prop · FY039 · 1975-12-31 00:00:00 — En skattning av antalet studerande i sådan partiell utbildning vidfilosofisk fakultet /72, som gjorts vid pågmndval av de uppgifter om studieavsikt som de studerande lämnat vid anmälan,visar att antalet torde uppgå till något tiotusental. Bakgmndenhos de studerande i partiell utbildning är mycket skiftande. Detta framgår bl.a. av rapporten utan examen. Sedanden pågår försöksverksamhet med vidgat tillträde till högrestudier. Det vidgade tillträdet innebär i huvudsak att personer som fyUt 25 åroch varit yrkesverksamma på vissa villkor äger tillträde tUlviss utbDdning vid de filosofiska fakulteterna. Totalt har ca 4 500 personerskrivits in vid de filosofiska fakidteterna /701971/72enligt dessa bestämmelser. Externuniversitetsutbildning bedrivs f. n. dels som decentraliserad utbildninganordnad av UKÄ i samarbete med kommuner, dels som utbildning perkorrespondens anordnad av korrespondensinstituten och dels somuniversitetscirklar anordnade av folkbildningsorganisationer och folkhögskolor.Deltagarantalet i decentraliserad universitetsutbildning är bestämt av en givenanslagsram och håller sig något över 1 000. Antalet deltagare iuniversitetscirklar, som var ca 3 000 , var ca 20 /71. Den klart största delen av de studerande i externimiversitetsutbildning förvärvsarbetar på hel- eller deltid. Ett mycket stortantal av dem kan sägas motsvara deltidsstuderande vid universiteten (avsnitt2.2.4.2). Ävenannan utbildning som vänder sig tdl vuxna har expanderat snabbt. I tabell 1 haruppgifter om antalet studerande i arbetsmarknadsutbildning, i folkhögskolansvinterkurser och i studieförbundens utbildning ställts samman. Den kommunalavuxenutbildningen, för vilken nti-varande bestämmelser trädde i kraft den 1juli 1968, hade /72 ca 160 000 deltagare (avsnitt 2.2.3). Anlal studerande i viss vuxenutbildning. 350 (KX) 1 200 00) Dubbelräkningav individer förekommer. U68 redovisar också den tidigare planeringen av högre utbildning i (avsnitt 2.2.2) och ger en översikt av den högre utbildningens utveckling inågra länder (avsnitt 2.2.5). Utredningensallmäiuia övervägandeii (avsnitt 2.3) Enrad faktorer påverkar högskoleutbildningens omfattning. Åtskilliga av demsammanhänger med behovet av utbildning. Man bmkar skilja, mellan å ena sidansamhällets efterfrågan på utbildade och å andra sidan individernas efterfråganpå utbildning. Dessa båda efterfråge-sidor är inte oberoende av varandra. Dettaoch andra förhållanden såsom resursbegränsningar och fördelningsfrågor måste,menar, utredningen, beaktas vid en bedömning av högskoleutbildningens framlidaomfattning. Svårighetenatt göra bedömningar av det framtida samhällsbehovet av utbildad arbetskraft äruppenbar Företagens liksom slatens och kommunernas personalplanering sträckersig i regel på sm höjd . För den övergripande utbildningsplaneringenbehöver man information om efterfrågan på arbetskraft väsentligt längre fram itiden. Förden som söker exakta förutsägelser av den framtida efterfrågan på utbildningkan de utförda prognoserna knappast vara särskilt hoppingivande. Såvälsamhällets som individens efterfrågan överträffade under en lång periodprognoserna.. Omutbildningsprognoser är förknippade med många problem är de ändå, anserutredningen, en nöd\ändig del av underlaget för utbildningsplaneringen.Prognosinstitutet vid SCB har för U 68:s räkning gjort beräkningar av denframtida efterfrågan på utbildade och av motsvarande utbud frånutbildningssystemet (avsnitt 2.3.1.1). Svårighetemaatt göra prognoser över efterfrågan på utbildade är dock inte endast av teknisknatur. Efterfrågan påverkas bl. a. av en rad olika institutionellaförhållanden. I många fall inverkar, också utbudet från utbildningsväsendet pådet sorn iippleys vara behovet av utbildade. Individemasefterfrågan på utbildning tycks i mycket hög grad påverkas avutbildningssystemets struktur. Såväl svenska som utländska erfarenheter visaratt efterfrågan på högskoleulbildning har elt mycket nära samband med detgymnasiala stadiets dimensionering och straktur samt med behörighetsreglernaför tillträde till högre utbildning. Däratöver inverkar bl. a. socialafaktorer och könsfaktorer samt geografiska och ekonomiska förhållanden. Efterfråganriktas självfallet rnot existerande ulbildningsvägar och är därför direktberoende av vilka utbildningsmöjligheter som finns. Om ett rikt differentieratutbud av högskoleulbildning erbjuds, blir också efterfrågan på utbildning storunder förutsättning alt utbudet ges goda möjligheter på arbetsmarknaden. Sammanfattningsviskan sägas att begrepp som efterfrågan och behov har en någorlunda väldefinieradinnebörd endast om den institutionella ramen är given. För den långsiktigaplaneringen är en rad altemativa efterfrågeutvecklingar möjliga. Inte minstgenom åtgärder inom utbildningsplaneringen påverkas efterfrågeutvecklingen.Att i planeringen stanna för en viss dimensionering iimebär därför inte attdenna bedöms svara mot den mest sannolika utvecklingen utan snarare att manställer upp den som ett mål (avsnitt 2.3.1.2). Utrednmgenpekar också på det samband som råder mellan samhällets och individernasefterfrågan på utbildning. I den mån utbildningsefterfrågan styrs av Önskanatt förbereda sig för viss yrkesverksamhet torde förhållandaia påarbetsmarknaden spela in vid individernas val av utbildning.Arbetsmarknadssituationen vid valtidpunkten blir i många faU avgörande för denutbildning individen väljer. Den avsevärda tidsförskjutningenmellan utbildningsvar och utträde på arbetsmarknaden kan medföra, att denfärdigutbildade träder ut på en arbetsmarknad som förändrats avsevärt sedanvaltillfället. Detta riio-tiverar att samhället söker planera utbildningenskapacitet på yrkessektorer efter mer långsiktiga bedömningar av samhälletsbehov av utbildade och av individernas utbildningsefterfrågan. Den långsiktigautbildningsplaneringen bör avse endast breda sektorer av utbildningssystemet.Väsentligt är att långsiktiga bindningar inte hindrar planering med hänsyn tillsnabbt uppkommande ofömtsedda tendenser i såväl efterfrågan på utbildade somindividemas utbildningsefterfrågan. Utbildningen bör ge beredskap för rörlighetpå arbelsmarknaden (avsnitt 2.3.1.3). Enviktig faktor är därvid studiemas organisation. Utredningen sammanfattar någrariktlinjer för utvecklingen av högskolestudiernas organisation som är avsärsldld betydelse i detta sammanhang och som kan ses som en fömtsättning förutvecklingen av återkommande utbildning; nämligen följande. Grundutbildningenbör inriktas mot breda yrkesområden och ge in dividen goda valmöjligheter på arbelsmarknaden. Densammanhängande första utbildningsperioden bör inte göras längre än att resurser kan avsättas för utbildning som följer på perioder av yrkesverksamhet. Det är önskvärt att en längresammanhängande grundutbildning ges en mera specialiserad yrkesinriktning försti nära anslutning till utträde i yrkesverksamhet. Mellan kortare och längreutbildningslinjer inom en sektor av yrkeslivet bör om möjligt upprättas sådanasamband att personer med den kortare utbildningen kan, med tillgodoräknande avdenna, vidareutbildas till den längre utbildningens slutnivå. Bl.a. genom en överskådligare och på enhetligare grunder byggd 1975: 9 38 organisationbör bättre information kunna ges ont utbildningens innehåll och om olikautbildningsalternativ. Tillkomsten av nya utbildiungsvägar bör underlättas, bl. a. genom enorganisation med studieenheler som smidigt kan kombineras med varandra. Möjlighetenatt nå önskvärda, mål, t. ex. i fråga om antalet studerande ihögskoleutbildningen, begränsas av tillgången på resurser. Särskilt svår harsituationen varit inom snabbt expanderande ämnesområden (avsnitt 2.3.2.1). Behovenav resurser för högskoleutbildning måste självfallet vägas mot andrasamhällsbehov. Under 1950- och 1960-lalen har resurserna för utbildning ökatsnabbiue än samhällets samlade resurser. Såvitt U 68 kan bedöma kanökringstakten för utbildningsområdets del inte bibehållas på samma nivå underutredningens planeringsperiod (till in ).Kraven på ökade resurser för utbildning bedöms bli särskilt starka inomförskolan och vuxenutbildningen. Högskoleutbildningens planering måste utformasmot bakgmnd av detta (avsnitt 2.3.2.2). Mångaskäl talar för en förhållandevis jämn fördelning av utbildning på individerna.Tyngdpunkten av högskoleutbildningens utveckling bördärför ligga på kortare utbildningslinjer. Vidare bör utvecklasutbildningslinjer vilkas innehåll ter sig meningsfulla för nyasluderandekategorier och åtgärder vidtas för att stimulera eftersatta gmppersefterfrågan (avsnitt 2.3.3.1). Utredningenredovisar också några aUmätma förutsättningar för sitt förslag tillgymnasieskolans dimensionering (avsnitt 2.3.4). Utredningensimdersökningar (av.snitt 2.4) Utflödet från utbildningsväsendet (avsnitt2.4.1). Prognosinstitutetvid SCB har på utredningens uppdrag gjort beräkningar av det antal personersom kommer alt lämna utbildningsväsendet och gå ut på arbetsmarknaden under1970-talet. Syftet med beräkningama har varit att illustrera iitflödet påarbetsmarknaden under olika antaganden om tillströmningen till utbildning menmed föratsättningen att utbildningsväsendets nuvarande struktiu- bibehålls ihuvudsak oförändrad. Dessa beräkningar jämförs sedan med arbetsmarknadens nyrekryteringsbehov. Tvåaltemativa beräkningar hu- genomförts. Beräkningarna kan inte betraktas somprognoser i vanlig mening. De anger i stället konsekvensema av två tänkbarautvecklingar vad gäller övergången till högskoleutbildning. Alternativenskiljer sig åt beträffande linjefördelningen i gymnasieskolan, övergångsfrekvenserna till högskoleutbildning och examinationenvid de filosofiska fakulteterna. Antagandena har kombinerats så att de i beräkningsalternativA ger största tillströmning och största utflöde och i alternativ B ger minstatillströmning och minsta utflöde av högskoleutbildade. Denmodell som använts för att beräkna utflödet från utbildningssystemet tiUarbetsmarknaden åskådliggörs i figur 6. Utbildningsyslemet illustreras ifiguren av boxar. Pilarna mellan dem markerar elevströmmar. Som en ram kringutbildningssystemet ligger arbetsmarknaden. Modell för beräkning av utflödet frånutbildningsväsendet till arbetsmarknaden. Detförsia beräkningssteget i Icalkylema avser elevutflödet från . För1970-talet kan detta flöde fömises tämligen väl. Det största osäkerhetsmomentetligger i invandringen. Beräkningarnaöver tillströmningen till gymnasieskolan grundar sig i alternativ A på SÖ:slångtidsbedömning . För de tre- och fyraåriga linjema antas i stortsett oförändrad kapacitet . För de tvååriga linjernainnebär SÖ:s långlidsbedömning en något ökad kapacitet. Altemativ B utgår frånen i förhållande lill alternativ A oförändrad totalkapaciiet förgymnasieskolan. Viss omfördelning av platserna mot en större andel vid detvååriga yrkesinriktade linjerna antas. Andelenstuderande vid gj'mnasieskolans tre- och fyråriga linjer som övergår direkttill högskoleutbildning antas i alternativ A öka stegvis mot deövergångsfrekvenser som rådde . /77 anlasvidare en del av eleverna vid vissa tvååriga linjer påbörja studier viduniversitet och högskolor. Tillströmningen av utlänningar och äldre studerandeanlas öka. I alternativ B anlas andelen studerande vid gymnasieskolans tre- ochfyraåriga linjer, som övergår direkt till högskoleutbildning, förbli oförändradfr. o. m. . Också i detta alternativ antas en del av eleverna vid vissatvååriga linjer övergå till högskoleutbildning fr. o. :m. /77.Tillströmningen av utlänningar och äldre studerande antas förbli oförändrad. Vidde filosofiska fakultelema finns ett stort antal studerande som skrivit in sigför att läsa enstaka ämnen. I båda beräkningsallernaliven har antagits att av de direktinskrivna vid filosofisk fakultet (dvs. personer somövergått till högskoleutbildning efter avslutad gymnasiesköleutbUdning)skriver in sig med avsikt alt ta examen. För övriga studerande öch utlänningarantas motsvarande andel vara . Examinationsfrekvensenför jjruppen direktinskrivna vid filosofisk fakultet förutsätts i alternativ Abli , oavsett kön och fakultet. I altemativ B antas frekvensen gå nertill för inskrivningsårgångarna 1968/691970/71. Fr.o.m. årgång1971/72 antas samma examensfrekvens som i alternativ A. Utflödetfrån utbildningsväsendet till arbelsmarknaden har härefter kunnat beräknas förde tre femårsperioderna 1965/70, 1970/75 och 1975/80. Förvärvsintensiteten harantagits vara densamma i de båda kalkylerna. Denkalkylerade tillströmningen till högskoleutbildning redovisas i tabell 2.Enligt alternativ A beräknas antalet nybörjarplatser vid spärradhögskoleulbildning samt antalet första gången inskrivna studerande vid de friafakulteterna med avsikt att ta examen bli sammantaget ca 44 000 läsåret1976/77. Enligt alternativ B skulle molsvarande tal vara ca 37 000. o o o o o o o o in »o O c/1 o o o o fs to o o o o o o o o O o o o O o oo n CO o o o o O o o o cr\ o o o o o vo oo o o c o o o o o (?\ oo o o o o o o o o o o o o en o O O O O o o o o O o o o o o o o o o o o O) -H o o o o o o o o r- o o o o o m »o o o o o o o o o o o r t O o o o o o o o -H -H o o o o rt o o o o o vo en O o ro o vo I (N C TT -H CN Ol gg VJ- O) o O o o * * "i-CN o» 00 OO OJ CN o o o o p CO 00 t CO o o o o 00 CN o vo rt ro o o o o o o o o o o o o o o o o o o o -H o o o o o o o o o o o o vo c o o o o vo c- o o o o o o o o o o o o o o o o o o o o »o »o 'C " .w :0 *- *J a O » r> v.., w 01) 3 tvj « c '-' QJ]:0 ,2 ed .O C b, U. e.i; s = i =- - 5 y :2 j2 $§ g-a fe' a-3 2 il C ""- s - a-"" i:,-? t; o, 1-, u 2i "" C i; 3 tH r: G ( ' w w ra .o C? E -o o c C " M O Detberäknade utflödet på arb>elsmarknaden redovisas i figur 7. Alternativ )Bger ett något större totalt utflöde än altemativ A. Anledningen till detta ärantaganden om lägre benägenhet för högskolestudier, vilket gör att utflödetdirekt efter gymnasieskolan blir större. Utflödet från de olikanivåerna i utbildningssystemet skiljer sig under de båda femårsperioderna på1970-talet markant från utflödet /70. Utflödet av personer med enbai-tgmndskola minskar som väntat kraftigt, medan antalet nytillkommande medhögskoleutbildning beräknas bli nära dubbelt så stort 1975/80 som 1965/70. Frångymnasieskolan beräknas utflödet öka ganska kraftigt mellan de två förstafemårsperioderna för att sedan hålla sig tämligen oförändrat. 1965/70 1970/75 1975/80 I I Högskoleutbildning j[|[|||portiell högskoleutbildning 3 Gymnasieskola [ttGrundskola Beräknat utflöde på arbetsmarknaden /70, 1970/7Ö och 1975/80 enligtolika beräkningsaltemaliv. Enifördelning av utflödet efter yrkesutbildningssektorer m. m. redovisas itabell 3. Nyrekryteringfrån utbildningsvä;>endet (avsnitt 2.4.2) Prognosinstitutetvid SCB har på utredningens uppdrag också gjort beräkningar överarbelsmarknadt;ns nyrekryteringsbehov 1965/70,1970/75 och1975/80. Utgångspunktför beräkningarna är den prognos över den totala arbetskraften somprognosinstilulet gjort långtidsutredning. Denna prognos bygger påen befolkningsprognos och på antaganden om förvärvsfrekvensens utveckling inomolika befolkningsgrupper. Dentotala arbetskraften fördelas därefter på näringsgrenar. Grundmaterialet fördenna fördelning har hämtats års långtidsutredning. Det har antagitsi beräkningama att 1970/utvecklingstakt för de enskilda näringsgrenarnafortsätter även /80. Enskattning görs av yrkesfördelningen inom de olika näringsgrenarna. 1960 och1965 års folkräkningsmaterial har utgjort gmndmaterialet för beräkningama.Yrkesfördelningen inom varje näringsgren och har studerats ochden förändring som skett niellan dessa år har skrivits fram . Vissaavstämningar har gjorts. Som resultat erhålls den totala arbetskraftensfördelning på yrke . Nyrekryteringsbehovettill varje yrke beräknas därefter. Vid beräkningama tas hänsyn till hur mångapersoner som lämnar arbetskraften och till yrkesbyten. Grundmaterialet fördessa beräkningar har hämtats från en specialbearbetning av 1960 och folkräkningar.Nyrekryteringsbehovet delas slutligen upp på tre gmpper, personer som konmierfrån utbildningsväsendet, invandrare och övriga. Nyrekryteringsbehovetfrån utbildningsväsendet räknas om från yrkestermer till utbUdningstermer.Detta sker genom antaganden om de ny-rekryterandes utbildningssammansättning ivarje yrke. Residtaten av ny-rekryteringsbeiäkningarna uttryckta iutbildningstermer redovisas i ta-beU3. EnväsentUg fråga vid beräkningamas användning som underlag för dimensioneringenav utbildningsväsendet gäller graden av osäkerhet i dem. Ett sätt att ge enuppfattning om osäkerheten hos prognosen är att göra känslighetsanalyser så attviktiga beräkningssteg genomförs med Nyrekryteringsbehov och utflöde från utbildningsväsendet. I965,/70 ;/s<) Ej spec. yrk.sekt. Ej spec. yrk.sekt. Utan angiven yrkesinr. Utförda beräkningar visar att framförallt näringsgrensutvecklingenhar en mycket stör betydelse för nyrékryteringsbeho-vets fördelning påutbildning. lämförelsermellan behovs- och utflödesberäkningarna (avsnitt 2.4.3) Avtabell 3 framgår att det kalkylerade totala utflödet understiger delkalkylerade totala nyrekryte.ringsbehovet med ca 10 000 för perioden /70,medan utflödet enligt kalkylerna överstiger nyrekryteringsbehovet med ca 5000060 000 personer för perioden /75 och med ca 20 00040 000 personer förperioden /80. Dessa skillnader är en följd av brister i samordningen mellande två kalkylerna. En övervägande del av de kalkylmässiga skillnaderna är atthänföra till grundskolenivån och den gymnasiala nivån samt till partiellhögskoleutbildning. Vid jämförelser mellanutflödes- och behovskalkylerna är det nödvändigt att beakta de betydandeosiikerheterna i beräkningsunderlaget. När utredningen ändå tillåter sig attavläsa vissa tendenser med utgångspunkt i prognosmaterialet sker det medunderstrykande av att osäkerheten är så betydande att utredningen inte anserdet möjligt att göra säkra uttalanden om kommande brist eller ÖA'erskott. För perioden /75överstiger det kalkylerade utflödet av personer med fullständighögskoleutbildning det beräknade behovet. Överskotts-tendenserna är i huvudsakkoncentrerade till högskoleutbildning utan angiven yrkesinriktning. Förperioden /80 ligger det kalkylerade utbudet i nivå med det beräknadenyrekryteringsbehovet. Skillnaderna ligger helt inom kalkylensosäkerhetsmarginal. Skulle tillströmningen tiU högskoleutbildning stagnera pånuvarande nivå, alternativ B i ul-flödeskalkylen, bedömer utredningen det somsannolikt att utflödet kommer att understiga det kalkyleradenyrekryteringsbehovet. Utredningenredovisar i avsnitten 2.4.42.4.6 ytterligare några specialundersökningar somden låtit utföra. I en av studiema (SOU1971: 62) har olika mekanismer för anpassning vid förändradearbetsmarknadslägen undersökts. Undersökningen visar bl. a. attarbetsmarknadens anpassning vid förändrat arbetsmarknadsläge endast i begränsadutsträckning skett via lönen. En stel lönestruktur ökar kraven påutbildningsplaneringen. Utbytbarhetenmellan personer med närbesläktad utbildning syns vara betydande.Utbildningssammansättningen på arbetsmarknaden tycks i viss utsträckningbestämmas av tillgången på personer med olika utbildning. Undersökningentyder också på att personer med längre utbildning har en säkrare ställning påarbelsmarknaden än personer med kortare utbildning. De har bl. a. fler möjligheteratt välja mellan olika befattningar. Om antalet personer med längre utbildningmed viss inriktning växer snabbare än efterfrågan, kan det alltså finnas entendens alt de med längre utbildning får företräde också till befattningar tillvilka huvudsakligen personer med kortare utbildning efterfrågas. Någraandra studier som genomförts för U 68: s räkning (SOU 1971: 61) belyser bl. a.ungdomens attityder till utbildnings- och yrkesval. Un-dersökningama synes gestöd för att ungdomens dominerande uppfattning är att den högre utbildningenskall planeras så att den förbereder för den framtida yrkesverksamheten. Irapporten av utbildning och yrke redovisas vissa uppgifter om den socialarekryteringen till ulbildning vid utiiversilet och högskolor /69(figur ). Av alla ungdomar i för högskolestudier relevanta åldersgrupperuppskattades då komma från socialgrupp I, från socialgrupp II och50 % från socialgrupp III. Av ungdomar från socialgrupp I nyinskrevs vid universitet och högskolor. Motsvarande andelar från socialgmppema II ochIII var 20 resp. . Dessa olika övergångsfrekvenser medförde att bland nyinskrivnavid universitet och högskolor kom från socialgmpp I, från socialgruppII och från socialgrupp III. Anciel nyinsKrJvno unqdomar vid universitet och högskolor frSn olika sociolo hemmiljöer ,i»/o:37<=/o,2l°/o :!0°/o tiiiilliii !| O. högskolor ! :i|l|l!l|lhijii 1 ll°/o /o ' 50O/O Skottad andel unvjdomor i för högskolestudier relevorito äldersgrupper frSri olika sociala hemmiljöer. (beräknat po antalet 20-8ringor) jlSocialtjruppH t-£J Socialgrupp TU Enviss utjämning av den sociala rekryteringen till universitet och högskolortycks ha skett . Inom en del av den högre utbildningen,nämligen ulbildningarna till agronom, apotekare, civilekonom, civilingenjör,jurist, jägmästare, läkare, tandläkare och veterinär har dock den socialasållningen skärpts . (Avsnitt 2.4.4) U68 har också låtit utföra vissa samhällsekonomiska kalkyler för längreutbildning (SOU 1972: 23). Utredningen har emellerlid funnit det principielltvanskligt att anviinda dessa som underlag för den kvantitativa planeringen avhögskoleutbildningen. (Avsnitt 2.4.5) Utredningensdimensioneringsför>lag (avsnitt 2.5) U 68: s förslag avseende gymnasieskolansdimensionering är att upp: fatta som en allmän ram som i flera hänseenden fårkompletteras genom fortsatt utredningsarbete. Utredningen finner detinte lämpligt att ange en bestämd tidpunkt för genomförandet av sinadimensioneringsförslag för gymnasieskolan utan föreslår att de uppfattas somrLIctlinjer för slutet av 1970-talel. I vissa hänseenden bör riktlinjerna kunnavara.vägledande för planeringen redan tidigare. (Avsnitt 2.5.1.1) Gymnasieskolans nuvarandekapacitet inom linjer och direkt grundskoleanknutna specialkurser om minst ettår svarar mot av en årskull 16-åringar. Långt ifrån allanybörjare i gymnasieskolan är emellertid . Gymnasieskolan bördimensioneras så att alla som söker utbildning där också kan beredas plats,även om detta inte alllid kan ske på önskad linje. Utredningen finneremellertid att övervägande skäl talar mot att en obligatorisk gymnasieskolainförs, men betonar starkt behovet av atl sludiestimulerande och uppsökandeåtgärder riktas till dem som inte spontant väJjer att söka tillgymnasieskolan. Det är vanskligt att sägavad detta bör innebära för gymnasieskolans kapacitet. Utredningen görantagandet att under senare delen av 1970-taIet bortåt av enårskull går ut på arbetsmarknaden efter avslutad gmndskola och därefter intesöker annan utbildning i gymnasieskolan än möjligen kortare specialkurser.Utredningen betonar att detta är ett beräkningsantagande. Det utgör inte ettförslag att en viss del av ungdomama skulle utestängas från gymnasieskolan. Enligt U 68: s mening börman som ett led i utvecklingen mot återkommande utbildning överväga attförstärka den direkta yrkesförberedelsen inom de linjer som äj- mestutpräglat studieförberedande. En förändring i denna riktning kan sannoliktgenomföras först på . Av prognosunderlagetframgår alt utflödet på arbetsmarknaden från gymnasieskolans ickeyrkesinriktade linjer (N, H, S, So) tenderar att bli större än behovet. Motbakgrund av detta, och som ett led i förstärkningen av yrkesutbildningen igymnasieskolan, föreslår utredningen att andelen studerande i ickeyrkesinriktad gymnasial utbildning successivt minskas från till av de studerande som antas till gymnasieskolan.i 1Särskilt yttrande av . Ifråga om fördelningen av gymnasial utbildning på olika yrkesinriktningar gerprognosunderlaget viss vägledning. Det finns klara bristtendenser förgymnasialt utbildade inom alla de tre yrkesutbildningssektorer som ärrepresenterade i skolan.