prop · FZ03204 · 1975-12-31 00:00:00 — Det synes föreningen därför som om MMU:suttalande, att en kopieringsmetod som tillåter åtminstone 300 exemplar kanbedömas som "liknande tekniskt förfarande", bör utgå. Hovrättenöver och anmärker attl kap, 5 S i MMU:s förslag, språkligt sett,är besynneriig. Det beror pä att man tar tillbaka en del av del som redan harfastslagits i 2 kap, 1 S, Definitionen av begreppet tryckt skrift mäste enligthovrätten vara fullständig redan i 1 S- Där måste alltså sägas attstencilerade, ljuskopierade eller med liknande tekniskl förfarandemångfaldigade skrifter är tryckta skrifterom antingen utgivningsbevis finnesför skriften eller denna har försetts med sådan ursprungsbeteckning som närmareangives i 5 S- Pä del senare stället kan sedan angivas vilka krav som i sådanthänseende gäller för alla tryckta skrifter. Möjlighetenatt undvika att grundlagen blir tillämplig på här aktuella handlingar, genomatt utesluta uppgift om vem som mångfaldigat handlingen m, m.,syneslänsstyrelsen i och inte vara tillräckligt klart formuleradi lagtexten. Somjag närmare har redovisat i den allmänna motiveringen föreslär jag alttryckfrihetslagstiftningen blir tillämplig inte bara pä skrifter som framställsgenom tryckning utan också pä skrifter som mångfaldigas genom vissa andrametoder som till sin effekt liknar tryckning. Jag har även anslutit mig lillMMU:s förslag om vilka tekniska förfaranden som skall jämställas med tryckning.Detta innebär att skrifter som mångfaldigas genom maskinskrift inle fallerunder TF, På sädana tekniska förfaranden som mångfaldigande av skrift genomupprepade utskrifter av samma text på en dators radskrivare och utskrift hosfiera mottagare av innehållet i trådsändning bör som jag har anfört TFf n, inte heller göras lillämplig. 1975/76:204 134 finnerjag mindre lämpligt att låta begreppet "irycki skrift" beteckna ocksåandra skrifter än sädana som framställs genom tryckning. Jag förordar därföratt TF görs tillämplig pä skrift som har framställts i tryckpress samt påskrift som har mångfaldigats genom stencilering eller därmed jämställt förfarande.Beträffande annan skrift än tryckt bör emellertid gälla att ytteriigareförutsättningar skall vara uppfyllda, 1fråga om innebörden av den föreslagna bestämmelsen far jag i försia handhänvisa till vad jag anfört i den allmänna motiveringen. Därutöver vill jagtillägga följande, Iförsta styckets andra mening har tagils in förutsättningarna för att även andraskrifter än tryckta skall falla under TF, En första sädan förutsättning är attskriften har mångfaldigats, I likhet med MMU anserjag att det inte är möjligtatt ange vilkel antal exemplar mångfaldigandet skall ha skett i. Ordet"mångfaldigats" harhäringen annan betydelse änatt skriften skall varaframställd i tillräckligt många exemplar för att den skall kunna lämnas ut förspridning, 1uppräkningen av vilka lekniska förfaranden som jämställs med tryckning harordet fotokopiering ersatt det av MMU föreslagna ljuskopiering. Någon ändring isak innebär detta ej. Beträffande vad som är ett "liknande teknisktförfarande" vill jag med anledning av vad MMU har uttalat framhålla attäven en metod som inte tillåter fullt 30-40 kopior bör kunna jämställas medtryckning. Föratt en stencilerad eller därmed jämställd skrift skall falla under TF fordrasatt antingen utgivningsbevis gäller för den eller skriften innehäller deuppgifter som anges under 2 i försia slycket. Uppgifterna skall slå ianslulning till varandra. Gäller utgivningsbevis för skriften, skall dennaenligt 4 kap, 2 S försia stycket i departementsförslaget innehålla uppgift omvem som har mångfaldigal skriften om ort och är för mångfaldigandet, menfrånvaron av sådana uppgifter medför inte i detta fall alt skriften falleruianför TF, Beträffandeden närmare innebörden i kravet, att skrift skall innehålla de angivnauppgifterna som förutsättning för att TF skall vara tillämplig på den, ärföljande att säga. För det första skall uppgifterna vara tydligt angivna sä attdet lätt kan avgöras om en skrift faller under grundlagen. Det är alltså intetillräckligt att man vid ett närmare studium av skriften kan läsa utuppgifterna. Dessa skall i stället sättas ul påett sätt som motsvarar det somsker på tryckt skrift, t, ex, på titelblad, i vinjett eller på liknande sätt.Uppgiflernaskall återfinnas på ettendaställeochfåralllså inte varaspriddapåolika häll i skriften. 1uppgift om att skrift är mångfaldigad skall klart anges att den är framställd iett flertal exemplar. Givelvis är det att föredra om ordel mångfaldigadåterfinns på skriften. Jag anser dock inte att just detta ord behöver utsättasom det av något annat utiryck med samma innebörd framgår alt skriften ärmångfaldigad. Jag tänker här på ullryck som stencilerad, kopierad eller Prop.1975/76:204 135 liknande.Enligt min åsikt bör man vara tämligen generös vid bedömningen av om skriftinnehåller uppgift om all den är mångfaldigad och inte fästa alltför stortavseende vid själva ordalagen, om det framgär vad som har åsyftats med enanvänd beteckning, Närdetgäller uppgift om vem som har mångfaldigal stencilerad ellerdärmed jämställdskrift finns anledning beröra spörsmålet vem uppgifien egentligen skall avse.Om det är författaren eller den som ger ut en stencilerad skrift som också harmångfaldigat denna är det givetvis denne som skall anges, Påsamma sätt somtryckt skrift kan även en stencilerad skrift ges ut av ett föriag sommångfaldigar skriften. Förtagets namn skall i så fall uppges. Men det är ävenlänkbart att en författare eller ell föriag anlitar någon som endast skölerdenlekniska framställningen av en skrift, t, ex, ett företag som åtarsigfotokopiering, 1 sådana fall är det inle lika klart vem som skall anges hamångfaldigat skriften. Enligt min mening kan det vara anledning att låta en vissvalfrihet råda även här. Sätts författarens eller föriagels namn ut på skriftensom den som har mångfaldigat denna kan man utgä från att detta är förhällandet.Det saknar dä betydelse att den lekniska framställningen faktiskt har utförtsav någon annan. Begreppettryckt skrift liksom uttryck som tryckalster, tryckning osv. finns i mångabestämmelser i , Det skulle uppenbariigen inte vara lämpligt att låta varjesädan bestämmelse ange vilka förfaranden som jämställs med tryckning. Detföreskrivs därför i andra stycket alt bestämmelse i TF, som har avseende påskrift som framställts i tryckpress eller på tryckning, skall, när ej annatanges, äga motsvarande tillämpning pä stencilerad eller därmed jämställdskrift eller på mångfaldigande av sådan skrift. Härigenom klargörs alt bl, a,degrundläggande bestämmelserna om tryckfriheten i 1 kap, 1-4 SSTFär tillämpligaockså på stencilerade och därmed jämställda skrifter som faller undergrundlagen, 1sammanhanget vill jag beröra frågan vilken följd utvidgningen av TF:still-lämpningsområde får för skrifter som inle är tryckta och som kommer utperiodiskt, dvs, med minsl fyra särskilda nummer (se I kap, 7 STF),Beträffande sådan skrift, t,,ex, en stencilerad tidning, föreligger sammavalfrihet som i frågaom en icke-periodisk skrift som ärsiencilerad. Om deuppgiftersom anges i punkt 2 i försia slycket iniesättsulpä tidningen, ärdeninte att betrakta som periodisk skrift i TF:s mening. Utgivare ochutgivningsbevis för tidningen behövs alltså inte (jfr 5 kap, 2 och 5 SS TF),Sätts däremot alla uppgifterna ut, faller tidningen underTF:sreglerom periodiskskrift,och utgivare och utgivningsbevis skall finnas. Har utgivningsbevis förtidningen väl utfärdats är-lill dess be-viset återkallas-TF tillämplig pä den,även om inte alla uppgifter enligt punkt 2 anges i tidningen. Om någon annanuppgift än den alt skriften är mångfaldigad har uteslutits, kan emellertid densom mångfaldigar tidningen straffas enligt 4 kap, 5 S departementsförslaget. Somtredje stycke i paragrafen har tagits in en motsvarighet till dess nuvarandeandra mening, enligt vilken lill skrift hänförs karta, ritning eller bild, ävenom den inte åtföljs av text. Emellertid brukas i andra sammanhang 1975/76:204 136 iTF begreppet bild som beteckning på karta eller ritning. Jag vill erinra om attjag i förslaget till ändring av 2 kap. TF (prop. 1975/76:160) i definitionenav begreppel handling använder uttrycket framslällning i skrift eller bild.Uppenbariigen bör man så långt möjligt ha en enhetlig terminologi i grundlagen.Jag föreslår därför att föreskriften formuleras så att till skrift hänförsockså bild, även om den inte åtföljs av text. Som framgått innebär detta intenågon saklig ändring. Enligtdenna paragraf skall myndighets tryckta handlingar inte anses utgivna om deskall hållas hemliga. Jag har i prop. 1975/76:160 förordat att uttryck som att"handling skall hållas hemlig" undviks. 1 enlighet härmed börnuvarande lydelse jämkas nägot. TF innehåller i nuvarande lydelse bestämmelser om rätt till anonymitet. 11 S ges bestämmelser om rätt för författare att slippa fä sitt namn utsatt påskriften och om tystnadsplikt för boktryckare m. fl. angående vem som ärförfattare. Föreskrifter om författares anonymitet i tryckfrihetsmål ärupptagna i 2 och 3 SS- Rätten till anonymitet för meddelare och för utgivare avicke-periodisk skrift regleras i 4 S genom hänvisningar till de föregåendeparagraferna, I 5 S slulligen upptas strafföestämmelser. 1den allmänna motiveringen, avsnitt 7.2, harjag redogjort förde viktigare av deändringar i anonymitetsreglerna som jag med anledning av MMU:s förslagförordar. Ändringarna innebär bl, a, en utföriigare reglering än den nuvarandeav begränsningarna i tystnadsplikten för boktryckare, journalister m, fl, ochinförandel av en ny regel om förbud mot efterforskning av författare ochmeddelare. De av MMU föreslagna bestämmelserna ingår som 6-12 SS i 8 kap, MGL,som har rubriken "meddelarskydd och rätt till anonymitet". Enligtmin mening bör reglerna om meddelares ansvarsfrihet och undantagen från dennaalhjämi regleras i andra kapitel i TF än 3 kap. Däremot förordar jag attbestämmelserna i detta kapitel om anonymitetsskyddet disponeras om ochredigeras i huvudsaklig överensstämmelse med MMU:s förslag. Detta innebär bl.a, att författares, meddelares och utgivares anonymitet i olika hänseendenbehandlas i vatie paragraf Ienlighet med det anförda upptar 3 kap, TF i departementsförslaget i 1 S bestämmelserom rätt att varaanonym vid utgivningen av tryckt skrift, 2 S avser anonymiteten i mål omtryckfrihetsbrott, I 3 S föreskrivs tystnadsplikt för personer som har medtryckning eller utgivning av skrift att göra och anges undantagen frän dennatystnadsplikt. Det nya eflerforskningsförbudei har fatt sin plats i 4S, medan5S alltjämt upptar straffbestämmelser. En kompletterande bestämmelse om vemsom har anonymitetsskydd har förts in i en ny 6 S. Prop.1975/76:204 137 11 S första stycket föreskrivs nu alt författare till irycki skrift inte ärskyldig all låta sitt namn utsättas på skriften. Detsamma gäller enligt hänvisningeni 4 S meddelare samt utgivare av skrift som inte är periodisk, MMU har i 8 kap,6 S MGL tagit upp en bestämmelse med i det väsentliga samma innebörd som gällanderätt. Jag föreslår i sak endasl den ändringen i nuvarande regler all pseudonymoch signatur nämns vid sidan av namn i paragrafen. Genom ett tillägg harparagrafen vidare gjorts direkl tillämplig på utgivare av icke-periodisk skriftoch på meddelare. Av den nya 6 S framgår att också annan upphovsman till skriftän författare åtnjuter skydd enligt paragrafen. Nuvarandeandra stycke i paragrafen motsvaras enligt förslaget av beslämmelserna i 3 S, 1denna paragrafs första siycke har i departementsförslaget sammanförts denreglering som framgår av 2 och 3 SS samt av hänvisningar i 4 S-Enligt 2 S inuvarande lydelse får inte i tryckfrihetsmål väckas fråga om någonsförfattarskap till periodisk skrift, I gällande 3 S föreskrivs att fråga angåendenågons författarskap lill tryckt skrift, som inteär periodisk, lär väckas itryckfrihetsmål endast om författaren på skriften har angivits med sitt namneller med pseudonym, som enligl vad allmänt är känt åsyftar honom, eller han iskriftlig förklaring har erkänt sig vara författaren eller inför domstol imålet självmant har avgett sädant erkännande. Enligt nuvarande 4 S är 2 Slillämplig också pä meddelare, och del även beträffande meddelande som äravsett för skrift som inte är periodisk. Av hänvisning i samma paragraf framgårvidare att 3 S gäller ocksä för utgivare av icke-periodisk skrift. MMUhar i 8 kap, 7 S första slycket MGL föreslagit bestämmelser som i saköverensstämmer med gällande ordning, EnliglMMU:s förslag skall även ätal mol meddelare, när sådani skall kunna förekomma,handläggas av yiirandefrihetsdomstolen. Med hänvisning härlill föreslär MMU i8 kap, 7 S andra styckei MGL en bestämmelse om att i mål mot någon, som harlämnat meddelande enligt 1 S i kapitlet, fråga om vem som är författare ellerannan upphovsman eller meddelare fär väckas endast i den mån det erfordras föratt avgöra om den mot vilken talan förs är ansvarig för meddelandet. Somjag har angetl förut och kommer alt beröra ytteriigare under 12 kap. ISTFföreslårjagatt till tryckfrihetsmål skall räknas intebara,som , mål somgäller ansvar eller skadestånd för tryckfrihetsbrott eller enbart konfiskeringav skrift pågrund av sådant brott ulan också mål mol den som kan ställas tillansvarenligt 7 kap. 3 S för anskaffande eller meddelande av uppgift förpu- 1975/76:204 138 blicering.Till följd härav börden reglering av anonymiteten som f n, är upptagen i 2 och3 SS och avser "tryckfrihetsmål" i fortsättningen anges.gälla"mål som rörtryckfrihelsbroti". Till "mål" är, liksom f.n,(prop, 1948:230 s, 145), att räkna inte bara handläggning vid domstol utanäven förundersökningom brotl. Dennämnda regleringen i 2 och 3 SS har utan ändring i sak förts in i förevarandeparagraf Ett väsentligt syfte medförslaget att hänföra mål mot meddelare och anskaffare till kategorintryckfrihetsmål är, som framgär av den allmänna motiveringen, att göra detmöjligt att i en rättegång handlägga både mål mot ansvarig publicist föriryckfrihetsbrott och mål mot den som har ådragit sig ansvar genom att förpublicering överiämna ett meddelande, när gärningarna har samband medvarandra. En nödvändig konsekvens av detta blir att frägan om vem som ärmeddelare eller med meddelare jämställd person (se härom under 7 kap, 3 S)kommer att behandlas samiidigi med lalan pä grund av tryckfrihetsbroti, Fräganom vem som är meddelare kan ocksä tänkas bli berörd, när den ansvarigepublicisten åtalas, förutom för Iryckfrihetsbrott, för brott vid anskaffandetav en publicerad uppgift. Jag har ansett det påkallat att göra ett förbehållför de nu nämnda fallen. Förbehållet har tagits in i ett andra stycke iparagrafen och lätt den lydelsen alt fråga om vem som är ansvarig för broltenligt 7 kap, 3 S utan hinder av första stycket får handläggas i sammarättegång som mål som där anges, MMUhar som nämnts föreslagit en särskild bestämmelse om förbud all i mål molmeddelare eller anskaffare väcka fråga om författare eller meddelare i vidaremån än som behövs för att fastställa ansvarel för den åtalade. Förslaget har intemött någon erinran under remissbehandlingen. För egen del vill jag emellertiderinra om all motsvarande anonymitets-reglering för mål om iryckfrihetsbrott äratt se i sill sammanhang med del syslem som lägger ansvarel förtryckfriheisbrott pä endast en person, vars ansvar ibland är av formell nalur,I mål mot meddelare eller anskaffare är däremot endast fråga om ett ansvarenligt vanliga straffrättsliga grunder. Risken föratt ovidkommandeomständigheter förs in i sådani mål är därför mindre än när del gäller mål omiryckfrihetsbrott. Risken förebyggs också av stadganden omskyldighet för rätlen att se till alt i ell mål "ej indrages nägot, som ejär av betydelse" (se t, ex, 46 kap, 4 S). Jag vill vidare erinra om altenligt 36 kap, 17 S domstolen skall avvisa sådana frägor tillvittne som uppenbart inte hör till saken eller som är förvirrande eller iövrigt otillböriiga. Med hänsyn lill det anförda anserjag det inte behövligtall med TF införiiva den av MMU föreslagna bestämmelsen för mål mot meddelarem, fl. Vad som försådana mäl kräver reglering är frägan om undantag från denskyldighel alt iakita tystnad om författares och meddelares identitet som ivanliga fall åligger person som tar befattning med tryckning eller utgivning avskrift m, fl. Härtill återkommer jag vid 3 S- Medden i departementsförslaget använda terminologin innefattas inte Prop.1975/76:204 139 utanvidare i begreppel meddelande av uppgift också anskaffandet av uppgiften. Jagföreslår likväl inle någon uttrycklig regel om att fräga om vem somharanskaffat publicerad uppgift inte får beröras i mål som rörtryckfrihets-brott. Redan det uppslällda förbudet att väcka fräga om vem som ärförfattare eller meddelare torde nämligen lägga hinder i vägen för altanskaffaren röjs, i varje fall om han ärannan än den åtalade. 1förslaget upptar denna paragraf motsvarighet lill den reglering av tystnadspliktangående författare som återfinns i 1 S andra slyckel och vartill hänvisas i4 S beiräffande utgivare och meddelare. I1 S andra stycket föreskrivs nu att boktryckare, föriäggare eller annan, somhar alt ta befattning med skrifts tryckning eller med tryckt skrifts utgivning,mot författarens vilja inte far uppenbara vem författaren är, med mindre sädanskyldighet är föreskriven i lag. Hänvisningen till lag åsyftar i första handviiinesplikien, Förde viktigare nyheterna i MMU:s förslag i denna del harjag redogjort i denallmänna motiveringen, MMU har fört in bestämmelser i ämnel i 8 kap, 8 S MGL,Där sägs att den som har tagit befattning med tillkomsten elleroffentliggörandet av framställning i bl, a, tryckt skrift eller som i övrigthar varit verksam inom förelag för sädant offentliggörande eller inom företagför yrkesmässig förmedling av nyheter och andra meddelanden till periodiskaskrifter eller radio får röja vad han därvid har erfarit om vem som ärförfattare eller annan upphovsman eller har lämnat meddelande enligt 1 S ikapitlet, endast om 1, denne har samtyckt till det, 2, fräga därom fär väckas imål om yltrandefrihetsbrott eller i mål mot meddelare, 3, vid vittnesförhöreller förhör med part under sanningsförsäkran rätten av hänsyn till allmänteller enskilt intresse flnner det vara av synnerlig vikl att uppgift däromlämnas, eller 4, fråga är om de brott mot rikets säkerhet som bryter meddelarskyddet, MMUframhåller i sin motivering till paragrafen alt den personkrets som skalliaktta lystnad lill skydd för anonymiteten i förslagel har utvidgats sålundaatt den generellt omfattar inte bara dem som har att ta befattning med denframställning som är i fråga ulan, beträffande företag inom de av grundlagenomfattade medierna, alla som är verksamma inom företaget, däri inbegripet TToch andra sådana förmedlingsföretag. Vidare har uttryckligen sagts altskyldigheten att respektera anonymitetsrätten kvarstår även 1975/76:204 140 sedandylik verksamhet har upphört. Skyldighet att respektera anonymitetsrättenåvilar sälunda, päpekar MMU, inte bara enskild författare, beträffande hansupplysningskällor, samt dem som direkt har tagit befattning medframställningens offentliggörande utan alla som har varit verksamma inomredaktion eller eljest inom tidnings- eller programföretag eller nyhetsbyråeller inom bokföriag eller företag för tryckning eller mångfaldigande i annatfall av skrifter. Med uttrycket "varit verksam inom företag" avsesfrämst personer som är eller varit anställda inom företaget. Emellertid börenligt MMU bestämmelsen vara tillämplig också på personer som, ehuru någotdirekt anställningsförhållande inte har förelegat, på grund av verksamhet inomföretaget har fått kännedom om en författares eller annan medverkandesidentitet. Beträffandedet undantag frän anonymitetsrätten som avser fall när författaren ellermeddelaren har samtyckt till att hans identitet avslöjas ( punkt 1) framhällerMMU all grundlagen inte förbjuder t, ex, utgivare eller förläggare att frägaförfattaren eller meddelaren om han vill avstå från anonymitetsrätten, I frågaom undantaget i punkten 3 betonar MMU att anonymitetsrätten inte får kränkasvid förundersökning utan att frågan mäsle handläggas vid vittnesförhör ellervid förhör under sanningsförsäkran vid domstol. Undantaget i punkien 4motiverar MMU med att för flertalet av de grova brott mot rikets säkerhet, somavses, redan nu enligt gäller skyldighet för envar att uppenbaranär .sådant brolt är ä färde, MMU anser därför alt vid sådana brott någotgrundlagsenligt hinder att röja anonymiteten inte bör gälla underförundersökningen. Givetvis, tillägger MMU, föreligger inte någon skyldighetenligt punkt 4 att röja anonymiteten för författare eller annan medverkande, omdetta inte erfordras för uiredningen. MMU anser att förslagel i förevarandehänseende överensstämmer med vad som redan nu gäller. Ytteriigareell undantag från anonymitetsskyddet föresläs av MMU i 8 kap. 12 S MGL. Enligtdenna paragraf är bestämmelserna i 8 kap. inle tilllämpliga pä sådanttillkännagivande i annons eller annal meddelande som avses i 6 kap, 2 S MGL,Denna paragraf har samma innehåll som 7 kap, 2 S TF, Del heter där att säsomiryckfrihetsbrott inle skall anses tillkännagivande i annons eller annatsädant meddelande, om inte av meddelandets innehåll framgår attansvar för sådant brott kan ifrågakomma. Är i förening med omständighet, sominte framgår av meddelandets innehåll, meddelandet strafföart,gäller vad därom är stadgat. Vad nu sagts har enligt den avslutande meningen iparagrafen moisvarande tilllämpning i fräga om meddelande genom chiffer ellerpä annat sätt som är hemligt för allmänheten. RA lar uppdel fallel att någon lämnar meddelande för publicering i tryckt skrift menoffentliggörande sker i stencilerad eller därmed likställd skrift Prop.1975/76:204 141 sominte åtnjuter grundlagsskydd. Han framhåller som väsentligt i sammanhanget attreglerna i 8 kap, 8 och 9 SS MGL gäller röjande och efterforskning i fråga ommeddelande som har publicerats i grundlagsskyddat medium. Straffansvar enligl 8kap. 10 S MGL kan heller inte utkrävas av den som har röjt meddelarensidentitet, päpekar RÅ, Det kan väl enligt RÅ:s mening i och för sig varaönskvärt att meddelare åtnjuter skydd i nu avsedda fall, Föratt della skalluppnäs måste de berörda bestämmelserna anpassas till denna siluation. Enkonsekvens härav torde emellertid kunna bli att man i många fall inle kan kommaåt den som har lämnat ett meddelande för offentliggörande i en ickegrundlagsskyddad skrift. Det finns, menar RÅ, risk att man kommer att mötas avinvändningen att meddelaren har trott att han skulle åtnjuta grundlagsskydd.Detta kan ur broltsulred-ningssynpunkt skapa svårigheter. , LO och TCÖ uttrycker önskemål om att det i lagmotiven tillbestämmelsen i punkt 3 klarare anges enligt vilka grunder domstol skall kunnaålägga vittne att röja anonymiteten, JKyttrar, att punkt 3 synes förutsätta att vittnesförhör inte kan äga rum annatän vid domstol. Detta torde emellertid enligt JK inte vara riktigt. I vatiefall kan hyresnämnd höra vittne på ed. Eftersom nämnden inte torde vara attanse som domstol, är uttrycket "rätten" nägot oegentligi. JOtar upp ett särskilt problem som gäller skyddet för anskaffande av uppgift förpublicering. Han erinrar om att MMU anför (s, 140 och 240) att, om en anskaffaduppgift inte publicerats, i stället, dvs, i stället för skydd mot visslagföring vid allmän domstol, kommeratt gälla reglerna om meddelarskydd. Avsärskilt intresse är här, förklarar JO, reglerna i 8 kap, 8 S om författaresoch meddelares anonymitetsskydd. Enligt dessa viker skyddel vid vittnesförhöreller förhör med part under sanningsförsäkran hos allmän domstol, om rätten avhänsyn till allmänt eller enskilt intresse finner det vara av synneriig viktatt uppgifl lämnas om vem som är författare eller meddelare, Frägan blir då bl,a, hur denna regel skall tillämpas när grundad misstanke föreligger om att enförfattare eller meddelare anskaffat uppgift t. ex, genom inbrott eller olovligavlyssning.