prop · FZ03152 · 1975-12-31 00:00:00 — Lånen bör liksom nuvarande avskrivningslånges på villkor alt viss produktionskapacitet skall garanteras i en kristid.Vidare bör lån enligl förslaget ges när det förenas med vissa åtgärder iproduktiviletsfrämjande syfte. Ingenav remissinstanserna vänder sig mot FBU:s förslag i fråga om kapiialstöd tillarbetsintensiv försörjningsviktig produktion, NO betonar dock vikten av attkonsekvenserna i konkurrens- och strukturhänseende noga beaklas. 1975/76:152 48 Ifråga om FBU:s förslag att offertsysiemet skall ges en ökad användning iförsörjningsberedskapssammanhang vill jag påminna om alt detta tidigare kommittill användning då det gällt alt trygga inhemsk försörjningsviktig produktion.Offertprincipen har således utnyttjats i två fall, dels för alt säkraproduktion av kardgarn dels för att bibehålla den inhemska produktionskapacitetenav jäst. Offerten lämnades vid båda tillfällena av . Jaganser att offert i'fortsättningen bör kunna las in även från privata företag.Härigenom erhålls ett bättre underiag för en bedömning av de merkostnader somen beredskapsproduklion kan kräva. Särskilt då offertprincipen används ivikande branscher bör en bedömning göras av företagens framlidsförutsättningar.I de fall privata företag erhåller statligt stöd mäsle samhället självfalletges full insyn i förelagets verksamhel. Somjag redan har nämnt anserjag alt kapiialstöd i princip är att föredra framfördriftbidrag och åtgärder vid gränsen. Det kapiialstöd i form av avskrivningsläntill teko-, sko- och garveriindustrin som lämnats i första handlill den grundtextila tillverkningen har enligl min mening haft en god effektoch varil den huvudsakliga anledningen lill att denna tillverkning till storadelar har kunnat upprätlhållas. Enligt FBU bör röriiga gränser - utöver nugällande 50 96 - kunna tillämpas för avskrivningslän och lånegarantier vidinvesteringar. Deregler som gäller för kapitalslödel har enligl min mening visat sig ändamålsenliga.FBU:s förslag till riktlinjer för ett mera allmänt inriktat kapitalstöd ochtill röriiga gränser för avskrivningslån utöver de nu gällande har jag inieanledning alt nu ta ställning till. Frägan får prövas när konkreta fallföreligger. FBUföreslår att vissa procedurregler och samordningsförfarandet skall gälla förupphandling av sädana varor för vilka försörjningsberedskapen ärotillfredsställande. Enligt FBU bör således upphandlande myndigheter föreupphandling av sådana varor anmäla upphandlingen för regeringen då denöverstiger ett visst belopp. De varor som skall bli föremål för särskildaprocedurregler bör enligt FBU fastställas av regeringen efter förslag av ÖEF.Enligt FBU bör ÖEF orientera upphandlande myndigheter i fräga om vilka varorförsörjningslagel börjar bli bekymmersamt. Med hänsyn till den betydandekommunala upphandlingen föreslår FBU vidare alt även kommunalaupphandlingsorgan bör erhålla motsvarande information. Flertaletremissinstanser tillstyrker FBU;s förslag eller lämnar del utan erinran. NO ochKF förordar dock att avsteg frän en affärsmässig upphandling endast bör ske iundantagsfall. Enliglupphandlingskungörelsen åligger del myndigheterna själva all avgöra vilkaupphandlingsärenden som är av sådan belydelse med utgångspunkt i centralasamhällsmål att de bör hänskjutas till regeringen för avgörande. m. gäller särskilda regler vid upphandling av teko-, sko- 1975/76:152 49 Statliga myndigheter är således ålagda all före större upphandlingav varor på dessa områden samråda med ÖEF i de fall utländskt anbud är lägre änsvenskt. Om ÖEF finner att upphandling av försörjningsberedskapsskäl bör skeinom landet kan ärendet hänskjutas till regeringen för avgörande. Genom beslutav ärs (prop. 1975/76:57, NU 1975/76:15, rskr 1975/76:107) kanbeslut härom av regeringen delegeras till ÖEF. Nägon ändring av nu gällanderegler bör enligt min mening icke ske. Fräganom ÖEF:s framtida organisation övervägs f n. av särskilda sakkunniga. FBU:sförslag om en förstärkning av ÖEF:s planeringsresurser bör enligt min meningtill väsentlig del prövas sedan ÖEF-ulredningen framlagt sina förslag. Eftervad jag har inhämtat kommer utredningen att i sitt arbeie studera de av FBUframförda förslagen. För all kunna genomföra den av mig föreslagnafredskrislagringen behöver emellertid ÖEF få en viss förstärkning. Jagåterkommer till detta i det följande under anslagsfrågor 4 1975/76. 1975/76:152 50 3.Energiberedskapsutredningen (CBU) 3.1 Inledning Undervintern 1973-1974 minskade eit antal oljeproducerande länder i Mellersta Östernsin produktion av olja. Denna produktionsminskning medförde en nedgång i densvenska importen av råolja och andra oljeprodukter fr. o. m. . Idetta läge vidtog regeringen en rad älgärder med syfte att bibehålla produktionoch sysselsättning på en hög nivä och möjliggöra att viktiga samhällsfunktionersom sjukvård, undervisning och kommunikationer skulle kunna upprätlhållas. Avdessa åtgärder kan nämnas beslutet om att starta enenergisparkampanj som syftade till en minskning av oljeförbrukningen med 15"o, och den samtidiga begäran hos att allmänna ransoneringslagen(1954:280) och allmänna förfogandelagen (1954:279) skulle äga tillämpning t.o. Vidare föreslog regeringen i särskild propositionatt skulle anta en lag om reglering av förbrukningen av elektriskkraft. Vissagenerellt utformade restriktioner beiräffande förbmkningen av elektrisk kraftinfördes . Förberedelser vidtogs för att genomförakvotransonering för alla elförbrukare. 1 infördes vissarestriktioner på bränsleområdet. Ransonering av drivmedel och eldningsoljainleddes . Drivmedelsransoneringenupphävdes fr. o. m. och ransoneringen av övriga bränslen den 15mars 1974. Den planerade kvolranso-neringen på elkraftområdet behövde intesättas ikraft. De restriktioner som hade införts på elområdet upphävdessuccessivt och definitivt . Huvudkravetpå en god försörjningsberedskap är att vid inträffade krislägen snabbt kunnaanpassa inhemsk efterfrågan till existerande utbud. Detta krav måste uppfyllasför att den med beredskapslagringen av bränslen och drivmedel avseddaförsörjningsulhållighelen skall kunna ernås. Det är därför angeläget allreglerings- och ransoneringsberedskapen fortlöpande upprätthålls pä entillfredsställande nivå och kontinuerligt anpassas till samhällsutvecklingen. Motdenna bakgmnd föreslog dåvarande chefen för den 22 mars1974 att särskilda sakkunniga skulle tillkallas med uppgift att utreda vissaberedskapsfrågor med särskild inriktning på fredskriser dvs. lägen däproduktion, sysselsättning, export och konsumtion inte kan upprätthållas inormal omfattning på grund av importbortfall av en eller flera försörjningsviktigavaror. Desakkunnigas uppdrag innebar sammanfattningsvis att de skulle -granska och värdera olika lösningar att begränsa förbmkningen av energi medhänsynstagande till kravet på snabbhet, administrativ enkelhet och rättvisfördelning. 1975/76:152 51 - utreda den centrala, regionala och lokalaorganisation av krisförvallningen på energiområdet som kan vara lämplig, - studera informationen till allmänheten underförsörjningskriser på energiområdet, - undersöka möjligheten att förbättraförsörjningsinformalionen, - följa utvecklingen på det internationella planetsåvitt avser system för fördelning av olja och ta del av informationslägetbeträffande oljeförsörjningen från råvarukällan till hos deinternationella oljebolagens dotterbolag i samt - göra de internationella jämförelser som kan ansesmotiverade och studera erfarenhelerna utomlands av försörjningskrisen1973-1974. Desakkunniga' som antog namnet energiberedskapsutredningen avgav den 30 september1975 belänkandet (SOU 1975:60-61) Energiberedskap för krislid. Tillbetänkandet har fogals tvä reservationer av samt av TageSundkvist och och tvä särskilda yttranden av . Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetts av riksåklagaren, ,(), , datainspektionen,överbefälhavaren (), fortifikationsförvaltningen (Fort F), försvaretsmaterielverk (FMV), , , , postverket, , (),statens vägverk (W), statens väg- och trafikinstitut, statenstrafiksäkerhetsverk, , luftfartsverket, transportnämnden (TN),statskontoret, generaltullstyrelsen, , (), (), (), nämnden församhällsinformation, lantbruksstyrelsen, statens jordbruksnämnd (JN),, kommerskollegium (KK) som bifogat yttrande av Stockholmshandelskammare, handelskammaren i Göteborg-Västsvenska handelskammaren, Skåneshandelskammare, handelskammaren i samt Västerbollens handelskammare,statens pris- och kartellnämnd (SPK), , överstyrelsen förekonomiskt försvar (ÖEF), statens induslriverk (SIND), (), bostadssiyrelsen, statens råd för byggnadsforskning, statens institutför byggnadsforskning, statens planverk, , statensbrandnämnd, i , i ,i , i , riksnämnden förkommunal beredskap, ÖEF-ulredningen, energisparkommillén, som avgitiv ytirande för statensvattenfallsverk - som även framför egna synpunkter-. Svenska elverksföreningensamt Svenska kraft- 'Landshövding , ordförande, ledamöterna av ,och , direktören , direktören , förbundsordföranden och direktören . 1975/76:152 52 (), ,(), , Näringslivetsenergidelegation som avgivit ytirande för (),hantverks- och industriorganisation (SHIO) samt , (), (), . , , Svenska handelskam-marförbundel, , , Svenska . , allmännyttiga bostadsföretag (), , , radio(SR), , . ,Centralorganisationen /SR, i (LO), som bifogatyttranden från samt (). ÖEFär den myndighet som centralt svarar för planeringen avförsöri-ningsberedskapen beiräffande importerade bränslen. ÖEF ansvarar ocksåför samordningen av beredskapsålgärderna för hela energiområdet. Inom ÖEF drivsarbetet inom en särskilda bränslebyrå. ÖEF utarbetar försörjningsplaner ivilka behov av bränsle för olika krissituationer ställs mol tillgångar i formav t. ex. tvångslager hos oljehandel och storförbrukare samt kommersiellalager. Sådana försörjningsplaner har legat till gmnd för de oljelagringsprogramsom godkänt. ÖEFansvarar vidare för ransoneringsförberedelserna på bränsleområdet. Förberedelserför ransonering av drivmedel handhas av transportnämnden. svarar för förberedelser av ransonering av elektrisk kraft. Ransoneringsplaneringenpå energiområdet samordnas av ÖEF. Ihändelse av försörjningskris kan ansvaret för ransonering läggas på särskiltinrättade myndigheter. Under fanns en bränelskom-mission,och i samband med Suez-krisen inrättades en särskild nämnd inomhandels- och industrikommissionen med uppgifl alt leda och övervaka förbmkningsregleringenav flytande bränsle. Under vintern 1969-1970, då det rådde brist på elenergi,inrättades en särskild nämnd, statens elransoneringsnämnd (SERN), som fick iuppgift att genomföra en reglering av elförbmkningen. Underoljekrisen låg huvudansvaret för regleringen påbränsleområdet på en nyinrättad självständig myndighet knuten till ÖEF,bränslenämnden (BN). Nämnden hade det överordnade ansvaret för ransoneringenav olja, bensin och andra flytande bränslen. Nämnden fördelade vidare landetstillgångar av dessa bränslen till olika huvudändamål. 1975/76:152 53 ganisatorisktvar ransoneringssystemet i övrigt uppbyggt på följande sätt: Vissastatliga myndigheter och organ erhöll särskild kvot av flytande drivmedel förmyndighetens (organets) interna behov. Dessa myndigheter och organ meddeladedärefter underiydande regionala organ den närmare fördelningen och användningenav de till förfogande ställda drivmedelstillgångarna samt svarade förredovisning direkt till den centrala bränsleför-söriningsmyndigheten. Transportnämndenfördelade den för civila transportväsendet avdelade drivmedelskvoten tillstatens järnvägars centralförvaltning, ochluftfartsverket centralförvaltning för respektive transportområden samt tilllänsstyrelserna för vägtrafik (inkl. SJ:s och postverkets bussar). fördelade pä länsstyrelserna del av tilldelad kvot för visssjöfart. var tilldelningsmyndighet för civila luftfartyg ochflygverkstäder. Denför jordbruk, trädgårdsnäring, rennäring och fiske reserveradedriv-medelskvoten fördelades av statens jordbruksnämnd (JN) på länsstyrelserna. Länsstyrelsevar regional tilldelningsmyndighet för vissa förbruknings-ändamål och haderedovisningsskyldighet direkt till den centrala bränsleförsörjningsmyndigheten. Länsstyrelsefördelade till kommun av erhållen kvot den kvotdel, som erfordrades förtilldelning till mopedägare samt av kvoten för jordbmk och trädgårdsnäring denkvotdel som erfordrades inom kommun. Länsstyrelse kunde därjämte - om så ansågslämpligt - till kommun delegera ansvaret för drivmedelstilldelning för fiskeoch för ägare av icke registreringspliktiga båtar med bruttodräktighet under 20regislerlon. Ilikhet med vad som skedde inrättades en elransoneringsnämndsom fick ansvaret för att planera och genomföra en reglering av förbrijkningenav elektrisk kraft. Föralt samordna de olika departementens och myndigheternas handläggning av frågorom energiförsörjningen på kort sikt tillsattes en särskildförsörjningsberedning vars ordförande var handelsministern. Vidare bildades ensamordningsgrupp på tjänstemannanivå för beredning av ärenden inom detekonomiska försvaret vilka berörde fiera departement. EBUlämnar inledningsvis en allmän översikt över de beredskapsåtgärder somvidtagits pä energiområdet under och efter andra väridskriget. Vidarelämnas vissa uppgifter om energiförsörjning. Del framgår bl. a. attväridens kända och utvinningsbara oljereserv Prop.1975/76:152 54 uppgicktill drygt 90 miljarder lon råolja. Drygl av dessa reserver finns iMellersta Östern. OPEC-ländernas (Organisation of ) andel av väridsproduktionen var 1972 51,5 procenl. Sju internationellaoljebolag svarade för av väridsmarknaden. varderas andel av den svenska marknaden 62,6 procenl. Oljan dominerar den svenskaenergitillförseln med hela 73 procenl. Huvuddelen av den råolja och deoljeprodukter som importeras till har sitt ursprung i Mellersta Östernoch i . Uppgifternai tabell 1 ger en viss uppfattning om den försöoningsbild som man iberedskapsplaneringen måste möta med olika åtgärder. Tabell1 försörjning med oljeprodukter milj, m' milj, m' EBUlämnar en redogörelse för utvecklingen av försörjningskrisen såvälinternationellt som i . Krigetmellan och /bröt ut . Redan den 18oktober beslöt OAPEC-länderna genomföra produktionsnedskärningar. Minskningeni råoljeutvinningen var störst då OAPEC-ländernasproduktionsnivå låg 22,7 procenl under nivån . höjdespriset på råolja starkt. Mellan och den merän tredubblades således råoljepriserna. Fr. o. m. /74 återgickproducentländerna successivt till en mer normal råoljeproduktion. Av tabell 2framgår de produktionsinskränkningar som genomfördes av medlemsländerna i OPECoch OAPEC (). Utvecklingeni redovisas av EBU månad för månad. Ransoneringen av drivmedel ocheldningsolja började . De kon-sumtionsdämpande åtgärdernainom elkraftsektorn riktades inledningsvis in på användningsrestriktioner som iolika omfattning var i kraft 1974. Denelransonering som planerades behövde aldrig påbörjas. Drivmedelsransoneringenupphävdes fr. o. m. medan kvotransoneringen av oljafortsatte fram till . 1975/76:152 55 Reduktionen i utvinning av råolja oktober1973-mars 1974 Jämfört med (i procenl). Utvecklingen i redovisasav EBU månad förmånad.Ransoneringen av drivmedel och eldningsolja började . Dekonsumtions-dämpande åtgärderna inom elkraftsektorn riktades inledningsvis inpä an-vändningsrestriklioner som olika omfattning var i kraft den 2januari-9 mars 1974. Den elransonering som planerades behövdealdrig påbörjas.Drivmedelsransoneringenupphävdesfr. o. m.den20januari1974medankvo-iransoneringen av olja fortsatte fram till . 3.3.2 Internationella förhållanden samt fördelnings- ochinformationssystem på oljeområdet EBU redogör bl. a. för den energiberedskap olika störrekonsumtionsländer hade före krisen . När del gällde att omsätta dessaberedskapsplaner i praktiskt handlande befanns att man i planeringen inte hadetagit vederböriig hänsyn till fredskriser samt att man ofta överskattatåtgärdernas spareffekt och underskattat deras startlid. Bland åtgärder som varvanliga nämns t. ex. sparkampanjer, kvoteringar i handelsledet,helgtrafikförbud och hastighetsbegränsningar. De vanligaste åtgärderna i vissaeuropeiska länder framgår av tabell 3. Ett fåtal länder vidtog under krisenförberedelser för att kunna bemästra problemen i ett allvariigareförsörjningsläge. Endast och Nederiänderna införde kortransonering avdrivmedel. De internationella erfarenheter som EBU tagit del av vidstudiebesök i olika länder och genom inhämtande av material viautrikesförvaltningen redovisas i bilagor till betänkandet. Dessa erfarenheterbelyses av utredningen i anslutning lill överväganden om regleringssystem på deolika energiområdena. De tio mest frekvenla krisålgärderna i 16europeiska länder Aigärd Anlal länder Trafikreglering (helgkörförbud) 11 Förbud mot lösdunkförsäljning 9 Regler för temperatur i offentligalokaler 8 1975/76:152 56 Förbudmot reklam- och fasadtielysning 8 Periodisktstängda bensinstationer 7 10. Förbud mot motortävlingar 5 Ifråga om olja för uppvärmnings- och processändamål vidtog flera länderfrivillig eller obligatorisk kvotering i handelsledet där tilldelningensstoriek berodde på leveranserna året innan. EBUredogör för den syenska oljemarknadens och för importslmkturen hos de ledandeoljeföretagen i landet. Beträffande oljefördelningen under krisen 1973-1974konstaterar att inga internationella oljeföretag synes medvetet, avlönsamhetsskäl eller andra skäl, ha diskriminerat vissa länder. De störningarsom uppkom kan snarare hänföras till olika regeringars intervention genomreglering av oljeexporten. 1redovisningen av internationella organisationer med uppgifter pä energiområdetbeskrivs kronologiskt (andDevelopment) roll under krisen och den utveckling mot ett avtalmellan konsumentländerna om ett internationellt energiprogram (lEP) som bleven av krisens följder. Programmet innefattar bl.a. system för en tilldelning avolja i kristid. EBUanser att , som mäste importera all sin olja, har allt att vinna på ettinternationellt fördelningssystem som fungerar i kristid. Vår neutralitetspolitikkräver dock att full handlingsfrihet bevaras genom en omsorgsfullberedskapsplanering. Detär enligt EBU mycket svårt för eU enskilt land att självt ta in de uppgifter ominternationell oljeförsörining som behövs. Genom IEP:s informationssystemanser EBU att möjlighet har skapats att dels normall upprätthålla en god insyni den internationella oljemarknaden och oljeindustrin, dels i kristid säkra denförsörjningsinformation som behövs för beslut om krisåtgärder. EBU finner iövrigt existerande bestämmelser om uppgiftslämnande vara tillräckliga. Ibetänkandet lämnas en redogörelse för verksamheten inom utrikes- ochhandelsdepartementen under krisen. Även anser EBU att väsentligförsörjningsinformation bör kunna förmedlas snabbt via utlandsmyndigheterna.EBU anser att beredskapsplanering inom utrikes- och handelsdepartementen förrapportering m. m. bör ingå som ett naturiigt led i internaplanering för energikriser. EBU betonar också betydelsen av fortlöpandeuppföljning av internationell fackpress på oljeområdet. Närdet gäller förbrukningsregleringar har EBU ansett sig behöva beakta behovet avåtgärder som medger större besparingar än vad som krävs för deltagande i IEP:skrisfördelningssystem. EBU menar att åtgärderna skall vara användbara isituationer som lEP inte omfattar, dvs. krig och avspärrning. Vidare måsteSverige genom en flexibel energiberedskap ha full handlingsfrihet att bedöma deåtgärder som i ett visst läge krävs för allsäkerställa den svenska neutralitetspolitiken. Erfarenheterna från krisen1973-1974 visar också klart på behovet av akut energibrist av ensamordning mellan de nordiska länderna vad gäller regleringsåtgärder. Därförföreslår EBU att en nordisk koordineringsgrupp bildas med uppgift att underförsörjningskriser i fred lösa gemensamma nordiska problem rörande t. ex.internordisk trafik och utbyte av ransoneringskuponger. EBU har härvid samråttmed representanter för regeringskanslierna i , och . Föratt ge den rättsliga bakgmnden till sina förslag redovisar EBU de viktigasteförfattningarna som styr regeringens och myndigheternas handlande vidförsörjningskriser. Allmänna ransonerings- och förfogandelagarna (1954:280 och279) är permanenta fullmaktslagar som ger regeringen vida befogenheter att bl.a. reglera handeln med och i förekommande fail förfoga över bristvaror. Bådalagarna är tillkomna i försörjningspoliiiskt syfte. Vid krig träder vissabestämmelser i kraft. Vid krigsfara eller andra utomordentligaförhållanden orsakade av händelser utanför landet med allvarlig varubrist kanregeringen, om så behövs, själv tillämpa vissa beslämmelser. Riksdagensgodkännande skall då inhämtas inom en månad. Underkrisen antogs särskilda lagar om förbrukningsreglering av elkraft ochstadsgas (1973:901 och 1974:114). Med anledning av anslutning till lEPhar vid 1975 ärs antagit en oljekrislag (1975:197) för attSverige skall kunna uppfylla sina förpliktelser enligt lEP-avtalet. Bådeallmänna ransoneringslagen och förfogandelagen ses f n. över. 1967 ärsrekvisitions- och förfogandeutredning (RFU) avlämnade den 29 september 1975betänkandet (SOU 1975:65) Förfogandelagstiftningen till chefen förförsvarsdepartementet och ransoneringslagsutredningen (RLU) den 14 november1975 betänkandet (Ds H 1975:3) Ny ransoneringslag till chefen förhandelsdepartementet. EBU överlät åt RLU att behandla samtliga de lagftågor somaktualiserats av EBU:s förslag. EBUkonstaterar att samhällets sårbarhet för störningar i energitillförseln harökat med den ökade specialiseringen och industrialiseringen. Olika kriser underefterkrigstiden har medfört att beredskapsplaneringen numera också behöverinriktas mot fredskriser. EBUframhåller att avvägningen mellan olika samhällsmål blir annoriunda EBUanger exempel på mer övergripande mål som kan gälla i ett freds-krisläge. Försörjningsmål Även ien fredskris bör jordbmksnärings- och livs- Sysselsättningspolitiskmålsättning Upprätthållande av vikliga samhällsfunktioner Sociala-,hygieniska- och medicinska målsättningar Sysselsättningenbör störas sä litet som möjligt oavsett om produktionen är försörjningsvikligeller inte. Önskvärt att slå vakt om viktiga samhällsfunktioner som sjukvård,undervisning och allmänna kommunikationer. Enfredskris förväntas vara en övergående natur. Exportföretagen bör därför sökabehålla sina positioner på de utländska marknaderna. Behovetav energi är inte fördelat på samma sätt som inkomsterna. Resurserna bör därförfördelas på en prisreglerad marknad genom regleringssystem som medger anpassningtill faktiska behov. Personer som är sjuka och barnfamiljer kräver särskildhänsyn vid tilldelningen. Denprivata ekonomin bör inte få sättas i fara genom att nödvändig energi kostarallt för mycket eller genom alt inkomstmöjligheterna försämras. Eusystem som allmänt uppfattas som orättvist kommer att bryta samman. Användasystem mäste därför uppfattas som hyggligt rättvisa. Myndigheterna bör i sininformation diskutera rätlviseproblemet. EBUdiskuterar de m e t o d e r som kan användas för att uppnå de angivna målen. Frimarknad På en fri marknad fördelas resurserna efter ekono- miskköpkraft och inte efter faktiska behov. I föriitar man sig i storutsträckning pä den fria marknadens fördelningsmekanismer. EBU menar all enskillnad i gmndinställning här finns mellan och i fråga ommyndighetens ansvar alt i kristid fördela knappa energiresurser med hänsyn tillekonomisk bärighet. StimulansåtgärderEnligt EBU bör stimulansåtgärder ligga före regleringsåtgärder i tiden. De bördock fortsätta även med reglerad förbrukning. Exempel på stimulansåtgärderär besparingskampanjer, samåkning, förbättringar av isolering m. m. ifastigheter, utbildning av fasiighelsskötare och förskjutna arbetstider. Generellaregler Generella bestämmelser kan införas snabbt men möj- ligheternaatt beakta speciella behov är begränsade. Exempel är hastighetsbegränsning,användningsrestriktioner, kvoteringar i handelsledet och trafikförbud. Prop.1975/76:152 59 Behovsanpassad Systemetinnebär att begränsade resurser kan fördelas Stor administration krävs.