prop · FY034 · 1975-12-31 00:00:00 — Enligt utskottets mening är delmotiverat atl på liknande sätt särskilda stimulansåtgärder under enövergångsperiod skall kunna sättas in för förbättring av arbetsmiljön. Förslagbör föreläggas i denna fråga. Från statsmakternas sidahar betydande insatser gjorts i syfte att skapa ökad trygghet för de anställdaoch ge dem ett ökat inflytande över förhållandena på den egna arbetsplatsen.Ett viktigt steg i denna reformpolitik utgörs av de vid riksdagfattade besluten om ändringar i arbetarskyddslagsliftningen samt om ökaderesurser för forskning, utbildning och tillsyn inom arbetsmiljöområdet. Maj:t på föredragning av chefen förfinansdepartementet beslutat förelägga förslag till lag om avsättningtill arbetsmiljöfond för . Förslaget innebär attaktiebolag, ekonomiska föreningar och sparbanker av vinsten för skallavsätta för insatser på arbetsmiljöområdet under en femårsperiod.Förslaget kan väntas leda lill förstärkta insatser för en bättre arbetsmiljö och gynnsammare arbetsförhållanden för de anställda. A:21 Skr 1975:4 542 Förslagetavser avsättningar av vinst för och skyldigheten attavsätta vinstmedel innefattar inte förelag med lägre årsvinst än . Medanledning av beslut förordar jag att särskilda sakkunniga tillkallasför att överväga vissa ytterligare frågor rörande stimulansåtgärder för altförbättra arbetsmiljön inom industrin, framför allt den mindre industrin. Vadriksdagen anfört i den nämnda skrivelsen torde inte utgöra lillräckligtunderlag för att snabbt utarbeta ett förslag. Jag kommer därför i det följandeatt peka på vissa omständigheter som vid sidan av vad anfört kantjäna till ledning i de sakkunnigas arbete. debatt som föregick beslut rådde enighet om att kostnaderna förarbetsmiljön måste bäras av produktionen. De tänkta stödåtgärderna skulle intefå innebära någon subventionering av arbetsmiljöförbättrande investeringar överhela linjen. Jagvill i sammanhanget erinra om de motiv som en enhällig arbetsmiljöutredning som represnterar en bred sakkunskap från bl. a. arbetsmarknadens parter anförde i frågan om elt stöd från det allmänna för alt förbättra arbetsmiljön(SOU 1972:86 s. 209). Det bör enligtutredningens uppfattning slås fast att koslnaderna för arbelsmiljöförbättrandeåtgärder är en del av produktionskostnaderna och att de i princip bör bäras avproduktionen. Till saken hör också att det i allmänhel är ytterligt svårt attgöra en uppdelning mellan kostnader som är direkt hänförliga till arbetsmiljönoch andra kostnader i produktionen. De insatser som behövs varierar också i höggrad från fall till fall, bl. a. beroende på hur man tidigare sett påarbetarskyddet i företagen. Redan dessa synpunkter talar mot att man införsärskilda former för ekonomiskt stöd från det allmänna till åtgärder för altförbättra arbetsmiljön. Elt skäl mot atl införa ett sådant stöd är vidare altförhandenvaron av möjlighet att få bidra till sanering av arbetsmiljön i mångafall skulle kunna fördröja upptustningen av arbetsplatserna, därför attföretagen skulle avvakta stöd från del allmänna i stället för att själva ta itumed probelmatiken. En förskjutning av ansvaret för arbetsmiljön från företagentill det allmänna skulle också lätt kunna bli följden på ett sätt som inte kananses önskvärt och inte heller står i samklang med de principer den svenskaarbetarskyddslagstiftningen vilar på. Ytterligare en synpunkt är att man genombidrag kan stimulera till olika slags skyddsinstallationer, medan i stället detmest effektiva sättet atl förbätlra arbetsmiljön i många fall skulle vara attförändra själva produktionsprocessen. Vad nu sagt utesluter inte att det inomramen för samhällets näringspolitik och arbetsmarknadspolitik kan görasinsatser som innefatlar slöd lill åtgärder på arbetsmiljöområdet.Utgångspunkten för stödinsatserna bör då vara näringspolitiska ellersysselsättningspolitiska överväganden och slödet bör utgå enligt detregelsystem som gäller på dessa områden. Ianslutning till vad arbetsmiljöutredningan anförde i sitt betänkande finns detanledning att erinra om att statliga stödåtgärder som primärt har andra syftenäven har betydande effekter på arbetsmiljön genom att det stöd som lämnas tillnya investeringar oftast innefattar från möiljösynpunkt lämpliga produktionsmetoder.Slödet inom ramen för lokaliseringspolitiken är ett exempel härpå. Andraexempel är lån från investeringsbanken och från Slatens hantverks- ochinduslrilånefond, stöd från norrlandsfonden, strukturgarantier till företaginom vissa indusiribranscher, m. m. Reglernaför statsbidrag till förbättring av omgivningsmiljön vilka från börjanavsåg vattnet och luften, utvidgades med verkan fr. o. m. till atl avseäven bekämpning av buller. I samband härmed klargjordes att när särskilt stodutgår till åtgärder för atl förbättra omgivningsmiljön i dessa hänseendenskulle om olika tekniska lösningar stod till buds den lösning väljas somfrån arbelsmiljösynpunkt är mest lämplig. Det sagda innebär att man inom ramenför bidragsbestämmelserna avseende den yttre miljön eftersträvar alt samtidigtförbättra arbetsmiljön. Härav följer emellertidinte att man kan dra direkta paralleller mellan nu gällande slöd förförbättringar av den yttre miljön som avser åtgärder för alt minska vatten-eller luftföroreningar eller buller från industriell anläggning, och en tänktstimulansform för en förbättring av arbetsmiljön. Den senare formen skulle avseen lång rad av faktorer av betydelse för arbetsmiljöns ulformning. Här kannämnas risker för olycksfall, risker för yrkessjukdomar eller annan av kemiskaeller fysikaliska faktorer betingad ohälsa och psykiska hälsorisker. Därtillkommer de åtgärder i övrigt, som har betydelse för en förbättring avarbetsmiljön, främsi frågor om medverkan i de beslut som formar miljön. Avstor betydelse för förhållandena på arbetsplatsen är de nya reglerna omförhandsgranskning från arbetsmiljösynpunkt av arbetslokaler och därtillhörande anordningar som gäller . Iprincip är varje investering, som sker i ett förelag, ett led i en förändringav arbetsmiljön. Arbetsmiljöproblem finns och uppkommer ständigt inom allatyper av verksamhet. Avvad här tidigare anförts framgår alt betydande insatser för en förbättrad arbetsmiljöredan nu görs inom ramen för samhällets miljö,närings-och lokaliseringspolitik.De sakkunniga bör inventera de nuvarande stödåtgärder, som möjliggör enförbättring av arbetsmiljön. Utifrån en sådan kartläggning bör de sakkunnigaundersöka möjligheterna alt i gällande stödsystem ge arbetsmiljösynpunkternaökad lyngd. Jagvill i detta sammanhang framhålla att en sådan tyngdpunktsförskjutningförutsätter förändringar i beslutsprocessen på ett sådant sätt atl de anställdagenom sina fackliga organisationer liksom samhället får ett vidgat inflytandeöver utformningen av företagens investeringar. De sakkunniga bör överväga hurelt sådant vidgat inflytande skall gestaltas. Detta bör ske i nära samverkanmed arbetsmiljöutredningen. uppgift för de sakkunniga blir att utröna i vilken form ett utökat stödför arbetsmiljöförbättrande åtgärder bör lämnas samt hur stödet bör varakonstruerat för att komma de mest angelägna områdena inom arbetsmiljön tilldel. En möjlighet är härvid att begränsa elt eventuellt stöd till att avse vissbransch eller någon särskild miljöfaktor. Somframgått av det har enhälligt uttalat, att koslnaderna föralt förbättra arbetsmiljön, skall bäras av produktionen. Mol denna bakgrund harde sakkunniga alt utgå ifrån att de kostnader, som kan följa med ettgenomförande av förslagen, skall finansieras kollektivt av företagen genomavgifter. Desakkunniga bör i sitt arbeie utnyttja den sakkunskap på arbetsmiljöområdet somfinns inom arbetsmiljöutredningen. Desakkunniga bör lägga fram sitt förslag i så god tid att proposition om möjliglkan föreläggas . Utredningenhar hållit åtta sammanträden samt haftöverläggningar med berörda myndigheter. Utredningen beräknas slutföra sittarbete . A:22 Skr 1975:4 544 22.Lagerstödsutredningen (A 1974:07) Maj:ts bemyndigande för utvärdering av stödettill lagerinvesteringar (se Post- och Inrikes tidn. Ordförande:Hellström, Mals J., fil. kand, led av Ledamöter:Spendrup, K. , avdelningschef , . G., avdelningschef I., civilekonom (fr.o.m. ) E., departementssekreterare (fr.o.m. den 16 augusti1974) Lokal:Arbetsmarknadsdepartementet, 2, Fack, 10310 , tel. växel763 1000 Direktiv(anförande av statsrådet till statsrådsprotokollet ): Motbakgrund av de försämrade avsättningsmöjligheterna för fiertalelindustriföretag framhölls i prop. 1971:140 angåendekonjunkturstimulerande åtgärder att produktion för lagar utgjorde ettväsentligt alternativ för att undvika produktionsminskningar med åtföljandeminskad sysselsättning. konstaterades att om sysselsättningenupprätthölls och företagens lager av färdiga produkter därigenom ökade kundeföretagen får svårigheter atl bära de med en sådan lagerökning förenadekoslnaderna. Medhänvisning härtill förordades i propositionen alt ett statligt stöd förlagerökning skulle införas som ett led i åtgärderna för atl förbättra sysselsättningsläget.Stödet borde ha en klar arbetsmarknadspolilisk inriktning och således utgåendast till företag som med hänsyn till avsättningsmöjligheterna hadesvårigheter att upprätthålla sysselsättningen . Det skulleulgå i försia hand lill industriföretag med som regel minst 20 anställda ochavse lageruppbyggnad av hel- och halvfabrikat som tillverkades i företagel. Somförulsätlning borde vidare gälla att sysselsättningen i företagel under den tidstödet avsåg vidmakthölls vid minst samma nivå som . Bidragskulle kunna utgå också lill andra produktionsföretag eller grossistföretag förkosinader för ökad lagerhållning av varor som framställts av och inköpts frånstöd-berättigat företag. Företag som utnyttjade investeringsfondsmedel förlagerökning skulle undantas från lagerstödet. Stödetföreslogs utgå i form av bidrag av värdet av lagerökningen under år1972. Bidragsgivningen skulle enligt förslaget handhas avarbetsmarknadsstyrelsen (AMS). Riksdagengodkände de riktlinjer för bidrag vid lagerökning som för- 545 Kommittéer: A:22 ordadesi propositionen (FiU 1971:47, rskr 1971:293). uttalade också atlstödet skulle kunna omfatta lagerökning även av sågtimmer och massaved vidskogsindustrin. Dessutom beslulade , på initiativ av inrikesutskottet,att i fall då stöd lill lageruppbyggnad i praktiken knappast kunde komma tillanvändning på grund av att företag redan byggt upp stora lager, vilket varfallet bl. a. inom trä- och massaindustrin, skulle som ett alternativ i vissafall staten som en engångsåtgärd kunna slödja personalutbildning i företag somi det dåvarande lägel tvingades överväga temporära driftinskränkningar. Ettsärskik bidrag om . per deltagare och timme skulle kunna utgå vid sådanutbildning under första halvåret 1972.1 princip skulle samma förutsättningargälla som i fråga om lagerslödel. Med stöd av riksdagensbeslut utfärdades kungörelsen (1971:1249) om statsbidrag i vissa fall tilllagerökning. Enligt kungörelsen skulle AMS om förutsättningar för bidragförelåg meddela preliminärt beslut i ärendel. Slutligt beslut i ärendet skullemeddelas när företaget genom utdrag ur räkenskaperna visade lagerökningensomfattning. AMS' preliminära beslut omlagerstöd kom att omfatta 495 företag med närmare 119 000 anställda och enuppskattad lagerökning av 1 033 milj. kr. De slutliga besluten avsåg 359arbetsställen med sammanlagt 97 000 sysselsatta. Den totala lagerökningenberäknades lill 644 milj. kr. Mer än hälften av denna lagerökning avsågprodukter Från metall- och verkstadsindustrin och närmare 1/4 massa, papperoch grafiska produkter. Lagerstödet uppgick till i genomsnitt peranställd i de berörda företagen. promemoria som AMS' utredningsenhet utarbetat på grundval av erfarenheter avtillämpning av beslämmelser ges uttryck åt den uppfattningen attlagerslöd, om sådant ånyo skulle införas, borde begränsas till enbarttillverkningsindustri. Främst redovisningstekniska problem talade vidare föratt skogsbruket samt grossistföretag exkluderades. Finansutskottetkonstaterade (FiU 1972:1) att försök hade gjorts atl motverka kraftigasvängningar i lagerinvesteringarna genom bl. a. beslutet om ett särskilt stödtill lageruppbyggnad. Utskottet fann del angeläget att gå vidare på deninslagna vägen. Lagerförändringarnas orsaker borde därför närmare analyserasoch ytterligare metoder att påverka lågareutvecklingen prövas. Mot bakgrund av vadlångtidsutredningen (LU 73) och vissa motionärer (mot. 1973:242) anfört omlagersvängningarna och därmed förknippade störningar i ekonomin m. m. ansågfinansutskottet vidare (FiU 1973:29) alt det borde ankomma på Kungl.Maj:t att överväga formerna för att ytterligare belysa de probelm somutredningen och motionärerna pekat på. En utvärdering avlagerstödet i den form som del använts bör nu komma till stånd.Särskilda sakkunniga bör tillkallas för ändamålet studera lagerstödetskonjunkturstabiliserande, sysselsältningsmässiga och företagsekonomiskaeffekter. Även stödet till företagsutbildning som alternativ till lagerstödetbör utvärderas från dessa synpunkter. Lagersiödets storlek bör ställas irelation till de fakliska kostnaderna för lagerökningen i olika branscher. Ensådan analys bör ge en uppfattning om i vad mån stödet genom sin konstruktionblivit mer eller mindre attraktivt för företag i olika branscher. Även deregionala sysselsättningseffekterna av lagerstödet bör bedömas. De lokalafackliga organisationernas medverkan vid ansökan om lagerstöd resp.utbildningsstöd bör belysas. Enjämförelse av statistiken över preliminära och slutliga beslul om slöd 1 saml Nr 4 A:22 Skr 1975:4 546 gerupphov till ett flertal frågor. Det är sålunda av intresse att få klarlagt omfrämst den förbättrade konjunkturen bidrog till att endast drygt hälften av denberäknade lagerökningen kom till stånd eller om produktionen skars ned. I detsenare fallet bör anledningarna därtill sökas. Undersökningenbör utgå från företagens uppgifter i de till AMS inlämnade ansökningarna omstöd. Detta material kan behöva kompletteras med uppgifier från berörda företagoch myndigheter. På grundval avutvärderingens resullat bör de sakkunniga göra en bedömning av för- ochnackdelar med lagerstöd och utbildningsbidrag och lägga fram förslag hur de börutformas för att bäst tjäna sitt syfte. Utredningenhar hållit två sammanträden samt haftöverläggningar med företrädare för arbetsmarknadsverket och företag som fåttlagerstöd. Utredningenberäknas slutföra sitt arbete . 23.1974års utredning (A 1974:08) om en allmän arbetslöshetsförsäkring Maj:ts bemyndigande för att utreda frågan omallmän arbetslöshetsförsäkring m. m. (se Post-och Inrikes tidn. den 24 juni1974): , ., sekreterare , T. , förbundsordförandeBäck, , ombudsman Cosmo,O. , försäkringsdomare (fr.o.m. ) Ekinge, .,ombudsman, led. av Elmsledt, ., lantbrukare, led. av riksdagenErici, ., byråchef (fr.o.m. ) , ,arbetsförmedlingsföreståndare, led. av vigsson, ., fru,led. B., led. av , . E.,kansliråd , ., direktör , , partisekreterareWalander, ., utredningssekreterare Experter:Bratthall, , hovrättsassessor , . Sekreterare:Bengtson, , byråchef 547 Kommittéer: A:23 Bitr.sekreterare: , , departementssekreterare (fr.o.m. den16oktober 1974) ,, t.f. byrådirektör (fr.o.m. ) II, 3 tr. Postadress: ,Fack, 103 10 , tel. (sekreteraren) Direktiv(anförande av statsrådet till statsrådsprotokollet ): Nyabestämmelser om kontant slöd vid arbetslöshet trädde i kraft den 1 januari 1974efter beslut av riksdag. Reformen byggde på förslag som lagts fram avutredningen om kontant stöd vid arbetslöshet. Detreformerade arbetslöshetsskyddet innebär att medlemmar i arbetslöshetskassorhar fått ersätiningsliden förlängd från 150 resp. lill 450 dagarför medlem som är . Dagpenningen utgör skattepliktig inkomst ochutgår under med belopp som varierar mellan 40 och 130kr. beroende på i vilken av tio dagpenningklasser som vederbörande är placeradi. Stalsbidragsreglerna har ändrats i syfte att förbättra den ekonomiskasituationen för kassor med större arbetslöshet. Ettviktigt inslag i reformen är det statliga kontanta arbetsmarknadsstöd som utgårtill dem som inte kan få ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. Personer,som inle uppfyller ersättningsvillkoren för arbetslöshetsförsäkringen kanhärigenom få stöd med /dag under . Slödet ärskattepliktig inkomst. Ersättning utgår under för varjeersättningsperiod. Längre ersättningslid gäller för ersättningsberättigad somuppnått . Stödet är förknippat med vissa villkor om tidigareförvärvsarbete, utbildning m. m. Rätten till stöd prövas i arbetsmarknadsverketmedan den allmänna sköter utbetalningar m.m. gemensam skrivelse till statsrådet och chefen förarbetsmarknadsdepartementet har () och () begärt utredning om ersättning vid arbetslöshet.Organisationerna framhåller att risken för långvarig arbetslöshet för flertaletlöntagare är betydligt större än risken att bli långvarigt sjuk. Skydd motinkomstbortfall vid arbetslöshet är därför ett centralt krav för allalöntagare. Starka skäl talar enligt organisationerna för attarbetslöshetsförsäkringen även i fortsättningen skall skötas av de fackligaorganisationerna. De nuvarande kassorna är även i elt utvidgat och förbättratsystem lämpliga handläggare av ärenden som gäller fråga om ersättning skall ulgåeller ej. Organisationerna framhåller att konlantstödet vid arbetslöshet är ettarbetsmarknadspoliliskt medel, som får användas endast i de fall en arbetslösinte kan erbjudas ett lämpligt arbete. I många fall är det utomordentligt svårtatt bedöma om arbetslösheten är självförvållad eller om lämpligt arbete ståratt få. Genom de nuvarande kassornas långa och förtjänstfulla verksamhet har enpraxis kunnat utvecklas, som är väl anpassad efter skiftande förhållanden påarbetsmarknaden. En fortsatt utbyggnad av arbetslöshetsförsäkringen bör därförske under medverkan av arbetslöshetskassorna. A;23 Skr 1975:4 548 Iskrivelse pekas på att avgifterna till kassorna varierar med graden avarbetslöshet inom förbunden. Organisationerna finner det otillfredsställandeatt anställda inom branscher med större sysselsättningssvårigheter skallbetala högre avgifter för sitt arbetslöshetsskydd. Möjligheter till och formerför fullständig kostandsutjämning anser man därför bör undersökas. Debåda organisationerna anser alt det borde vara självklart attarbetslöshetsförsäkringen finansieras med arbetsgivareavgifter liksom pensions-och sjukförsäkringarna. Efiersom arbetsgivaravgifter betalas som procentandelav lönesumman för alla anställda, måste försäkringen också omfaita allalöntagare inom försäkringens verksamhetsområde. Motdenna bakgrund föreslår LO och TCO alt en utredning tillsätts med uppgift attutvärdera nuvarande system för kontantstöd vid arbetslöshet och att snarastmöjligt lägga fram förslag lill utformning av en obligatoriskarbetslöshetsförsäkring enligt de angivna riktlinjerna, det vill sägaersättning enligt inkomstborlfallsprincipen, finansiering genomarbetsgivareavgift samt prövning av ersättningsrätt och annan administrationgenom de erkända arbetslöshetskassorna. Iett betänkande (InU 1974:3) till årets riksdag med anledning av motionerförklarade sig inrikesutskottet dela den uppfattning som förts fram imotionerna och som också kommit i ullryck i kraven från de fackligaorganisationerna, nämligen att en obligalorisk arbetslöshetsförsäkring börinföras. Utskottet förordade därför att dels fattade ett principbeslutom en sådan försäkring dels att hos Kungl. Maj:t skulle begäras ulredning ochförslag till en allmän arbetslöshetsförsäkring. I betänkandet som godkändes avriksdagen (rskr 1974:68) anförde utskottet vidare. En allmänarbetslöshetsförsäkring bör vara obligatorisk och def initionsmässigt omfattahela arbetskraften. Ersättning skall i princip utgå till arbetslösa som ärvilliga att ta arbete men som inte kan erbjudas lämpligt sådant. Ersättningensstorlek bör konstrueras med utgångspunkt i den inkomst den arbetslöse hade förearbetslöshetens inträde. För nytillträdande på arbelsmarknaden får uppställassärskilda regler som ger dessa arbetssökande en grundtrygghet på rimlig nivå iavvaktan på att arbete kan erbjudas. Närdet gäller att finna organisatoriska lösningar bör utredningen enligtulskottsbetänkandet vara obunden, men en viktig utgångspunkt skall vara att deförvärvsarbetande och deras organisationer även skall ha ett stortinflylande över försäkringens handhavande. Man bör ta lill vara erfarenheternaav det nuvarande syslemet och sträva efter att bevara de fördelar deltainneburit. Den arbetslöse bör ha garantier för att hans fall prövas av personersom väl känner hans yrke och att största möjliga hänsyn tas till hanspersonliga förhållanden. Utredningen bör därför, oavsett vilken organisatorisklösning man slutligen väljer, pröva på vilket sätt de fackliga organisationernaskall ges möjlighet att utöva inflytande över beslut i enskildaförsäkringsfall. En ökad samordning med den allmänna försäkringen börövervägas. Särskilt gäller detta på utbetalningsnivån. Självfallel måste ocksåsambandet med arbetsmarknadspolitikens övriga medel beaktas. Erfarenheterna avdet införda kontanta arbetsmarknadsstödets sätt att fungera bör kunnage vägledning i ulredningsarbelet. Ifråga om finansieringen av en allmän arbetslöshetsförsäkring ansåg utskottetatt arbeteslöshetsförsäkringen inte skall betraktas som en friståendeanordning. Finansieringsfrågorna bör ses i ett vidare perspektiv medbeaktande av övriga socialförsäkringar och skattesystemet i dess helhet. Denbegärda utredningen bör nu komma till stånd. Ett försia led iutredningsarbetet bör enligt min mening vara att utvärdera det förbättradeskydd vid arbetslöshet som infördes . Utvärderingen bör gällabåde arbetslöshetskassornas verksamhet och det kontanta arbetsmarknadsstödet. Såväl iutskottsbetänkandet som i fackorganisalionernas skrivelse framhålls sambandetmellan det kontanta stödet vid arbetslöshet och arbetsmarknadspolitiken iövrigt. Detta samband bör vara en utgångspunkt för utredningsarbetet.Arbetslöshetsförsäkringen kan inte ses frislående från övrigaarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Den arsenal av arbetsmarknadspolitiska medelsom står till förfogande för att ge de arbetslösa sysselsättning skall i försiahand sättas in. Kontant stöd skall således ses som ett medel för alt denenskilde skall kunna klara sin försörjning i väntan på ett lämpligt arbete. Detär viktigt att bestämmelserna för det kontanta stödet utformas så att det blireffektivt inslag i de arbetsmarknadspolitiska strävandena att stärka denenskildes möjligheter på arbetsmarknaden. Utredningen bör kunna ta initiativtill försöksverksamhet t. ex. för att få klarhet om vilka möjligheter somgenom intensifierad förmedlingsverksamhet och andra åtgärder kan öppnas för attnå fram till ett arbetserbjudande som såväl den arbetssökande somarbetsförmedlingen finner vara lämpligt. Initiativen bör utvecklas i närasamarbete med arbetsmarknadsverket. Iulskottsbetänkandet uttalades atl utredningen skulle lägga fram förslag till enallmän arbetslöshetsförsäkring som 'definitionsmässigt omfattar helaarbetskraften'. Det åvilar utredningen attför försäkringens ändamål definiera begreppel arbelskraften och därmed avgränsaden personkrets som skall omfattas av försäkringen. Särskild uppmärksamhet börägnas de krav som uppställs för nytillträdande på arbelsmarknaden. Utredningenskall ange vilka förutsättningar ifråga om anknytning till arbelsmarknaden,genomgången yrkesutbildning eller på annat sätt konstruerade kvalifikationskravsom skall gälla för rätt till arbetslöshetsersättning för dessa grupper. Enligt nuvarande reglerutgår ingen arbetslöshetsersättning efter det att den arbetslöse fyllt 67 år.Då ålderspension utgår till personer med kassaersällningreduceras arbetslöshetsersättningen. KAS-slöd kan inte utgå medålderspension enligt lagen om allmän försäkring. Enligt min mening kanprincipiella invändningar göras mot ett system där ersättning kan utgåparallellt från två skilda försäkringsformer.