prop · FY0345 · 1975-12-31 00:00:00 — Såväl AMS som KAMU framhåller au enövergripande utredning i denna fråga måste göras innan försöksverksamhet avden typ som arbetsgruppen föreslagit inleds. Likartade invändningar framförs avbl. a. LO och riksrevisionsverkel. Utredningen om skolan, staten och kommunernaframhåller all den i sitt arbete bl. a. har au överväga formerna förstatsbidrag lill inbyggda ulbildningar och förordar atl inga förändringar nugenomförs som ytterligare komplicerar nuvarande kostnadsfördelningar mellanolika huvudmän och ulbildningsfor-mer. Vadgäller utbildningens bedrivande framhåller LO och Svenska facklärarförbundetall en betydande del av utbildningen, t. ex. de allmänleoretiska ochyrkesleoreliska avsnitten, grundläggande svelsutbildning m. m., ulansvårigheter bör kunna förläggas till AMU-center. Detla förall undvika en alltför snäv och specialinriklad utbildning. 4.3KAIVIU:s överväganden och förslag 4.3.1 Ulhlldningarnas inriktning och uppbyggnad KAMUulgår från ell ofta citerat uttalande av arbetsmarknads-utredning,enligl vilket arbetsmarknadsutbildningen skall vara ett medel atl hjälpapersoner över den "tröskel" som bristande yrkesuibildning uigör.Detla uttalande har ibland uppfattats som ell ställningslagande mot utbildningarsom syftar lill att lyfta vederbörande lill en högre utbildningsnivå. Ävenvissa forntuleringar i kommitténs direktiv kan uppfattas på detla säll. KAMUkan emellertid inte acceptera ell sådant synsätt. Del självklara förhållandetall korta ulbildningar måsle vara att föredra framför längre om de leder tilllikvärdiga lösningar av sysselsättningsfrågan kan inte utgöra skäl för attbegränsa utbildningen till vissa nivåer allt efter vederbörandes tidigare yrkeneller grundulbildningsnivå. Enrad särskilda krav måste ställas på de kurser som används för arbetsmarknadsutbildning.Utbildningen bör i allmänhet leda fram lill bestämda yrken snarare än helayrkesområden och betydelsen av all utbildningstiden begränsas är ofta starkareän i andra utbildningsformer. Dellagarna har vidare normalt mera preciseradeutbildningsmål. En uppbyggnad av kurserna med klossar som kan kombineras frittär också särskilt lämplig inom arbetsmarknadsutbildningen, liksom indelningarav kurser i flera etapper med olika grad av specialisering. För all dearbetslösa skall kunna påbörja sin utbildning ulan onödigt dröjsmål börkurserna i största möjliga ulslräckning anordnas med successiv intagning ochulan lerminsindelning. Kursutbudet måsle snabbi kunna förändras efterutvecklingen på arbetsmark- nådeni olika yrken. Det måste därför normalt finnas en reservkapacilet ifråga omlokaler och utrustning, och kompetenta lärare måste kunna rekryteras med kortvarsel. Det är angelägel all lärarna ges tillfälle lill fortbildning och tillalt då och dä återvända lill en lids praktisk yrkesverksamhet. Det senareförulsälter samråd med näringslivet. Del är också önskvärt alt lärare kanengageras endasl lilllalligt utan all mista sina ordinarie arbeten. Enbetydande andel av dellagarna i arbetsmarknadsutbildningen har ingen tidigareutbildning utöver sex- lill åttaårig folkskola. Del är en viktig fördelningspolitiskuppgift alt ge dessa grupper bättre valmöjligheter på arbetsmarknaden. Detlakan åstadkommas bl. a. genom all yrkesutbildningarna inomarbelsmarknadsulbildningen anpassas också lill kursdeltagare med begränsadeförkunskaper och genom alt formella kompetenskrav för tillträde undviks.Andelen kursdeltagare med grundskolekompetens blir dock alll större. Praktiskaskäl talar för all teoretiska kursmoment på grundskolenivå, i den mån sådanabehövs, förläggs till särskilda block som skiljs från yrkesutbildningarna. Förnärvarande ges samtliga kursdeltagare med enbart folkskola en ål-laveckorskursi allmänna ämnen innan yrkesutbildningen påbörjas. De som skall genomgå vissayrkesutbildningar ges 16 veckors preparandkurser. KAMU anser alt i de fall därså erfordras bör längre, och mera individuellt differentierade, förberedandeulbildningar kunna ges vid AMU-centren. Pre-parandkursernas längd skall allisåkunna anpassas lill behovet i det individuella fallet och variera mellan åttaveckor och ell år. Enviss samordning av den förberedande utbildningen hos olika kurs-anordnare böreftersträvas. På sikl bör krävas av sådan utbildning inomarbelsmarknadsulbildningen att intagning kan ske när utbildningsbehovetaktualiseras. Vidare bör kurserna pågå kontinuerligt och bedrivas pådaglid, och läroplanerna bör vara uppbyggda av moduler. Denkommunala vuxenutbildningen borde med hänsyn till sin geografiska spridningkunna användas mer. Del förutsätter dock atl kursurvalet breddas och att denämnda kraven uppfylls. Folkhögskolorna har i princip slora möjligheter altanpassa undervisningen lill deltagarnas behov. F. n. brukar de dock inlebegränsa den förberedande utbildningen lill vad som är relevant för den avdeltagarna planerade yrkesutbildningen. Successiv intagning förekommer inle.Om utbildningsutbudet i framliden anpassas mer lill arbetsmarknadsutbildningenskrav kommer utnyttjandet av dem atl underlättas. 3 1975 1 samt. Yrkesutbildningarnabör inom alla områden vara tillräckligt omfattande för att ge långsiktigtrygghet och möjlighet lill personlig tillfredsställelse i arbetet. De bör gesådana kunskaper som i förening med yrkeserfarenhet kan utgöra en grund förbefordran och de bör också ge en lämplig grund för vidareutbildning inom resp.yrkesområde. Enligl KAMU:s mening bör huvuddelen av kursutbudet ha en likartadprincipiell ambitionsnivå i detta avseende, även om kursernas faktiska längdvarierar från yrkesområde lill yrkesområde. Vissayrkesutbildningar inom arbetsmarknadsutbildningen är myckelkorta. Kommittén har i kapitel 5 berört de korta kurserna i hemvård, sjukvårdoch maskinskrivning m. m. där nästan alla deltagare är kvinnor. Dessa och andrakorta kurser leder i allmänhet till stadigvarande arbete, men det gäller oftaen jämförelsevis lågt avlönad anställning med rutinmässiga arbetsuppgifter ochobetydliga befordringsmöjligheler. De bör enligt KAMU ersättas av meraomfattande ulbildningar. Läroplanen inom dessa yrkesområden bör ifortsättningen la sikte på något bredare yrkesmål än så all deutbildade blir mera rörliga och får större valmöjligheter på arbetsmarknaden.Hur detla i detalj skall ske måsle avgöras särskilt för varje yrke i samrådmellan arbetsmarknadåparterna och . KAMUförordar all yrkesutbildningarnas läroplaner genomgående läggs upp så attåterkommande utbildning blir möjlig. Den första etappen måste dock alllid varaså lång alt den ger en rejäl start i del nya yrket. De nya möjligheterna tillledighet för studier medför att anställda kan genomgå sådana påbyggnadskurserutan all riskera sin anställningstrygghet. Påbyggnadskurser kan iblandanordnas som bristyrkesutbildning. Dessutom bör inom kontorsområdet, där f n.endasl vissa kurser är bristyrkesutbildning, göras försök med all ge alla somgått igenom en grundkurs rätt att senare fortsätta utbildningen utan nyarbetslöshelsprövning. Förnärvarande gäller med vissa undanlag all utbildningsbidrag inte kan utgå förstudier på högskolenivå. Studier på gymnasieskolans icke yrkesinriktade linjerär främsl avsedda som förberedelser för studier på högskolenivå, och för dembeviljas bidrag i allmänhet bara om särskilda skäl föreligger. KAMU förordarinle någon ändring av den allmänna resirik-tiviieten lill längre ulbildningar.När det gäller högskoleutbildningarna anser KAMU atl en särskild begränsning ärnödvändig även i fortsättningen. Deflesta högskoleutbildningar är alltför långa och brett upplagda för att varalämpliga som arbetsmarknadsutbildningar. Utbudet av kortare och direktyrkesinriktade högskolekurser har emellertid ökat väsentligt . Förnärvarande bedrivs arbetsmarknadsutbildning på högskolenivå i huvudsak i vissaav SÖ särskilt anordnade kurser. Erfarenheterna visar enligt KAMU:s mening atlfördelar kan nås om kursutbudet inom arbetsmarknadsutbildningen påhögskolenivå kan styras genom ramplanering. Särskilda kurser kan köpas och vidbehov anpassas efter arbetsmarknadsutbildningens speciella förutsättningar.Kommitién föreslår därför alt arbetsmarknadsutbildningen på eftergymnasialnivå även i forlsätlningen byggs ut genom köpta och särskilt anordnade kurser.Kommittén räknar med alt sådana kurser blir vanligare i framliden i takt medatl arbetskraftens sammansättning ändras. Härutöverbör enligt kommitténs mening AMS göra upp en särskild lista, som förtecknarenstaka, kortare reguljära utbildningar inom högskolan, vilka kan ansesuppfylla de allmänna krav som ställs på arbetsmarknadsutbildningarnas innehålloch uppläggning. Dessa utbildningar skall kunna komma ifråga förarbelsmarknadsulbildning. Listan bör revideras i samband medramplaneringen. Denuvarande reglerna om vissa kompletterande bidrag lill handikappade ochensamslällda föräldrar som uppbär studiemedel bör enligl KAMU inle ändras sålänge de nuvarande reglerna om studiemedel kvarstår. Kommittén anser dock altstödbehovet för dessa grupper bör bedömas i samband med överväganden om delreguljära studiestödets sloriek. Densom får avslag på en ansökan om studiemedel därför all han på grund avhandikapp inle kunnat prestera tillräckliga studieresultat kan ibland fåutbildningsbidrag för de rorlsalla studierna. KAMU förordar allsludie-medelsnämnderna skall undvika all la särskild hänsyn lill handikapp nären sökandes studieresultat bedöms, varigenom dennes utsikter all fa utbildningsbidragi praktiken skulle öka. KAMUdiskuterar här avvägnings- och samordningsfrågor mellan å ena sidanskolöverstyrelsens kurser och å andra sidan utbildning i del reguljärautbildningsväsendet, i förelag och s. k. övriga kurser. 1kommitténs direktiv har anförts all arbetsmarknadsutbildningen också ifortsättningen bör utnyttja vakanser inom del reguljära skolväsendel. Kommitténpekar på atl del inle alllid är ledig utbildningskapacitet som las i anspråk,tvärtom konkurrerar ofta vuxna som fått utbildningsbidrag om utbildningsplatserinom det reguljära utbildningsväsendet med ordinade elever. 1 den mån ledigkapacitet finns inom gymnasieskolan leder den också ofta lill yrken som inle ärså attraktiva på arbetsmarknaden. Slutligen är ofla utbildningslinjerna inomdet reguljära utbildningsväsendet också mindre lämpliga, eftersom de har enbredare uppläggning och därmed längre studietidoch inte den smidighet som gör att utbildning kan anpassas till behovet i detenskilda fallet. Sammanlaget anser kommitién atl det långtifrån alllid ärsamhällsekonomiskt motiverat all utnyttja ledig utbildningskapacitet inom detreguljära utbildningsväsendet, även om sådan finns. Kommitiénunderstryker behovet av all samordna vuxenutbildningen. Likartade"moduler" bör kunna ges av i. ex. vuxenutbildning,folkhögskola och AMU-center. Del skulle göra del möjligt all kombinerautbildning som ges av olika kursanordnare. Behoven av all samordna utbildningsverksamhetenfinns inte minst när del gäller den förberedande utbildningen. Här skulleframför alll den kommunala vuxenutbildningen, men också folkhögskolorna, kunnaspfila en större roll om man gjorde en bättre anpassning lill de krav somarbelsmarknadsulbildningen måste ställa. Deav särskilt anordnade kurserna motsvarar i flertalet fallbättre de krav som bör ställas på arbetsmarknadsutbildningen än del reguljärauibildningsväsendei, i första hand ungdomsutbildningen. Fördelarna med atlkunna hänvisa personer som är berättigade till arbetsmarknadsutbildning lilldel reguljära utbildningsväsendet är främst atl den enskildes valmöjligheterökar. Vissa vuxenulbildningsformer, t. ex. folkhögskolorna, har också uppenbarafördelar all erbjuda när det gäller att tillgodose speciella utbildningsbehov. Kommitténanser det vara sannolikt all del finns etl samband mellan utökningarna avandelen kursdeltagare i föreiagsulbildning och den stagnation som skett påSÖ-sidan. Arbelsmarknadsulbildningen bör därför enligt utredningen inleförläggas till förelagen i nämnvärt större ulslräckning än som sker förnärvarande. Företagsuibildningen leder visserligen ofta lill värdefull kontaktmed arbetslivet och anställning i det utbildande företaget. Del förefaller docktroligt all många arbetslösa pä litet skulle ha större nytta av allgenomgå en grundläggande yrkesutbildning vid AMU-center. KAMUhar gjort en genomgång av de olika stödformerna för förelags-utbildning ochlämnar följande förslag. KAMU föreslår all schablon-stödet inomlokaliseringsutbildningen för allmän inträning inle betraktas som eltulbildningsslöd ulan som ell renodlat introduktions- eller inkörningsstöd förnyeiablerad eller utökad verksamhet. Som konsekvens av detla och för attanpassa bestämmelserna lill de kortare utbildningslider som gäller för vissabranscher föreslår kommittén all del individuella stödet i fortsättningenskall kunna ulgå även för utbildning under kortare lid än . 1 frågaom möjligheterna all ge ekonomiskt slöd lill företag som utbildar äldre ochhandikappade föreslår KAMU ingen förändring. Även kan del avkonjunklurpoliliska eller andra skäl bli angeläget allstödja intern föreiagsulbildning för all undvika permittcrtngar eller stimuleraförelag att inför en konjunkturuppgång tidigarelägga nyrekrytering ochutbildning. Enligl KAMy:s uppfattning bör regeringen få möjligheter att införasådant ulbildningsslöd. Allarbetsmarknadsutbildning inom företagen skall ske under medverkan avarbetsmarknadsparierna. Dessa skall bl. a. uttala sig om behovet av utbildningsamt om löne- och andra anställningsvillkor i förelagen. De skall vidare hamedbestämmanderätt i fråga om läroplan och medverka i ar-belslivsorienleringeninom lokaliseringsutbildningen och delta i tillsynen av utbildningen. KAMUföreslår inte några ändringar i nuvarande ordning för bidrag lillarbetsmarknadsutbildning i företag. Bidraget skall kunna ulgå lill företagetmed viss summa . och den som genomgår utbildningskall gälla etl sedvanligt anställningsförhållande med lön och övriga villkorenligl avtal med undanlag för den praktik som ingår i de s. k. ALU-kurserna. KAMUföreslår - med hänsyn bl. a. till pris- och kostnadsutvecklingen - alt gränsenför beslutanderätt när det gäller ersättningar börhöjas från nuvarande 10 till . Bidrag över 15 kr.per utbildningslimme liksom bidrag till lokaliseringsutbildning utanförstödområdet bör liksom slutgiltigt avgöras av regeringen. Vidutbildning i förelag av äldre och handikappade bör liksom nulänsarbetsnämnderna bemyndigas all fastställa bidraget till arbetsgivaren frånfall lill fall efler överenskommelse med förelagen. Åldersgränsen beträffandede äldre bör sänkas från 50 lill . Även vid provanställning bör bidragetulgå lill arbetsgivaren och inte som f. n. lill den anställde. Provanställningbör emellertid inle längre räknas som utbildning. Vidarbetsmarknadsutbildning i förelag motiverad av konjunkturutvecklingen ellerandra likartade förhållanden bör del ankomma på Kungl. Maj:l att underhänsynstagande till gällande förulsätlningar och utbildningens syfte fastställabidragsnivån. Avgrän.sningen mot förelagsintern utbildning KAMUkonstaterar alt företagen i första hand har ansvar för den meraföretagsinriklade specialiseringen av yrkesutbildningen, inskolningen ochfortbildningen, men också för vidareutbildning av de anslällda. Kommitténfinner det naturiigt all arbetsgivarna - offentliga och privata - har ett stortansvar för utbildning av de anställda och all kostnaderna förin-ternulbildningen bör bäras av arbetsgivarna och inte av samhället/staten. Utvecklingeninom näringslivel gör del emellertid alll svårare all göra en klar uppdelningav ansvarsområdena inom yrkesutbildningen. Företagsenheterna blir alll störreoch stora delar av den strukturella förändringen av produktionen, t. ex.förändrade tekniska förutsättningar, sker inom Den nya lagstiftningen om trygghet i anställningen, trygghetsavtalliksom anpassningsgruppernas verksamhet förutsätter också en omfattandeutbildningsverksamhet inom förelagen om de uppställda målen skall nås. Inlernutbildningeni företagen har ell begränsat syfte och olika undersökningarvisar alt omfattningen av företagens interna utbildning varierar i myckel storutsträckning mellan olika branscher och inom branscherna mellan olika företag.Utbildningsinsatserna som görs i företagen fördelas också myckel olika på olikakategorier av anslällda. Ofta får de anställda med den bästautbildningsbakgrunden proportionellt sett betydligt större andel av denförelagsinlerna utbildningen än de med sämre grundutbildning. Förelagensinlernutbildning har allmänt slor betydelse för behovet avarbelsmarknadsulbildning. En stor volym inlernutbildning inom företagen som eltled i en långsiktig personalplanering och personalutveckling skulle ökaindividernas förutsättningar för att klara omställningar och begränsa behovetav arbelsmarknadsulbildning för den personal som nyrekryteras. Samhället harsåledes ell intresse av insyn i den företagsinterna utbildningens omfattningoch inriktning. Deanställda i företagen och deras fackliga organisationer har naluriigtvis ocksåell direkt intresse av den förelagsinterna utbildningens omfattning ochinriktning och av hur utbildningen i företagen bedrivs. Brister i denföretagsinterna utbildningen kan drabba de anslällda myckel hårt. 1 en utbyggdpersonalpolitik, som bl. a. syftar lill utvecklingsmöjligheter för den enskildeoch trygghet i anställningen måste företagens inlernutbildning spela enavgörande roll. Vad här sagts gäller givelvis även de offentliga arbetsgivarna. Förall få en bättre grund för samverkan och ansvarsfördelning mellan företag ochsamhälle och för ell vidgat inflytande från de anställdas sida krävs enliglkommitténs mening en närmare kartläggning av omfattningen och inriktningen avföretagens inlernutbildning (inklusive de statliga och kommunala sektorerna).KAMU rekommenderar därför att hithörande frågor görs lill föremål försärskild utredning. Beträffandedel tidigare refererade förslaget till bristyrkesutbildning i varvsföretaganför KAMU, att det är nödvändigt atl utbildningar lill vissa varvsyrken delvissker i realistisk miljö, dvs. direki på varven. Frågan om finansieringen haremellertid stor principiell betydelse, eftersom den kan komma att beröra ettflertal branscher KAMU ser frågan som en del i elt större sammanhang, somgäller samverkan och ansvarsfördelningen mellan förelag och samhälle.Kommitién har föreslagit all delta skall utredas särskilt. Med hänsyn härtillanser sig kommitién inte kunna förorda atl del nu genomförs stödåtgärder i enspeciell bransch. 4.3.3Arbelsmarknadsulbildning för några grupper med speciella problem på arbetsmarknaden KAMUframhåller alt ökningen av antalet kvinnor i arbetskraften kan beräknasfortsätta under reslen av 1970-lalel. Den kommerait kräva fortsatta storainsatser inte minst på utbildningsområdet. Ättåstadkomma jämställdhet mellan könen är en av de viktigaste samhällsuppgifternaunder de närmaste decennierna. Förhållandena på arbetsmarknaden är i deltaavseende centrala. Skall jämställdhet mellan könen kunna skapas i samhälletblir därför åtgärder på arbetsmarknaden av grundläggande betydelse. Å andrasidan kan inle jämställdhet på arbetsmarknaden uppnås ulan all del sker väsentligaförändringar i samhällslivet i övrigi. Även om arbelsmarknadsulbildningensåledes bara är en liten del av de insatser som måste göras för all åsladkommajämställdhet mellan könen, konstaterar kommitién allarbetsmarknadsutbildningens möjligheter all förbättra kvinnornas situation påarbetsmarknaden är slor. Studie-och yrkesvalet inom arbelsmarknadsulbildningen följer i slor ulslräckning deltraditionella könsrollsmönslrel även om förhållandena är något bättre än iungdomsutbildningen. KAMU föreslår vissa åtgärder för atl göra yrkesvaletmindre könsrollsbundet. De kursdeltagare som genomgår ALU-kurser föreslås ägnaminst av praktiktiden åt elt yrke som inte domineras av det egnakönet. KAMU diskuterar också möjligheterna all införa någon typ avkönskvoiering inom arbelsmarknadsulbildningen, men kommer till slutsatsen attfördelarna med en sådan ordning är mycket små, om ens några. KAMU föreslårdärför ingen sådan kvotering. alternativ lill kvotering är att genomsärskilt ekonomiskt stöd uppmuntra sådana utbildnings- och yrkesval som avvikerfrån det vanliga könsrollsmönstret. Ekonomisk stimulans har enbartprövats som ell medel all förändra arbetsgivarnas beteende. KAMU föreslår nuall en försöksverksamhel också genomförs med all ge ytteriigareutbildningsbidrag lill kvinnor och män som utbildar sig inom icke traditionellayrkesområden, t. ex. kvinnor som deltar i brisiyrkesulbildningar inom delverksladsme-kaniska området och inom plål- och svetsområdel. Bidraget skall haformen av etl extra stimulansbidrag på . Kommitténunderstryker kraftigt att kvinnorna inte enbart bör uppmuntras till all sökalill icke traditionellt kvinnliga yrkesområden. De bör också stimuleras attskaffa sig en grundlig yrkesutbildning inom dessa områden. Kursernasgeografiska spridning har särskilt stor betydelse för många kvinnor. Detta kanvara ell skäl för all föriägga ulbildningar lill del reguljärautbildningsväsendet. Ävenom ökade insatser görs för att utbilda kvinnorna till andra yrkesområden ände traditionellt kvinnliga, kommer ändå de flesta atl under överskådligtid vara kvar där. Del är därför viktigt all de vanligaste utbildningarna inomdessa områden läggs upp på ell lämpligt säll. Utbildningarna inom dessaområden bör mera systematiskt planeras så atl en fixering av rådanakönsrollsmönster undviks. Avståndet mellan olika karriärer inom sammayrkesområden bör om möjligt överbryggas genom vidareutbildningskurser så attåtervändsgränder elimineras. Utbildningen får självfallet inle inom någotområde bidra till alt motverka en utjämning av könsskillnaderna påarbetsmarknaden t. ex. genom atl utbilda kvinnor för anställningar med enbartrulinbelonade arbetsuppgifter och små befordringsmöjligheler. ALU-kursernafyller ell viktigt informationsbehov jämsides med arbetsförmedlingen ochyrkesvägledningen. Praklikljänslgöringen vid dessa kurser, som vanligenomfatiar 2-3 arbetsplatser, bör omfatta minst en arbetsplats som inte dominerasav personer av samma kön som eleven. KAMUlar också upp den hittillsvarande praxis enligl vilken utbildningsbehovetbedöms något generösare för ensamstående mödrar än för övriga sökande. Ensjälvklar utgångspunkt måste enligt kommittén vara att alla oavsettfamiljesituationen bör uppmuntras all eftersträva bästa möjliga utbyte avarbetet i olika avseenden. Om könsrollsmönslren på arbetsmarknaden skall kunnabrytas måsle självfallet även gifta kvinnor kunna utbildas lill kvalificeradeyrken som ger god lön. De speciella hänsyn som kan behöva las till ensamståendeföräldrar gäller därför i första hand krav pä lämpliga arbetstider m. m. Arbetsmarknadsutbildningenhar sedan starten haft som en av sina viktigaste uppgifter atl ge utbildningåt handikappade och svårplacerade på arbetsmarknaden. 1973 utgjorde dehandikappade ca en fjärdedel av samtliga som påbörjade utbildning, eller ca 26(XX) personer. Äv dessa hade 15 000 fysiska handikapp och drygt 11 000 psykiskaoch sociala handikapp. Antalet med fysiska handikapp har minskat något medanantalet med psykiska och sociala handikapp har ökat . Huvuddelenav de handikappade genomgår vanliga yrkesutbildningar. För en mindre del,huvudsakligen vissa psykiskt utvecklingsstörda, syn- och hörselskadade saml rörelsehindrade,anordnas särskilda anpassningskurser. Detframgår klart av de utbildningsresultat som redovisas för kursdeltagare medolika typer av handikapp, att vissa grupper har stora problem. Del gällerframför alll dem med sociala handikapp. Kommittén framhåller attutbildningsresultaten måste bedömas utifrån de olika gruppernas förutsättningaroch i relation till de resultal som kan uppnås med andra samhällsinsatser.Resultaten kan då ofta betraktas som mycket bra. Utbildningenav personer med olika typer av arbelshandikapp kommer äveni framliden all vara en huvuduppgift för arbetsmarknadsutbildningen.Utbildningsinsatser är ofla en förutsättning för all dessa grupper skall kunnaplaceras i meningsfull sysselsättning.