prop · FY0332 · 1975-12-31 00:00:00 — Auktorisationskall självfaUet meddelas oavsett om bilskrotnbgsverksamheten bedrivs av fysiskeller juridisk person. Ilikhet med statskontoret och flertalet remissinstanser anser arbetsgruppen attauktorisationsprövningen bör ligga hos . Vadgäller den närmare utformningen av villkoren för auktorisation kanarbetsgruppen i huvudsak ansluta sig till statskontorets förslag. Som villkorför att erhålla auktorisation bör sålunda uppställas i första hand att bilskrotarenhar tillstånd till fast handel enligt skrothandelsförord- 1975: 32 27 ningen.Därigenom skapas så långt det är möjligt garanti för att auktorisation enbartges till företagare som är kända för att sköta verksamheten med redbarhet och ordenllighet.Vidare bör krävas att bUskrotaren innehar byggnadslov enligt byggnadsstadgan,tillstånd enligt naturvårdslagen och miljöskyddslagen eller dispens enligtsistnämnda lag, om sådant lov, tillstånd eller dispens erfordras för upplag,byggnad eller annan anläggning som hör till verksamheten. Statskontoretsförslag att med retroaktiv verkan införa skyldighet att söka byggnadslov ochtillstånd enligt miljöskyddslagen i fråga om befintiiga anläggningar börsålunda inte följas. Elt ytterligare krav somsamhället enligt arbetsgruppens uppfattning har anledning ställa på den somvill bli auktoriserad är att de bilar som omhändertas verkligen blir slutskrotade.BUskrotare med egen maskinell anläggning för omvandling av skrotbU tiUmetallskrot synes ha lättast att uppfylla etl sådant krav. Men då såsom nyssanförts demonteringsföretag också bör kunna auktoriseras bör krav på maskinellanläggning inle gälla oinskränkt. Om det med hänsyn till avtal mellan bildemonterareoch auktoriserad bilskrotare med maskinell anläggning eller på annat sätt kananses säkerställt att av demonteraren mottagna skrotbilar kommer alt bil slutskrotade,skall auktorisation kunna beviljas demonteraren. I auktorisationsärende börlänsstyrelsen enligt arbetsgruppens uppfattning inhämta yttrande från kommunoch polismyndighet. Om den utredning som förebringas i sådant ärende geranledning till antagande att skrothandelstillstånd bör omprövas eller attsökanden handlar i strid med vad som åligger honom i fråga om verksamhetenenligt gällande lagstiftning om bebyggelse, naturvård eller miljövård, bör auktorisationenligt arbetsgmppens mening kunna vägras. Ett tänkbart fall då dyliktåsidosättande bör föranleda att auktorisation vägras, är det fall att sökandeninle efterkommit föreläggande som meddelats av tillsynsmyndighet. Auktorisationbör vidare vägras den som är omyndig eller i konkurstillstånd. Skulleauktoriserad bilskrotare inte längre uppfylla auktorisationskraven börsjälvfallet auktorisationen kunna återkallas. Arbetsgmppen kan ihuvudsak godta vad statskontoret föreslagit i fråga om föreskrifter som skallkunna meddelas i samband med auktorisation. bör sålunda kunnaföreskriva att bilskrotare skall vara skyldig att avhämta skrotbUar inom visstnärmare angivet område. Självfallet skall han ha rätt att få betalt förtransport och skrotning. Vad gäller den föreslagna föreskriften om skyldighetatt inbetala ett visst belopp som garanti för att skrotningsplatsen ställes iordning i händelse verksamheten upphör, anser arbetsgmppen i likhet med fleraremissinstanser att det är tillräckligt om auktoriserad bUskrotare avkrävsgodtagbar säkerhet för att erforderliga åtgärder kommer att utföras. Antaletskrotbilar som hålles i lager jämte rörelsens omfattning i övrigt bör inverkavid fastställandet av storleken på säkerheten. Prop, 1975: 32 28 lersig tveksam tUl förslaget att föreskrift om ett högsta antal skrotbilar som fårfinnas i upplag skall kunna meddelas. En sådan föreskrift torde vara svår atttillämpa i fråga om kommersiell verksamhet. Då fördelarna med föreskriften inteheller synes vara särskilt stora, bör förslaget i den delen inte genomföras. Förmånenav auktorisation bör medföra vissa skyldigheter i förhållande till bilskrotaresom inte är auktoriserad. Den auktoriserade bilskrotaren bör S'dlunda varaskyldig att ta emot skrotbU som lämnas vid hans anläggning, om begärd avgiftför omhändertagandet erläggs. Annars skulle det i vissa fall kunnabli svårigheter för bilägare att bli av med skrotbUar. Det framgår avstatskontorets utredning att bilar som tjänat ut av ålder eller skador i vissafall återförts till trafiken och att krockskadade bilar fått låna sin identitettUl stulna bilar. För att höja trafiksäkerheten och motverka dylik brottsligverksamhet bör enligt arbetsgruppens mening införas förbud för den som inneharauktorisation att överlåta avregistrerad skrotbil till annan än auktoriserad bilskrotare.Om särskUda skäl föreligger, bör kunna medge undantag frånförbudet. Fråganom åtgärder för att motverka eventuella olägenheter från konsumentsynpunkt avatt bilskrotare som blir auktoriserad i vissa fall kan få lokalt monopol påbilskrotning har tagits upp av statskontoret och flera remissinstanser.Statskontoret föreslår i sådant hänseende prisövervakning och igångsättande avkommunal bUskrotningsverksamhet. Statskontoret framhåller vidare attprisövervakningen sannolikt kan göras både enkel och billig, om avgift förskrotning och eventuell transport tas upp i skrotningsintyget och databehandlassamtidigt med övriga uppgifter i intyget. Utöver prisövervakning torde detockså vara nödvändigt att undersöka andra förhållanden som kan påverkas av attkonkurrensen begränsas eller bortfaller. Enligtarbetsgruppens mening bör frågan i första hand lösas genom att överläggningartas upp med branschen angående riktpriser för transport och skrotning avutrangerade personbilar. Skulle prisutvecklingen ändå bli alltför ogynnsam förkonsumenterna, bör regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer ägameddela föreskrift om prisstopp. Som pris- och kartellnämnden förklarat i sittremissyttrande faller övervakning av priser och konkurrensförhållanden inom bUskrotningsbran-scheninom ramen för nämndens verksamhetsområde. Med stöd av lagen (1956: 245) omuppgiftsskyldighet rörande pris- och konkurrensförhållanden torde nämndenkunna avkräva bilskrotare de uppgifter som krävs för ifrågavarande övervakning.Om övervakningen skall ske genom bearbetning av uppgifter i skrotningsintyg,bör nämnden medverka vid utformningen av formulär tUl sådana intyg. Arbetsgruppenanser att frågan om bUskrotningsverksamhet bör bedömas i samband medspörsmålet om auktorisationssystemets 1975: 32 29 verkningarför landets glesbygder, främst inland. Enligt trafiksäkerhetsverketoch kommer företag som får auktorisation att varaetablerade i de mera tätt befolkade områdena av Norrlands kustland.Transportkostnaderna kommer därför att bli betydande för den bilägare iinlandet som vill lämna sin bil till ett auktoriserat företag. Kommunförbundetbefarar att den enskildes kostnader för skrotning i vissa fall blir så storaatt det fmns risk för privatskrotning. föreslår att varjekommun skall vara skyldig att svara för att det finns en kommunalmottagningsplats för utrangerade bilar i de fall det mte finns någonauktoriserad bUskrotare i kommunen. Kommunen skall då vara behörig att utfärdaskrotningsintyg. Även om man inte kan bortse från de farhågor som uttalatsrörande auktorisationssystemets verkningar för bUägarna i glesbygdsområdena,är det enligt arbetsgruppens mening rimligt att anta att transportkostnadernasnegativa verkningar kommer att starkt begränsas genom införande av skrotnmgspremien.Det finns dock anledning ta fasta på förslag att kommunskall kunna anordna mottagningsplats för skrotbilar. Kommunerna bör emeUertidinte åläggas att inrätta sådana mottagningsplatser. Om det inte finnsauktoriserat bUskrotningsföretag på rimligt avstånd för kommunens invånare, bördet ligga i kommunens eget intresse att ordna med uppsamling av utrangeradebilar. Uppsamling kan t. ex. ske i anslutning till befintligavstjälpningsplats. Kommunen kan avtala med auktoriserad bUskrotare omhämtning av mottagna skrotbilar. Kommunenskostnader för omhändertagande och transport bör självfallet täckas av enavgift som betalas av bilägaren. Personbil som lämnas till kommunalmottagningsplats bör enligt arbetsgruppens mening kunna avregistreras utandröjsmål. Därför föreslås att kommun som inrättat upplag eller annatmottagningsställe för skrotbilar får befogenhet att utfärda skrolningsintyg.Kommun som avses bör vara skyldig alt iaktta de bestämmelser som gäller förauktoriserade bUskrotare. Ifråga om skrotningsmtyg bör gäUa att auktoriserad bilskrotare skall varaskyldig utfärda sådant intyg, när han mottar skrotbil. En förutsättning fördenna skyldighet bör dock vara att bilen finns i bUregistret. Endast i sådantfall är det nämligen meningsfullt att utfärda Intyget. Skrolningsintyget börutfärdas på formulär. Huvudansvaret för utformningen av sådant formulär börenligt arbetsgruppen vila på trafiksäkerhetsverket. Som statskontoret funnitbehövs det särskilda åtgärder för att förebygga att skrolningsintygförfalskas. I sådant hänseende föreslår arbetsgruppen att rätten attunderteckna skrotningsintyg förbehålles bestämda personer om vUka uppgift finnshos . Varje intyg måste före avregistrering granskas bl. a. ifråga om namnunderskriften, och får endast godta intyg somundertecknats av behörig person. I fråga om juridisk person som erhållit auktorisationbör firmateckna- 1975: 32 30 reninte automatiskt ha behörighet att skriva under skrotningsintyg. Sådanbehörighet bör i stället tillkomma den person som enligt skrothandelsförordningenär godkänd som föreståndare för rörelsen. Av praktiska skäl bör länsstyrelsenpå ansökan av auktoriserad bilskrotare kunna besluta att ifrågavarandebehörighet skall tillkomma anställd person som är känd för redbarhet ochordentlighet. Beträffande kommun som inrättar mottagningsställe för skrotbUarbör behörighet att skriva under skrolningsintyg tillkomma den eller de personerkommunen anmäler till . Enligtarbetsgruppens mening bör trafiksäkerhetsverket upprätta förteckning överauktoriserade bilskrotare, kommuner som inrättat mottagningsställe ochpersoner som är behöriga att underteckna skrolningsintyg. Förteckningen och meddelandeom ändringar däri skaU lämnas till varje länsstyrelse. För att förteckningen skaUkunna hållas aktuell bör föreskrifter meddelas om anmälningsskyldighet i frågaom förhållanden som kan inverka på behörigheten att utfärda skrotningsintyg. Statskontoretuppehåller sig i sin rapport ganska utförligt vid de möjligheter som finns attundkomma kravet på skrolningsintyg genom att orikligt anmäla att bilen stulitseller överlåtits. I syfte att motverka sådana förfaranden föreslås enskrotningsavgift på som skall erläggas både av den som uppger attbilen stulits och den som anmäler att bilen överlåtits till person somsedermera visar sig vara oidentifierbar. Förslaget har mött kraftig kritikunder remissbehandlingen. Arbetsgruppen anser i likhet med ett stort antalremissinstanser att det måste anses stötande att belasta en bilägare som fåttsin bU stulen med en kostnad på . Eftersom det inte finns lagligskyldighet för säljare av bil att förvissa sig om identiteten hos köparen,torde man inte heller kunna ålägga den som sålt en personbil till oidentifierbarperson att betala en avgift på . Med hänsyn till skrotningspremientorde risken för att bilägarna skall försöka slingra sig undan skrotningsskyldighetenvara ganska liten. Det bör i sammanhanget framhållas att det enligt 89 §bilregisterkungörelsen är straffbart att uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnaorikliga uppgifter i anmälan till bilregistret. Föratt få till stånd den bästa tänkbara lösningen av bilvraksproblemet bör det nuredovisade auktorisationssystemet som inledningsvis framhållits kompletterasmed ett skrotningspremiesystem. De båda systemen knyts samman genom alt skrolningspremieföreslås utgå endast för personbil som avregislrerats på grund avskrotningsintyg som utfärdats av auktoriserad skrotare eller av kommun sominrättat mottagningsställe för skrotbilar. Utbetalning av premie bör kunna skegenom automatisk databehandling i samband med avregistreringen.Skrotningspremie bör tillfalla den som i bilregistret står antecknad som ägareav personbil, när den avregistreras. Arbetsgruppen anser att premiebeloppet börfastställas med beaktande av alt premien skall vara elt verkningsfullt incita- 1975: 32 31 mentför bilägare som slår i begrepp att skrota sin bil att lämna bilen tiUauktoriserad bilskrotare. Premien bör därför ge bilägaren ett ordentligtöverskott sedan kostnaderna för skrotningen betalts. Ett premiebelopp på 300kronor såsom statskontoret föreslagit måste anses för lågt. I dagens lägetorde enligt arbetsgruppens mening utgöra ett lämpligarepremiebelopp. Ett införande av skrotningspremier kommer med all sannolikhet attföranleda spekulativ lagring av skrotbilar i avvaktan på reformensikraftträdande, om inte såsom föreslås i det följande särskildaövergångsbestämmelser i motverkande syfte meddelas. Enligtstatskontorets förslag skall utbetalning av skrotningspremie inte få ske, ifall vederbörliga skatter och avgifter inte betalts för den aktuella bilen.Enligt arbetsgruppens mening talar rättviseskäl för att den bUägare som inlefullgjort sina skyldigheter i fråga om bUskatten inle skall tillgodoföraspremien förrän skatten betalts. Innan utbetalning av premien sker, börlänsstyrelsen därför avräkna vad som kan utestå obetalt av fordonsskatt eller kUometerskattenligt väglrafikskatteförordningen. Avräkningen bör gäUa i fråga om skatt sompåförts inte bara för det löpande skatleåret utan också för det närmastföregående året. Enligt arbetsgruppen bör avräkning ske oavsett omskattskyldigheten åvilar tidigare ägare. Annars vore det möjligt för bilägaresom resterar med bilskatt alt tillskansa sig en oavkortad premie genomskenöverlåtelse före avregistreringen. Vadgäller finansieringen av skrotningspremierna bör som statskontoret framhållitkostnaderna för skrotningspremierna belasta bilismen så att elt belopp i stortmotsvarande utbetalda skrotningspremier tas ut i form avskrotningsavgifter. I fråga om avgiftsuttag har statskontoret redovisat tvåhuvudalternativ, nämligen engångsavgift eller årliga avgifter. Lika medstatskontoret anser arbetsgruppen att båda alternativen kan accepteras medhänsyn lill marknadseffekter inom bilbranschen och rättviseaspekter mellanolika kategorier bilägare. Statskontoret har förordat alternativet med årligaavgifter som betalas av varje bUägare som fordonsskatten betalas.Därvid har statskontoret ansett att årliga avgifter medger större flexibUiteti avgiftsuttaget och pekat på att penningvärdeutvecklingen och destmktionsteknologinsutveckling kommer att nödvändiggöra ändringar i storleken på både skrolningspremieoch skrotningsavgift. Enligt arbetsgruppens mening ger~utlag genom engångsavgifttillräckliga möjligheter att anpassa uttaget till ändrade förhållanden.Arbetsgruppen anser i likhet med att det finns flera skäl somtalar för engångsavgift. En sådan avgift följer en bil under hela desslivslängd och vid varje försäljning av bilen kommer såsom Statskonsult avgiften att diskonteras och den nya ägaren belastas med en kostnadsom står i proportion tUl bilens värde i övrigt. Engångsavgiften kan vidaresom pekat på tas ut på nya bilar hos bilförsäljningsföretagen.Dessutom är engångsavgift 1975: 32 32 somriksrevisionsverket framhävt enklare att administrera. Arbetsgruppen föreslåralltså alt skrotningspremiesystemet skall finansieras med engångsavgifter.Avgiften bör tas ut på nya bilar och belasta produktionen respektive importenav personbUar. Producenten respektive importören blir alltså skyldig atterlägga skrotningsavgift. Avgiftsuttaget kan samordnas med uttag avomsättningsskatt för personbil enligt förordningen (1956: 545) omomsättningsskatt på motorfordon. Om skrotningsavgiften utgår i de fallomsättningsskatt skall erläggas, behövs inga särskilda regler för uppbörd avavgiften utan en hänvisning till bestämmelserna i nämnda förordning torde varatillräcklig. Influtnaskrotningsavgifter bör enligt arbetsgruppen föras till en särskUd fond sombenämns bilskrotningsfonden. Denna bör förvaltas av kammarkollegiet. Urfondmedlen bör såsom inledningsvis antyddes kommunerna kunna erhålla bidrag föratt ta bort övergivna bilvrak eller upplag av bilvrak som utgör olägenhet frånmiljö- eller naturvårdssynpunki. Föratt kunna ta ställning till hur stor skrotningsavgift som behöver tas ut hararbetsgruppen gjort vissa beräkningar med utgångspunkt i de prognoser rörandenyregistrering och skrotning av personbUar som Industrins utredningsinstitutredovisat i publikationen Bilprognos 1972 1985. Beträffande dessa prognoserfinns tre olika alternativ, nämligen ett huvudalternativ samt ett lågt och etthögt prognosalternativ. Från institutet har inhämtats att det lågaprognosalternativet f. n. synes vara det mest realistiska. innebärdetta att 238 000 personbilar nyre-gistreras medan 149 000 skrotas. Med enskrotningsavgift på uppgår bilskrotningsfondens intäkter till 119 miljoneroch med den föreslagna premien på blir fondens utgifter 75miljoner. Ett överskott på 44 miljoner uppkommer således. Ett ungefär likastort överskott uppkommer därefter fram till och med . För år1985 blir överskottet 41 miljoner. Sättes avgiften tiU blir det ettöverskott på 1820 mUjoner 19751980 och 13 miljoner år1985. En avgift på ger däremot årliga underskott i fonden underhela den aktuella tiden. Med hänsyn till prognosernas osäkerhet börskrotningsavgiftens storlek bestämmas så att influtna avgifter med relativt godmarginal överstiger beräknade premieutbetalningar. Enligt arbetsgmppen är detfrån miljövårdssynpunkt angeläget att fondmedlen också räcker till att lämnakommunerna bidrag tUl angivna ålgärder i fråga om övergivna bilvrak. Medbeaktande av vad nu anförts finner arbetsgruppen att skrotningsavgiftenlämpligen bör fastställas till . Utvecklingen i fråga omnyregistrering och skrotning av personbilar kan redan efter något eller någraår föranleda att avgiftsbeloppet behöver justeras. Detsamma torde också gällapremiebeloppet. Det bör ankomma på regeringen att besluta om sådanajusteringar. 1975: 32 33 Ettgenomförande av det förslag som arbetsgmppen nu framlagt kommer enligtgruppens uppfattning visserligen att försvåra men inte att omöjUggöra att den bilskrotaresom inte får auktorisation fortsätter sin verksamhet. Den inte auktoriseradeskrotaren kan nämligen köpa upp utrangerade bUar och betala skrotningspremien tUlägaren, varefter bilskrotaren anmäler äganderättsövergången till bUregistret.Sedan värdefuUa delar plockats bort från skrotbUen, kan han överiåta vrakettill auktoriserad bilskrotare och erhåller på så sätt skrotningsintyg ochskrotningspremie. Skrotningspremien har sålunda i förevarande fall den storaförtjänsten att den icke auktoriserade bUskrotaren av ekonomiska skäl tvingasatt lämna sina bilvrak tUl auktoriserad bilskrotare. Till följd därav anser sigarbetsgmppen ha anledning anta att det hos den typ av bUskrotnmgsföretag som nuavses inte kommer att uppstå skrotbilsupplag som inte är önskvärda. Enligtarbetsgruppens mening går det knappast att genomföra gruppens förslag i bUskrotningsfrågangenom ändring i befintliga författningar. Med undantag av vad ovan föreslagitsi fråga om ändring i bilre-gisterkimgörelsen bör erforderliga bestämmelser tasupp i en särskild lag med därtill hörande tillämpningsförfattning.Arbetsgruppen vill föreslå att författningarna kallas bilskrotningslagen resp. bilskrotningsförordningen.Utöver de gnmdläggande bestämmelserna för auktorisationssystemet och skrotningspremiesystemetbör lagen därjämte innehålla bestämmelser om ansvar, tystnadsplikt och besvär.Som fömt sagts är prognoser om den framtida nyregistreringen och utskrotningenav personbilar osäkra. För den skull bör i lagen inte bestämmas storleken påskrotningspremie resp. skrotningsavgift med hänsyn till att beloppen smidigtbör kunna anpassas till ändrade förhållanden. Regeringen bör i stället med stödav bemyndigande i lagen få bestämma storleken på ifrågavarande belopp. BUskrotningslagenoch bUskrotningsförordningen bör enligt arbetsgruppen kunna träda i kraft den1 . Med hänsyn till att det inte finns någraauktoriserade bUskrotare kan bestämmelserna om skrotningsintyg och skrotningspremiesystemetinte börja tUlämpas. Arbetsgmppen anser att alla bUskrotare som villha auktorisation bör ha beretts tUlfälle att få auktorisationsansökan prövad, mnanskrotningspremiesystemet träder i kraft. Auktorisationsprövningen bör i stortsett kunna vara avklarad uiom . bör också datatekniskaoch andra administrativa förberedelser ha hunnit genomföras. Bestämmelserna omskrotningsintyg och skrotningspremiesystemet jämte ändringen i bUregislerkungörelsenbör sålunda träda i tUlämpnmg först . För attbemästra de svårigheter som kan uppkomma i bUskrotningsbranschen behövs vissaövergångsbestämmelser. 18 1975.1 saml Nr 32 1975: 32 34 Ienlighet med nu redovisade överväganden har arbetsgruppen upprättat förslagtill 1. bilskrotningslag, 2. bilskrotningsförordning, 3. förordning om ändring ibilregisterkungörelsen (1972: 599). Förslagen bifogas detta belänkande sombilagorna AC. Paragrafeninnehåller definition av vissa beteckningar som återkommer i förevarande lagoch i bilskrotningsförordningen. Genom hänvisning i 1 § förordningen fårbeteckningar samma betydelse i båda författningarna. Ensammanställning av definitionerna för bilskrotare och bilskrolning ger vidhanden att också bildemonterare skall anses som bilskrotare. Auktorisationskall såsom i den aUmänna motiveringen anförts också kimna ges till bUdemonterare. Definitionenav skrotbU utvisar att tillämpningsområdet i fråga om fordonsslag är begränsattill personbUar. Iundantagsfall torde från miljövårdssynpunkt kunna godtas även annan kvittbllvningav skrotbilar än destruktion till metallskrot. Man kan t. ex. tänka sig att skrotbUarexporteras. Hänsyn till sådana eventualiteter har tagits vid utformningen avdefinitionen av slutskrotning. Paragrafensförsta stycke innehåller den för hela reformen centrala bestämmelsen attskrotningsintyg endast får utfärdas av auktoriserad bUskrotare eller sådankommun som avses i 12 §. Innebörden av auktorisationen och det som skiljerauktoriserad bUskrotare från icke auktoriserad är sålimda befogenheten attutfärda skrotningsintyg. Med hänsyn till att skrotnuigsintyg från aiman bUskrotareän sådan som har auktorisation inte godtas för avregistrering enligt förslagettill ändring i 59 § bilregisterkungörelsen får den bUskrotare som utfärdarskrotningsintyg utan att inneha auktorisation anses obehörigen utge sig för attvara auktoriserad. Detta är straffbart enligt 21 § första stycket 4förevarande lag. Idenna paragraf upptas de vUlkor som skall vara uppfyllda för att auktorisation skaUkunna bevUjas. VUlkoren har utförligt kommenterats i den allmänna motiveringen.Auktorisationsprövningen kommer väsent ligen att iimebära en kontroU av att deför skrotningsverksamheten er- 1975: 32 35 forderligatillstånden finns och att verksamheten drivs på ett sätt som ar förenligt meddessa tUlstånd och gällande lagstiftning om bebyggelse, naturvård ochmiljövård. Nya krav på bilskrotare införs sålunda inte genom beslämmelsema idenna paragraf. Frånnäringsfrihetssynpunkt är det angeläget alt understryka att bilskrotare har enobetingad rätt att erhåUa auktorisation, om han uppfyller de vUlkor somföreskrivs i förevarande paragraf. Auktorisationsprövningen innebär såledesinte någon etableringskontroll av bUskrotningsföretag. Iparagrafen anges två olika föreskrifter som kan meddelas auktoriserad bilskrotarei samband med auktorisationen eller . Det i första stycket angivnauttrycket myndighet som enligt lag får förfoga över bilen avser i första hand vägförvaltningeller myndighet som äger förfoga över fordonsvrak enUgt lagen (1967:420)om flyttning av fordon i vissa fall. Beträffandeandra stycket är att märka att förevarande kungörelse inte inför någon nyskyldighet för bUskrotare att ställa i ordning platsen för bilskrotningen, närverksamheten upphör. Skyldighet att vara verksam i sådant hänseende regleras iannan lagstiftning bl.