. Efiersom räntan har kommit atlbegagnas som ell konjunktur-politiskt och valutapoliliskt medel, växlarränteläget ganska ofta. nuvaranderänteläge är gällande räntesatser för dröjsmålsmålsränta låga. Äveni andra avseenden kan berättigad kritik riktas mol nuvarande regler om ränta.Sålunda ter det sig omotiverat att ha olika räntefot beroende på om fordringensförfallodag är bestämd i förväg eller inte. En allvarlig olägenhet är också attborgenären skall behöva inleda process för att ränta skall börja utgå i fall dåförfallodagen inte är bestämd i förväg.