prop · FZ0315 · 1975-12-31 00:00:00 — Endast undersistnämnda förutsättning och under villkor att en rimligare kanalisering av deslutliga kostnaderna för skadeersättningar ordnas kan MHF biträda tanken på altvidga trafikförsäkringen till förare och ägare. Med hänsyn till motortrafikens karaktär av farligverksamhet har MHF däremot ingen erinran mot en no-fault-försäkring förpersonskador, som i vägtrafiken drabbar personer utanförmotorfordonskollektivet. Därigenom skulle i första hand fotgängare ochcyklister få ersättning, oberoende av om de själva vållat skadan. Det må dockifrågasättas, om man inte i praktiken i det närmaste når den effekten redan mednuvarande presumtionsansvar för motorförare. Ett avgörande kriterium på etl bra traflkförsäkringssystemmåste enligt MHF:s mening vara att del är ägnat att minska antalet ochomfattningen av skadorna i vägtraflken. Det är Ju begränsningen av dessaskador, som är huvudsaken från samhällets synpunkt och långt viktigare än enaldrig så Jämlik ersättningsnivå. En förulsällning för en omläggning avförsäkringssystemet bör uppenbarligen vara, att vi kan vara övertygade om attslopandet av alla hittillsvarande försäkringsmässiga anordningar i sådant syfteinte skulle skada trafiksäkerheten. Det är ju i många hänseenden som bolagengenom förbehåll, premienedsättningar och ersättningspreferenser träffatanordningar, som avsett att uppmuntra den enskilde föraren/bilägaren lill ett trafiksäkertbeleende och att avskräcka från vårdslös och trafikfarlig eller direktbrottslig framfart. MHF, som alllid hävdat alt trafiksäkerheten måste bygga påden enskildes ansvar och intresse, har stött dessa strävanden. Skulle alltdetta ha varit meningslöst? Utredaren tycks i huvudsak vara av den uppfattningen,även om han inte uttrycker sig så. Man kan i vart fall konstatera attutredningen inte innehåller något försök att belysa om sädana åtgärder harnågon verkan på förarnas beteende eller ej, låt vara att utredaren i någon månkan vara ursäktad genom sina direktiv. Men även när han oombedd ger sig in på bonussystemetoch utdömer dess värde för trafiksäkerheten stannar han vid diffusa, suggestivauttalanden av typen: "torde inte många anse att bonussystemet harnågon större skadeförebyggande effekt" (sid 68). För att ökatrovärdigheten upprepar han senare påståendet i skärpt form: "Få insikt.sfullabedömare lär omfatta tron på bonussystemets preventiva betydelse".Kunde man inle ens genom en rundfråga hos försäkringsbolagen få reda påmeningen hos de insiktsfulla resp. de insiktslösa bland anhängare ochmotståndare? MHF vill kort och gott konstatera att utredningsmanneninte förebragt några skäl, än mindre några sannolika skäl, för att hittillsvarande hänsynstagande till trafiksäkerheten vid utformningen av de individuella trafikförsäkringarna skulle vara ändamålslösa. Härigenom saknas enligt förbundels mening en viktig förutsättning för den föreslagna omlägg ningen av trafikförsäkringen. MHF vUl med bestämdhet hävda atl främjandet avtrafiksäkerheten i vårt samhälle är en så viktig uppgift att den icke fåreftersättas. Om en socialpolitisk reform tUl förmån för vissa brottsbelastadegrupper anses nödvändig bör den genomföras på annat sätt än genom genomförandeav utredningens förslag. 1975/76:15 168 1.34 : Enmansutredaren har hafttre experter från försäkringsbranschen och en jurist som hjälp i utredningsarbetet.Detta präglar arbetet såtillvida, att de rent försäkringstekniska aspekternavid bestämmandet av kommande fått för stor genomslagskraft. Utredningensynes ej ha tagit tillräcklig hänsyn till de åtgärder i trafikskadehindrandesyfte, som är under utarbetande i regi.Utredningsgruppen skulle ha vunnit på om den utökats med experter från bl. a. trafiksäkerhelsverkel,NTF och i vissa fall även från . Några enligt förbundetsmening helt felaktiga värderingar kunde därmed ha undvikits. Liknande synpunkter har framförts av Sverigesmotorcyklisters centralorganisation. Frivilliga motorcykelkårernas riksförbundhar förklarat att det tiU alla delar stöder Svenska motorcykelförbundetsyttrande. 2 Tillämpningsområdet för ett nytt ersättningssystem 2.1 hovrätt:Hovrätten anser det vara en fördel att det föreslagna fordonsbegreppet kommeratt överensstämma med vägtrafiklagstiftningens. Detta innebär en utvidgning iförhållande till gällande rätt på så sätt att trafikförsäkringen kommer attomfatta även motorredskap. Därigenom undgår man vid rättstillämpningen mångasvåra gränsdragningsproblem (se t. ex. NJA 1965 s. 468 och 1973 s. 100). 2.2 SJ: Även medbeaktande av vad motorredskapsutredningen anfört synes det kunna vara förenatmed vanskligheter atl i enskilda fall avgöra vad som skall omfattas av"trafik" med motorredskap och s k områdesfordon. Det synes överhuvudkunna ifrågasättas om en aldrig så obetydlig förflyttning i horisontalled ärett rationellt och för motorredskap relevant kriterium på den fariighet lagenavser att träffa med sin anknytning till "trafik". SJ är emellertidsamtidigt medvetet om de svårigheter som måste möta varje försök till annan avgränsningän den föreslagna. 2.3 : Trafikskadebegreppets omfattning blir naturligtvis också i framtidenen fråga för rättstillämpningen. Utredningen har dock gjort vissa vägledandeuttalanden om begreppets utsträckning i fråga om motorredskap och detta gervägverket anledning tiU följande reflektioner. Såsom trafikskada torde f. n. även räknas skada uppkommengenom en till etl stillastående motorfordon hörande rörlig anordning, somdrives av motorn. Beträffande motorredskap synes utredningen däremot vilja göraen sådan avgränsning att trafikskada skaU vara betingad av redskapets förflyttning.Här uppkommer då en diskrepans i tillämpningen som kanske ej är helttillfredsställande. Backar exempelvis en grävmaskin och orsakarpersonskada utgår trafikskadeersättning. Men råkar den utsvängande armen frånen stillastående grävmaskin vålla personskada tvingas den skadelidande att sökaersättning enligt skadeståndsrättsliga regler. Samma förhållanden kan inträffaom redskapet är en lastmaskin eller liknande. anser att det bäde frånlikformighets- och trygghetssynpunkt vore önskvärt att trafikskadebe-greppetbeträffande motorredskap ges en sådan definition som närmar sig den praxis somi dag gäUer för exempelvis lastbUar med kran. 1975/76:15 169 2.4 : Enligt nuvarande regler föreliggerej trafik försäkringsplikt för s. k. områdesfordon. I det av motorredskapsutred ningen sedan framlagda betänkandet föreslås att detta undantag begränsas så att del endast kommer att omfatta motorfordon inom inhägnat tävlingsområde. föreslår nu i sitt betänkande att områdesundantaget slopas helt, vilket innebär alt även tävlingsbilarna kommer att omfattas av trafikförsäkringsplikten. Försäkringsinspeklionen har inget att erinra mot det av trafikskadeutredningenframlagda förslaget. Med tanke på kontrollen av trafikförsäk-ringspliklensefterlevnad synes emellertid registrering av de här aktuella fordonen varanödvändig. En ändring av bilregisterkungörelsen i delta avseende bör därföråtfölja införandet av trafikförsäkringsplikt för tävlingsfordon inom inhägnatområde. Utredningens utformning av 7 § andra stycket trafikskadelageninnebär att hittillsvarande motsvarande frivilliga åtagande frän trafikförsäkringsgivarnassida skulle ersättas med ett lagfäst skydd för berörda skadelidande.Inspektionen tillstyrker att denna ordning legaliseras. vill isammanhanget ifrågasätta om inte en motsvarande legalisering är möjlig attåstadkomma i fråga om det förhållandet att den svenska trafikförsäkringen ipraktiken fungerar som en ansvarighetsförsäkring vid trafik i de nordiskaländerna, i de övriga länder som har anslutit sig till det utvidgade EG-samarbetetpå trafikförsäkringsområdet samt i övriga s k gröna-kort-länder. Om det avolika skäl är mindre lämpligt att inordna detta i en lagtext anser inspektionendet önskvärt alt man från statsmakternas sida i annan ordning uttalar atttrafikförsäkringen fortsättningsvis får omfatta ett sådant skydd. 2.5 i : Utredningen harföreslagit en utvidg ning av tillämpningsområdet till atl omfatta, förutom fordon enligt nu gällande regler, även motorredskap. Utredningen har avgränsat de fordon, på vilka lagen skall vara tillämplig genom begreppet motordrivet fordon, bestämt genom hänvisning till fordonskungörelsen. gillar förslagets lösning av lagens tillämpningsområde. Del hade varit förflänstfullt om utredningen redogjortnågot för den rikhaltiga praxis, som finns i fräga om bestämningen av uttrycketskada till följd av trafik. Härigenom hade omfattningen av de skadefall varalagen skall tillämpas blivit på etl mera distinkt sätt förutsebar. Enligt lex-loci-delicti-principen, som fastslagits av HD iNJA 1969 s. 193. har inte alltför sällan utomlands skadade svenskar uppburitbetydligt lägre ersättning än vad som gällt om svensk lag varit tillämplig.Utredningen har här kodifierat försäkringspraxis; varigenom dessa erhållitbättre ekonomiskt skydd. Det hade varit till fördel om tillämpningsområdetutvidgats till att omfatta alla de fall, där svenskar varit inblandade i trafikolyckorutomlands. har dock förståelse för att detta icke kunnat ske i nuförevarande sammanhang. 2.6 : I sitt yttrande överbetänkandet Mo torredskap (SOU 1974:26) har föreningen lämnat utan erinran motor- .redskapsutredningens förslag att bilansvarighetslagen och trafikförsäk ringslagen skall omfatta samtliga motordrivna fordon frånsett fordon avsedda att föras av gående. Föreningen har föhaktligen inte heller något atl invända mot att den nya trafikskadelagen får motsvarande omfatt ning. Den har pekat på de problem som motorredskapsutredningens förslag för med sig när del gäller premiediffcrentieringen inom del fordonsbestånd som skall falla under Irafikförsäkringsplikten. 1975/76:15 170 Dessa problem kommer sannolikt atl förstärkas genomtillkomsten av trafikskadelagen, eftersom de skall lösas medförberedelsearbetet för denna lag. Genoni att detta arbete redan nu harpåbörjats räknar försäkringsbolagen dock med atl problemen skall kunna bemästras. Också i fråga om sin inställning till tolkningen avbegreppet "skada i följd av trafik" med motordrivet fordon villföreningen hänvisa till sitt yttrande över betänkandet Motorredskap. föreslog att undantaget fråntrafikförsäkringsplikten när det gäller s. k. områdesfordon skulle i huvudsakslopas. Endast undantaget för fordon som används inom inhägnat tävlingsområdeskulle kvarstå. tar det yUeriigare steg som ett slopandeockså av nämnda undantag innebär. Föreningen, som i princip kan ansluta sigtill detta förslag, vill framhålla nödvändigheten av parallellitet mellan trafikförsäkringspliktoch registreringsplikt. En effektiv konlroll av traflkförsäkringspliktenförutsätter all också tävlingsfordonen registreras. Motorredskapsutredningensförslag bör därför justeras på denna punkl. 2.7 Motorbranschensriksjörhund: Enligt motorredskapsutredningens betänkande skallbilansvarighets- och trafikförsäkringslagarna även gälla vid framförande avsamtliga motordrivna fordon med undantag av sådana som är avsedda alt föras avgående. Detta skulle således innebära alt trafikskadelagen blir gällande isamma utsträckning. Vidare föreslår utredningen att lävlingsfordon också skallomfattas av (rafikförsäkrings-plikten. vill för sin del ickemotsätta sig en sådan utökning av försäkringsplikten men önskar i sammanhangetbetona vikten av att man vid införandet av trafikförsäkringsplikt utanför dettraditionella motorfordonsomrädet beaktar kostnadsmässiga och administrativaproblem som blir en oundviklig följd härav. I sammanhanget får heller intekontrollproblemen underskattas, eftersom dessa kan bli alltmer svårbemästradei takt med att antalet försäkringsobjekt stiger. De aktuella objektens antal,storlek, vikt och i övrigt speciella karaktär bidrar till att accentuera dessasvårigheter. 2.8 : Förbundet biträder inte förslaget omtrafikförsäkringsplikt för tävlingsfordon, som enbart utnytflas inom inhägnatområde. Med inhägnat område menas härvid område till vilket publik icke har tilllräde,typ speedway-, motocross-och roadraeingbanor. För sådana banor och tävlingargäller särskilda försäkringsavtal. Dessa bör ej heller fortsättningsvisbrytas genom att allmän försäkringsplikt påförs. 2.9 Sverigesmotorcyklisters centralorganisation: Inte heller motorcyklisterscentralorganisation biträder förslaget om trafikförsäkringsplikt förtävlingsfordon, som endast utnyttjas inom inhägnat område. 3 Trafikskadeersättning för personskada 3.1 JK: Den föreslagna kanaliseringen av förares ochpassagerares anspråk pä personskadeersätlning till försäkringen för det fordoni vilket den skadelidande färdats synes vara flll fördel för alla parter vidskaderegleringen. 1975/76:15 11 f-rågorna om generella undantag från ersättningsrätlen ochom Jämkning av ersättning på grund av medvållande kommer av allt att döma atttilldra sig ett intresse som måhända är större än frågornas betydelsemotiverar. Generella undantag från ersätlningsrätten har ifrågasatts främstbeträffande förare som gjort sig skyldig lill olovlig körning, rattfyllerieller rattonykterhet, använt fordonet som hjälmpedel vid brottslig gärningeller olovligen brukat annans fordon. Jag kan i flera hänseenden ansluta mig till utredningensresonemang. På en punkt har jag emellertid svårt atl dela dess uppfattning. Utredningensynes mena att ekonomiska sanktioner mot brott närmast avses rattfylleri och"bilstöld" inte bör användas utanför det i strikt mening kriminalpoliliskasanktionssystemet. Enligt min mening bör man i kampen mot brottsligheten inle"låsa in sig" i olika rum, där man ena dagen behandlarstraffrättsliga sanktioner och en annan dag behandlar ekonomiska påföljder i etl försäkringssystem. Allalämpliga medel bör lagas i anspråk för att tjäna kriminalpolitikens syften,oavsett om de faller inom exempelvis straffrättens, skadeståndsrättens ellerförsäkringsrättens domäner. Även med den uttalade uppfattningen kanslutsatsen givetvis bli den som utredningen kommit till men argumenten måste dädelvis bli andra än dem utredningen anfört. För min del anser Jag dessutom -men detta behöver inte strida mot utredningens uppfattning att man i den häraktuella frågan bör i ett sammanhang bedöma såväl frågan om undantag frånrätten lill ersättning som frågan om jämkning av ev. sådan ersättning på grundav medvållande. Alkoholens roll i trafikolyckorna diskuteras ofta. Även omdet råder delade meningar om graden av inverkan - vissa undersökningar påståst. ex. visa att vart tredje dödsoffer i trafiken var alkoholpåverkal är allaense om att förtäring av alkohol och förande av motorfordon inte hör samman.Såtillvida är det allmänna rättsmedvetande som utredningen talar om onekligenen realitet. Huruvida och i vad mån detta rättsmedvetande kräver ensärbehandling av alkoholpåverkade förare i ersättningshänseende är det svårareall med säkerhet uttala sig om. För min del anser jag det emellertid givet attnågon form av sådan särbehandling är både önskvärd och ofrånkomlig. Att ensådan bedömning omfattas av en bred opinion torde framgå bl. a. därav att medvållandeunder alkoholpåverkan enligt trygghetsförsäkringen kommer att medföra heltbortfall av ersättningsrätten. När Jag ansluter mig till del allmänna rättsmedvetandetskrav på alt alkoholpåverkade förare i ersällningshänseende skall behandlas sämreän andra beror det främst på att sådana förare typiskt sett är mer olycksbenägnaän nyktra förare. Detta gäller givetvis framför allt rattfylleristerna. Atl en alkoholpåverkadförare som råkar ul för en olycka om han själv blir skadad drabbas av utebliveneller nedsatt ersättning från försäkringen är enligl min mening inte något felens från kriminalpolitisk synpunkt i snäv mening. Jag har svårt att dela utredningensuppfattning om atl ekonomiska påföljder mot t. ex. rattfylleri bör tillämpas generelltoch inle utformas "så att de slumpvis drabbar de lagöverträdare vilkasbrott har råkat medföra att de själva tillfogats personskador". Del liggervisserligen nära till hands att presumera en olycka när en rattfylleristframför fordon men det kan också hävdas alt del är stor skillnad mellan altframföra fordonet i hög haslighel på en livligt trafikerad väg och med läghastighet på en mindre väg. Om den förre råkar ut för en olycka men den senareklarar sig har jag svårt att förstå varför påföljden i vidsträckt mening skullebehöva bli densamma i båda fallen. 1975/76:15 172 Uiredningen uttalar sig i mycket skeptiska ordalag om denpreventiva effekten av strikta ersättningsregler. Jag tror att min egenuppfattning ligger mycket nära utredningens. Däremot anser Jag att det medhänsyn till preventionssynpunkler är farligt att genomföra några mer genomgripandereformer när det gäller det straffrättsliga reaktionssystemet på detta område. Jag anser alltså att alkoholpåverkade förare i någothänseende bör särbehandlas när det gäller rätten till ersättning vidpersonskada. Det återstår att avgöra hur. Valet slår därvid mellan å ena sidantotal uteslutning från rält lill ersäUning och å andra sidan en principiellrätt till ersättning kompletterad med regier om Jämkning på grund av medvållande. Mångaolika skäl liilar enligt min mening för den senare lösningen. De avgörandeskälen är för mig två. Dels uppnår man ökad flexibilitet såtillvida som enJämkningsregel av här aktuellt slag blir fakultativ och därmed ger möjlighetalt döma med hänsyn till omständigheterna i det särskilda fallet. Dels undvikerman de tekniska komplikationer som är förenade med en lösning där föraren heltutesluts från rätt till ersäUning ur försäkringssystemet. Jag syftar på utredningenspåpekande om att en sädan lösning för vissa fall innebär en försämring iförhållande lill vad som f. n. gäller och på all man inte heller kan accepteraen ordning som innebär att den skadelidande i fall av detta slag underåberopande av allmänna skadeslåndsrättsliga regler får vända sig mot exempelvisen vållande förare i det kolliderande fordonet. Denne skulle nämligen på grundav ersättningssystemets konstruktion personligen bli betalningsskyldig. Lösningen bör alltså sökas inom ramen för reglerna omjämkning på grund av medvållande. 1 likhet med utredningens expertgrupp anserjag alt ersättningen bör kunna Jämkas så snart en straffbart påverkad föraregenom "enkelt" vållande medverkat till sin egen skada. Den av uiredningenantydda möjligheten att domstolarna skulle kunna bedöma en trafikovarsamhet,som i sig själv inte framstår som grov, som grov vårdslöshet när den begåtts aven alkoholpåverkad förare, är inte tilltalande från principiella synpunkter.Rubriceringen av gärningen bör i vafle fall inte ske med hänsyn tillersättningssystemets regler. Det kan inte heller uteslutas attbrottsrubriceringen har särskilda konsekvenser i annat hänseende. Enligl minmening är en Jämkningsregel som förutsätter enkelt vållande Jämte påverkan avalkohol eller annat berusningsmedel atl föredraga. Det är inte uteslutet att ensådan regel också får viss allmänpreventiv verkan men detta är av mindrebetydelse för mitt ställningstagande. Däremot har jag när jag förordar en särbehandlinggenom jämkningsregler inte kunnat bortse från att ersättningsnivån enligt deföreslagna reglerna måste anses hög, något som jag i och för sig inte har någonerinran emot. Jag har också tillmätt det viss betydelse atl trafikonykterhelsbrotti allmänhet utreds mycket omsorgsfullt. Detta är viktigt frånrättssäkerhetssynpunkt. Underlag för en nyanserad bedömning av sambandetmellan påverkan och skadefallet kommer med andra ord oftast att föreligga. Den Jämkningsregel Jag förordat för speciella fall ärenligt min mening väsenlligl mer angelägen än den utredningen har föreslagitför fall där den skadelidande själv medverkat till skadan uppsåtligen eller avgrov vårdslöshet. Jag är t. o. m. tveksam om lämpligheten av utredningensregel. Den är verkligen inte väl förenlig med det socialförsäkringsrättsligabetraktelsesätt som enligt utredningen bör vara vägledande vid utformningen avnya ersättningsregler på trafikskadeområdet. Prop.1975/76:15 173 heten torde sakna ekonomisk betydelse för trafikförsäkringstagarkollek-tivet.Den kan förväntas bli tillämplig främst beträffande personer som misslyckatsmed självmordsförsök -; uppsåtsfallen - och en förmodligen mycket ungdomliggrupp av förare med böjelse för överdådig framfart. Båda grupperna torde vidskadefall vara i stort behov av ekonomisk hjälp. Svårighet att styrka uppsåtkommer förmodligen ofta att föreligga. Rättsfiguren grov vårdslöshet synes hakommit till föga användning vid avgörandet av Irafikmål. Möjligheten att Jämkapersonskadeersättning i de fall utredningen föreslagit torde med hänsyn tilldet sagda bli av marginell betydelse, en form av säkerhetsventU i fall då detskulle te sig stötande att utge full ersättning. 3.2 RA: I enlighet med vad som redan gäller i ochFinland saml i åtskilliga andra länder bör principen om skadeslåndsskyldighet på rent objektiv grund såvitt gäller trafikskador utan vidare kunna accepteras. 1 överensstämmelse med skadeståndskommitténs förslag om skadestånd vid personskada bör sådan ersättning också i princip utgå ojämkad. Vad gäller såväl person- som sakskador kan utmönstringen av presumtions ansvaret och exculpationsrcglerna hälsas med tillfredsställelse, eftersom de alltjämt är svåra atl tillämpa, men också med viss tveksamhet i den mån den föreslagna lagstiftningen innebär att en bevisligen oskyldig försäkringstagare gentemot kontrahenten i skade- slåndsfallel och försäkringsgivaren obligatoriskt skall drabbas av förmö- genhelsförlust.- - Vad angården kriminalpolitiska aspekten på frågorna om en brottslig skadelidande skall undantasfrån ersättningsrätt eller utsättas för regressanspråk kan jag delautredningens uppfattning. Motivet härför är närmast inte ett underkännande avskadeståndels preventiva effekt utan fastmera ett konsekvent godtagande avprincipen om det objektiva ansvaret som inte bör reduceras av medvållande. Jagvill för min del förorda atl man sträcker sig så långt atl undantag från ersätlningsrältrespektiva möjlighet till regressrätt bör tillåtas endast i uppsåtsfall.Synpunkten kan synas radikal men ger en enkel tillämpning. Vid det nu anfördahar med stöd av vad som uppgivits i utredningens utgångspunkt varit allkostnaderna för den föreslagna lösningen är Jämförelsevis obetydliga. 3.3 : Hovrätten har redan iremissyttrande över skadeståndskommitténs betänkande Skadestånd III (SOU1971:83) uttalat att i de fall då fotgängare och cyklister skadas i trafikenoch någon allvafligare form av oaktsamhet ej kan läggas dem till last de iregel bör tillerkännas fullt skadestånd. Beträffande övriga trafikantkategorierär hovrätten av den uppfattningen atl även de ofta drabbas av svårapersonskador i trafiken. Också i fråga om dem är det därför i hög grad välmotiveratatt Jämkning på grund av medvållande när det gäller personskador bör förekommaendast i undantagsfall. Hovrätten instämmer därför i utredningens förslag ifråga om Jämkning vid personskada. 3.4 Rikspolisstyrelsen:Utredningen anser atl rätt lill ersättning för personskada ej skall begränsasvid fall då vederbörande förare gjort sig skyldig till rattonykterhet utan attuppsåt eller grov vårdslöshet föreligger. Styrelsen godtar de synpunkter somligger bakom förslaget, dvs. att behovet av ekonomiska påföljder för brottsligaförfaranden i första hand bör tUlgodoses genom straffrättsliga sanktioner. Prop.1975/76:15 174 3.5 Riksförsäkringsverket:1 betänkandet föreslås att samtliga skadelidande i följd av trafik medmotordrivet fordon får rätt till ersättning för personskada på rent objektivgrund samt att ägare, brukare och förare i princip får samma rätt tillersättning ur trafikförsäkringen som tredje man. Samordning med ersättningarinom socialförsäkringen som kan tillkomma den skadelidande sker genomhänvisning till den nya skadeståndslagen enligt netloprincipen. Vidareföreslås att jämkning av personskadeersättning på grund av medvållande skallkunna ske bara vid uppsåt eller grov vårdslöshet. har ioch för sig inget alt erinra mot det framlagda förslaget i dessa delar.