prop · FY0312 · 1975-12-31 00:00:00 — Denna paragraf innehåUer bestämmelser om skadestånd medanledning av atl någon har dödals. Den ersätter nuvarande 5 kap. 3 §.Paragrafen har behandlats i avsnittet 7.3.1 i den allmänna motiveringen. Vid dödsfall som inträffar efter skadan kanskadestånd komma alt ulgå även enligl 5 kap. 1 §, såvitt gäller liden fram tilldödsfallet. Om den skadade har haft rätt tiU ersättning för ekonomisk skadaunder övergår denna rätt på dödsboet, om ersättningsfrågan inlehunnit regleras . Beträffande ersättning för ideell skada som hardrabbat den avlidne gäller däremoi enligl rättspraxis alt rälien till dennaersättning förfaller genom dödsfaUet, om inte skadevåUaren harutfäsl sig all betala ersättningen eller ålagts ersättningsskyldighet genomdom. Denna praxis har kritiserats av en remissinstans, som anser att ävenrätten till ersättning för ideell skada bör övergå på dödsboet när den skadadeavlider innan ersättningsfrågan hunnil regleras. För egen del är jag emellertidinle beredd att i della sammanhang överväga nägra förändringar av gällande rälti detta hänseende. I första stycket anges vilka ersältningsposter som bliraktuella när nägon som enligt skadesländsrättsliga regler är ansvarigför annans död skall utge ersällning enligl förevarande paragraf. Som enförsta punkl föreskrivs all ersällning utgår för begravningskostnad och andrauigifter till följd av dödsfallet. Nägon lagreglering härom har inte funnitstidigare. Rätten till ersättning för dessa kostnader har emellertid haft stöd irättspraxis. Nägon saklig förändring i förhällande lill nuvarande praxis avsesinte med den nya lagregeln. Ersättningen för de angivna kostnaderna torde normalt utgåsom engångsbelopp. Någon lagregel härom har jag dock inle ansett påkallad. Inte sällan ersätts uigifter i samband med dödsfall påannat sätt än genom skadestånd. Frågan i vad mån sådan ersättning skallavräknas vid skadeståndels besiämmande behandlas i specialmotiveringen till 5kap. 1 första stycket anges som en andra punkt att skadeståndetomfaltar ersällning för förlust av underhäll. Berättigad till sädan ersättningär för det första efterlevande som enUgl lag, dvs. på grund av familjerättensregler, hade rätt lill underhåll av den avUdne. Detla överensstämmer med denhittillsvarande bestämmelsen i 5 kap. 3 §. Vilka som f. n. ärunderhållsberättigade enligt familjerättsliga regler har jag angett i avsnittet7.3.1. En förutsättning för rält till skadestånd är dock alt denfamiljerättsliga underhållsplikten var aktuell vid dödsfaUet eUer kunde antasha aktualiserats därefier. Om del visserligen förelegal enfamiljerätlsUg underhållsskyldighet men denna inte blivit eller kunnat väntasbU utkrävd, så föreligger inle heller någon räll lill ersättning för förlust avunderhåll. Ersättning kan däremot utgå, om den underhållsskyldige visserligeninle utgav underhåll vid liden för dödsfallet men denna underlåtenhet hade singrund i ekonomisk oförmåga av övergående natur eller om dödsfallet inträffatinnan ålgärder hunnil vidlas för atl utkräva underhåU. En nyhetär att skadestånd skall kunna ulgå även lill den som ulan alt varaunderhållsberättigad rent faktiskt fick underhäll av den avlidne eller kundeanlas ha fått det efter dödsfallet. Denna bestämmelse tari första hand sikte pä sädana fall där man och kvinna har sammanbott utan atlvara gifta men inbördes bidragit tiU varandras underhåll på samma sätl som äktamakar. 1 enlighet med vad jag har anfört i den allmänna motiveringen böremellertid bestämmelsen kunna tiUämpas även i vissa andraunderhållssituationer. Jag tänker exempelvis pä fall då ell vuxet barn bor kvari föräldrahemmet och av en eller annan anledning alltjämt är beroende avföräldrarnas försörjning. YtterUgare kan nämnas vissa faU där underhåll utgårtill släktingar ulan alt en familjerättslig underhållsplikt föreligger. Exempelpå sådana fall är när far- eller morföräldrar underhåller barnbarn som förloratsina föräldrar, när syskon underhåller ett annat syskon som på grund av sjukdomeUer invaliditet är ur slånd alt försörja sig själv eller när barn underhållerfar eller mor utan att ha skyldighet till del enUgt lag. Även fosterbarnsförhållandenoch försörjning pä grund av långvarigt IjänsteförhåUande hör tiU denna kategori. Det lorde inte vara möjligt att i en lagtext uttömmanderäkna upp alla dessa och Uknande fall där skadestånd bör kunna utgå för förlustav underhåll. För att läcka alla fall som bör ingå har jag i stället valt enaUmänt hållen formulering om atl skadestånd kan utgå lUl den som var beroendeav den avlidne för sin försörjning. Av denna formulering framgår att del mäsleföreligga en varaktig försörjningssituation. Etl underhåll som har utgettsendast eller annars mera tillfälligt bör inte medföra attbestämmelsen blir tillämpUg. Som nämnts kan skadestånd lill den nu angivna kretsenutgå ihte bara för förlust av underhäll som faktiskt utgavs vid liden fördödsfaUet utan också för underhåU som skulle ha kommil all utges inom en näraframtid därefter. Som exempel kan nämnas atl en man och en kvinna ulan någonömsesidig försörjning sammanbor och vänlar barn liUsammans vid den lidpunkl dämannen dödas och atl parternas avsikt tydUgen har varit att mannen skulleförsörja familjen medan barnet var litet. Det underhåll som har gäll förlorat genom dödsfalletbehöver inte ha bestått i en fuUständig försörjning av den efterlevande. Deträcker med atl den avlidne har bidragit tUl den efterievandes underhäll. Hellobetydliga bidrag skall dock inle beakias. Bidraget behöver inte ha utgjortdirekl ekonomiskt bistånd i form av kontanter e.d. utan kan ha bestått i attden efterlevande har tUlhörl del hushåll som den avlidne ensam ellertillsammans med annan försörjare har slätt för. Att skadeståndet utgår som livränta eller engångsbeloppeller som en kombination mellan dessa båda ersättningsformer anges i 5 kap. 4§. Enligl andra stycket skall ersättningen för förlust avunderhåll bestämmas med skälig hänsyn tUl den efterievandes förmåga ochmöjligheter alt genom eget arbeie eller på annal sätl än genomsamordningsförmåner som regleras i 5 kap. 3 § själv bidra tUI sjn försörjning.Detta överensstämmer i huvudsak med vad som gäller f. n. VUka krav som kan ställas pä den efterlevande när delgäller försörjning genom eget arbete får avgöras med hänsyn till denefterievandes ålder, hälsotillstånd, utbildning e. d., liksom till del rådandearbetsmarknadsläget och liknande omständigheter. Ju äldre den efterlevande är,desto mindre möjUgheter har han regelmässigt atl försörja sig själv. Detsammagäller om den efterlevande är sjukUg. En viktig omständighet kan vidare vara omminderåriga barn kräver tUlsyn av den efterlevande föräldern. Ofta kan skadeståndet få den funktionen att det täcker denefterievandes underhållsbehov under tid som behövs för utbildning. När detgäller efterlevande barn får skadeståndet anpassas till barnets pågående ellerframtida utbildning. Det kan inte krävas att unga personer som befinner sig underutbildning skall behöva gå ul i förvärvsarbeie tidigare än om den avlidneförsörjaren hade levat. Skadeståndet skall dä givelvis inle sträckas längre ändet underhåll som i så fall skulle ha utgått. Det är inte meningen altskadeståndet skall träda i slället för t. ex. sådant studiestöd som det finnsanledning anta atl den efterlevande skulle ha uppburit även om försörjaren varit i livet. Bedömningen får alltsågrundas på de förhållanden som man hade kunnat räkna med om dödsfallet inlehade inträffat. På denna punkl föreligger en skillnad jämfört med bedömningenav exempelvis efterlevande makes försörjningsförmåga. 1 det senare fallet kanbestämmelsen innebära alt den efterlevande fär ändra sin situation medanledning av dödsfallet genom atl gå ul i förvärvsarbeie, även om så inte hadeblivit fallet om dödsfallet inte hade inträffat. Ävenförsörjning från annan person än den avlidne skall beakias vid skadeståndetsbesiämmande. Normalt bör man dock inte räkna med evenluella möjligheter tillökning av sådant underhåll. När skadestånd besläms tUl efterlevande barn börman alltså inte beakta atl den överlevande föräldern eventuellt kan öka sinunderhållsprestation. Inte heller kan del krävas alt syskon tUl den avlidneskall behöva rycka in i en underhällsrelation som har förelegat mellan denavlidne och dennes föräldrar. Ett praktiskt vanligt fall är försörjning somefterlevande make får genom omgifte. Liksom bör sådan försörjning iprincip medföra atl rätten tUI skadestånd upphör. 1 skälig omfattning bör hänsyn också tas tiU efterievandesförmögenhet. Liksom f. n. bör delta dock ske bara beträffande mer beiydandeförmögenhetstUlgångar. Om sådana föreligger, bör det inte uteslutas alt denefterlevande får ta även kapitalel i anspråk för sin försörjning. I sådant falllorde nämligen någon typisk underhåUssituation inte ha förelegat (jfr. 7 kap. I§ ). Del finns inte anledning alt se annorlunda på situationen,om förmögenheten har tUlfallit den efterlevande genom arv eller testamentefrån den avlidne. I enlighet med nuvarande praxis bör inle förmögenhetsbeloppsom är resultatet av insamling e. d. med anledning av dödsfallet reduceraskadeståndet. Förlustermed anledning av dödsfall täcks i stor utsträckning genom försäkringsförmåneroch arbetsgivarförmäner e. d. Sädana förmåner skall avräknas från skadeståndetenligl reglerna i 5 kap. 3 §. Dessa regler gäller dock inte vissa lyper avförsäkringsersättning, t. ex. kapitalersättning från olycksfallsförsäkring ochersättning frän annan livförsäkring än kollektiv tjänstepensionsförsäkring.Mera beiydande sådana belopp bör dock beaktas skönsmässigt med slöd avförevarande paragraf när skadeståndet fastställs. Måttliga belopp på upp tillnågra 10 000-tal kronor bör man normalt kunna bortse från. På sammasätl som i 1 § Iredje styckel har i Ired/e stycket av förevarande paragrafslagils fast att värdet av den avlidnes hushållsarbete skall likställas medunderhåll. Denna bestämmelse står i överensslämmelse med nuvarande rättspraxis. VidtUlämpningen av denna beslämmelse kan svårigheter uppkomma när del gäller atlvärdera hushållsarbetet. Som fär dessa problem överlämnas tillrättstillämpningen. Värdet av hushållsarbete blir i första hand aktuellt i defamiljerättsligt reglerade underhållsrelalionerna. Även i de andraförsörjningssituationer som avses i denna paragraf bör man emellertid kunnaanse att försörjning har ägt rum genom hushållsarbete. 1 fallen av sammanboendeunder äkienskapsliknande förhåUanden får man värdera en hushåUsarbetande partsinsatser på samma sätt som om elt äktenskap hade förelegat. Ytteriigare etlpraktiskt fall är hemmadottern som hjälpt sina föräldrar med hushällsgöromäl.Föräldrarna bör kunna få skadestånd om dottern dödas. En viktig förutsättningär emellertid att vederlag inte har utgått för arbetet i sådan omfattning altdet i själva verket har varit fråga om elt anställningsförhållande. Paragrafen innehåller bestämmelser om samordning mellan åena sidan skadestånd för inkomstförlust eller förlust av underhåll och å andrasidan andra förmåner som den skadelidande har rätt lill med anledning avförlusten. I det första stycket behandlas ersättningar som i sin helhetavräknas. Andra stycket innehåller regler om avräkning efter skälighet.Bestämmelserna, som inte har någon direkt motsvarighet i gällande rätt, harbehandlats i avsnittet 7.4 i den allmänna motiveringen. Paragrafen lar inle sikte på skadestånd som avserkostnader eller ideell skada. hindrar dock inte all också dessaersältningsposter kan påverkas av ersättning som utgår från annat häll. Sornjag har anfört i avsnittet 7.4 kan man vid bestämmande av ersättning förkostnader behöva ta hänsyn lill dels förmåner frän socialförsäkring, delsförmåner som är förenade med regressrätt. Föreligger regressrätt i fråga om denandra förmånen - exempelvis när ersättning ur olycksfallsförsäkring utgär medverkliga beloppet av sjukvårdskostnader eller andra uigifter och förluster omfatlar skadeståndsskyldigheien visserligen formellt hela kostnaden. Närskadeståndet betalas ut skall emellertid avräkning ske för den andra förmånen.Om förmånen inte är anpassad till den faktiska skadan som fallet är t. ex.med dödsfallsersättning från olycksfalls- eller livförsäkring bör någonavräkning dock inle ske. När delgäller ideell skada blir del f. n. inle aktuellt med samordning med andraförmåner. Visserligen finns det förmåner som innefattar kompensation även försädan skada. Sä är ofta fallet med förmåner från summaförsäkring. Periodiskersättning från sädan försäkring kan beaktas efter skälighet enligl dennaparagraf, även om ersättningen har ideella inslag. Detla återkommer jag till idel följande. Kapitalersättning från summaförsäkring skall å andra sidan hellhållas utanför samordningen. Förutsättning för sådan avräkning - eller, med kommitténsuttryck, samordning - som regleras i förevarande paragraf är att den andraförmånen utgär med anledning av förlusten. Detta innebär lill en början alt manmäste undersöka ändamålet med skadeståndsposten, å ena sidan, och den samtidigtutgående förmånen å den andra. De andra förmåner som kan finnas med i bildenvid en personskada har i stor utsträckning en mer eller mindre klar inriklningpä viss eller vissa skadeföljder. Endasi förmån som har ett ändamål som helteller delvis överensstämmer med den aktueUa skadeståndspostens skall avräknas från denna. Enliglprincipen om överensstämmande ändamäl skall förmåner som avser kosinader hållasulanför samordningen enligl paragrafen. Vårdbidrag enligt 17 § lagen omyrkesskadeförsäkring bör t. ex. inle samordnas med skadestånd för framlidainkomstförlust eftersom värdbidraget inte avser att läcka sädan förlust. Andraexempel på förmåner som bör hållas utanför lillämpningen av paragrafen ärinvaliditetslillägg, invaliditetsersättning och vårdbidrag enligt 9 kap. lagenom allmän försäkring. Omvänt skall skadestånd som gäller ideell skada ellerkostnader inte samordnas med ersättning frän annat håll som förutsäits läckainkomstförlust. kandet vara svårt alt avgöra om ändamålet med skadeståndet och den andra förmånenöverensstämmer eller inle. Det finns förmåner som har inslag av kompensationför såväl ekonomisk som ideell skada. Ändamålet med t. ex. ersättning frånolycksfallsförsäkring är ofta på detta säll blandat. Avsikten kan vara atlsåväl inkomstförlust som merulgifter och ideell skada skall läckas. När delgäller periodisk ersättning från olycksfalls- eller sjukförsäkring fåremellertid syftet att gottgöra inkomstförlust oftast anses vara dominerande.Med hänsyn härtUl ingär sådana ersättningar i samordningen enligt dennaparagraf. Som jag strax skall återkomma lill skall dock avräkning i dessa fallske endast i skälig omfattning. Skulle ersättningen i någol fall ha merapåtagliga ideella inslag, finns det möjlighet att i motsvarande mån underiålaavräkning. Avgrundsatsen alt skadeständsposlen och den andra förmånen skall ha samma ändamålföljer vidare bl. a. all överskott som uppkommer, därför all de andraförmånerna helt täcker den aktuella skadeföljden, inle fär avräknas på annanskadeståndsposl. Om en försäkringsförmän till täcker inkomstförlustunder förfluten tid, leder samordningen till att inget skadestånd för sädanförlust skall utgå, men den del av försäkringsersättningen som översliger dennaförlust skall inte avräknas på posten framtida inkomstförlust. Kravet påatt förmån skall ulgä med anledning av förlusten för all kunna samordnas medskadeståndet innebär också atl förmånen skall ha till syfte all ersätta denekonomiska förändring som är en följd av den skada som skadeståndsanspråketavser. Även om skadeståndet och den andra förmånen har samma ändamål kan deltänkas fall där man måste ta hänsyn till alt den andra förmånen hell ellerdelvis utgår av andra orsaker än skadeståndet. Om t. ex. en person, som redanuppbär yrkesskadeUv-ränla på grund av en handampulalion, förlamas i benen efteren trafikolycka, kan del knappast bli aktuellt all samordna skadeståndet urtrafikförsäkringen med livräntan. I likhel med kommittén anser jag att fråganom hur denna och liknande situationer skall bedömas i huvudsak mäsle överlämnasål rättstillämpningen. Ulgångspunkt för bedömningen är därvid att skadeståndelsfunktion är att gottgöra hela den förlust som står i orsakssammanhang med denhandling eller underlåtenhet som grundar skadeståndsskyldigheten. Samordningenfår därför inte drivas sä långt all den skadelidandes ekonomiska situalion ianledning av den 11 1975, 1 saml Nr 12 skada, som skadeståndet skall ersätta, blir sämre än vadden blivit, om skadan inte hade inträffat. Ett exempel som kommittén nämner ärålderspension. Sådan pension utgår från viss älder då pensionstagarenförutsätts upphöra med förvärvsarbete. Skulle han ändå fortsätta med sådaniarbete bör han, om han skadas, ha rält lUl skadestånd för del beräknadeinkomslborlfaUet, ulan att pensionen inverkar på skadeslån-del. Kommittén har idella sammanhang anfört även andra typfall och exempel (se Skadestånd V s. 294-296). Det bör understrykas alt man inle behöver utgå från atlsamordningsförmån och skadestånd har olika ändamål bara därför attinvalidiletsbedömningen har utfallit olika inom de bådaersättningsanordningarna. Om man t. ex. inom yrkesskadeförsäkringen har stannatför en 25-procentig medicinsk invaliditet med anledning av skadan, börsamordning sålunda kunna ske med skadestånd, utmätt på grundval av en tänktnedsättning av arbetsförmågan med en siörre eller mindre andel av fullarbetsförmåga än som svarar mot en fjärdedel. För att samordning skall ske måste skadeståndet och denandra förmånen i princip avse . Om den skadelidande 1. ex.begär skadestånd för inkomstförlust fr. o. m. tredje sjukskrivningsmånaden,fär man inte samordna skadeståndet med sjuklön som kan ha utgått under förstaoch andra sjukskrivningsmånaderna. Det kan även vara så att skadeståndet avseren del av den tid som den andra förmånen förulsätls ersätta. Kravet på etttidsmässigt samband bör emellertid inte överdrivas. 1 princip bör det räcka medett ungefärligt sådant samband. Samordningen skall ske när skadeståndet bestäms. Man skallalltså ta hänsyn till de andra förmåner som har utgått,utgår eller kan väntas utgå. Detta innebär atl man skall använda sig av den s.k. nellometoden och inte av brutlomeloden, som innebär atl avräkning sker förstnär skadestånd betalas ut. anfört är det inte nödvändigt att man, sedan förlusten ochsamordningsförmänerna fastställts, bestämmer skadeståndet till exakt skillnadenmellan posterna. I de fall där det ligger en skönsmässig bedömning i någon avposterna, vilket myckel ofta är fallet, bör en avrundning, företrädesvis uppåt,vara lämplig. Det bör dock vid tillämpning av första stycket inle vara fråga omnågra siörre marginaler. Samordningen med skadestånd för inkomstförlust torde iregel inte bereda nägra svårigheter i fråga om förfluten tid.Skadeståndsskyldigheten omfattar skillnaden mellan inkomstförlusten och denandra förmånen, t. ex. sjukpenning. Någon avrundning av beloppet blir härsällan aktuell, eftersom posterna i allmänhet kan bestämmas exakt. När det gäller förmän som utgår vid tiden förskadeståndels fastställande och som avses fortsätta atl ulgå, skersamordningen på grundval av den andra förmänens aktuella belopp. Framtidaförändringar i den andra förmånens slorlek skall alltså i princip inle inverka.Man kan säga alt skadestånd och samordningsförmän efter den tidpunkt, närskadeståndet har faststäUts, följer sina egna vägar, t. ex. när del gäUervärdesäkringen. 1 denna situation bör skadeståndet kunna avrundas. Även om samordning med den andra förmänens akluella beloppär huvudregel bör, som jag nämnt i avsnittel 7.4, framlida förändringar isamordningsförmånens storlek uppmärksammas. Vet man t. ex. atl förmånen upphöratt utgå vid viss tidpunkl inom den period som skadeståndet avser, bör detlakunna föranleda alt skadeståndet höjs, i varje fall om förmånen är avbetydelse. Del sagda kan gälla bl. a. barnpension enligt lagen om allmänförsäkring, som upphör vid 18 eller . Motsvarande förfarande kanvara befogal när samordningsförmänen reduceras, vilket t. ex. kan vara falletmed invalidlivränta enligt lagen om yrkesskadeförsäkring efter avslutad omskolning.A andra sidan bör ocksä väntad framlida höjning av samordningsförmänen kunnaföranleda atl skadeståndet besläms atl utgå med olika belopp . Om den andra förmånen ännu inte har börjat utgå vid tidenför skadeståndets fastställande men man med någon säkerhet kan räkna med atlden kommer att göra det från en framlida lidpunkt, bör skadeståndet kunnaanpassas härefter. Det kan t. ex. vara sä atl viss karenstid för dagsersättningfrån sjukförsäkring skall avvaktas. 1 princip bör man emellertid undvika attbestämma skadeståndet slutligt, innan klarhet har vunnits isamordningsförmånernas storlek och löplid. Skadeståndet kan hell naturligt inlepåverkas av förmån som man vid prövningen inle säkert känner till. Undanlagsviskan emellerlid oväntade förändringar av samordningsförmån föranleda omprövningav skadeståndet enligl 5 kap. 5 § försia stycket. Avräkning skall ske med de belopp av den andra förmånensom den skadelidande är berättigad tUl enligl socialförsäkringsförfattningarna,anställningsavtal, försäkringsavtal o. d. Detta återspeglas i lagtexten, därdet talas om den skadelidandes rätt till samordningsförmån. Om den skadelidandeinte utnyttjar möjligheten att få t. ex. yrkesskadelivränta efter etlarbelsolycksfall, skall den del av hans förlust som livräntan skulle täcka intefalla pä den skadeslåndsskyldige. Motsvarande bör gälla, om den skadelidandeinte gör anmälan om sjukdomsfallet till och därför enligt 3kap. 10 § fjärde stycket lagen om allmän försäkring förlorar rätten lUIsjukpenning. Detta får anses följa av grundsatsen att en skadelidande ärskyldig medverka till att skadeföljderna begränsas. Bedömningen bör emellertid rimligen bli en annan, närförsummelsen hänför sig lill liden före skadehändelsen. Om sälunda nägonförsummelse på den skadelidandes sida före skadetillfallei medför att vissförmån som han i och för sig skulle ha varil berättigad lill inle utgår ellerutgår med lägre belopp än annars, bör detta inte föranleda atl han iparagrafens bemärkelse anses ha rätt lill förmånen i vidare mån än denfakiiskt utgår. Etl praktiskt exempel är följande. En person underlåter attenligl 3 kap. 6 § lagen om allmän försäkring anmäla stadigvarandeinkomsländ-ring till . Av den anledningen kommer han attuppbära sjukpenning som inte svarar mot den nya inkomsten. Inte den i och försig riktiga sjukpenningen utan den som faktiskt utgär bör här läggas lUI grundför samordningen. I allmänhel torde det inle vålla några svårigheter att färeda pä om den skadelidande har rätt till förmåner som är av den karaktären attavräkning kan komma i fråga enligl paragrafen. Att klarlägga om denskadelidande har rätt till utländska förmåner kan dock möta svårigheter. Om denskadelidande inte kan eller vill ge upplysningar, får frågan vid rättegångbehandlas som andra frågor om framskaffande av bevisning i tvistemål. a. atl förhör under sanningsförsäkran eller editionsföreläggandekan bli aktuellt. Eftersom skadeståndsfrågan, om frivillig uppgörelse inteträffas, prövas i dispositivt tvistemål, blir eventuella ålgärder i dettaavseende beroende av parternas initiativ. En fråga som också kan uppkomma är hur man skall förfaranär den skadelidande visserligen har rält till viss förmån, t. ex. sjuklön, mendenna inte utges av den därtill förpliktade. Denna situalion kan uppslå närexempelvis en arbelsgivare råkar i konkurs. bör samordning skeockså i ell sådani fall, eftersom den skadesländsskyldiges förpliklelse inlebör utvidgas pä grund av atl annan gäldenär inle förmår fullgöra sinprestation. 1 denna del har jag en annan uppfattning. Enligt min mening börsamordningsförmänen beakias med del värde som den vid skadeståndets besiämmandekan antas ha. Kan den skadelidandes fordran beräknas bli värdelös, bör den intebeakias. Det kan inträffa att skadeståndet skall ulgä medengångsbelopp, medan den förmån som skall samordnas utgår periodiskt. Också härmäste tidsfaktorn beakias.