prop · FY034 · 1975-12-31 00:00:00 — Detta hindrargivetvis inle att de sakkunniga på särskilda punkter tar ställning till fråganhuruvida JK skall ta till vara vad som brukar kallas allmänna intressen, t. ex.i de tidigare omnämnda fallen enligt datalagen, kreditupplysningslagen ochinkassolagen. Vad härefter angår JK:s tillsynsuppgifter vill jagframhålla att den önskvärda samordningen med JO:s verksamhet inte böråstadkommas på det sättet att JK fråntas behörighet att ingripa på visstområde. Även om en sådan lösning inte bör komma i fråga, står flera möjligheteröppna. Tänkbart är exempelvis att en annan inbördes fördelning sker av JK:s ochJO:s inspekterande verksamhet. De sakkunniga bör samråda med riksdagensJO-utredning i den mån denna inle har hunnit avsluta sitt arbete. JK:stillsynsverksamhet bör också framgent ha karaktär av rättskontroll och alltså som saken uttrycks för JO:s del i den nya regeringsformen (12 kap. 6 §) gälla'tillämpningen i offentlig verksamhet av lagar och andra författningar'. Dettaär emellertid inte liktydigt med att kontrollen skall inriktas pådetaljföreskrifter. I stället bör den så långt möjligt koncentreras till väsentligaspörsmål. Vid granskning av rättspraxis på skilda områden bör t.ex. frågor ommedborgarnas rättssäkerhet tillmätas särskild vikt. Med den angivnainriktningen av tillsynsverksamheten rimmar väl att ökad vikt läggs vidinspektioner. Utbytet av inspektionerna torde bli större om en viss förtur gesåt myndigheter som själva utövar inspektioner inom sitt verksamhetsområde ochgenom anvisningar och liknande styr underordnade myndigheters verksamhet samtåt myndigheter som saknar centralmyndighet med inspektionsrätt. De sakkunniga bör vidare överväga om systemet medarbetsredogörelser från statliga myndigheter som ett underlag f ör JK :stillsyn är ändamålsenligt och hur det i så fall bör utformas för att på bästasätt fylla sin uppgift. Av vad jaghar sagt förut framgår att JK givetvis skall gå regeringen till hända medundersökningar av ifrågasatta missförhållanden inom rättskipning ochförvaltning. Det är också en naturlig sak att anmälningar från en myndighet moten annan handläggs av JK. Men allmänheten bör inle vara avskuren från rätt attklaga hos JK, låt vara att enskildas klagomål liksom torde komma attspela en underordnad roll för JK:s del. Ju:73 Skr 1975:4 140 Nuvarandeskyldighet för JK att företa undersökning med anledning av inkomna klagomålsynes emellertid onödigt långtgående och bör mjukas upp. JK bör i vissutsträckning kunna berättigas både att lämna klagomål utan åtgärd och atthänvisa klagomål till annan myndighet. JK:smöjligheter att agera mot tjänsteman som enligt JK har begått fel i tjänstenblir i viss mån beroende av ställningstagandet till ämbetsansvarskommitténs idet föregående berörda förslag till nytt sanktionssystem för offentligafunktionärer. Liksom har man emellertid att räkna med att JK kan låtabero vid erinran, rättelse, förklaring eller vad som annars har förekommit, närhan finner att ett mindre allvarligt fel har begåtts. Enreform av ansvarssystemel för offentliga funktionärer kan få konsekvenser ocksåför kretsen av de personer som bör vara underkastade JK:s granskning. Det fårlämpligen ankomma på de sakkunniga att med utgångspunkt i ett nyllsanktionssystem föreslå hur tillsynsområdet skall avgränsas. Skullede sakkunniga finna anledning att ta upp frågan om JK:s uppgifter enligttryckfrihetsförordningen, bör de samråda med massmedieutredningen. 74.Utredningen (Ju 1974:21) med uppdrag att utreda frågor om handelsbolag m.m. Maj:ts bemyndigande för att utreda frågor omhandelsbolag m. m.: Ordförande:Stark, Hans O., f.d. justitieråd, ordförande i arbetsdomstolen Ledamöter:Hammarberg, , ombudsman, led. av , N. .,disponent, led. Direktiv(anförande av statsrådet till statsrådsprotokollet ): Vårlagstiftning innehåller regler om olika typer av företagsformer. Den vanligasteassociationsformen inom svensk induslri och handel är aktiebolaget.Kännetecknande för aktiebolaget är att delägarna, aktieägarna, inte svararpersonligen för bolagets förbindelser. För att trygga borgenärers ochanställdas intressen i sammanhanget ges regler om att aktiebolag skall ha ettaktiekapital som i princip är bundet i aktiebolaget. Aktiekapitalet utgöralltså ett slags garanti för borgenärsiijtressena. Rörelse kan också drivasutan personligt ansvar i form av ekonomisk förening. Även beträffandeekonomiska föreningar gäller att medlemmarna skall tillskjuta ettinsatskapital. Från aktiebolaget skiljer sig den ekonomiska föreningen bl. a.därigenom att föreningen måste vara uppbyggd på kooperativ bas. Det förekommerockså att stiftelser och ideella föreningar driver rörelse, och denna drivs däutan personligt betalningsansvar. Rörelsekan också drivas under personligt ansvar för rörelseidkarna. Rörelsen drivs dåav enskild näringsidkare eller, om flera personer gått samman i ett företag,som handelsbolag eller enkelt bolag. 141 Kommittéer: Ju:74 ivårt land bolagsavtal, dvs. avtal varigenom två eller flera personer förpliktarsig att verka för ett gemensamt ändamål utan att det är fråga om att bilda enförening eller stiftelse. Är det sålunda bildade bolaget inte ett aktiebolageller någon annan speciell bolagstyp, t. ex. partrederi, blir bolaget attbedöma enligt lagen (1895:64 s. 1) om handelsbolag och enkla bolag. Skillnaden mellanhandelsbolag och enkla bolag är att i handelsbolaget bolagsmännen avser attunder gemensam firma driva rörelse som är bokföringspliktig enligtbokföringslagen (1929:117). Avser bolagsavtalet annan verksamhet änbokföringspliktig rörelse eller innebär avtalet att bolagsmännen skall drivarörelse under skilda firmor föreligger ett enkelt bolag. Även bolag som driverannan verksamhet än bokföringspliktig rörelse kan bli handelsbolag, nämligen ombolaget införs i handelsregistret. Det gemensamma ändamål somavses med ett handelsbolag eller enkelt bolag är typiskt sett att tillförsäkrabolagsmännen vinst t. ex. genom att driva rörelse. Men ett sådant bolag kanockså ha ett ideellt syfte. Och även om bolaget bildas i förvärvssyfte kanverksamheten bedrivas så att någon bolagsvinst till fördelning mellan delägarnainte uppkommer. Elt enkelt bolag kan sålunda uppkomma genom att några personerslår sig samman för att åstadkomma billigare inköp, gemensam reklam etc. Tilldenna typ av bolagsändamål hör även det som föreligger i karteller ochaktie-ägarkonsortier o. d. Det förekommer t. o. m. att handelsbolag bildas meddet enda syftet att skapa förlust i driften så att förlusten skall kunna utnyttjassom underskoltsavdrag vid bolagsmännens taxering. Ävendet sätt på vilket bolagsmännen skall verka för bolagsändamålet kan varierakraftigt. De kan tillskjuta pengar, insätta annan egendom eller presteratjänster. De olika bolagsmännens prestationer behöver inte vara lika stora ochinte heller av samma slag. Ett vanligt fall är att en bolagsman insätter sinpersonliga arbetskraft medan en annan tillskjuter rörelsekapital. Lagen om handelsbolag ochenkla bolag är mer än och har undergått bara mindre ändringarunder . Redan denna omständighet medför att det finnsskäl att nu närmare undersöka huruvida lagen tillgodoser de behov somframförallt de mindre företagen har i ett modernt samhälle som vårt. Som jagkommer att närmare utveckla i det följande finns det på flera punkter anledningatt överväga ändringar i lagstiftningen. Härtill kommer att den år 1973beslutade höjningen av minimibeloppet för aktiekapitalet i aktiebolag från . kan antas medföra att åtskilliga mindre företag, som drivs i aktiebolags form, före utgången av övergår tillhandelsbolagsformen eller till alt driva rörelsen som enskild näringsidkare.Detta innebär bl. a., som nuvarande lagstiftning är utformad, att företagen ifråga inte längre blir skyldiga att avge den offentliga årsredovisning somkrävs för aktiebolagens del. Detta förhållande är inte tillfredsställande. Jagförordar därför att sakkunniga tillkallas för att se över lagstiftningen omhandelsbolag m.m. Lagstiftningen omhandelsbolag utgår från att bolagsmännen ensamma beslutar över sitt företag.Det finns inte några bestämmelser som tar sikte på det allmännas och deanställdas intressen i företaget. Lagen om handelsbolag och enkla bolag är idetta hänseende uppbyggd på samma sätt som annan associationsrättsliglagstiftning, t. ex. lagstiftningen om aktiebolag och ekonomiska föreningar. Utvecklingen mot enföretagsdemokrati som innebär att de anställda garanteras insyn och inflytandepå företagens verksamhet kan ske på olika sätt. Ett sätt är att ändraföretagens struktur så att löntagarna får direkt Ju.74 Skr 1975:4 142 inflytandepå besluten, t. ex. genom representation i bolagsorganen. De åtgärder somhittills har vidtagits i detta syfte har skett genom speciell lagstiftning vidsidan av den allmänna associationsrättsliga lagstiftningen. Jag tänker därvid iförsta hand på lagen (1972:289) om styrelserepresentation för de anställda iaktiebolag och ekonomiska föreningar. Denna speciella lagstiftning harkaraktären av försöksverksamhet. De mera definitiva former man kan komma attvälja för ett löntagarinflytande i företagen kan emellertid komma att påverkas,förutom av resultatet av denna försöksverksamhet, också av den lagstiftning ochde avtal på arbetsmarknaden som arbetsrättskommitléns arbete kommer att ledafram till. Det är inte någon tvekanom att en mer genomgripande översyn av den allmänna associationsrättsligalagstiftningen måste komma till stånd. Den bör äga rum så snart som möjligt.Men förutsättningen för en sådan översyn kommer knappast att vara för handenförrän huvudlinjerna beträffande de lämpliga formerna för löntagarinflytandeklarnat. Det bör därför åtminstone t. v. inte ingå i uppdraget för dennautredning att lägga fram förslag om en företagsdemokratisk reform speciellt förhandelsbolagens del. Däremot bör de sakkunniga försöka utforma sina förslag såatt de underlättar införandet av styrelserepresentation och annan löntagarmakti främst de större handelsbolagen. Jag återkommer till saken i det följande. Handelsbolagsformen är iförsta hand avsedd för mindre företag med ett fåtal delägare. Lagstiftningenvilar på principen om avtalsfrihet. Bolagsmännen har i enlighet härmed mycketstor frihet att efter eget gottfinnande ordna sina inbördes relationer. Tredjemans intressen skyddas genom huvudregeln att bolagsmännen är solidarisktansvariga för bolagets åtaganden. Handelsbolagsformen kanockså användas för större företag med många delägare. Handelsbolagetkonstrueras då vanligtvis som ett s. k. kommanditbolag. Kommanditbolaget kansägas utgöra ett slags mellanting mellan aktiebolag och de egentligahandelsbolagen. Delägarnas ansvar för ett kommanditbolags åtaganden kanbegränsas till den insats delägaren gjort i bolaget. En av bolagsmännen, den s. k. komplementären, måste dockunder alla förhållanden vara obegränsat ansvarig för bolagets förbindelser.Något hinder mot att som komplementär utnyttja juridisk person finns inte.Genom att som komplementär utnyttja ett av kommanditdelägarna ägt aktiebolagkan således en begränsning av det totala personliga ansvaret ändå åstadkommas. En utgångspunkt förutredningsarbetet bör vara att handelsbolaget även i fortsättningen skall varaen för det mindre företaget lämpad företagsform. Ett omfattande ochformaliserat regelsystem av den typ som finns för aktiebolagens del bör därförinte komma i fråga när det gäller de egentliga handelsbolagen där varjebolagsman är personligen ansvarig för bolagets förbindelser. När det är frågaom ett större förelag med många delägare, med betydande omsättning eller stortanlal anställda kan det emellertid ifrågasättas om den nuvarande uppläggningenav lagstiftningen är så lämplig. Framförallt hänsynen till de anställdas och fordringsägarnasinlressen talar för att man för sådana företags del bör närmare utreda om detkan vara lämpligt att införa en ordning som innebär begränsningar av dennuvarande i princip oinskränkta avtalsfriheten. Jag kommer i det följande attge exempel på vilka åtgärder i det hänseendet som de sakkunniga bör överväganärmare. 143 Kommittéer; Ju:74 Enligtgällande lag är handelsbolag i princip bokföringsskyldiga. Bokföringslageninnebär vidare att rörelseidkare i stor utsträckning är bokföringsskyldiga. Ibetänkandet (SOU 1973:57) Förslag till bokföringslag föreslås att allarörelseidkare skall bli bokföringsskyldiga. Betänkandet bereds f. n. inomjustitiedepartementet och ett förslag till ny bokföringslag torde komma attremitteras till lagrådet . Bestämmelsernaom bokföringsskyldighet reglerar inte frågan i vad mån företagaren skall varaskyldig att lämna offentlig årsredovisning. Reglerom offentlig årsredovisninggäller endast för aktiebolag och ekonomiska föreningar. Detla är enligt minmening en brist. Särskilt borgenärer och anställda har ett befogat intresse avatt få insyn i företagens förhållanden. De sakkunniga bör därför utgå från attoffentlig årsredovisning i princip skall förekomma även i andra företagsformer änaktiebolag och ekonomiska föreningar, t. ex. handelsbolag, enskildnäringsidkare eller stiftelse, under förutsättning att företaget i fråga ärbokföringspliktigt. De sakkunniga bör dock överväga om det av organisatoriskaskäl är nödvändigt atl lämna de minsta företagen utanför skyldigheten att avgeoffentlig årsredovisning. Iett till lagrådet detta år remitterat förslag till nyaktiebolagslag föreslås i viss utsträckning skilda regler för större och mindrebolag beträffande omfattningen av redovisningsplikten. Det finns enligt minmening knappast något skäl att låta redovisningspliktens omfattning varaberoende av vilken företagsform som väljs. Ett företag av viss storlek böralltså i princip vara skyldigt att lämna offentlig redovisning i sammaomfattning och i samma hänseenden som gäller beträffande ett företag avmotsvarande storlek som drivs i form av aktiebolag. Dettill lagrådet remitterade förslaget till aktiebolagslag innehåller regler omkoncerner. Delta förslags koncernregler gäller emellertid endast koncerner därmoderföretaget är ett aktiebolag som omfattas av aktiebolagslagen. Detförekommer att koncernbildningar byggts upp så att moderföretaget är etthandelsbolag. Även för sådana företagsgrupper finns behov av koncernregler. Jagtänker särskilt på bestämmelser om koncernredovisning. De sakkunniga bör läggafram förslag till koncernregler för handelsbolag och därvid fästa särskilduppmärksamhet vid problemet hur reglerna om koncernredovisning skall utformas.1 betydande utsträckning torde därvidlag koncernredovisningsreglerna iförslaget till aktiebolagslag kunna tjäna som förebild. Enkoncernbildning kan vara uppbyggd så att moderföretaget är en juridisk personav annat slag än aktiebolag eller handelsbolag. I den mån moderförelaget driverrörelse och till följd därav är bokföringspliktigt synes det finnas skäl föratt åtminstone koncernredovisningsregler bör gälla för företagsgruppen i fråga.Detsamma kan sägas när det är fråga om företag exempelvis aktiebolag somutan att vara avhängiga av varandra står under gemensam ledning. Detta fallföreligger t. ex. när en person har aktiemajoriteten i flera aktiebolag ochleder dem enhetligt. Det får ankomma på de sakkunniga att närmare bedöma ivilken utsträckning koncernregler bör gälla för företagsgrupperingar av detslag jag nu berört. Inomjustitiedepartementet har inletts arbete med en översyn av lagen (1951:308) omekonomiska föreningar. De sakkunniga bör därför inte gå in på frågan om behovetav koncernregler i lagen om ekonomiska föreningar. Idetta sammanhang vill jag också beröra frågan om handelsbolag bör åläggas attha revisor. Gällande lag innehåller inte några bestämmelser härom. Bestämmelserom skyldighet att avge årsredovisning blir emellerlid knappast tillräckligt effektiva om årsredovisningen inte granskas av Ju.74 Skr 1975:4 144 De sakkunniga bör därför utgå från att det skallfinnas revisor i handelsbolag och att denne skall avge en för alla tillgängligrevisionsberättelse. Det äremellertid möjligt att den nu angivna principen avpraktiska skäl inte kan genomföras fullt ut. Tillgången på utbildade revisorerär nämligen begränsad. När det gäller de större handelsbolagen bör i likhet medvad som föreslås i det remitterade förslaget till ny aktibolagslag revisornvara kvalificerad, dvs. auktoriserad eller godkänd. Det framlagda förslagettill ny aktiebolagslag innebär emellertid att de kvalificerade revisorernastjänster tas i anspråk i större utsträckning än vad som varit fallet.De sakkunniga måste därför överväga i vilken utsträckning tillgängliga resursertillåter att krav omgående ställs på att de större handelsbolagen anlitarkvalificerad revisor. Särskilda övergångsregler kan visa sig behövliga. Behov av regler om revisor föreligger även i fråga ombokföringspliktiga företag av typen enskild näringsidkare och stiftelse. Desakkunniga bör undersöka även den frågan med beaktande av vad som anfördesi fråga om handelsbolagen. Jag övergår nu till att behandla vissa frågor som har betydelsenär det är fråga om större företag som drivs i form av handelsbolag, främst dåkommanditbolag med elt flertal delägare. Min framställning tar också sikte påhandelsbolag som kan sägas vara stora från den synpunkten att de har enbetydande omsättning eller många anställda. Genom att kommanditdelägarnas ansvar kan begränsas, är detmöjligt att använda kommanditbolaget när ett större antal personer vill delta iett företag utan att bära personligt ansvar för skulderna. Det är sannolikt attdet finns ett praktiskt behov av att behålla denna speciella bolagsform.Hänsynen till borgenärernas och de anställdas intressen synes emellertid krävaatt vissa begränsningar härvidlag ställs upp. Kommanditbolagets kreditvärdighetär ju i första hand beroende av hur många av bolagsmännen - och givelvis vilka- som är obegränsat ansvariga för bolagets åtaganden. Kreditvärdighetenpåverkas också av storleken på de insatser som kommanditdelägarna gjorl. Delkan därför anföras skäl för att man bör ställa upp vissa minimigränser för deinsalser som görs av kommanditdelägare. Det får ankomma på de sakkunniga attnärmare överväga vilka begränsningar i den nuvarande avtalsfriheten somhärvidlag lämpligen bör göras. I gällande lag förutsätts att bolagsmännen gör insatser ibolagel. Del kan vara fråga om insatser i form av pengar eller insats i form avannan egendom. Eftersom bolagsmännen har frihet att genom avtal ordna sinainbördes förhällanden står det emellertid bolagsmännen fritt att bestämma attäven en annan prestation, t. eX. arbete i bolaget, skall betraktas som insatsoch uppskattas lill visst belopp. Principen om avtalsfriheten leder vidare tillatt bolagsmännen senare under bolagets bestånd kan komma överens om ändringar idet ursprungliga bolagsavtalet och därmed påverka storleken av bolagsmännensinsatser. Det finns alltså inte något hinder för bolagsmännen att komma överensom att en eller några av dem skall kunna ta tillbaka en del av sin insats ibolaget. Bolagsmännen har också möjlighet att efter gottfinnande fördelabolagets årsresultat mellan sig varigenom bolagsmännens andelar kan komma attvariera kraftigt från tid till annan. Detta system kontrasterar skarpt mot de regler som gällerför aktiebolag. De aktiebolagsrättsliga bestämmelserna om det bundna kapitaletinnebär nämligen att aktieägarna i princip inte kan förfoga över sina insatseri bolaget annat än i samband med likvidation av bolaget. Aktiekapitalet kansålunda inte delas ut som vinst till delägarna och aktier kan i princip inte 145 Kommittéer; Ju:74 inlösasav bolaget genom utbetalning till aktieägarna. Enligtmin mening är det påkallat med fastare regler för de större handelsbolagens delnär del gäller bolagsmännens insatser och deras möjligheter att förfoga överdessa insatser. Utgångspunkten synes mig böra vara den att varje bolagsman gören insats i bolaget och att denna insats skall fullgöras genom tillskjutande avpengar eller annan egendom. De sakkunniga bör vidare undersöka om det ärlämpligt att begränsa bolagsmännens nuvarande möjligheter att fritt fördelaårsresultatet mellan bolagsmännen. a. bör beaktas att denna möjlighet harvisat sig kunna utnyttjas i skatteflyktssyfte. Vidare bör de sakkunnigaöverväga om man skall efterbilda reglerna rörande det bundna kapitalet iaktiebolag även så till vida att bolagsmännens rätt att ta ut medel ur bolagetbegränsas. Denna fråga måste emellertid ses mot bakgrund av huvudregeln attbolagsmännen är personligen ansvariga för bolagets förbindelser. Föreliggersådan personlig ansvarighet är behovet av regler rörande bundet kapital kanskeinte så stort. Saken ligger däremot annorlunda till beträffandekommanditdelägare där ju det personliga ansvaret är begränsat. Skulle de sakkunniga kommatill den slutsatsen att det finns behov av regler rörande bundet kapital ihandelsbolag bör dock regelsystemet göras enklare än det som gäller föraktiebolagens del. Jag vill i detta sammanhang också peka på den möjlighetenatl man avstår från att föreslå regler om skydd för bundet kapital men istället ålägger handelsbolagen att offentligt, exempelvis i årsredovisningen,ange hur stora insatserna är och i vad mån insatskapital betalats tillbaka tillvederbörande bolagsman. En särskild fråga är i vadmån bolagsmännen i större handelsbolag skall ha rätt att ta lån från bolaget.Genom ändringar i aktiebolagslagen, som beslöts , har införts ettprincipiellt förbud för aktiebolagen att lämna penninglån till sina aktieägare.Förbudet ingår som ett led i de regler som avser att skydda det bundnakapitalet. När det gäller handelsbolag kan denna synpunkt få betydelse för denhändelse de sakkunniga stannar för att föreslå regler om bundet kapital. Detandra skälet som ligger bakom låneförbudet i aktiebolagslagen, nämligenintresset av att kunna förhindra skatteflykt, har giltighet även förhandelsbolagens del. De sakkunniga bör därför undersöka om det finns skäl attuppställa regler om låneförbud för de större handelsbolagens del i huvudsakmotsvarande dem som gäller beträffande aktiebolagen. För aktiebolagen gällervissa regler om styrelse och verkställande direktör. Sådana regler saknas förhandelsbolagens del. Bolagsmännen kan emellertid i bolagsavtalet ta inbestämmelser om att exempelvis en verkställande direktör skall utses. Desakkunniga bör undersöka om det finns anledning att i lag ge regler om attstyrelse och verkställande direktör skall utses i de större handelsbolagen. Jagvill peka på att en sådan ordning skulle göra det möjligt att tillämpa lagen(1972:829) om styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag ochekonomiska föreningar även på handelsbolagen. Desakkunniga bör var oförhindrade att ta upp även andra frågor rörandehandelsbolag och enkla bolag är dem jag nu har angivit. Kontakt bör hållas medmotsvarande kommittéer som har tillsatts eller kan komma att tillsättas i deandra nordiska länderna. Jagövergår härefter att behandla frågan i vad mån det behövs en särskild nybolagsform för mindre företag. Detär i andra länder vanligt att det vid sidan av aktiebolagen finns en särskildbolagsform, vari ekonomisk verksamhet kan drivas utan personlig Ju;74 Skr 1975:4 146 Bolagsformen är anpassad för företag med ett mindre antaldelägare. Kravet på insatskapital ställs lägre än beträffande det egentligaaktiebolaget. I tysk rätt benämnes denna bolagstyp Gesellschaft mitbeschränkter Haftung (GmbH) och i fransk rätt å responsabilité limitée(SARL). Motsvarande bolagsformer finns också i de övriga ursprungliga EG-staterna.1 har införts lagstiftning om en bolagsform av GmbH-typ som mankallat anpartsselskab (ApS). Riksdagenhar hemställt om skyndsam utredning angående införande av en särskildbolagsform för mindre företag (LU 1974:19, rskr 1974:238). De sakkunniga böröverväga även denna fråga. Desakkunnigas arbete bör på denna punkt bedrivas förutsättningslöst. Desakkunniga bör pröva om det mot bakgrund av de ändringar beträffandehandelsbolagstiftningen som kan bli aktuella är av behovet påkallat med ensärskild ny företagsform för de mindre företagen.