prop · FZ0350 · 1975-12-31 00:00:00 — socialnämndeller person, som enligt bemyndigande från sådan nämnd gör dödsboanmälan, skalltillerkännas betydelse för sådan arvinges arvsrätt. Hovrättenför konstaterar att den ökade arbetsbörda som enligt förslagetskulle komma att åvila socialnämnden uppenbarligen medför även ökade kostnaderför det allmänna. De fördelar som, om förslaget genomförs, kunde vinnas för denenskilde skulle enligt hovrättens mening resultera i så stora nackdelar för detallmänna att någon rationalisering inte skulle uppnås. Hovrätten understrykeratt bouppteckningsskyldighelen helt naturligt i första hand bör åligga denenskilde som bäst känner till dödsboets förhållanden och ej vältras över påsocialnämnden, för vars verksamhet detta arbete måsle framstå såsom främmande. Ävenrikspolisstyrelsen påpekar att det medför vissa kostnader för kommunerna, omdödsboanmälan skall göras av socialnämnd eller någon som nämnden har förordnat.Någon rätt för kommun att i förekommande fall ta ut ersättning av dödsboet harinte föreslagits. Med hänsyn till kravet att anmälan skall göras av enföreträdare för det allmänna bör en sådan lösning inte heller förordas. Socialstyrelsenkan för sin del inte acceptera atl socialnämnd åläggs skyldighet att se tillatt den avlidnes bo tas om hand i de fall ingen annan finns som gör detla,särskilt som detta automatiskt anses medföra skyldighet för vederbörande kommunatt stå för de kostnader som inle täcks av tillgångarna i boet. Familjelagssakkunniga-anmärker -att,om de uppgifter som vilarpå rätten och av rätten förordnadgod man enligt 18 kap. 2 S ÄB överflyttas på socialnämnden och någon somnämnden förordnar, blir bestämmelserna till-lämpliga generellt. Den somerhållit förordnande kan därför komma atl få ta befattning även med dödsbon ivilka ingår större tillgångar. För del arbete han nedlägger torde fortfarande iförsta hand dödsboet böra bli ersättningsskyldigt. Den som socialnämnden harförordnat att göra dödsboanmälan förutsätts också lägga ned visst arbete på sittuppdrag, såsom alt göra undersökningar om tillgångar, delägare m. m. För dettaarbete synes ersättning skola lämnas av kommunen. De sakkunniga vill dockframhålla atl gränsfall kan uppkomma, t. ex. om den som har förordnals enligt18 kap. 2 S ÄB finner alt dödsboanmälan bör göras. När det allmänna i större utsträckningän skall kunna kopplas in på boutredningar bör ersättningsfrågornauppmärksammas. Kommunförbundetfinner det svårt atl närmare överblicka de ekonomiska konsekvenserna förkommunerna av promemorieförslaget. Även om del för flertalet kommuner inteinnebär att större uppgifter överförs till dem är del ändå fråga om ett nyttåliggande. 1975/76:50 46 därförenligt förbundels mening beaktas vid diskussionerna om kostnadsfördelningenmellan stat och kommun. Förbundet förutsätter att samråd med förbundet kommer atlske om de anvisningar som kan erfordras för reformens genomförande. Stockholmskommunstyrelse konstaterar att det kommer att innebära en ökad arbetsbörda försocialnämnden om den skall göra dödsboanmälan och medverka vid avvecklingen avdödsbo, där så befinns erforderiigt. Detta förhållande medför avsevärt ökatbehov av personal samt ökade kostnader i anledning därav och ökade övrigaomkostnader. Styrelsen föreslår därför att statligt bidrag utgår för alt läckade merkostnader som föranleds av atl vissa av de arbetsuppgifter som haråvilat tingsrätt överförs på kommunen. Prop.1975/76:50 47 Nuvarandebestämmelser om bouppteckning i 20 kap. (ÄB) innebär attbouppteckning är obligatorisk efter varje dödsfall. Bouppteckning förrättas avtvå gode män som i allmänhet tillkallas av dödsbodelägare som har hand om dendödes egendom. Till förrättningen skall kallas samtligadödsbodelägare för att de skall kunna bevaka sin rätt. Vid förrättningenupprättas en bouppteckningshandling som skall innehålla uppgifter om - förutomden döde och dödsbodelägarna - den dödes tillgångar och skulder. Vidareredovisas i förekommande fall testamente, äktenskapsförord och försäkringar.Den som är bäst förtrogen med boet försäkrar skriftligen under edligförpliktelse att lämnade uppgifter är riktiga och de gode männen bekräftar medsina namn att allt har blivit korrekt antecknat och att tillgångarna har bliviträtt värderade. Bouppleckningshandlingen ges sedan in till tingsrätten, somefter granskning fattar beslut om den skatt som i förekommande fall skallbetalas till staten enligt lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt (AGL). Denundantagslösa bouppteckningsplikten infördes . hade ipraxis kravet på bouppteckning ofta eftergetts, när enligt tillgängliga uppgifiertillgångarna var så obetydliga att de inte täckte annat än begravningskostnadernaoch andra utgifter i anledning av dödsfallet. Bouppteckningsskyldighetenhar satts i fråga vid åtskilliga tillfällen. a. har iriksdagen förts fram krav på att bouppteckningspliklen skall mjukas upp. Dethar gjorts gällande att bärande skäl för upprättande av bouppteckning inte kananses föreligga när exempelvis den avlidne var en medellös vuxen person eller etlbarn utan efterlämnade tillgångar. (LU 1974:24) har uttalat sinförståelse för att man inför ett enklare förfarande än förrättande avfullständig bouppteckning i berörda fall. Fråganom en uppmjukning av bouppteckningsplikten har övervägts i en inomjustitiedepartementet utarbetad promemoria (Ds Ju 1975:6). Härvid har bl. a.gjorts en genomgång av de olika funktioner som bouppteckningen fyller. Främstabetydelsen brukar tillmätas bouppteckningens civilrättsliga uppgifter. Genombouppteckningen klariäggs och dokumenteras grundläggande fakta i ett dödsbo ien bestämd och för alla dödsbon gemensam ordning. Bouppteckningen bildarutgångspunkt för dödsboförvaltningen och redovisningen av denna. Den utgörvidare en grund för bodelning och arvskifte. Vid boets avveckling blirbouppteckningen härigenom av stor betydelse för den dödes rättsägare, framför alltdödsbodelägare och borgenärer. Bouppteckningen används vidare sombehörighetshandling vid rättsliga transaktioner och utgör underiag vidhandläggningen av olika domstolsärenden. En annan viktig funktion harbouppteckningen som underlag för åstad- Prop.1975/76:50 48 kommandeav en rättvis och likformig arvsbeskattning. Från kulturhistorisk ochekonomisk-vetenskaplig synpunkt slutligen innehåller bouppteckningen värdefulltmaterial som har omfattat hela befolkningen. Enligtpromemorian skulle man, om boets tillgångar är små, kunna avstå från kravet påbouppteckning utan att berörda intressen alltför mycket träds för när. Detföreslås därför att ett förenklat förfarande, kallat dödsboanmälan, skallkunna ersätta bouppteckning när den dödes tillgångar inte överstiger 5 000 kr.Var den döde gift, får värdet av makarnas sammanlagda giftorättsgods inteöverstiga . Även om tillgångarna inte överstiger de angivna beloppen,bör enligt promemorian bouppteckning ändå ske i vissa fall, t. ex. närdödsbodelägare eller borgenär vill ha bouppteckning lill stånd eller när i kvariåtenskapeningår fast egendom. Vid beräkningen av tillgångarnas värde har det vidareansetts nödvändigt att medräkna försäkringsbelopp som efter den dödetillfaller någon som förmånstagare. Dödsboanmälan skall enligt promemoriangöras av socialnämnden eller någon som nämnden har förordnat. Vidremissbehandlingen har det stora fiertalet remissinstanser godtagit förslagetom en uppmjukning av bouppteckningsskyldigheten. Från många håll understryksatt reformen är angelägen, eftersom det ofta är meningslöst att upprätthållaobligatoriet. Det betonas också att det arbete och de kostnader som läggs nedpå bouppteckningar många gångerär utan motsvarande nytta för vare sig enskildaeller del allmänna. Ätskilligaremissinstanser finner det föreslagna systemet med dödsboanmälan vara enändamålsenlig lösning. På några håll anser man dock atl systemet skulleinnebära blott obetydliga lättnader för den enskilde men ökad arbetsbelastningför socialnämnden och dess tjänstemän. 1 fråga om följderna för tingsrätternasdel anser somliga instanser att dödsboanmälan skulle kunna ge en inte ringalättnad i arbetet, medan en remissinstans anser att förslaget knappast tordemedföra någon påtaglig minskning i arbetsbelastningen. Från något hållifrågasätts om man inte på vissa punkter kan gå längre än promemorieförslagetoch alltså söka uppnå ytteriigare förenklingar. Någraremissinstanser ställer sig avvisande lill förslaget. Kritiken tar främst siktepå att en dödsboanmälan inte tillgodoser bouppteckningens civilrätlsligafunktion. Det understryks att del civilrättsliga regelsystemet - så snart detfinns några tillgångar - förutsätter dödsboförvaltning och redovisningsåtgärderi vissa former. Risk finns annars alt svårnådda eller okända rättsägare berövassin rätt. Erfarenheten visar, framhålls det, atl anspråken på en rättvisfördelning av avlidens tillgångar är stora även när behållningen är obetydlig.En viss risk anses även föreligga atl möjligheten till dödsboanmälan skallutnyttjas trots att förutsättningarna därför brister. Från ett håll anmärks attblotta förekomsten av skulder i ett dödsbo bör föranleda bouppteckning så att ÄB:sbestämmelser om den dödes gäld kan tillämpas. Från försäkringshåll betonas attde fullständiga uppgifterna i bo- 1975/76:50 49 uppteckningom delägare - särskilt i fråga om utomäktenskapliga barn -är av betydelse föratt försäkringsbolagen skall kunna göra korrekta utbetalningar till förmånstagare. Föregen del anser jag att den diskussion om bouppteckningspliktens bestånd som harförts klart visar att bouppteckningsplikten i många falluppfattas som en meningslös och betungande formalitet. Som tidigare nämntsgäller detta främst fall då ett barn utan nämnvärda tillgångar har avliditeller då i övrigt boets tillgångar är små. Även om det arbete med enhetligabouppteckningsformulär som har bedrivits av kan leda tillförenklingar vid bouppteckning torde man dock inte härigenom kunna uppnåtillräckliga lättnader i de åsyftade fallen. Det finns därför starka skäl attöverväga en uppmjukning av bouppteckningsskyldighelen. Somhar angetts i promemorian fyller bouppteckningen i och för sig flera viktigafunktioner, främst i civil- och skatterättsliga avseenden. Det är dock tydligtatt bouppteckningens betydelse växlar i olika dödsbon. Från civilrättslig synpunkttorde uppenbariigen intresset av en bouppteckning vara ringa, om boetstillgångar och skulder är små. Delägarnas anspråk på redovisning minskar naturiigenom rätten till arv gäller bara obetydliga värden. Även för borgenärernas deltorde intresset av en fullständig redovisning vara väsentligt mindre, närtillgångarna är obetydliga. På denna punkt bör också beaktas den praxis som harutvecklats och som innebär att bouppteckningarna i ordinäradödsbon - särskilt i storstadsregionerna - ger en alltmera summarisk ochschematisk redovisning av tillgångarna. Värderingen av lösöret sker oftaklumpvis, vilket försvårar eller omöjliggör identifiering av enstaka föremåloch därmed efterkontroll. Själva bouppteckningsförrättningen har i många fallrationaliserats så alt i praktiken bara bouppgivaren och en förrättningsmandeltar. 1 fråga om arvskifte torde i stor utsträckning intetillämpas, utan det skriftliga skiftet ersätts av en formlös delning.Möjligheten härtill beror givetvis till stor del på - förutom boets omfattningoch innehåll - delägarnas inställning och sammansättning. Efteriämnar den dödemake eller vuxna bröstarvingar, behöver de ofta inte något formellt delnings-eller skiftesinslrument. Finns det å andra sidan t. ex. omyndiga delägare elleringår fast egendom i boet måste vanligen ett regelrätt arvskifte äga rum. Somhar framhållits i promemorian kan det naturligtvis även i mycket små dödsbonförekomma att delägarna hyser misstänksamhet mot varandra och inte kan bliöverens om vad som tillhör boel och hur del bör avvecklas. Detta utgör dockinte en tillräcklig anledning att generellt upprätthålla bouppteckningsplikten.Påpekas bör att det naturligtvis inte är något som hindrar att bouppteckningförrättas även i fall då den inte är obligatorisk. Vissaproblem kan också uppstå när dödsbodelägare vistas på avlägsen ort e. d. Riskfinns i så fall för att hans rätt inte beaktas i olika avseenden. Inte hellerdetta utgör dock enligt min mening anledning alt upprätthålla kravet påbouppteckning när tillgångarna är obetydliga. 4 1975/76. 1975/76:50 50 lagsetboende dödsbodelägare talar dock för alt man inte går så långt när det gälleratt efterge kravet på bouppteckning som har föreslagits i promemorian. Ävenhänsynen till borgenärer utgör ett skäl mot att alltför mycket mjuka uppbouppteckningsplikten. Klart är emellertid att det inle är nödvändigt medbouppteckning, om tillgångarna är så obetydliga att de inte till någon delförslår till gäldande av fordringar som innehas av den dödes borgenärer. Närdet därefter gäller de skattemässiga aspekterna torde det inte föreligga någothinder mot att ersätta bouppteckningen med ett förenklat förfarande, omdödsbobehållningen är så ringa att någon arvsskall inte skall utgå. För attförhindra atl skatt undandras staten torde det dock vara nödvändigt alt låtanågon annan än de enskilda dödsbodelägarna avgöra om bouppteckning kan underiåtas.Vidare kan det finnas skäl att sätta gränsen för tillgångarnas värde lägre änsom har föreslagits i promemorian. Jag återkommer till detta i ett följandeavsnitt. övrigt gäller de invändningar mot promemorieförslagel som har gjorts underremissbehandlingen anser jag inte att önskemålet om bouppteckning för att underiättautbetalning av försäkringar kan tillmätas avgörande betydelse. Utredning om förmånstagarefår inhämtas i annan ordning. Även i andra fall när bouppteckning nyttjas sombehörighetshandling lorde den kunna ersättas av annan handling, t. ex.släktintyg från folkbokföringsmyndighet. Vidare torde det från forskningshållkunna accepteras alt bouppteckningar i viss utsträckning faller bort. Beaktasbör härvid bl. a. atl, som nämndes, bouppteckningarna i mindre dödsbon harkommit att utformas alltmer summariskt samt att olika grupperslevnadsförhållanden numera i högre grad än tidigare blir föremål försociologiska och statistiska undersökningar på grundval av annat material änbouppteckningar. Sammanfattningsvisanser jag övervägande skäl tala för att man inför en ordning som innebär altbouppteckning under vissa förutsättningar skall kunna underlåtas och ersättasav en dödsboanmälan. De förutsättningar som härvid bör gälla ämnar jag gå in påi följande avsnitt. Jagvill i detta sammanhang framhålla att även om man inför en möjlighet att ivissa fall underlåta bouppteckning, så hindrar detta givetvis inte att manprövar alla möjligheteratt förenkla bouppteckningsförfarandet i sådana fall dåbouppteckning alltjämt måste ske. På denna punkt är bl. a. del pågåendearbetet med enhetliga formulär för bouppteckningar av intresse. Arbetet, somtidigare har bedrivits av , avses fortsätta inom . 6.2 Förutsättningar för dödsboanmälan Ipromemorian föreslås att frågan om befrielse från bouppteckningsplikten avgörsmed utgångspunkt i ett rent ekonomiskt kriterium. Tillgångarnas storiekförutsätts därvid bli avgörande. Vid avvägningen av hur stora till- 1975/76:50 51 gångarsom kan tillåtas är del enligt promemorian naturiigt att utgå från detskattefria avdragsbeloppet som avgår från varje lott vilken beskattasenligt klass II eller klass III i 28 S AGL. Därutöver bör hänsyn tastill att tillgångarna i ett dödsbo i princip alltid minskas med begravnings-ochbouppteckningskostnader. Mot bakgrund härav föreslås i promemorian attbouppteckning skall få ersättas med dödsboanmälan, om värdet av den dödestillgångar inte överstiger . Vid beräkningen av denna summa bör avskattehänsyn inräknas försäkringsbelopp som tillfaller någon som förmånstagare,trots att beloppet inte ingår i kvarlåtenskapen efter den döde. Tillförslaget om en 5 000-kronorsgräns är knutna vissa förbehåll. Om den döde efteriämnarmake, får makarnas giftorättsgods tillsammans vara värt högst 10 000 kr.Bouppteckning skall vidare alllid ske, om den döde efteriämnar fast egendomeller tomrätt. Motsvarande föreslås - med hänsyn till bl. a. möjligheten av efterarv-gälla, om den döde efteriämnar testamente eller enskild egendom eller om efterievandemake har sådan egendom. Vidare förslås att bouppteckning alltid skall ske, närdödsbodelägare, borgenär eller annan vars rätt kan vara beroende därav begärdet. Vidremissbehandlingen har från många håll salts i fråga om inte de tillåtnavärdegränserna för dödsboanmälan bör indexregleras. Det har därvid föreslagitsatt dödsboanmälan skall kuiina ske om den dödes tillgångar inte överstiger ett halvt-basbeloppeller, när den döde var gift, värdet av makarnas sammanlagda giftorättsgodsinte överstiger ett basbelopp. Ett par remissinstanser anser att värdet av dendödes tillgångar inte bör få överstiga det skattefria avdragsbeloppet 3 000 kr.Risk finns annars för att arvsskatt undandras staten. Förslagetatt bland den dödes tillgångar skall räknas in försäkringsbelopp som tillfallernågon som förmånstagare kritiseras av flera remissinstanser, som framhåller attsystemet med dödsboanmälan kompliceras och i onödan begränsas om hänsyn måstetas till sådana förmånstagarförvärv. Kammarkollegiet anser för sin del attdödsboanmälan bör få göras, om tillgångarna jämte - efter förmånslagaravdragenligt 12 S andra stycket AGL -skattepliktig del av försäkring inle överstigervärdet av ett halvt basbelopp. Från försäkringsbolagens sida påtalas attförsäkringsbelopp som utgår på grund av förmånstagarförordnande som avses i 37 S2 mom. första stycket AGL enligt förslaget inte skulle räknas med blandtillgångarna. För att man skall undgå denna inkonsekvens ifrågasätts av enremissinstans om inte bouppteckning alltid bör förrättas när den döde har efteriämnalförsäkring till vilken förmånsiagare har satts in. Beträffandeövriga villkor som i promemorieförslaget uppställs för dödsboanmälan har remissinsiansernainte gjort några invändningar. Från etl par håll görs emellertid gällande attbouppteckning av praktiska skäl också alltid bör upprättas, om boets egendomavträds till förvaltning av boutredningsman. Vidare hävdar en remissinstansatt man av hänsyn till den dödes fordringsägare bör ställa upp det meralångtgående villkoret att döds- 1975/76:50 52 boanmälanbör få förekomma bara om skulder saknas i dödsboet. Fleraremissinstanser slutligen anser att den föreslagna ordningen inte i tillräckliggrad värnar om bortovarande eller okänd arvinges rätt. Behov av bouppteckningkan enligt dessa instanser i regel alltid antas föreligga när god man skallförordnas för sådan rättsägare och arvskungörelse är aktuell. I ettremissyttrande sätts dock i fråga hur långt det allmännas skyldigheter börsträcka sig vid efterforskandet av rättsägare efter den döde. Föregen del vill jag lill en början instämma i förslaget att ett rent ekonomisktkriterium bör vara avgörande för om kravet på bouppteckning skall kunnaefterges. Som framhålls i promemorian räcker det inte att fästa avseende vidboets behållning utan bestämmande bör i stället vara tillgångarnas storlek. När del sedan gäller attavväga hur stora tillgångar som bör tillåtas är det givetvis angeläget altgränsen sätts så, att det uppstår en märkbar rationaliseringseffekt förmyndigheter och enskilda. Från den synpunkten innebär promemorieförslagetavsevärda fördelar. Enligt vad som anförs i promemorian skulle nämligensannolikt av bouppteckningarna kunna ersättas av dödsboanmälan, ominstitutet utformas så som föreslås. kan man inte bortse från attförslaget i vissa siluationer kan vara till nackdel för den dödes rättsägare.Sätts värdegränsen till , innebär det att ett dödsbo kan innehållaåtskilliga tillgångar i form av lösöre o. d. som visseriigen saknar störreekonomiskt värde men som ändå är av intresse för dödsbodelägarna. Dessa tordedå ibland behöva den mera fullständiga redovisning som följer med enbouppteckning. Särskilt gäller detla, som har nämnts, om det finnsdödsbodelägare som vistas på okänd eller avlägsen ort. Det kan inte hellerbortses från att staten i undantagsfall skulle kunna gå miste om arvsskatt, omen värdegräns på införs. Även om begravningskostnader o. d. i de allrafiesta fall torde vara så höga att de tillgångar som återstår sedan dessakostnader har dragits av understiger den lägsta skattepliktiga om 3 000kr, torde det kunna uppståen skattepliktig rest. Tillde nu gjorda invändningarna mot promemorieförslaget kommer att huvudregeln omen 5 000-kronorsgräns har måst förses med en rad undantag och villkor som komplicerardenpraktiska tillämpningen. Medhänsyn till det sagda har jag kommit fram till att värdegränsen bör sättaslägre än som har föreslagits i promemorian. Enligt min mening torde flertaletav de nackdelar som är förenade med promemorieförslaget kunna undvikas, om mansom villkor för dödsboanmälan stipulerar att den dödes tillgångar inte (åröverstiga begravningskostnader och andra utgifter med anledning av dödsfallet.En sådan begränsning kommer visseriigen att innebära attrationaliseringseffekten av det nya systemet minskar, eftersom dödsboanmälankommer att kunna göras i betydligt färre fall än som följer av promemorieförslagel.Å andra sidan torde Prop.1975/76:50 53 dödsboanmälanäven med den nu angivna begränsningen kunna göras i flertalet av de situationerdär gällande ordning anses särskilt betungande eller onödig. Hit hör sålundaflertalet av de fall då den döde är ett barn eller en medellös eller så gottsom medellös vuxen person. Jagföreslår alltså att dödsboanmälan skall få ersätta bouppteckning, om den dödestillgångar inte förslår till annat än begravningskostnader och andra utgiftermed anledning av dödsfallet. Med denna utformning av förutsättningarna fördödsboanmälan uppnås flera fördelar. Dödsbodelägarna kommer inle att gå föriusliganågon rätt, eftersom dödsfallskostnaderna skall betalas innan arvskifte skeroch det alltså i det angivna fallet inte finns några tillgångar att skifta.Inte heller för borgenärernas del torde det återstå några tillgångar, eftersombegravningskostnader o. d. alltid torde betalas innan övriga skulder regleras.Beaktas bör också att, om dödsboet försätts i konkurs, begravningskostnader harföreträde framför oprioriterade och vissa prioriterade fordringar. Vidsammanräkningen av värdet på den dödes tillgångar bör det inte vara nödvändigtatt räkna in försäkringsbelopp som på grund av förmånstagarförordnande inteingår i kvariåtenskapen. Kontrollen av förmånstagares förvärv kan tillgodosesi annan ordning. Till denna fråga återkommer jag i ett kommande avsnitt. Omtillgångarna inte får överstiga dödsfallsutgifterna, är det knappast troligtatt det bland tillgångarna kan rymmas fast egendom eller tomträtt. Skulle dettai något enstaka undantagsfall inträffa, bör dödsboanmälan inte få göras. Istället måste bouppteckning förrättas av bl. a. inskrivningstekniska skäl.Enligt min mening kan det förväntas att dödsbodelägarna i sådana fall självalar initiativ till bouppteckning, även om en sådan inte är obligatorisk enligtlagen. Med hänsyn härtill och till att frågan mest torde ha teoretiskt intressesynes det inte erforderiigt att belasta lagtexten med något uttryckligtförbehåll i ämnet. Närden döde efteriämnar make, bör vid beräkningen av den dödes tillgångar hänsyntas även till hans andel i den efteriämnade makens giftorättsgods. Enkonsekvens härav torde ofta bli att bouppteckning måste förrättas. Härden dödesmake uteslutande enskild egendom behövs däremot i och för sig intebouppteckning. Är den dödes tillgångar så små att de inte förslår till annat änbegravningskostnader e. d., innebär delta, som har sagts, att något arvinte utgår efter honom. Det kan då heller inte bli fråga om något efterarv vidden sist avlidne makens död. Därmed bortfaller den anledning att förtecknamakars enskilda egendom som finns när den döde efteriämnar egendom somtillfaller någon som arv. Vad som har sagts gör att inte heller förekomstenav testamente behöver föranleda bouppteckning när tillgångarna är så små attde inte täcker annat än begravningskostnader o. d.