prop · FY039 · 1975-12-31 00:00:00 — två årskursers studier i resp. ämne. Enligt kommitténs meningbör dessa krav i många fall kunna vara tillfyllest för att tiUgodose att der>ökande har tillräcldiga kommunikationsfärdigheter i svenska och förmågaatt lUlgodogöra sig engelskspråkig kurslitteratur. För kommittén har frågangällt vilka utbildningslinjer i högskolan som med hänsyn till utbildningensinnehåll och mål kräver ytterligare kunskaper i svenska och engelska. Beträffandeämnet svenska anser KK att etl förkunskapskrav som motsvarar tre årskurser igymnasieskolan är berättigat endast för ulbildning vid nuvarande historisk-filosofiskeller språkvelenskaplig sektion. Beträffandeförkunskaper i engelska motsvarande tre årskurser i gymnasieskolan stannar KKför att föreslå ett sådant krav för högskolestudier i ämnet engelska saml förklasslärarutbildningen. För övriga ulbildningsvägar, menar kommillén, är kravetpå kunskaper i engelska närmast ell krav på förmåga att läsa engelskkurslitteratur. Det bör därför i princip kunna lillgodoses ;genom det allmännabehörighetsviUkoret i engelska. Emellertid anser kommittén att det finnsanledning att vidta vissa åtgärder till slöd och vägledning åt blivandehögskolestuderande, som ger dem möjlighet att bedöma om deras förkunskaper iengelska är tillräckliga. Erfarenheten visar att den som inte har ett tämligenhögt betyg i engelska fråo, tvåårig lärokurs har svårigheier atl tillgodogörasig engelsk kurslitteratur. Inte minst gäller detta den som på social linjevalt allmän kurs (lättare kurs) i ämnet. Elever med låga betyg i engelskaliksom andra sökande lUl högskoleutbildning- vilka önskar pröva sina kunskaperi ämnet bör därför genomgå elt läsförståelse-prov i engelska. KK föreslår attSÖ får i uppdrag atl i samarbete med UKÄ utarbeta ett sådant prov och alldärvid pröva på vilket sätt della bäst kan erbjudas inom ramen för denplanerade organisationen av ett studielämpUghetsprov. Samma eUer parallellaversioner av provet i engelska bör i framliden också erbjudas inom deorienteringskurser för blivande högskolesluderande vilka för närvarandeförekommer som försöksverksamhet inom den kommunala vuxenutbildningen. I KK:s detaljförslag till särskUda förkunskapskrav föroUka utbildningslinjer är förkunskaper i tre eller fyra ämnen det värdigastekravet. Undanlag utgör klasslärarulbildningen, där antalel förkunskapsämnen är 1 Särskilda yttranden av irfwedson samt experternaSten -Särskilda yttranden av irwedson och IngaUll . Prop.1975: 9 323 Förkunskapskraven är vanligen uttryckta som krav påkunskaper motsvarande tre- resp. tvåårig lärokurs i visst ämne som förekommerpå en eller flera linjer i gymnasieskolan. I några fall finner dock kommitténatt ämnen med olika ämnesbeteckningar och innehåll kan läcka altemativa sättatt uppfylla elt och samma förkunskapskrav. Exempelvis föreslås att tvåårskurser biologi och två årskurser naturkunskap båda skall anses uppfylla kravpå förkunskaper i biologi för studier vid t. ex. medicinsk, odontologisk ochfarmaceutisk fakultet. I vissa fall skall också avgångsbetyg från en tvååriglinje anses motsvara förkunskapskravet i visst ämne från treårig linje.Således föreslås att avgångsbetyg från tvåårig teknisk linje skall jämställasmed tre årskurser matematik när det gäller behörighel för arkitektur- ochlantmäterilinjerna samt att avgångsbetyg från social linje skall jämstäUas medtre årskurser samhällskunskap, vilket föreslås som särskilt förskunskapskravför samhällsvetenskapliga och juridiska studier samt för studier vidsocialhögskola. Olika vägar att få behörighet (avsnitt 4.6) KK konstaierar att behovet alt behörighetskompletteraefter genomgången gymnasieskola kan bli aktueUt för många utbildrungssökande.Detta gäller såväl de särskUda förkunskapskraven som de krav på kunskaper isvenska och engelska som ingår i de allmänna behörighetsvillkoren. Många Unjeri gymnasieskolan ger inte kunskaper av tillräcklig omfattning i dessa bådaämnen. Det finns dock vissa möjligheler för eleverna att redan undergymnasietiden bredda sin behörighet vad avser såväl den allmänna som densärskilda behörigheten. Ett sätt är att läsa s. k. utökad studiekurs, vilketinnebär alt eleven frivilligt deltar i undervisningen i ett eUer flera ämnensom förekommer som obligatoriska för andra studerande i gymnasieskolan. Även ommöjligheterna atl utöka sin studiekurs i realiteten är begränsade bl. a.därför att det är mycket arbetskrävande för eleven menar kommittén alt detär angeläget att skolan prövar alla möjligheler alt liUmötesgå önskemål omutökad studiekurs för de elever som bedömer sig ha förutsättningar att genomföraen sådan. AUmän behörighet ulan komplettering ger endast tre av detvååriga linjerna, medan ytterligare tre kan ge sådan behörighet om engelskavalls inom ramen för det obligatoriska tUlvalel. På övriga tvååriga linjerförekommer ämnet svenska endast i årskurs 1 och eleverna från dessa linjermåste alltså komplettera sina kunskaper i della ämne för att få allmänbehörighet. Om de inle har engelska inom ramen för det obligatoriska tiUvalet,måste de komplettera även detla ämne. KK räknar emellerlid med alt man i enlighetmed elt 1 Särskilda yttranden av och . 1975: 9 324 förslagfrån SÖ skall kunna läsa även svenska inom ramen för det fria tillval (egentligenutbyte av undervisningen i yrkesbetonat ämne mot undervisning i annat ämne) somenligt skolstadgan skaU kunna medges elev i årskurs 2 på alla tvååriga, linjerutom ekonomisk, social och tek-lusk. Härigenom skulle eleverna få ökademöjligheter att skaffa sig aUmän behörighet . Kommitténanser vidare att den elev som önskar bredda sin behörighet undergymnasieskoletiden genom att läsa svenska och/eUer engelska inom den kommunalavuxenutbUdningen bör kunna göra detla utan hinder av nuvarandeåldersbestämmelser för vuxenutbUdning. Ävenom här redovisade åtgärder genomförs kommer behovet av alt kunnabehörighetskomplettera efter avslutad gymnasieskola ändå alt vara slort, främstmed avseende på dé särskUda förkunskapskraven. Detta gäller sökande med allaslag av behörighelsgrander. KK finner det viktigt att nödvändigakompletteringar skall kunna genomföras utan organisatoriska och andra hindersamt i princip på de studerandes hemort. Minst en ort i varje län bör ha sådanaresurser för den kommunala vuxenutbUdningen att de studerande kan garanterasatt inom rimlig tid få tillgång tUl undervisning i samUiga berörda ämnen. 2.1.4Urval bland behöriga sökande (kap. 5) Allmännaförutsättningar för ett nytt luralssystem (avsnitt 5.1) Omantalet behöriga sökande överstiger antalet utbildningsplatser vid en vissutbildningslinje, måste ett urval göras bland de sökande. Det främsta kriterietför elt sådant urval skall vara de studerandes förväntade lämplighet för deavsedda studiema. Vidare skall en varierad erfarenhelsbakgrund bland destuderande främjas genom att arbetslivserfarenhet tillgodoräknas som merit.Genom att liUämpa kvotering skall man garantera en aUsidig sammansättning av,sluderandegmppen. Pådessa riktlinjer från direktiven bygger KK sitt förslag till urvalssystem. Ensträvan har därvid varit att skapa ett system som kan bidra tiU att minska densociala snedfördelningen bland de studerande i högskolan. Kommittén finnerdock att en rad andra faktorer spelar en större roll för den socialasammansättningen av sluderandegmppen än urvalsreglerna, vilka får effekterrelativt sent i den enskilde studerandens liv. Förhållanden inom detunderliggande skolsystemet spelar en väsentlig roll Uksom förhållanden i denenskildes hemmiljö och övriga omgivning, vilka skolsystemet inle förmårpåverka. Inom högskolesystemet spelar sannoUkt det studiesociala stödetsutformning en nyckelroll för rekryteringen men även t. ex. lokaUsering avhögskoleutbUdrUng och formerna för distribution av sådan utbildning är viktigaom man viU uppnå en jämnare social rekrytering, En mera differentieradhögskola, med UtbUdningslinjersom svarar mot skilda sökandegmppers behov och önskemål, bör också kunnamedverka lill en jämnare social fördelning inom högskoleutbildningen i desshelhet. KKdiskuterar också vilka möjUgheter som finns att konstruera elt urvalssyslem somfyller högt ställda krav på överskäcUighet och informationsvänlighet ochfinner att detta krav ehura vikligt måste som princip vara underordnatandra väsentliga krav på urvalssystemet och gälla endast tUlsammans med deövriga förutsättningar som är givna för KK:s arbete. Ett uppfyUande av dessaföratsättningar måste, finner kommittén, köpas till priset av ett urvalssystemsom sannolikt kommer att vara mindre överblickbart och ge siörreinformationsproblem än vad dagens system gör. Man måste alllså räkna med ettstörre behov av information såväl inom som utanför gymnasieskolan. Vadbeträffar räckvidden av kommitténs förslag till antagningsregler bör reglernakunna tiUämpas vid huvuddelen av utbildningslinjerna i högskolan. Vid vissautbildningslinjer bör dock modifierade antagningsregler kunna tillämpas, t. ex.vid vissa konstnärliga utbildningsvägar och vid utbildningsvägar som rekryterarsina studerande huvudsakligen från en enda linje i gymnasieskolan. Även vidantagning till externt rekryterad verksutbildning bör modifieradeantagningsregler kunna tiUämpas. KKanser vidare att det finns sakliga skäl för att föreslå skUda urvals- ochantagningsregler för å ena sidan sökande till fullständiga utbildningslinjer,å andra sidan sökande till enstaka kurser, och att de,riktlinjer för urvaletsom anges i prop. 1972: 84 i första hand bör gälla sökande till fullständigautbUdningslinjer. Indelningoch placering i gmpper (avsnitt 5.2.1) Enkvotering, som skall säkerställa en allsidig sammansättning av studerandegruppen,innebär alt de sökande delas in i grapper enligt särskilda regler. Inom varjegrupp måste de sökande kunna rangordnas och deras meriter måste därför varainbördes jämförbara. KKföreslår att de sökande skaU delas in i följande grupper: I Sökande medavgångsbetyg från tre- eller fyraårig linje i gymnasieskolan och frånmotsvarande, huvudsakligen avvecklade skolformer. II Sökandemed avgångsbetyg från tvåårig linje i gymnasieskolan eller frånlinjekonstraerad specialkurs samt sökande från molsvarande huvudsakligenavvecklade skolformer. III Övriga behöriga sökande utom desom förs till gmpp IV. IV Sökande med utländskbehörighetsgivande utbildning samt icke svenska medborgare som är och harminst arbetslivserfarenhet. och en av grupperna IIII skall finnas en undergrupp för sökande medtillgodoräkningsbar arbetslivserfarenhet. Igmpperna I och II skall urvalsinstrumenlen vara betyg samt i förekommandefall resullat av studielämplighetsprov och arbetslivserfarenhet mätt . Igmpp III, som b'estår av personer med behörighet från folkhögskola, från vissaspecialkurser i gymnasieskolan och från annan gymnasial utbildning samtpersoner som får behörighet genom ålder och yrkesverksamhet, kan betyg inteanvändas som urvalsinstrument efiersom de sökande antingen saknar sådana ellerhar inbördes ojämförbara betyg. Urvalsinstrumenten i denna grapp kan därförbli resultat av studielämplighetsprov samt arbetslivserfarenhet mätt . Försökande i grapp IV skall göras en bedömning av förekommande meriter. Detgenerella behovet av en motsvarighet tUl dagens fria kvol har enligt kommitténsuppfattning bortfallit genom att de sökandegrapper som antasendast inom fri kvot får allmän behörighet och därför kan föras till någon avde fyra grupperna, Elt annat skäl är att del nya urvalssyslemet lar hänsyn tillandra meriter än betyg, en hänsyn som kan tas endast inom ramen för frikvot. Därtill kommer att antalet sökande som skall bedömas inom fri kvot, omvissa sökandegrapper helt förs till en sådan, kan bli mycket stort, om U 68:sförslag om total antagningsbegränsning i högskolan genomförs. Den friabedömning som man eftersträvar i en fri kvot måste då sannolikt ersättas av enstandardiserad och formell bedömning som kan uttryckas i någol mått (poäng) ochmöjliggöra en rangordning. Fördelarna med den fria kvoten skulle härigenom gåförlorade. KKmenar emellertid alt det även i fortsättningen finns elt behov av alt kunnagöra en friare bedömning av vissa sökande, en bedömning som kan leda till atten person antas med förbigående av personer med poängmässigt bättre meriter.Kommittén föreslår således att man med förtur skall kunna anla sökande medsådana handikapp m. m. som motiverar alt särskUd hänsyn las till den sökandesbehov av utbildning, antingen behov av speciell ulbildning eller behov avutbildning på viss ort. Sådana sökande skall bedömas i särskUd ordning avantagningsmyndigheten efter föreskrifter som utfärdas av tillsynsmyndigheten.Om dessa föreskrifter görs förhållandevis ulföriiga och i viss meningrestriktiva, bedömer KK alt man inte skaU behöva maximera det antal platser somfår tilldelas sökande med sådan förtur. Ävenom således aUa behöriga sökande kan placeras i någon av de fyra grapperna, ärinplaceringen av en enskild sökande i kvotgrapp inte helt problemfri. Man måstenämligen räkna med att det kommer att finnas personer med "dubbelbehörighet" och man måste därför regel-fästa hur antagningsmyndighetenskall förfara i dessa fall. Tre alternativ synes därvid möjliga. Antingenbestämmer man att en sökande med Prop.1975: 9 327 dubbelbehörighet skall placeras i den grupp där han enligt sin senast (altemativtförst) genomgångna behörighetsgivande ulbildning hör hemma eller låter man densökande konkurrera i alla de grupper där han behörighetsmässigt hör hemma ellerlåter man den sökande själv välja i vilken grapp han vill bli placerad. Attmekaniskt tillämpa en regel om först eller senast genomgången utbildning somgruppbestämmande kan få mindre gynnsamma konsekvenser. Inte heller vill KKförorda atl den sökande skaU få konkurrera i flera grupper, efiersom detla ärtveksamt från rättvisesynpunkt och skulle kunna ses som ett uttryck för att manfrån samhällets sida sanktionerar ell hopande av behörighetsgivandeutbildningar i konkurrenssyfte. Kommittén stannar därför för all föreslå alt ensökande med flera behörighelsgrander själv skaU få välja vilken grapp han villtUl-höra, i medvetande om alt inte heller denna melod är invändningsfri. KKdiskuterar också hur man skall förfara med personer vars behörighetsgivandeutbildning ligger myckel långt lillbaka i tiden och framför därviduppfattningen alt den behörighet som en utbUdning ger inte skall kunna gåförlorad . Däremot, menar kommillén, är det rimligt alt en person iurvalssituationen inle skall meritvärderas efter elt betyg som getts långttillbaka i tiden. KK föreslår därför all sökande med elt minst lio år gammaltbehörighetsgivande betyg alltid skaU placeras i grupp III, där betygen inlemerilvärderas. Meritvärderingav betyg (avsnill 5.2.2) KKmenar att avgångsbetygets meritvärde, liksom , skall vara ett medelvärdeav de enskUda ämnesbetyg som ingår i avgångsbetyget. Huvudprincipen bör därvidvara att alla betyg meritvärderas, oavsett i vilken årskurs ett ämne enligtläroplanen avslutats. Att som fallet är ha särbestämmelser förmeritvärdering av betyg i ämnen som avslutats i tidigare årskurser än denhögsla får i vissa fall orimUga konsekvenser. Fördelningen på årskurser avläroplanens olika ämnen görs med andra utgångspunkter änmeritvärderingsreglernas detaljutformning. Kravet på en logisk uppbyggnad avlärostoffet och på en rimlig fördelning av elevernas arbetsbörda liksom på atldet sammanlagda timtalet skall fördelas jämnt över årskurserna kan exempelvismedföra att elt ämne som är karaktäristiskt och vikligt för en Unje ändåavslutas tidigare än i högsta årskursen eller att samma ämne ligger i olikaårskurser på olika linjer. Undanlag från regeln atl alla ämnen i avgångsbetygetskall meritvärderas bör dock göras för ämnen som lästs friviUigt inom ramen förutökad studiekurs. Det finns vidare skäl att uppmärksamma den ökade betygsjaktsom kan bli följden av att eleverna redan från början måste inrikta sig på attfå så höga betyg som möjligt i ell stort antal ämnen. Kommittén föreslår därföratt man, på linjer där antalet betyg- sattaämnen överstiger tio, inte skall ta med de två ämnen där eleven har sina lägstabetyg i meritvärderingsunderlaget. Påvissa tvååriga är antalet betygsatta ämnen i slället särskilt lågt,vanligen fyra. KK har diskuterat behovet av särskUda åtgärder vidmeritvärderingen av betyg från dessa linjer, nämligen en viktning av betyget idet yrkestekniska ämne som omfattar större delen av timtalet. Efter vissaundersökningar har kommittén dock funnit att övervägande skäl lalar mot ensådan form av viktning. Vad beträffar betyg iämnen som behörighelskompletlerats efter avslutad behörighetsgivandeutbildning föreslår KK att dessa inte skall medräknas vid meritvärderingen.Flera skäl lalar för denna ståndpunkt, bl. a. den att en bestämmelse ommeritvärdering av behörighetskom-pletlerade betyg och därmed elt krav att uppnåelt mycket högt sådant skulle ha reell innebörd endast för sökande inomgruppema I och II, medan sökande som lillhör grupp III skulle kunnanöja sig med alt kompletteras upp lill behörighetsgränsen, eftersom betyg överhuvud taget inte meritvärderas i denna grapp. Det är emellertid kommitténsuppfattning att man genom information tiU blivande högskole- . studerande skallstimulera dem att skaffa sig så goda förkunskaper som möjligt i de särskildaförkunskajpsämnena. KK:sförslag till indelning i grupper innebär att sökande med siffer-betyg ochsökande med boksta\'sbetyg ingår i samma grapp. Det bUr då nödvändigt att skaparegler för översättning av bokstavsbetyg (enligt en sjugradig skala) tillsifferbelyg (enligt en femgradig skala). Kommittén föreslår följandeöversättningsregler: Berömlig(A) 5 Medutmärkt beröm godkänd (a) 5 Medberöm godkänd (AB) 4 Ickeutan beröm godkänd (Ba) 3 Godkänd(B) 2 Ickefullt godkänd (Be) 1 Otillräcklig(C) 1 KKtar också upp frågan om viktning av betygen i de särskUda förkunskapsämnena. Idebatten har från vissa håll framförts alt man med en sådan viktning skullekunna rekrytera personer med särskilt goda kunskaper i de ämnen som är viktigaför framgångsrika studier inom resp. Unje. Kommittén har genomfört vissaundersökningar av en sådan vikt-nings effekter på rangordningen av destuderande jämfört med en rangordning efter oviktade betyg och funnit alteffektema sannolikt bUr så små alt de inte kan anses uppväga de nackdelar somett viktningsför-farande kan beräknas få framför alll för arbetet igymnasieskolan. KK hänvisar också till sitt förslag om att elt lägstamedelsbetyg av 3,0 i för- 1Särskilt yttrande av /edson, kunskapsämnenaskall krävas för behörighet. Den stymingseffekt som man kan uppnå med viktningbör i slället kunna erhållas genom denna regel ulan alt effekterna på denavlämnande skolan blir lika ofördelaktiga. Meritvärderingav studielämplighetsprov (avsnitt 5.2.3) SÖhar haft ett särskilt uppdrag att ulveckla och utpröva ett studielämplighetsprovsom skall kunna användas vid urvalet av studerande till högre utbildning samtatt föreslå hur studielämplighetsprövningar skall organiseras (jfr 2.2 i detföljande). I KK:s uppdrag ingår att lägga fram förslag omsludielämplighelsprovels användning inom urvalssystemet. Kommitténutgår i sina förslag om användande av studielämplighets-provsresullat vidmeritvärdering av sökande från att provet skall vara friviUigt för de sökande.Om provet också skaU kunna användas som kvoteringsinstrument enmöjlighet som anges i kommitténs direktiv bör man dock sträva efter att såmånga som möjligt går igenom det. Man måste också utgå från att provet ännuinte använts i praktiken och att det kommer att dröja innan man kanutvärdera det med avseende på förmågan att föratsäga studieframgång. Försökande inom gruppema I och II,dvs. sökande med meritvärderingsbarabetyg, föreslår kommittén att betyg och resullat av studielämplighetsprovskall vägas samman enligt vissa regler. Principen skall härvid vara att ensökande skall kunna förbättra sina meriter genom studielämplighetsprovet menaldrig försämra dem. Härigenom får en sökande som inte lyckats helt i sinagymnasieskolstudier en "andra chans" att meritera sig för en önskadutbildning i högskolan. Förutsättningenför att en sammanvägningsmetod skall kunna användas är att provresultatenullrycks i en skala som är jämförbar med betygspoängens. Vid en översättningav råpoängen till en sådan provpoäng är det av betydelse hur normgrappendefinieras. KK menar att vardera av grupperna I och II börbilda egen normgrupp, dvs. de studerande på gymnasieskolans treåriga linjer somdeltar i provet utgör en normgmpp och deltagarna från de tvååriga linjerna vidsamma provtillfälle en annan. Vid översättning från råpoäng till provpoäng börden nya skalans medeltal för vardera normgrappen ansluta till det genomsnittligaprovresultatet i resp. behörighetskategori. Om en sökande erhåller en provpoängi den nya skalan som överstiger medelbetyget, får han en meritpoäng somöverstiger medelbetyget. För denna meritpoäng använder kommittén beteckningenstudiepoäng. Hur stor höjningen blir är beroende av vUken vikt man gerprovpoängen i relation till betyget. Fråganom sludielämplighelsprovels vikt cUskuteras med utgångspunkt i vissaundersökningar som kommittén genomfört. dåövervägts, nämligen all ge studielämplighetsprovet hälften av betygets viktoch att ge betyg och studielämplighetsprov lika vikt. Skälet för att geprovpoängen halva betygels vikt skulle främst vara att resultatet av ell provsom genomgålts vid etl enda tillfälle och under för individen inte alltidgynnsamma (alternativt alltför gynnsamma) omständigheter åtminstoneirUedningsvis bör användas med försiktighet. De genomförda undersökningarnavisar emellertid atl det mest belydelsefulla tycks vara att studielämplighetsprovetmeritvärderas och inte hur stor vikt det får och att ungefär samma personerfrån treåriga linjer får en andra chans oberoende av viklsätlningen, medan likavikt för studielämplighetsprov och betyg kan ge sökande från tvååriga linjeren något större "andra chans". KK föreslår att betyg och resultat avstudielämplighetsprov skall väga lika. För sökande i grupp III,där betyg inle merilvärderas, blir resullat av studielämplighetsprov det ena avtvå möjliga merilvärderingsinslmmenl. Någon sammanvägning är här inte aklueU.Däremot bör även i denna gmpp råpoängen räknas om lill en skala från 1,0 till5,0. Frågan om normgmpp blir därför angelägen. Med hänsyn till att man inte kanveta vilken sammansättning grupp III kommer atl ha är det inle lämpligt attlåla grupp III bilda egen normgrupp. Kommittén finner det rimligast att föreslåalt gymnasieskolelevernas gemensamma resultat bör vara vägledande förpoängsättningen av studielämplighetsprovet även för de sökande i grapp III.Förfarandet innebär inte att en sökande i grupp III jämförs med sökande frångymnasieskolan vid urvalet ulan är enbart elt hjälpmedel vid poängsätlningen.ICommiltén påpekar dock alt de gjorda utprövningarna är ettotillräckligt underlag för elt slutligt stäU-ningslagande i denna fråga. Defortsatta utprövningarna kan därför ge anledning till omprövning av förslagetom normgmpp för dessa sökande. Föralla sökande lill högre utbildning föreslår KK dessutom att det skall varatillåtet att della i studielämplighetsprov mer än en gång men att provresultatsom merit inte får vara för gammalt, t. ex. högst . Meritvärderingav arbetslivsertareahet (avsnitt 5.2.4) EnUgtKK:s direktiv skall arbetsUvserfarenhet kunna tillgodoräknas som merit vidurval av sökande tUl högre utbUdning. Det är kommitténs uppfattning attarbetslivserfarenhet före högskolestudiernas påbörjande är av väsentligt värdesåväl för den enskilde som för utbildningen i högskolan. En sådan erfarenhetkan också vara av betydelse för de högskoleutbildades kommandeyrk;esverksamhet. Urvalssyslemet bör därför stimulera allt flera att skaffa,sig arbetslivserfarenhet innan de påbörjar studierna i högskolan. KK menardock atl det måste finnas olika SärskUt yttrande av . sättalt ta utbildningssystemet i anspråk. Ett av dessa sätt kan vara att gå direktfrån gymnasieskola lill högskola.