prop · FY03104 · 1975-12-31 00:00:00 — Vid datorbearbetning arbetar man inte säUan medett betydligt större antal konton än vid traditioiiell bokföring. Särskiltdatorbearbetningen ger vidare möjligheter att snabbt få fram olika aktuellarapporter från bokföringsmaterialet. Tekniken har också öppnat möjligheter förett alltmer integrerat bokföringsarbete, där enhetliga arbetsmoment kan gesåväl en grundbokföring som en systematiserad bokföring. Utredningenföreslår mot bakgrund av det anförda bestämmelser om att affärshändelsernaskall bokföras i systematisk ordning för överblick över verksamhetens gång ochöver dess resultat och ställning. Huvudbokföringen behöver inte utgöra ettsjälvständigt inslag i bokföringsarbetet utan den kan förenas medgrundbokföringen eller ske genom särskUd bokföring. I huvudbokföringen fårsammansatta poster användas, om det ulan svårighet kan klarläggas vad som ingåri sådan post. Varjeföretagare måste kunna överbUcka sina ekonomiska förhållanden. Han måsle kunnafölja rörelsens gång och eventuella avvikelser från uppgjorda planer i budgeteller förkalkyler. AUtemellanåt måste han inhämta uppgifter om rörelsensresultat och ställning. välordnadekonomisk redovisning kan han få aUa de upplysningar han behöver. Bokföringenkan således vara till stor nytta som informationskälla. Med tanke härpå föreslårutredningen att sammanfattningar av huvudbokföringen skall tas fram påregelbundna tider. Utredningenföreslår sålunda att huvudbokföringen sammanfattas för perioder om högst tvåmånader senast inom en månad från utgången av sådan period. Sammanfattningenkan göras genom att huvudbokföringens konton summeras, genom särskilduppställning med sammandrag av dessa konton eller på annat sätt som är lämpligtmed hänsyn till rörelsens förhållanden. Utredningen nämner att tiden tvåmånader har valts främst med anledning av att tvåmånadersperioder används somhuvudregel vid redovisning av mervärdeskatt. Utredningenframhåller att den föreslagna regleringen av den systematiska bokföringenmedger att denna bokföring i sin helhet fuUgörs i anslutning till alt ensammanställning skall presteras. Vill man samordna det kronologiska ochsystematiska bokföringsarbetet, får man dock göra arbetet , eftersomsådana krav enUgt vad tidigare nämnts gäller för den kronologiska bokföringen.För många torde det sålunda enligt utredningen vara praktiskt att låta periodenomfatta en månad. Den som anlitar bokföringsbyrå eller datacentral får nuoftast kronologiska och systematiska rapporter . Det är emellertidmed den föreslagna bestämmelsen möjligt att ta fram en systematisk rapportendast vid varannan bearbetning. Utredningenpåpekar att huvudbokföringen kan föras på ett detaljerat sätt, men att denockså kan inriktas endast på sammansatta poster. De sammansatta posterna kan dåkräva någon form av specifUcation. I andra fall kan olika enkla poster ihuvudbokföringen behöva ställas samman i särskild gmppering för att ökaöverblicken över specieUa förhållanden. Poster kan också behöva specificeras isärskild ordning för att belysa poster i balansräkningen. Iblandkan en tydlig hänvisning till ett antal enskilda poster i grandbokföringen getillräcklig specifikation. Noteringarna i grundbokföringen tiUsammans medvederbörande verifikationer ger då en nödvändig överblick. Inte sällan äremellertid antalet delposter så stort eller posterna så splittrade attöverblicken försvåras. För att tUlgodose anspråken på tillfredsställandekontroll över särskilt viktiga förhållanden kan man då behöva lägga upp ensidoordnad hjälpbokföring. Utredningenföreslår därför en särskUd bestämmelse om alt poster i huvudbokföringen skallredovisas ytterligare i hjälpbokföring i den utsträckning så erfordras.Avsikten med delta är att få en tillfredsställande ÖverbUck och kontroll avlagerlillgångar, förhållande tUl kunder och leverantörer eller andraförhållanden av särskild betydelse. Somframgått föreslås hjälpbokföringen sålunda inle vara obligatorisk för allabokföringsskyldiga. Endast rörelser av mindre omfattning torde emeUertidenligt utredningen mera genomgående kunna vara helt utan hjälpbokföring.Företag med en stor rörelse kan behöva en omfattande hjälpbokföring för attspecificera koUektivkonton i huvudboken och för specifikation av balansposter.Några särskilda lidskrav föreslås inte beträffande hjälpbokföringen.Utredningen menar att hjälpbokf öringens roll av specifikation tillhuvudbokföringen får anses medföra att förandet måste ske åtminstone i taktmed huvudbokföringen. 3.3.5Bokföring av fordringar och skulder Somframhållits under avsnitt 3,2,2 bygger förslaget på alt bokföringsmässigagrunder skall iakttas. Hänsyn skall sålunda tas till in- och utgående lager avvaror, råmaterial, hel- och halvfabrikat m, m, ävensom till fordringar ochskulder. Att hänsyn i bokslutssammanhang skall las tUl in- och utgåendelagertillgång och till fordringar och skulder framgår, menar ulredningen, bl.a. av de föreslagna bestämmelserna om balansräkningen och av värderingsreglema.Någon allmän regel att bokföringsmässiga grunder skall iakttas har ulredningeninte ansett behövlig- Utredningenhar ansett att man i lagen bör ha med en huvudregel om att uppkomna fordringaroch skulder snabbt skall bokföras i den löpande bokföringen. De frågor somutredningen här funnit angeläget att besvara är dels hur tidigt en bokföringkan komma i fråga och dels vilket dröjsmål med bokföringen som man behövertillåla av praktiska skäl. Enligtförslaget behöver uppkomna fordringar och skulder inte bokföras förrän fakturaeller annan handling, som tUlkännager anspråk på vederlag, avsänts ellermottagits eller sådan handling bort föreligga enligt god sed föraffärsförhållandet. Genom en så formulerad bestämmelse vill utredningen antydaatt den tidigaste bokföringstidpunklen är uppkomsttiden för fordran ellerskuld. Utredningen påpekar här att frågan när fordran eller skuld uppkommitfår avgöras med ledning av civilrättens regler. Somframgått av den föreslagna regelns avfattning har utredningen ansett alt ettdröjsmål med bokföring till dess faktura faktiskt föreligger kan geotUlfredsställande bokföringsförhållanden. Delta är anledningen till attutredningen föreslår att bokföringen skall ske senast när faktureringen sketteller borde ske enligt god sed. Frågan när fakturering bör ske får då enligtulredningen bestämmas efter praxis för den aktuella typen av transaktion. Ulredningenhar emellertid funnit att man bör tillåta att den löpande bokföringen förenklasi fråga om kundfordringar och leverantörskulder. Enligt det förekommandeenklaste systemet för redovisning av fordringar och skulder samlas allainkommande fakturor och kopior av alla utgående fakturor i ett särskiltpärmsystem. Ingen som helst bokföring skerdå förrän betalning äger rum. Betalningen bokförs då som inbetalning tilleller utbetalning från kassan. Fakturan för vad som betalats plockas ur pärmenför obetalda fakturor och förs samman med övriga bokföringsverifikationer ellerförvaras i en pärm för betalda fakturor. Pärmen för obetalda fakturor ger enöverblick över fordrings- och skuldbeståndet samt tjänar som underlag förbevakning av vad mån skall betala och vad som skall flyta in. Inför boksluteträknar man ut fordringar och skulder genom alt summera de obetalda fakturorna.Utredningen framhåller att detta system i stor omfattning används i mindreföretag och alt det där också kan ge en tillfredsställande överblick. Motbakgrund av det sålunda förekommande pärmsystemet och eftersomverifikationshanteringen ofta kan ge en tillfredsställande överblick överfordringar och skulder föreslår utredningen att man temporärt skall få användaen konlantprincip vid den löpande bokföringen. Förslaget upptar därför enbestämmelse om att bokföring av affärshändelse, vid vilken kundfordran ellerleverantörskuld uppkommer, kan dröja tills betalning sker. Emellertid skall vidräkenskapsårets utgång de fordringar och skulder som då inte är betaldabokföras. Verifikationerna för obetalda fordringar och skulder skall ordnasoch förvaras för sig så att betryggande ÖverbUck finns över dem. Utredningenanser att rätten att använda ett rent pärmsystem bör begränsas. Därförföreslås en regel av innehåll att kontantprincipen inte får tUlämpas, om ettbetydande antal fakturor förekommer, om de fordringar eller skulder somfakturorna avser uppgår lUl avsevärda belopp eller om andra förhållanden gör enomedelbar bokföring påkallad. Utredningenär medveten om alt bestämmelsen att kontantprincipen kan vara tillåten möjligenkan medföra tiUämpningssvårigheter. Utredningen framhåller att avsikten medbestämmelserna är att de mindre företagen skall kunna använda kontantprincipen,utom i de särskilda undanlagsfall när antalet fakturor av ett eller annatspeciellt skäl är exceptionellt stort. Utredningen anser alt när man kommerlill något större eller medelstora företag bör det förenklade systemet användasendast mera undantagsvis. Så kan ske om antalet fakturor är förhållandevisobetydligt eller beloppen av fordringar eller skulder påfallande lågt.Utredningen menar emellertid att frågoma om rätt att använda pärmsystem iprincip får avgöras utifrån undantagsbestämmelsens aUmänna syfte. UtredningenframhåUer härtill att pärmsystemen har sitt berättigande därställningsbedömningen inte märkbart försvåras av att bokföring inte skeromedelbart och där man har möjlighet att tillfredsställande bevaka enskildafordringar och skulder enbart med hjälp av fakturorna. Somframgår av imdantagsbestämmelsens avfattning gäller principen om"kontantredovisning" endast den löpande bokföringen. I bokslutssammanhangmåste man enligt förslaget alltså alltid iaktta principen om bokföringsmässigagrunder. Gällandelag innehåller inte någon omfattande reglering av frågorna om årsbokslut.Utredningen har funnit att årsbokslulsfrågorna måste ges en central plats i enmodern bokföringslagstiftning. Regleringen av årsbokslutsfrågoma har styrandeeffekter också för den löpande bokföringen. Ett informativt bokslut måstesålunda ha sin grund i en väl systematiserad löpande bokföring. Och den löpandebokföringen måste vara anpassad efter ambitionerna beträffande årsbokslutet ochge ett gott och lätthanterligt underlag för bokslutsarbetet. Utredningenföreslår nu en långtgående reglering av årsbokslutsfrågorna. Utredningenframhåller alt elt systematiskt utformat, informativt årsbokslut har storbetydelse för alt ge den bokföringsskyldige en god överblick över rörelsensresultat och utveckling. Ett sådant bokslut bör också ge honom ett bra underlagför hans informationsberedskap gentemot utomstående, beredskapen att i oUkasammanhang vid behov lämna uppgifter tUl bl. a. kreditgivare,affärsförbindelser, anställda och myndigheter. Utredningen erinrar också om attårsbokslutet bör kunna erbjuda den bokföringsskyldige ett användbart underlagför de uppgifter han har att lämna i taxeringssammanhang. Utredningenframhåller att ett omfattande regelsystem inte nödvändigtvis behöver ge enlångtgående bundenhet och otillräckliga variationsmöjligheter. Regelsystemetbör kunna präglas av en på lämpligt sätt avvägd elasticitet. Regleringen ges dåden omfattning som krävs för att de större företagen skall få informaiion omvad de skall iaktta. För mindre företag kommer en del bestämmelser alt saknapraktisk aktualitet. Utredningen understryker att kraven på de mindreföretagens redovisning sålunda i praktiken inte blir så långtgående som denföreslagna lagregleringen kan synas antyda. Debestämmelser om årsbokslutet som utredningen föreslår överensstämmer i slorutsträckning med vad aktiebolagsutredningen föreslagit för aktiebolagens, del.Utredningen, har också varit i tUlfäUe; att beakta remissyttrandena överaktiebolagsutredningens förslag, Avsnittet om årsbokslut upptar efter inledandebeslämmelser om årsbok utförliga regler om olika slags tillgångar, uppställningav resullaträkningsschema och balansräkningsschema samt värderingsregler. Förslagetsinledande bestämmelser om årsbokslut slår fast att räkenskapsårets löpandebokföring avslutas genoni årsbokslut som beslår ay lesultaträkning ochbalansräkning. Utredningen har funnit alt beteck- ningen"årsbokslut" som samlingsbeteckning för"årsräkenskapshand-lingarna" är lämplig, eftersom den ger uttryck försambandet med den löpande bokföringen och åskådliggör det bokföringsarbete,avslutandet av böckerna, som ger underlag för och mynnar ut i årsräkenskaperna.Termen "årsredovisning" reserveras för den officiella och offentUgaredovisningen hos sådana rättssubjekt som aktiebolag och ekonomiska föreningar.Utredningen påpekar också att begreppet årsredovisning är vederlaget somsamlingsterm inle enbart för resultaträkning och balansräkning ulan även förförvaltningsberättelse. Ilikhet med gällande lag innehåller förslaget också en beslämmelse om alt balansräkningskall göras upp även när bokföringsskyldighet inträder. Den sist nämndabalansräkningen skall enligt förslaget utan dröjsmål föras in i bunden bok,årsbok. I fråga om årsbokslutet föreslås att detta skall föras in i årsbokensenast efter räkenskapsårets utgång. I enlighet med gällandelag föreslås att årsbokslutet skall skrivas under av den bokföringsskyldige.Är flera delägare obegränsat ansvariga för rörelsens förbindelser, skallbokslutet underskrivas av dem alla. Utredningen föreslår därjämte enbestämmelse som innebär att dagen för undertecknandet skall anges. Förslaget upptar i ensärskild paragraf definitioner på olika slags tillgångar. Enligt väl inarbetadredovisningspraxis skiljer man sålunda mellan omsättningstillgångar ochanläggningstUlgångar. Utredningen föreslårföljande definitioner. Tillgång, som anskaffats eller tillverkats förförsäljning, förbrukning eUer annan omsättning och som finns kvar i rörelsenvid räkenskapsårets utgång (balansdagen), tas i balansräkningen upp somomsättningstillgång. Som omsättningstillgång upptas också likvida medel,värdepapper för tillfälligt innehav samt kortfristig fordran. Tillgång, som äravsedd att brakas i rörelsen under mer än ett räkenskapsår, tas ibalansräkningen upp som anläggningstillgång. Utredningen nämner att iredovisningslitteraturen brukar de olika tillgångsslagen traditionelltdefinieras sålunda att tiUgång som är avsedd för stadigvarande innehav ellerbrak för rörelsen är anläggningstillgång och att annan tillgång äromsättningstillgång. Utredningen har ansett denna traditionella definition varaformellt stringent men att dess upplysningsvärde är begränsad. I sak syftaremellertid utredningens beskrivning inte till någon förändring av denindelning som följer av den traditionella definitionen. Den föreslagnabeskrivningen av vad som är omsättningstillgång tar i första hand fasta påvarulagret. Varalagret är vad som finns kvar över ett räkenskapsårsskifte av deprodukter som rörelsen tillverkar, försäljer, tillhandahåller eller gör av medi sin verksamhet. medden traditionella definitionens uppbyggnad hör till omsätlningstiU-gångamaockså andra tillgångar som inte är anläggningstillgångar. i fråga om anläggningstUlgångar föreslår att tidsbestämningenuttrycks genom orden "under mer än elt räkenskapsår" har grand i attdetta synes ge en exaktare och mera upplysande bestämning än ordet"stadigvarande". Utredningen framhåller att i redovisningspraxisuppfattas en tUlgång sålunda som anläggningstUlgång så snart avsikten är attden skall ha en flerårig funktion i verksamheten. Avsiktenmed att en tUlgång anskaffas eller innehas skall sålunda beslämma hurtillgången rubriceras. Rubriceringssvårigheter torde i praktiken kunnauppkomma främst när det gäller värdepapper och fordringar. Utredningenframhåller emellertid att värderingsfrågorna, som är de i sammanhanget viktiga,har lösts på så sätt av utredningen alt det i regel inte har någon betydelse omett värdepapper eller en fordran tas upp som omsättningstillgång elleranläggningstillgång. skall inventarier genomgående uppfattas som anläggningstillgångar.En viss särställning tillkommer emellertid inventarier som är underkastade enhastig förbrukning. Redovisningspraxis, liksom skattelagstiftningen, tUlåteratt utgiften för inköp i sin helhet köstnadsförs under anskaffningsåret närdet gäller inventarier med en beräknad varaktighet av högst , s. k.korttidsinventarier. Sådana inventarier kommer sålunda enligt utredningen inteatt tas upp i balansräkningen, trots att de finns kvar i rörelsen påbalansdagen. Utredningen har med den föreslagna definitionen avanläggningstillgång inte avsett alt åstadkomma någon ändring härvidlag. Somnämnts i föregående avsnitt föreslår utredningen att resultaträkning skallvara obligatorisk för alla rörelser. Inriktningen av resultaträkningen ärenligt utredningen att den skall ge en tillfredsställande redovisning för hurräkenskapsårets resultat uppkommit. Utredningen anser att resultaträkningen haren sådan funktion i årsbokslutssammanhang att den lämpligen bör behandlas förebalansräkningen i lagtext. Det förefaller naturligt, säger utredningen, att seresultaträkningen som den första produkten av bokslutsarbetet. Balansräkningensfunktion av resultatutredningsbalans och instrament i periodiseringen kommerockså till klarare uttryck, menar utredningen, om den behandlas efterresultaträkningen. Utredningenanser att ett schema för resultaträkningens uppställning bör firmas i lagen.Utredningen nämner att för resultaträkningar används nu i huvudsak två olikatyper av uppställningsform. Den mera traditionella formen, kontoformen,redovisar en intäktssida och en kostnadssida, vilka när beloppet för vinsteller förlust lagts till balanserar mot varandra. På vardera sidan stårpostema i en uppställnmg un- Är nettoresultatet en förlust, tas denna upp som en utjämningspostpå inläktssidan. Visar rörelsen vinst, tas denna upp som utjämningspost påkostnadssidan. Kontoformen används fortfarande för de flesla resultaträknmgaroch torde enligt ulredningen dominera kraftigt för de mindre och medelstorarörelserna. Ennyare uppställningsform, staffelformen eller rapportformen, har emellertidsnabbt vunnit en ökad användning. Vid denna form upprätthålls en striktåtskUlnad, genom redovisning i olika huvudavsnitt, mellan poster av olikakaraktär i rörelsens ekonomi. Särskilda avdelningar med intäkter och kostnaderanvänds sålunda för den huvudsakliga verksamheten, för finansiella inslag, förextraordinära poster och för bokslutsdispositioner. Resultatet räknas utetappvis och påverkas successivt av varje huvudavsnitt som förs in iuträkningen. Utredningenföreslår att ett schema byggt på staffelformen regleras i lagen. Utredningenanser att staffelformens grundprinciper numera har vunnit erforderUg stadga ochatt formen allmänt accepterats på redovisningshåll. Formen ger enligtutredningen en klar överblick över hur olika inslag i rörelsens ekonomimedverkat tUl årsresultatet, en överblick som är av väsentlig betydelse för densom driver rörelsen. Formen medverkar tUl en fast och enhetlig ordning för atträkna fram och bestämma vad som är vinst eller förlust. Utredningen tror inteatt staffelformen skall medföra några ökade svårigheter i redovisningsarbetetnär en övergång väl har genomförts. Efiersomkontoformen ännu har en helt dominerande användning för flertalet rörelsersårsbokslut, har utredningen inte funnit det möjligt att mera rigoröst hänvisade bokföringsskyldiga att använda staffelformen. Utredningenföreslår därför att alternativt skall få användas annan uppställningsform somger en tillfredsställande överblick över rörelsens intäkter, kostnader ochresultat. Att staffelformen enligt utredningens förslag skall användas förlagens schema bör emellertid medverka tUl en ökad, successiv övergång tilldenna form. Enligtförslaget skall resultaträkningen innefatta de huyudposter som, anges i detlagbundna schemat och som förekommer i rörelsen. Huvud-, post delas upp idelposter, om så är påkallat för att ge upplysning om delpost av särskildstorlek eller betydelse. Huvudposler och delposter ges beteckningar som tydligtanger vad som ingår i posten. Ilagförslaget har huvudposterna i schemat kursiverats. Under avdelningen denhuvudsakliga verksamheten förekonmier som huvudposter rörelsens intäkter ochrörelsens kostnader, EnUgt förslaget följer sedan efter varje huvudpost i lagensschema en exemplifiering, I fråga om rö; relsens intäkter anges som exempelförsäljningsintäkter, faktiu:erade ar-. beten och provisionsintäkter.Exemplifieringen skall enligt utredningen ge viss vägledning om vilka typerav,poster som skall ingå i en huvud-post. ger exemplifieringen,anvisning åt den bokföringsskyldige atthan i sin uppställning kan dela upp en huvudpost i ett antal för hans branscheller rörelse lämpliga delposter. För att möjliggöra en sådan branschanpassninghar utredningen dessutom, som nämnts tidigare, föreslagit att postemasbeteckningar skall vara åskådliga och kunna varieras. Beträffandeden praktiska användningen av lagens schema tillägger ulredningen alt det förmånga rörelser bör vara tillräckUgt med en resultaträkning som utan delpostertar upp endast lagschemals huvudposter. För dessa bör då väljas sådanabeteckningar som ger en adekvat upplysning om postens innehåll. Enligtförslaget skall resultaträkningen alltid uppta rörelsens brattoin-läkter,omsättningssumman. Enligt utredningen är en sådan redovisning självfallet merupplysande än en redovisning enbart av rörelsens bruttoöverskott. Utredningenpåpekar att det hävdas att konkurrenter kan vid en offentlig redovisning avbrattoomsättningen få ökade möjligheter till inblick i verksamheten tUl skadaför den bokföringsskyldige. Eftersom bokföringslagen syftar enbart till denofficiella men ej offentliga redovisningen anser utredningen att sådanabetänkligheter inte har betydelse i detta sammanhang. Utredningen menar attfrågor om begränsningar i bruttoredovisningen vid behov får regleras i denlagstiftning som behandlar redovisningens offentlighet. Utredningenanser atl flera frågor i anslutning till resultaträkningen måste lämnasoreglerade i lag och lösas efter vad god redovisningssed bjuder för varierandesärförhållanden. Hit hör, menar utredningen, frågoma om lämpliga poster påkostnadssidan och om uppdelning på olika rörelsegrenar. I fråga omrörelsegrensredovisning menar utredningen alt en sådan bör ske i fall där denär särskilt påkaUad och kan geriomföras. En sådan ordning skulle då följa avdet allmänna kravet på en tillfredsställande redovisning. Enligtförslaget skall förändringar i obeskattade reserver framgå a,v resultaträkningen.Sålunda skall visas inte bara ökning eller mmskning av lagerreserver utan ocksåminskning eller ökning av anläggnirigsreser-ver. Med anläggningsreserv avserutredningen ackumulerade avskrivningar ulöver plan, se vidare avsnitt 3.4.3. Enligtde värderingsregler som utredningen i det följande föreslår föreskrivs vilkethögsta värde som ett lager får åsättas, maximiregler. Förbud mol undervärderingfinns alltså inte. Delta överensstäriimer med gällande lag. Lagerreserven kandå definieras som skiUnaden meUan det enligt lag tillåtna högre värdet och detlägre värde som lagret faktiskt bokförs tiU. Utredningenpåpekar att för bokföringsskyldiga med obetydliga rörelser torde enredovisning av lagerteservens storlek och förändring kunna uppfattas som rältkomplicerad. En sådan öppen reservredovisning fyller här med hänsyn tillrörelsens förhållanden knappast heller någon 4 1975.1 saml Nr 104 uppgift.Ulredningen föreslår därför en bestämmelse som i vissa fall befriar från särskildredovisning av poster som hänför sig till reservförändringar. Utredningenpåpekar att också i fråga om en öppen lagerreservredo-visning har invändningargjorts med tanke på olämplig konkurrentinsyn. Utredningen intar här sammaståndpunkt som i fräga om öppen redovisning av bruttoomsättningssumman. Deresta invändningarna om konkurrentinsyn torde således sakna betydelse när detgäller en reglering av icke offentliga bokslut. Utredningen menar att om detfinns skäl att förstärka insynsskyddet för vissa företag med offentligredovisning, så bör det ske i den särskilda lagstiftning som avser denspeciella företagstypen.