prop · FZ0318 · 1975-12-31 00:00:00 — Vid tillkomsten av den lagen bedömdesemellertid UtlL:s bestämmelser inte vara tillräckliga när det gällde omhändertagandeav presumtiva terrorister. Ett tillräckligt snabbt omhändertagande ansågskunna säkerställas endast om polisen gavs större Prop.1975/76:18 166 befogenheteratt ingripa med ett omhändertagande eller ett beslut om att ställa utlänningenunder uppsikt än 35 § UtlL medgav. Av skäl som närmare utvecklas i prop. 1973:37 s, 103 föreslogs att polismyndigheten alltid skulle la utlänningen i förvarnär avvisningsärendet skulle underställas regeringen p. g, a. åberopatpolitiskt verkställighetshinder, I de övriga fall dä regeringen hade att pröva awisningsärendei fråga om presumtiv terrorist borde polismyndighet få ta utlännuig i förvar,men detta var inte obligatoriskt. Bestämmelser av denna innebörd finns nu i 6 §terroristlagen. Jag föreslår ingen saklig ändring i nu berörda hänseende. I första stycket av denföreslagna 35 § har tagits in en bestämmelse om obligatoriskt förvarstagande avterrorist, motsvarande bestämmelsen i 6 § första stycket terroristlagen, Itredje stycket införs en bestämmelse som ger polismyndighet rätt att ingripamed förvarstagande eller stäUa utlänningen under uppsikt när det är fara idröjsmål. Bestämmelsen gäller såväl i terroristfallen som i övrigautlänningsärenden. För terroristfallen behålls dessutom den nuvarandebestämmelsen i 6 § andra stycket terrorisllagen om generell rätt att ingripa i awisningsärendesom av annat skäl än påstått politiskt flyktingskap skall underställasregeringen eller när fråga uppkommer om utvisning. Somframgår av andra stycket ankommer det, till skUlnad från vad som gäller, iövrigt endast på den handläggande myndigheten att besluta i nu berörda frågor. Deföreslagna bestämmelsema ersätter även 38 §, som föreslås upphöra att gälla, Paragrafenanger i vilka fall tvångsåtgärd skall upphävas. Bestämmelsen har kompletteratsmed en regel om upphävande av förvarstagande för det fall fjortondagarsfristenhar utlöpt utan att nytt förvarstagande har meddelats, Paragrafeninnehåller bestämmelser angående förhör och utseende av förhörsmyndighet.Bestämmelserna har ändrats i syfte att göra det möjligt för regeringen att iärende som handläggs av deima delegera befogenheten att utse förhörsmyndighet, Densärskilda besvärstiden i awisnings- och utvisningsärenden om föreslås,som jag tidigare behandlat, ersatt med eljest gällande besvärstid. Att denna framgår av 12 § förvaltnuigslagen (1971: 290). Förslaget föranlederändring i förevarande paragraf. Paragrafeninnehåller bestämmelser om besvärsrätt över SIV:s be- 1975/76:18 167 slut i avvisnings- och förpassningsärenden samt överbeslut om uppehållstillständ i sådana fall då hörts enligt12 § första stycket. De fall som avses är när tillståndet försetts med utresebeslutoch när tillstånd har vägrats p. g. a. vandelsskäl. Besvärsrätten är f. n. begränsad lill de fall dåutlänningsnämnden eller någon nämndledamot anfört avvikande mening ellernämnden inle yttrat sig. Som jag redogjort för (8.3) föreslår jag altdenna begränsning av besvärsrätlen avskaffas. Vidare skall besvärsliden varadensamma som gäller i andra sammanhang, nämligen . De föreslagna beslämmelsernahar tagits in i första stycket. I vissa fall behöver inte höras i förpassningsärende.Detta är fallet om det är uppenbart att förpassning inte skall ske eller omförpassningen beror på att uppehållsflllstånd saknas och sådant tillståndvägrats på grund av vandelsskäl eller har försetts med utresebeslul. I dessafall föreligger enligt första stycket besvärsrätt redan i ärendet omuppehållstillstånd. I denna del innebär förslaget ingen ändring. Klagan över beslut om tagande i förvar kan f. n. endastföras, om beslutet meddelats av förvaltningsdomstol i ärende om utvisning. Enligt förslaget införs en allmän rätt att klaga överbeslut om förvarstagande. Däremot får talan inte föras mot beslut att ställautlänningen under uppsikt. Bestämmelsen, som intagits i förevarande paragraf,innebär att polismyndighets beslut överklagas hos länsrätt och SIV:s beslut hoskammamätt. EnUgt kungörelsen (1971: 1200) om kammarrättens domkretsar m. m.upptas besvären av kammarrätten i . Besvär över förvaltningsdomstolsbeslut förs liksom enligt beslämmelserna i förvallningsprocesslagen(1971: 291). Mot regeringens beslut om förvarslagande (jfr 35 §) får talan inteföras. I övrigt får jag hänvisa till vad jag har anfört i denallmänna motiveringen (8.3). Bestämmelsen har i sakligt hänseende anpassats tiUändringarna i föregående paragraf. I fråga om denna paragraf får jag hänvisa till vad jagtidigare anfört (8.6). Paragrafen reglerar den s. k. återbrytningsrälten, som f. n.tillkommer regeringen och i vissa fall . 1975/76:18 168 Jaghar i den allmänna motiveringen (8.4) föreslagit att avlägsnandebeslut sominte har verkställts skall preskriberas . Som en följd därav harjag föreslagit vissa inskränkningar i fråga om möjligheten att återbrytasådant beslut. Förslaget föranleder ändring i denna paragraf. Förvisningsbeslut föresläsinte bli föremål för preskription. I fråga om dessa behälls å andra sidannuvarande återbrytningsmöjlighet för regeringen (första stycket). I vissthänseende har återbrytningsrälten dessutom utvidgats. Nuvarande lyddse tordeinte medge annat än att beslutet upphävs i dess helhet. Behov har visat sigföreligga att undantagsvis upphäva endast del av avlägsnandebeslut, exempelvispå sådant sätt att ett med beslutet förenat återreseförbud ändras tiU att gällaför än som föreskrivs i avlägsnandebeslutet. Jag vill nämna alt ensådan möjlighet har ansetts föreligga i de fall då beslut om förvisning harprövats nådevägen. Jag anser att en möjlighet bör finnas att i återbrytningsärendeändra beslutet i mildrande riktning, I förevarande paragraf har införts enbestämmelse som möjliggör detta. Vidare har angetts att regeringen, i ställetför att upphäva beslutet, kan medge utlänningen att vistas här. En sådan formav "villkorlig återbrytning" förekommer i praxis och har ansettsböra lagfästas, I fråga om awisnings-,förpassnings- och utvisningsbeslut skall, som jag närmare redogjort för i denallmänna motiveringen (8,4), återbrytning kunna ske endast p, g, a,omständigheter som inte har prövats. Bestämmelsen har tagits in iandra stycket, Iparagrafens tredje stycke har för terroristfallens del införts den bestämmelsesom nu finns i 8 § terroristlagen. Verkställighetshinder enligt 54 a § harbeaktats. Fjärdestycket anger att regeringen får utfärda föreskrifter i fall som avses i förstaoch andra styckena. Bestämmelsema motsvaras av nuvarande bestämmelser i 51 §första stycket sista punkten UtlL. 1 fråga om föreskriftemas innehåll hänvisastill motiven till 10 § i förslaget. 1ett femte stycke har tagits in regeringens rätt att meddela föreskrifterenligt 9 § terroristlagen. Äterbrytningsrättenhar i förslaget förbehållits regeringen. Iparagrafen har tagits in bestämmelser om rätt att meddela interimistisktbeslut i ärende enligt 51 §. Som en första punkt föreskrivs alt fråga om inhibitionfår avgöras av det ansvariga statsrådet. Frågan bör givetvis anmälas förregeringen för dess ställningstagande till inhibi-tionen. Någon särskildbestämmelse om detta torde inte behövas. Avpraktiska skäl har inhibitionsrätt även lämnats tUl . Den gäller vare sigfrågan om återbrytning eller anstånd enligt 51 § tredje stycket hunnit kommaunder regeringens prövning eller ej. Prop.1975/76:18 169 genastunderrätta regeringen om sitt beslut. I det fall då ärendet ännu inte väcktshos regeringen skall dessutom anmäla ärendet tiU prövning. Underrättelsebör utan särskild bestämmelse kunna lämnas till det ansvariga statsrådet. Paragrafeninnehåller bestämmelser om politiskt verkställighetshinder. Somett nytt första stycke har tagils in en bestämmelse som klargör alt verkställigheti UtiL:s mening kan ske genom alt utlänningen, efter att ha erhållit del avbeslutet, självmant lämnar landet. Idenna paragraf har tagils upp hinder mot verkställighet i fråga om krigsvägrareoch vissa andra utiänningar i behov av särskilt skydd. Iförsta stycket finns en bestämmelse om hinder mot befordran till land därutlänningen löper risk att sändas flll krigsskådeplats. Bestämmelsen hängersamman med ändringama i 2 §. När särskilda skäl för verkställighet föreliggeroch befordran inte kan ske till annat land fär verkställighet ske. Bestämmelsenär alltså inte fullt så restriktiv som 53 och 54 §§. Andrastycket avser sådana utlänningar som kan åberopa tungt vägande skäl att inteåtervända till sitt hemland på gmnd av de politiska förhållandena där (jfr8.2). För sädan flykting föreslås, utöver de allmänna politiskaverkställighetshindren i andra stycket, alt han inte får befordras tillhemlandet om han kan åberopa synnerliga skäl. Bestämmelsen avser att i frågaom denna grupp öppna möjlighet alt underlåta verkställighet när detta skulleframstå som stötande för rättskänslan. Avsikten är att bestämmelsen skalltillämpas restriktivt. 1paragrafen finns bestämmelser om handläggningen av verkställighetsärenden. Enligtförsta stycket skall avvisning verkställas av polismyndighet medanverkställighet av förpassning, förvisning och utvisning ankommer pålänsstyrelse. Med hänsyn tUl de ofta extraordinära förhållanden som kanförekomma vid verkstäUighet av beslut om avlägsnande av terrorist föreslås altregeringen i dessa fall får frångå de regler som i övrigt gäller om vilkenmyndighet som handlägger verkslällig-hetsärendet. Det kan exempelvis iutvisningsärende vara lämpligare alt verkställigheten omhänderhas av polismyndigheternai samråd med regeringen. Ett tillägg av denna innebörd har tagits in i förstastycket. Enligtandra stycket i dess nuvarande lydelse skall, om utlänningen åberopar politisktverkställighetshinder, ärendet med visst undantag underställas , Bestämmelsenhar kompletterats med hänsyn till bestämmelserna om nya skyddsgrupper. 1975/76:18 170 I elt nytt Iredje stycke föreskrivs för moisvarande fall,att ärende som rör verkställighet av awisnings- eller ulvisningsbeslut motterrorist, i stället skall hänskjutas till som med eget yttrandeunderställer regeringen ärendet. Bestämmelsens motsvarighet finns nu i 5 §terroristlagen, I fjärde stycket har för terroristfallen föreskrivitsförhör i verkställighetsärenden som prövas av regeringen på grund av påståendeom poliflskt flykflngskap m, m. (jfr 14 § terroristlagen), Enligt paragrafen får talan föras mot SIV:s beslut iverkställighets-ärende som underställs enligt 58 § andra stycket. Besvärsrätlenär f. n. begränsad på motsvarande sätt som i 46 §, Ändringen innebär att besvär alltid får föras och attbesvärstiden är , I en ny paragraf har införts de förslagna bestämmelsernaom preskription av avvisnings-, förpassnings- eller utvisningsbeslut, I dennadel får jag hänvisa till vad jag har anfört i den allmänna motiveringen (8.4). I straffskalan har för arbetsgivare som i sin tjänst harutlänning utan föreskrivet arbetstillstånd införts fängelse i högst ett årenligt de närmare överväganden som jag har redovisat (8.8.2). I fråga om första stycket får jag hänvisa till vad jagtidigare har anfört (8.6). Till ett nytt andra stycke har överförtsbestämmelserna i 15 § punkt 1 och 2 terroristiagen. Denna paragraf har kompletterats med straffbestämmelsen i15 § punkt 3 terroristlagen. Paragrafens lydelse har anpassats till lydelsen av 13 kap.6 § RF, 10.2 Förslagen till lag om ändring i lagen (1968: 555) omrätt för utlänning och utländskt företag att idka näring här i riket, lag omändring i förordningen (1968: 564) om tillfällig handel och lag om ändring ilagen (1975: 000) om tUlfällig handel Som jag har anfört (8,7) bör den rätt att idkanäring som tillkommer innehavare av bosältningstillstånd i fortsättningengälla in- Prop.1975/76:18 171 nehavareav permanent uppehållstillstånd. Förslaget föranleder ändring i de nu avseddaförfattningarna. Medborgare i nordiskt landkan inte få bosältningstillstånd. Detsamma gäller i fråga om det permanenta uppehållstiUståndsom enligt förslaget ersätter bosältningstillståndet. Som jag fömt har anfört(8.7) bör redan nu genomföras den ändringen att nordisk medborgare jämställsmed utlänning som har permanent uppehållsflllstånd i fråga om rätten att idkanäring i allmänhet. En förutsättning bör vara att utlänningen är bosalt här iriket. lag har införts bestämmelser av denna innebörd. 10.3Förslaget tUl lag om tvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall Ilagen har de nuvarande bestämmelserna i 1013 §§ terroristlagen tagils in i sakoförändrade. Lagens giltighetstid har begränsats tUl utgången av . JaghemstäUer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 1. lag om ändring iutlänningslagen (1954: 193) 2. lag om tvångsåtgärder ispaningssyfte i vissa fall. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Prop.1975/76:18 172 Bilaga De remitterade förslagen Lag om ändring i utlänningslagen (1954:193) Härigenom föreskrives i fråga om utlänningslagen (1954:193), dels att 38 § skall upphöra att gäUa,i dels att i 36, 1214, 16, 16 a, 17, 39, 42 a, 43, 47, 52,71 och 72 §§ ordet "Konungen" skall bytas ut mot "regeringen",2 dels alt 2, 9, 10, 11, 15, 1921, 26, 2931, 34, 35, 37,40, 44, 46, 4951, 53, 58, 59, 63, 64, 65 och 70 §§ skall ha nedan angivnalydelse, dels att i lagen skall införas fem nya paragrafer, 21 a,48 a, 51 a, 54 a och 60 a §§, av nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Politisk flykting skall ej utan synnerliga skäl vägrasfristad i riket, då han är i behov därav. Såsom politisk flykting anses i denna lag utlänning som isitt hemland löper risk att bliva utsatt för politisk förföljelse. Med politiskförföljelse förstås att någon på gmnd av sin härstamning, tillhörighet tillviss samhällsgrupp, religiösa eller politiska uppfattning eller eljest pågrund av politiska förhållanden utsattes för förföljelse, som riktar sig mothans liv eller frihet eller eljest är av svär beskaffenhet, eller ock att på gmndav politiskt brott allvarligt straff ålägges honom. Utlänning som, utan att vara politisk flykting, på grundav de politiska förhållandena i sitt hemland ej vill återvända dit och som kanåberopa tungt vägande omständigheter till stöd härför, skall ej utan särskildaskäl vägras tillstånd alt vistas i riket. Detsamma skall gälla den somövergivit krigs-skådesplats eller som flytt från sitt hemland för att undgåförestående krigstjänstgöring (krigsvägrare). 1 Senaste lyddse av 38 § 1971: 1186. ' 3 §1974: 194 16a §1974: 194 5 § 1957: 697 39§ 1973: 123 12 § 1968: 755 42a § 1973: 123 16 §1968: 755 43§ 1973: 123 71 § 1973: 163. UppehållstUlståndmedför rält att vistas i riket den tid som angivits i tillståndet. Detinnefattar icke rätt till inresa, om ej detta särskilt angivits. Tillståndet måbegränsas till att avse uppehåll endast inom viss del av riket, dock ej mindredel än en kommun, samt förbindas med de föreskrifter som i övrigt finnaserforderliga. Kvar-stannar utlänning i riket efler det att hans tillståndupphört att gälla, skall han, intill dess nya föreskrifter meddelas förhonom, alltjämt vara underkastad de föreskrifter som voro förbundna medtillståndet. Beslut om uppehållstillstånd må innehålla föreskrift attutlänningen senast då liden för tillståndet utgår skall utresa ur riket (utresebeslut). Uppehållstillståndfår meddelas eller, i fråga om utlänning som är fast bosatt iriket, utan tidsbegränsning (permanent uppehållstillstånd). Sistnämnda tillståndfår återkallas, om utlänningens bosättning här upphör. Bosättningstillståndmedför rätt att inresa och att utan tidsbegränsning vistas i riket. Den sominnehar bosätlningstillslånd äger uppehålla sig i riket, även om han icke ärförsedd med pass. Bosättningstillståndmå meddelas utlänning, som är fast bosatt i riket; upphör hans bosättning här,må tillståndet återkallas. Tidsbegränsatuppehållstillstånd medför rätt att vistas i riket den tid som angivits itillståndet. Det innefattar icke rätt till inresa, om ej delta särskiltangivits. Tillståndet må begränsas till att avse uppehåll endast inom vissdel av riket, dock ej mindre del än en kommun, samt förbindas med deföreskrifter i fråga om byte av bostad och arbetsanslällning samt anmälningsskyldighetsom i övrigt bedömes behövliga. Stannar utlänning kvar i riket efter det atthans tillstånd upphört alt gälla, skall han, intill dess nya föreskriftermeddelas för honom, alltjämt vara underkastad de föreskrifter som voroförbundna med tillståndet. Beslut om tidsbegränsat uppehållstillstånd får innehållaföreskrift att utlänningen senast då tiden för tillståndet utgår skall utresaur riket (utresebeslut). medför rätt att inresa och att vistas i riket utantidsbegränsning. Den som innehar sådant tillstånd får uppehålla sig i riket,även om han saknar pass. Visering,uppehållstillstånd och bosättningstillslånd meddelas av den centrala utlänningsmyndighelen;denna myndighet beslutar även om återkallelse av bosättningstillstånd. Viseringmå ock meddelas av ministern för utrikes ärendena saml, i den omfattningKonungen besiämmer, av diplomatisk eller konsulär myndighet eller polismyndighet.Om återkallelse av visering beslutar den myndighet, som meddelat viseringen;den centrala utlänningsmyndighelen äger jämväl återkalla visering, som annanmyndighet meddelat, dock ej sådan som beviljats av ministern för utrikesärendena. Uppehållsflllståndmå, i den omfattning Konungen besiämmer, meddelas av polismyndighet; finnerpolismyndigheten atl ansökan om uppehållstillstånd icke bör bifaUas, skallärendet underställas den centrala utlänningsmyndighelen. Utresebeslut måmeddelas endast av den centrala utlänningsmyndigheten. Visering och uppehållstillstånd meddelas av den centrala utlänningsmyndighelen;denna myndighet beslutar även om återkallelse av permanent uppehållstillstånd. Visering må ock meddelas av chefen förutrikesdepartementet saml, i den omfattning regeringen besiämmer, avdiplomatisk eller konsulär myndighet eller polismyndighet. Om återkallelse av viseringbeslutar den myndighet, som meddelat viseringen; den centrala utlänningsmyndighelenäger jämväl återkalla visering, som annan myndighet meddelat, dock ej sädansom beviljats av chefen för . Tidsbegränsatuppehållstillstånd må, i den omfattning regeringen bestämmer, meddelas avpolismyndighet; finner poUsmyndigheten alt ansökan om uppehållstillstånd ickebör bifallas, skall ärendet underställas den centrala utlänningsmyndigheten, Utresebeslutmå meddelas endast av den centrala utlänningsmyndigheten. Konungenfår förordna alt utlänning icke utan tillstånd fär 1. innehavaanställning här i riket eller, i annan egenskap än handelsresande, utövaverksamhet som föranledes av anställning utomlands (arbetstillständ), 2. innehavaanställning som avser befattning pä svenskt fartyg i utrikes farl (anställningslillstånd). Förordnandeenligt första stycket skall icke gälla utlänning, som = Senaste lydelse 1968:755, * Senaste lyddse 1974: 194, Regeringenfår förordna alt utlänning icke utan tillstånd får 1, innehavaanställning här i riket eUer, i annan egenskap än handelsresande, utövaverksamhet som föranledes av anställning utomlands (arbetstillstånd), 2, innehava anställningsom avser befattning på svenskt fartyg i utrikes fart (anställningslillstånd). Förordnandeenligt första stycket skall icke gälla utlänning, som Nuvarandelydelse innehar bosältningstillstånd. innehar permanent uppehållstillstånd. 19 §5 Utlänning må ock avvisas, 1) om han kanantagas komma alt sakna erforderliga medel för sin vistelse här i riket eller,därest han ämnar besöka , , eller , för sin vistelsedärstädes ävensom för sin hemresa; 2) om han ämnarsöka sitt uppehälle här i riket eller i , , eller Norgeoch det skäligen kan antagas all han icke kommer all ärligen försörja sig; 3) om han, enligtvad känt är, under de senast förflutna två åren yrkesmässigt bedrivit otukl,yrkesmässigt utnyttjat annans otukflga levnadssätt eller yrkesmässigt bedrivitolovlig införsel eller utförsel; 4) om han tidigareinom eller utom riket blivit dömd till frihetsstraff och del skäligen kanbefaras all han kommer att här i riket eller i , , ellerNorge fortsätta brottslig verksamhet; 5) om det medhänsyn tiU hans föregående verksamhet eller eljest skäligen kan befaras all hankommer alt här i riket eller i , , eller bedrivasabotage, spioneri eller olovlig underrättelseverksamhet; eller 6) om i lag ellermed stöd av lag bestämmelse meddelats därom med anledning av resolution, somanlagils av säkerhetsråd, Uflänningmå jämväl, på begäran av den centrala uflänningsmyndigheten i ,, eller , avvisas i annat fall, om det kan antagas alt haneljest begiver sig lill del land, som framställt sådan begäran. Vad idenna paragraf sägs skall icke gälla den som innehar visering,uppehållstillstånd eller bosättningstillstånd. Vad i denna paragraf sägs skall icke gälla den som inneharvisering eller uppehållstillstånd. Utlänning som ankommer lill riket skall avvisas, om detfinnes grundad anledning antaga att han tillhör eller verkar för organisationeller grupp som avses i andra stycket och det tillika med hänsyn till vad somär känt om hans föregående verksamhet eller eljest föreligger fara att han häri riket medverkar lill handling som avses där. I förstastycket avses grupp eller organisation som, med hänsyn lill vad som är känt omdess tidi- = Senaste lyddse 1969: 233. Senaste lydelse 1973: 274.Förutvarande 21 § upphävd genom 1971:1186. gare verksamhet, kan befaras utanför sitt hemland användavåld, hot eller tvång för politiska syften och till följd därav kan befarasäven här i riket bedriva sådan verksamhet. Rikspolisstyrelsenupprättar förteckning över utlänningar som enligt vad i första stycket sägsskall avvisas. Förteckningen får endast avse utlänning som tillhör eller verkarför organisation eller grupp som regeringen bestämmer. 20 §första stycket Avvisning skall ske vid utlännings ankomst lill riket eller omedelbartdärefter; avvisning med stöd av 19 § må dock ske intill efterankomsten. Beslut om avvisning meddelas av polismyndighet. Avvisning enligt 18 eller 19 § skall ske vid utlänningsankomst till riket eller därefter; avvisning med stöd av 19 § mådock ske intill efter ankomsten. Beslut om avvisning meddelas avpolismyndighet. Närutlänning, vilken upptagits på förteckning som avses i 20 § tredje stycket ochej innehar visering eller uppehållstillstånd, ankommer till riket, skallpolismyndigheten meddela beslut om hans avvisning, om ej annatföljer av 21 a § tredje stycket. Uppkommer hos polismyndigheten fråga omavvisning enligt 20 § av annan utlänning än som sagts , skall ärendet hänskjutastill den centrala utiänningsmyndigheten, som med eget yttrande underställerregeringen ärendet. I ärende som prövas av regeringen skall förhör hållas. 20 § andrastycket Finner polismyndigheten skäl lill avvisning föreligga men påstår utlänningenatt han i det land, från vilket han kommit, löper risk att bliva utsatt förpolitisk förföljelse eller att han där icke åtnjuter trygghet mot alt blivasänd tiU land, i vilket han löper sådan risk, och är påståendet icke uppenbartoriktigt, skall ärendet underställas 21a §Finner polismyndigheten skäl till avvisning föreligga / fall som avses i 18eller 19 § men påslår utlänningen att han i det land, från vilket han kommit,löper risk att bliva utsatt för politisk förföljelse eller risk att sändas tillkrigsskådeplats eller straffas för att han övergivit krigsskådeplats ellereljest vägrat fullgöra krigstjänstgöring den centrala utlänningsmyndigheten. Den centralautlänningsmyndigheten har att, efter hörande, besluta iärendet så snart det kan ske. Finner den centrala utlänningsmyndighetenuppenbart att avvisning ej bör ske eller är ärendet synnerligen brådskande, måbeslut meddelas utan att yttrande inhämtas från . eller ock att han där icke åtnjuter trygghet mot att blivasänd till land, i vUket han löper sådan risk, och är påståendet icke uppenbartoriktigt, skaU ärendet underställas den centrala utlänningsmyndigheten.Detsamma skall gälla när utlänning påstår sig icke vilja återvända tillhemlandet på grund av de politiska förhållandena där.