prop · FZ0339 · 1975-12-31 00:00:00 — Mellanstadieeleven tillbringar av sinundervisningstid i grupper som till sin storiek ligger nära klassmedeltalet,som är 24. Inom en högstadieskola med 1-10 klasser tillbringaren elev i genomsnitt av sin undervistningstid i grupper som ligger iintervallet kring klass-medeltalet som är 27 elever. Återstående del avundervisningen sker i grupper med 20 elever eller färre. I en skola som ärstörre, med 11-19 klasser, tillbringas nästan exakt hälften avundervisningstiden i grupper pä 20 elever eller färre. Det intervall inom vilkaeleverna tillbringar längst tid är grupper på 11-16 elever och 26-30 elever, caen tredjedel av liden i vardera typen av grupper. 1975/76:39 72 Utredningen pekar på några förhållanden som harbetydelse för undervisningsgruppernas storiek. Närmast verkligheten kommerklassmedeltalet som beskrivning av gruppstorleken i årskurs 3 och påmellanstadiet pä grund av de resurser för delning av klass som finns i årskurs1 och 2. Högstadietsundervisningsgrupper är synneriigen skiftande till sin storlek mellan olikaämnen. Den stora resursatsningen ligger på tillvalsämnen, slöjd och hemkunskap,inte på basfärdighetsämnena svenska och matematik. Medan samordnadspecialundervisning var i stort sett obefintlig hartillförandet av denna resurs lett till minskning av undervisningsgruppernas storieki basfärdighetsämnen med i genomsnitt utan att för den skull deadministrativa klasserna har minskat i storlek i större omfattning. Specialundervisningensdisposition på specialklasser eller samordnad specialundervisning har storbetydelse för undervisningsgruppernas storiek. Eftersom anordning av vanligaklasser baseras på elevantalet i vanliga klasser och ej pä det totalaelevantalet i kommunen medan specialundervisningskvoten baseras på totalaelevantalet, betyder detta en resursökning vid övergång till samordnadspecialundervisning. Det finns enligt i huvudsak tre vägar på vilkaman kan förändra undervisningsgruppernas storieki ändring av delningstal,ändring av pla-ningsanvisningar till länsskolnämnderna eller ändring av antaletresurstimmar och/eller specialundervisningskvot, dvs. ändring iförstärknings-resursernas storlek och användning. Utredningenutvecklar detta resonemang enligt följande. En generell och över hela landet likformigsänkning av klass storleken (avsnitt 14.4) är mycket resurskrävande. Resursökningen för delas över hela landet efter enbart antalet elever. Övriga omständigheter av betydelse, antalet invandrare, bebyggelse- och befolkningsstruktur m. m,. Del innebär att den redan förut i dessa avseenden väl ställda kom munen eller skolan får en lika stor resurs som en kommun eller skola med sämre förutsättningar. En generell, över hela landet lika fördelad minskning av elevantalet i klasserna medför en ökning av den redan befintliga sociala och andra skillnader. B. beslutar f. n. såväl om antaletklassanordningar som i vissa fall om upprätthållande av skolenheter i . Länsskolnämndsulredningen har föreslagit all nämnderna inte längre skall besluta om skolenheter. delar denna uppfattning. Utredningen har inte funnit anledning föreslåändring i de gällande planeringsanvisningarna men vill i detta sammanhang pekapå att klassanordningsbeslut enligt SIAis förslag enbart innebär beslui omantal basresurser som ställs till kommunens förfogande. Storleken på de arbetsenheterskolstyrelsen väljer att inrätta på basis av de samlade resurserna i kommunenpåverkas däremot inte. 1975/76:39 73 'C, Undervisningsgruppernas storlek - däremot inteklasstorleken - påverkas av ändringar i antal resurstimmar och ispecialundervisningskvot, dvs. i de resurser som utredningen inräknat i fö rs tä r k n i ngs res u r-s e r. Ökningen av antalet resurslimmar i teknik påhögstadiet fr. o, m. /74 liksom den markanta ökningen av densamordnade specialundervisningen och böoan av1970-lalet är exempel på denna metod att minska undervisning.sgruppernas.storlek. Den avgörande frågan är enligt inte vilkenstorlek den administrativa klassen har ulan vilken storlekundervisningsgrupperna bör ha på olika stadier, i olika ämnen. På detta kan maninte ge något generellt svar. Storleken måste bli beroende av gruppernas .sammansättning,elevernas svårigheter, aktuella undervisningsmoment, lärarens rutin och vana.Mot denna bakgrund skulle generella beslut om någon fixerad maximistorlekomöjliggöra en till aktuella behov anpassad gruppering i skolan. Utgångspunkten för utredningens arbete har varitatt söka finna vägar för att bättre än utnyttja de personalresursersom nu erhållit för alt på ett godtagbart sätt lösa sina uppgifter.Frågan om storleken av undervisningsgrupperna blir då en fråga om det är angelägetatt omdisponera de personella resurser som redan finns i skolan, dvs. omnuvarande spridning mellan olika gruppers storlek är för vid elieromfördelningen på i genomsnitt små grupper i tillvalsämnen och större grupper icentrala lardighetsämnen är den bästa användningen av en total resurs. Dessutomblir det nödvändigt att ompröva specialundervisningstimmarnas ställning. Utredningenhar inte bedömt del möjligt att centralt ange vilken gruppstorlek som i varjeämne, på varje enskild skola skulle vara den bästa, oberoende avelevsammansätining, lärarsituaiion, material- och lokaliillgång. allmänna syn bör beslutsnivå och verkställighetsnivå ligga så näravarandra som möjligt. Ett aktivt arbete med olika elevgrupper fordrar att skolenhetenbryts ner i mindre, relativt självstyrande enheter dit beslut kan delegeras.Sädana enheter förekommer redan på högstadiet under namnet arbetsenheter och iflera skolor också på låg- och mellanstadierna. De personalgrupper som på låg- och mellanstadiernaarbetar inom enheten har betecknats som ett arbetslag. På högstadiet, med desshögre krav på ämnesspecialiserat kunnande, kommer elevema i arbetsenheten attundervisas av flera arbetslag på grund av systemet med ämneslärare. Denna ram för organisationen av grundskolan-arbetsenheter -synes enligt (avsnitt 15.2) vara den som bäst tillgodoserde väsentliga krav som kan ställas på en god skolorganisation. Den låser inte gruppsloriekar ulan gör att dessakan växlas beroende på stoff, metodik och elevernas svårigheter. Den skaparförutsättningar för delegation och en konkret, verklighetsnära elevvård ochfor enheter tillräckligt små för att eleverna skall kunna uppleva ett reelltmedinflytande på planering och i ordningsfrågor. Den ger enheter tillräckligtstora för att skapa möjlighet 1975/76:39 74 arbetsfördelning bland personalen vilken också kan avse relationernaundervisning/annat lärararbete. Den skapar - utan att tvinga - förutsättningar förett intimt samarbete och stöd i arbetet. föreslår att bestyreisen för skolan för beslutaom antalet arbetsenheter inom rektorsområdet. Inom en arbetsenhet kommer eleverna - liksom i dag- att tillhöra undervisningsgrupper av olika storlek och sammansättning. Utredningen har övervägt namnfrågorna och stannatför att den under-vic->ingsgrupp inom arbetsenheten, som utgör den socialaenheten och till vii,» Det är angeläget att den grundorganisationutredningen föreslår stöds av övriga åtgärder inom skolan. Detta innebär förorganisationen i arbetsenheten att organisationen inte bör brytas avsamläsningsgrupper i matematik och engelska på högstadiet att lärare bör erhålla så stor del som möjligt avsin tjänstgöring inom samma arbetsenhet. Möjligheterna är dock begränsade påhögstadiet. att lill arbetsenheten bör vara förd en avdeladtidsresurs för samordnings-och ledningsuppgifter. Inom varje arbetsenhet börsåledes någon fungera som studieledare. I vissa små skolor torde någon behövafungera som sludieledare i mer än en arbetsenhet (exempelvis itvå-parallelliga skolor och i B-skolor) att i arbetsenheten bör flera lärare fungera somkonlaktlärare för var sin klass att för arbetsenhetens personal bör finnas fastaplaneringstider inlagda i arbetsschema att skolans konferenssystem anpassas efterarbetsorganisationen. att arbetsenhetens elever så långt skolans lokalermedger bör hållas samlade i en egen hemavdelning att arbetsenhetens personal och ej enskildaindivider i ökad utsträckning bör utgöra målgrupp för fortbildningen på lokalnivå attgrundutbildningen för lärare skall bygga på verksamhet inom arbetslag. Den klass lill vilken eleven hör inom arbetsenhetenbör i princip vara slumpvis sammansatt och sammanhållen på samma sätt somklasser . Då eleverna under del löpande arbetet är fördelade på olikagrupper får dessa inte göras permanenta och identiska under längre lid ellerunder ett ämnes alla limmar, såvida grunden för gruppindelning är elevernasstu-dielakt. Stödundervisning - dvs. ytteriigare tid för alt bearbeta ettmoment - bör användas i så stor utsträckning som skoldagens omfattning medger. 1975/76:39 75 Skolledningen i samarbete med arbetsenhetensstudieledare bör vara ansvarig för all balansgången - mellan all å ena sidange särskilt stöd åt svagpreslerande elever och att å andra sidan ge delta stödi sådan form alt svagpreslerande elever inte bildar permanenta grupper - blirsådan att stadigvarande nivågruppering inte uppkommer. Det bör också vara enviktig uppgift för länsskolnämnden att noga följa utvecklingen avelevgrupperingen i skolan. Stabila och homogena elevgrupper - som undervisastillsammans i alla eller i flera ämnen och som motsvarar hittillsvarandespecialklasser - för bildas enbart efter de förutsättningar som utredningenangivit (10.4). Strävan bör vara att sammanhålla eleverna inom arbetsenhetenoch au söka lösa problemen där utan omplacering av barnen. 3.1.9Personalgnipperingar, arbetslag och studieledare redogör för den skillnad som finns i synen päpersonalgrupperingar (avsnitt 15.1) i skolan och i förskolan och hänvisar lillBUis förslag (SOU 1972i27) att all personal skall arbeta i arbetslag. SIAskisserar fyra länkbara utvecklingslinjer för personalgruppering i skolan. Elever som alltför mycket avviker frångenomsnittet las om hand inom en organisationsform, specialundervisningen, i form av specialklass eller klinik. Systemet med en lärare i en klass har tidigare - ien stabil samhällssituation - fungerat relativt väl. Det har kunnat bygga pä enlång tradition med individualistiskt markerad lärarroll vilken ytterligarebetonats i lärarutbildningen. Vid sidan av en samhällsutveckling som kompliceratskolans roll som socialt fostrande miljö och som effektiv kunskapsförmedlarehar kraven och förväntningarna på skolan, uttryckt i samhällets mål för denna,ökat. Utvecklingen har följdriktigt lett till åtskilliga försök att genomändrad personalorganisation skapa bättre römtsältningar alt bemästra problemenoch kunna genomföra en individualiserande undervisning. bedömer det ocksåså, att ett fortsatt fasthällande vid enlärarsysiem med nuvarande klas-sloriek- vid tjänstefördelning, schemauppbyggnad, konferenssystem och lärarutbildning -är ett föga utvecklingsdugligt alternativ. En omfattande satsning görs påindividualiserande metodmaterialsys tem. Eleverna arbetar helt individuellt, relativt isolerat och i olika takt. En stark spridning av eleverna uppkommer inom samma årsklass. Läraren fungerar huvudsakligen som handledare. Strikt genomfört framhäver det materialproducentensoch materialkon-siruktionens roll i skolan och reducerar den aktiva planeringenoch stoffurvalet hos konsumenterna, lärare och elever. Dessa risker kan visserligen motarbetas genom altett effektivt individualiserat arbete ger en tidsvinst som kan utnyttjas föraktiviteter av annat 1975/76:39 76 slag.Men då återstår problemet alt organisera dessa aktiviteter i någon av de övrigaalternativens form. Betydelsefullt är också att en dominans avskriftligt material i undervisningen premierar god förmåga att organisera sittarbete med sikte på avlägsna mål. Den premierar elever med god ursprungligambition och studiemotivation, vilka inte är så starkt beroende av godpersonligt emotionell kontakt med en lärare för alt hålla uppe arbetslusten. Det kan däremot orsaka svårigheter för elever somsaknar dessa förutsättningar. Detta gäller i hög grad barn från understimulerandemiljöer. Läs- och skrivsvårigheter blir säkeriigen ett framträdande drag i enskola med dessa kännetecken. Som en generell lösning kan inte en materielslyrdskola accepteras. Detta behöver inte utesluta att metod-material-syslem kanvara lill god hjälp inom vissa huvudmoment och framför allt vissa elevgrupper. Huvuddelen av skolans totala resurs av personaltas i anspråk föratt bil da mindre klassenheier. har f n. personalresurser för att hållaen genomsnittlig klas-storiek betydligt lägre än den nuvarande. Strävaninriktas på alt söka sammansvetsa denna grupp till en verkligt social och inteenbart administrativ enhet. Läraren i klassen har att själv lösa de flestaproblem ulan stöd av kompletterande lärarinsatser. alt tillföra nya ekonomiska resurser vore detfullt möjligt att sänka elevantalet kraftigt genom att utnyttja den totalapersonalen alltså även skolans reserv i form av lärare inomförstärkningsresursen. Klasstorleken diskuterades ingående i samband medgrundskolans införande 1962. Sedan denna undersökning gjordes har två nyaförhållanden tillkommit. Dels har individualiseringsmeloderna utvecklats underett decenniums fortgående fortbildning och lärarutbildning, dels har skolanspersonaltäthet per elev ökat starkt genom en kraftig expansion av specialundervisningen.Det kan därför vara befogat menar , all återigen ställa frågan om dengenerella gruppstorieken under debatt. Så har också skett genom denförsöksverksamhet med alternativ modell för resursanvändning som utredningentagit initiativ till i åtta kommuner. Det har därför varit fullt möjligt attpröva också ett resursutnyttjande som inom den totala ramen innebär en generellminskning av gruppstorieken. Inget försöksområde har dock valt denna väg. Försöksverksamheten har visat att elever medskolsvårigheter ej får den kompensatoriska resurs och hjälp, som skolan har somuppgift att ge dem. Viktigt är också alt observera att ett principielltval av mindre klasser står i strid med idéer om decentralisering och friresursanvändning. Enlärarsystemetmodifieras successivt och skolan organiseras i princip i arbetslag (pä personalsidan) och i arbetsenheter (på elevsidan). Huvuddelen av specialundervisningen integreras i form av gruppundervisning inom ar betsenhetens ram. En sådan modell kan inte innebära att man fastslär en Prop.1975/76:39 77 tidpunktvid vilken ett fullt utbyggt arbelslagssyslem skall tillämpas i alla skolor.Vad man centralt kan göra är att skapa förutsättningar för ett samverkandearbete inom skolans arbetsenheter. Medan arbetsenheter är benämning på enorganisatorisk indelning av eleverna, är arbetslag (avsnitt 15.2.3) benämningpå den personal som arbetar med en arbetsenhet eller - på högstadiet - med ettämne eller en ämnesgrupp inom enheten. Att benämna en personalgrupp arbetslag skapargivetvis inga funktionella, samarbetande grupper. Åsikterna bland lärare hurlångt ett samarbete skall sträcka sig är varierande. Utredningensförsöksverksamhet visar att där man börjat ett långtgående samarbete blirattityderna snabbi mycket positiva, medan inställningen är mer negativ där mansaknar erfarenhet. DåSIA haft anledning att diskutera arbetslag som en organisation alternativ tillenlärarsystem har del varit från utgångspunkten om vilken organisationsformsom ger bäst möjligheter att bemästra situationen för elever med svårigheter.Det framgår klart att ett system med arbetslag måste beröra bådetidsdispositionen för lärararbete och ledningsstrukturen inom skolan. Idiskussionen om arbetslag jämförda med enlärarsystem harolika motiveringar ochinvändningar framförts. En sammanfattning av de väsentligaste argumenten förarbetslag torde ge följande bildi Lagarbete har över huvud ettvärde genom att läraren inte ställs ensam inför uppgifter och problem Arbetslaget kan bli ett medelför inskolning av nya lärare i skilda arbetsuppgifter och därigenom utvecklastill ett slags fortbildningsinstrumeni inom skolans interna utbildning Arbetslagen ger elevernamöjlighet att välja olika vuxenkontakter Arbetslagen befrämjarkontinuitet i undervisningen i samband med vikariat och sjukledighet Arbetslagen utgör ettinstrument för att öka allsidigheten och "objektiviteten" i bedömningenav eleverna och vid valet av undervisningsstoff Såvida i arbetslagen ingår ävenassistenter kan läraruppgifter sparas för mer kvalificerade pedagogiskainsatser Arbetet i ett lag kan förväntasge ökad individuell stimulans åt läraren och därigenom förbättraundervisningens kvalitet Antalet vuxna som observerareleverna ökar vilket innebär bättre förutsättningar för väl anpassad elevvård Medlemmarna i ett arbetslagkompletterar varandra genom expertkunnande och fallenhet för olika moment iundervisningen Genom en flexibelsammansättning av arbetslagen kan i många fall stadiegränser mellan lärareöverbryggas och stadieavgränsning, som saknar pedagogisk motivering, brytas uppi viss omfattning Genom en organisation avskolpersonalen i arbetslag kan förutsättningar skapas för att bryta upp den nuofrånkomliga kopplingen mellan tjänst som lärare och undervisning. Man förmöjlighet att inom arbetslagels 1975/76:39 78 rameller skolans totala personalram differentiera uppgifter efter individualitetoch också frän nya utgångspunkter angripa problemen för lärare med svårigheteri arbetet Ett arbetslag medspecialundervisningens lärare och kurators- och psykologtimmar integreradeutgör ett instrument föratt inom arbetsenheternas ram kunna bemästra de flestaav de svårigheter som uppstår och förhindra utslötningsmekanismer Samverkan inom ett arbetslagger förutsättningar för en laborativt inriktad metodik. De invändningarsom kan resas motarbetslagsprincipen kan sammanfattas enligt följande. Att arbeta tillsammans i ettlag, tvånget att kompromissa i olika frågor, innebär en förändring av denindividualistiskt präglade lärarrollen och kan av några upplevas som enirritationsfaktor i skolans arbetsmiljö Grupptrycket inom ett lagarbetekan verka i konformislisk riktning och verka hämmande på initiativ ochutveckling som vuxenkontakternaför eleverna ökar, ökar också de enskilda lärarnas svårigheter att följaenskilda elevers framsteg Samarbete inom ett lag kräverökad gemensam men minskad enskild planeringstid Differentiering avarbetsuppgifter inom ett lag kan försvåra en samlad överblick avundervisningsprocessen och leda lill en splittring av kunskapsförmedlingen Krav på långsiktig planeringför att ett arbetslag skall fungera väl kan göra det svårt att genomimprovisationer anpassa undervisningen till aktualitetskrav Arbetet inom ett lag ställerockså krav på viss administrativ förmåga och förmåga till arbetsledning vilketinte har uppmärksammats tillräckligt i lärarutbildningen Lärarutbildning ochlärarfortbildning är över huvud inriktade på en individuell lärarroll. Utredningen understryker att det inte finns någonkoppling mellan storklasser och arbetslag. Framför allt är det viktigt attinte uppfatta arbetslag som ett instrument för att minska personalensarbetsinsatser i skolarbetet utan för att fördela dessa på ett meningsfulltsätt. Utredningen framhåller att storgrupper någon enstaka gång kan användas. Iövrigt används delgrupper av varierande storlekar. I rapporter från låg-, mellan- och högstadierna iMalmö och redovisas att av de olika grupperingarna har storgruppenvarit minst ofla förekommande - av liden på högstadiet; i de lägreårskurserna har det rört sig om av tiden. På låg- och mellanstadierna torde, konstaterar ,storgrupp med hela arbetsenheter således bli sällsynt i renaundervisningssammanhang. 1975/76:39 79 tigmotivering för all organisera skolans personal i arbetslag och eleverna iarbetsenheter i stället för i enlärarsystem och klasser är den möjlighet somdärigenom skapas att inom arbetsenhetens ram integrera delar av specialundervisningen (15.2.4) Kravet på specialundervisningen härrör ur sammakrav som ställs på skolans hela undervisning: att kunna individualiserakursinnehåll, arbetstakt, krav och förväntningar efter elevernasförutsättningar. Vid sidan av individualiseringskravet harspecialundervisningen också att verka som en kompensatorisk resurs för att geelever med handikapp ökade möjligheter. Båda dessa krav kan i de allra flesta falltillgodoses inom arbetsenhetens ram genom gruppundervisning som nyckelbegrepp.En sådan integrering av specialundervisningens elever kräver emellertid engrundorganisation som beslår av arbetsenheter. Att för en enskild lärare inomen enskild klass kunna bemästra en ökad heterogenilel bland eleverna är intemöjligt. Vinslen med en arbetsenheismodell ligger på fyra plani Elevernaflyttas inte ut ur det sociala sammanhang arbetsenheten utgör Resurserna för att hjälpaelever med skolsvårigheter ökar starkt genom att hjälpen kan destineras tilljust de ämnen och just de moment där eleverna behöver den. Resurserna för att hjälpaelever med skolsvårigheter ökar genom alt också resurstimmar ingår iförstärkningsresursen. Problemorienteringenunderiättas genom att skolan blir oberoende av en organisationsplan uppgjordföregående läsår. Några speciella timmar för olika ändamål skallenligt utredningens mening inte vara centralt reglerade. Den specialpedagogisktinriktade metodiken bör tvärtom prägla så stor del som möjligt av det samladearbetet på samtliga undervisningstimmar. De ettårsutbildade speciallärarnasinsatser bör därför stödjas genom en omfattande fortbildning av samtligalärare. Speciallärare bör enligt detta synsätt ingå i arbetsenheternasarbetslag. Någon formell sidoorganisalion i form av s. k. kliniker förutsättsinte förekomma. För att man skall undvika centralisering inomrektorsområdet måste arbetsenheter och arbetsenhetskonferenser kunna fungerasjälvsländigti vid resursutnyttjande, undervisningsplanering och elevvärdandeålgärdspro-gram. Detta fordrar alt någon inom arbetsenheterna har avsatt tidför samordningsuppgifter. Utredningen föreslår beteckningen studieledare(avsnitt 23.4.5) för de lärare som fullgör dessa uppgifter. Studieledarensuppgifter kan sammanfattas i följande punkten 1. leda konferenser inom enarbetsenhet 2. samordna den pedagogiskaplaneringen 3. leda elevvårdsarbetet inomenheten och tillse att beslutade åtgärdsprogram verkställs och alt deraseffekter följs upp 4. tillse att elevgrupperingarinte blir stabila 1975/76:39 80 5. handleda mindre erfarna lärare 6. hälla skolledningen underrättadom elevproblem inom enheten 7. främja lärares fortbildning. Som ekonomiskt underlag för studieledarna bör utgåett statsbidrag på . per elev i , som skall utnyttjas för attminska undervisningsarbetet för studieledare och bereda dem tid forplanerings- och samordningsuppgifter i form av utökad tid for s. k. övrigtlärararbete. Detta gör omkring tvä veckotimmars nedsatt undervisningsskyldighetvilket torde motsvara ungefär fyra kalendertimmars arbete . Bidragetbör utgå lill skolstyrelsen som sedan har att besluta om dess fördelning pårektorsområden. Om den tillgängliga studieledartidens dispositionbör skolans bestyrelse ha alt besluta. Studieledarnas uppgifter överensstämmer till storadelar med huvudlärarnas på . Huvudlärare (avsnitt 24.1.1.2) har genom betydandearbetsinsatser och stort intresse för sina uppgifter kunnat göra viktigainsatser. Utredningen ifrågasätter emellertid om den ekonomiska insatsen ocharbetet står i rimlig relation till den pedagogiska effekten. Flera skäl avsåväl pedagogiska, organisatoriska som ekonomiska talar enligt utredningen fören förändring av huvudlärarinstiiuiionen. Mot en förändring kan menar SIAanföras att huvudlärartjänster innebär en pedagogisk förstärkning vid skolan. Utredningen gör emellertid den bedömningen att demed huvudlärarorganisationen för skolan betydligt bättrekommer del inre arbetet tillgodo inom en studieledarorganisation med dess klartavgränsade ansvarsområde och den möjlighet lill reell delegation av arbetsuppgiftersom därmed skapas. bör därför avvecklas pågrundskolan i vad som avser den pedagogiska planeringen.