prop · FY036 · 1975-12-31 00:00:00 — Vad jag nu sagt följer avföreskriften att ansökan skall anses gjord när ansökningshandlingen inkom tillden ursprunglige konkursdomaren. Somjag berört i den allmänna motiveringen (avsnitt 9.2.1) har en bestämmelsemotsvarande 6 § andra stycket beredningens förslag införts bland de särskildabestämmelser som avslutar KL (201 §). 8§ Paragrafen, som rör gäldenärs skyldighet att vid konkursansökan fogabouppteckning eller liknande förteckning, motsvarar 8 § första och andrastyckena gällande lag och 7 § beredningsförslaget. Enligt 8 § första stycket KL bör vid konkursansökning av gäldenär fogasförteckning i två exemplar över boets tillgängar och skulder med uppgift omvarje borgenärs namn och adress och om bokföringshandlingar som rör boet.Förteckningen skall vara underskriven av gäldenären under edsförpliktelse. Iandra stycket föreskrivs att vid dödsbodelägares konkursansökan skall fogasbouppteckning efter den döde eller uppgift för inregistrering. Ombouppteckning inte har förrättats, skall lämnas trovärdig uppgift om delägarnaoch upplysning om deras adresser m.m. I ett tredje stycke regleras påföljden avatt delägare inte iakttagit vad nu sagts. Lagberedningen.I lagberedningens förslag upptas i 7 § första stycket en bestämmelsemotsvarande den som f.n. finns i 8 § första stycket KL. Beredningen framhålleratt underlåtenhet av gäldenären att ge in en sådan förteckning som här avses inormala fall inte bör hindra, att ansökningen ändå upptas till prövning. Omemellertid konkursdomaren undantagsvis skulle finna att ansökningen till följdav underlåtenheten och i förening med övriga omständigheter är så bristfällig,att den inte kan prövas, samt gäldenären inte efterkommer föreläggande omkomplettering, skall ansökningen avvisas (9 § jämförd med 5 § tredje stycketberedningens förslag). Genombouppteckningen kan konkursdomaren genast få en bild av boets omfattning ochbeskaffenhet till ledning för den fortsatta handläggningen. Bouppteckningenkan också medföra lättnad för en blivande för- valtare(se 54 § KL) och göra det obehövligt att förordna god man vid s.k.fattigkonkurs (se 185 § 2). Beredningen påpekar attreglerna i 8 § andra stycket gällande lag är föranledda av den ordning somenligt 11 § andra stycket gäller för prövning av konkursansökan från enskilddödsbodelägare och som förutsätter närmare uppgifter om delägarna. Ordningenenligt 11 § andra stycket ersätts i beredningsförslaget av regleringen i 2 §andra punkten (se avsnitt 3.1). Även för tillämpning av sistnämnda lagrumfordras upplysning om dödsbodeläg&rna. Att uppgifter lämnas beträffandedödsboet kan f.ö. vara värdefullt också från andra synpunkter. I andra stycketav beredningsförslaget har därför gällande bestämmelse om vad som skallbifogas dödsbodelägares konkursansökan behållits. Beredningen har ansettlämpligt att låta bestämmelsen gälla även när konkursansökan görs av dödsboetsom sådant, t.ex. genom boutredningsman. Bestämmelsen innebär, att där görsundantag från första stycket i paragrafen. Även såvitt angår andra stycket kankonkursdomaren utfärda föreläggande om komplettering. Bestämmelseni 8 § tredje stycket KL ersätts av 9 § beredningens förslag. Departementschefen.Enligt min mening får det anses vara ett väsentligt intresse att konkursdomarenredan från början får en så god bild som möjligt av konkursgäldenärens ekonomiskaförhållanden. F.n. torde förteckning från gäldenären ofta utebli. När ansökangörs av gäldenär, vilket fall förevarande paragraf behandlar, finns det enligtmin mening särskilt goda möjligheter att tillgodose detta intresse. I såvälgällande lag som beredningens förslag föreskrivs att gäldenären bör inge en avhonom under edsförpliktelse underskriven förteckning med uppgift om bl.a. boetstillgångar och skulder. Denna föreskrift har behållits även i departementsförslaget. Den omständigheten att förteckninginte kommer in bör som beredningen angett i och för sig inte hindra attansökan tas upp till prövning. I åtskilliga situationer torde konkursdomaren påett informellt sätt kunna förvissa sig om att förteckningen tillställsdomstolen. Undantagsvis kan emellertid finnas behov av att ha förteckningenomedelbart tillgänglig (se t.ex. 2 §). I sådana fall kan 10 § bli tillämplig. När det gällerbouppteckning i dödsbo har jag bibehållit nu gällande regel i andra stycket attsådan inte behöver inges om den registrerats. Registrering av bouppteckningskall nämligen ske på grundval av forumregler som stämmer överens med den somenligt 6 § departementsförslaget gäller för konkurs. Jaghar i övrigt utan annat än redaktionella bearbetningar tagit upp de avberedningen föreslagna bestämmelserna i departementsförslaget (se även 9§). 9§ Paragrafen, som innehåller vissa bestämmelser om borgenärs konkursansökan,motsvarar 9 § gällande lag och 8 § beredningsförslaget. I 9 § gällande lag föreskrivs att borgenär som söker gäldenären i konkursskall uppge sin fordran i ansökningen. Borgenären bör vidare ange deomständigheter på vilka han grundar sitt yrkande samt bifoga de handlingar somhan vill åberopa till stöd för sin talan. Konkursansökningshandlingen, som börinnehålla uppgift om borgenärens och gäldenärens hemvist och postadress, skalljämte därvid fogade handlingar inges i två exemplar. Lagberedningenframhåller att gällande rätt har ansetts innebära, att borgenär med flerafordringar mot gäldenären inte får åberopa annan fordran än den (eller dem) somhan uppgett i konkursansökningen. Detta gäller inte bara om den uppgivnafordringen visar sig inte kunna styrkas utan även om den betalas av gäldenären. Enligtberedningens mening finns det inte tillräckliga skäl att ålägga borgenärovillkorlig skyldighet att uppge sin fordran i konkursansökningen, vid äventyratt denna avvisas. Om borgenären har fordran som han inte uppgett,skulle avvisning få till följd, att han måste göra en ny ansökan och därviduppge fordringen. Inkommer den nya ansökningen frånavvisningen, skall enligt 17 § andra stycket beredningens förslag dagen för denförsta ansökningen vara avgörande för beräkning av återvinningsfrister ochvissa förmånsrätters omfattning. En sådan omgång är opraktisk. Beredningenföreslår visserligen, att borgenären skall uppge sin fordran ikonkursansökningen. Detta innebär emellertid inte, att ansökningen skallomedelbart avvisas, om borgenären försummat att uppge sin fordran. Försummelsenmedför att konkursdomaren med stöd av 9 § skall förelägga borgenären attinkomma med komplettering i angivna hänseende. Efterkommer borgenären inteföreläggandet och kvarstår bristen, skall ansökningen avvisas. Enligtberedningsförslaget får borgenär, trots att det är obligatoriskt att ikonkursansökningen lämna uppgift om en fordran, anses oförhindrad att senare ikonkursmålet åberopa annan fordran än den han först uppgett, t.ex. om densistnämnda betalats. En sådan befogenhet står enligt beredningen i godöverensstämmelse med 13 kap. 3 § tredje stycket RB, enligt vilket det inteanses som ändring av talan om käranden, utan att saken ändras, åberopar nyomständighet till stöd för sin talan. Beredningenpåpekar att en följd av den föreslagna ordningen bör vara, att enkonkursansökan skall ogillas och inte avvisas, om borgenären inte kan styrkaatt han har någon fordran (jfr NJA 1958 s. 2). Om borgenären inte efterkommerföreläggande att avhjälpa brist genom att uppge fordran som han vill åberopa,skall emellertid ansökningen avvisas. Borgenärskall enligt förslaget i konkursansökan ange även övriga omständigheter påvilka han grundar yrkandet. Det hindrar inte att han senareunder konkursmålets fortsatta handläggning får åberopa andra omständigheter.Saken måste anses gälla gäldenärens försättande i konkurs, oavsett vilka skälsom åberopas. Enligt 9 § gällande lagbör borgenärs konkursansökan innehålla uppgift om borgenärens och gäldenärenshemvist och postadress. Beredningen har ansett särskild föreskrift härom varaöverflödig. I övrigt motsvarar förslaget i huvudsak nämnda lagrum i KL. i erinrar om att borgenär med flerafordringar mot gäldenären inte får åberopa dessa i konkursmålet om de inteupptagits i konkursansökan. Denna praxis är enligt myndigheten till nackdelspeciellt för kronofogdemyndigheterna, då nya restförda skatter mycket oftatillkommer i ett konkursärende mellan ansökans ingivande ochhuvudförhandlingen. Den föreslagna ordalydelsen i 8 §, vilken skulle ersätta 9§ KL, innebär visserligen inte någon större skillnad emot tidigare. Beredningenhar dock i detta sammanhang uttalat att, ehuru det är obligatoriskt att iansökan lämna uppgift om en fordran, borgenären inte får anses förhindrad attsenare i konkursmålet åberopa annan fordran än den han först uppgett omexempelvis den senare skulle ha betalts. En sådan tolkning finner kronofogdemyndigheteni likhet med beredningen stå i överensstämmelse med bestämmelserna i omändring av talan. Departementschefen.Jag ansluter mig i sak till beredningens förslag. Frågan om en borgenär underkonkursmålets gång skall få åberopa annan fordran än den, som han uppgett i konkursansökningen,regleras inte i KL. Denna fråga får avgöras med tillämpning av RB:s principer. 10 §Paragrafen motsvaras delvis av 10 § gällande KL. Den ingår i beredningsförslaget som 9 §. Ett avde fall som avses i nuvarande 10 §, nämligen att det inte framgår avkonkursansökningen vem som är behörig konkursdomare, regleras genom 6 § tredjestycket departementsförslaget. Enligt förevarande paragraf skall samma regelgälla, om konkursansökan i de hänseenden som avses i 8 eller 9 § eller eljestär så bristfällig att den inte kan prövas. 11 §Paragrafen behandlar omfattningen av borgenärens skyldighet att styrka sin fordran i syfte att legitimera sig som sökande. Paragrafen motsvarar 15 § gällande lag och 13 § andra och tredje styckena bered ningsförslaget. Enligt 15 § första stycket KL skall fordran som konkurssökande borgenäråberopat till stöd för sin behörighet godtas, om fordringen är fastställd avdomstol eller om domstol enligt lagsökningslagen (1946:808) meddelat bevis attutmätning för fordringen får äga rum. Vad nu sagts gäller redan innan beslutetvunnit laga kraft under förutsättning att detinte i vederbörlig ordning har förordnats, att beslutet inte får verkställas.Borgenärs fordran skall också godtas när den fastställts genom skiljedom samtöverexekutor meddelat föreskrift om verkställighet av skiljedomen och högremyndighet eller domstol, där talan mot skiljedomen är anhängig, inte harförordnat annorlunda. I övrigt ankommer det enligt 15 § andra stycket KL påborgenären att styrka sin fordran. Lagberedningens förslagöverensstämmer i sak helt med gällande lag. I redaktionellt hänseende ingår deav beredningen föreslagna bestämmelserna som andra och tredje styckena i enparagraf, vars första stycke behandlar frågan om verkan av att gäldenärenmedger eller bestrider borgenärs konkursansökan (jfr 13 § gällande lag).Beträffande förslagets innebörd framhåller beredningen att borgenär som görkonkursansökan måste i första hand visa, att han har fordran mot gäldenäreneller med andra ord att han är behörig sökande. Han måste vidare visa, attkonkursanledning föreligger. Som framgår av lagtexten gäller förevarandeparagraf endast frågan om borgenärens behörighet att söka gäldenären i konkurs.Vid prövning av insolvensfrågan måste konkursdomstolen räkna med möjlighetenatt den åberopade fordringen inte finns, om saken inte är klar. även om fordringen fastställts av domstol men domen ännu inte vunnit lagakraft. Har åter domen i fordringsmålet vunnit laga kraft när konkursdomstoleneller högre rätt prövar konkursansökningen, skall fordringen utan vidaregodtas. Remissyttrandena.Hovrätten för är tveksam beträffande placeringen avbestämmelserna i 13 § andra och tredje styckena beredningsförslaget ochuttalar härom följande. I13 § KL sägs att om gäldenären bestrider borgenärs ansökan eller underlåter attförklara sig, målet skall hänskjutas till rätten och i 14 § lämnas närmareföreskrifter om vad som därvid skall iakttagas. Frågan om borgenärensbevisskyldighet angående sin behörighet upptas därpå i 15 §. Beredningenföreslår en annan ordning. I 13 § första stycket anges samma förutsättningarsom i KL för målets hänskjutande till rätten. Andra och tredje styckenahandlar, som redan framgått, om borgenärens bevisskyldighet i fråga ombehörigheten. I 14 och 15 §§ finns regler om den handläggning som ankommer påkonkursdomaren i samband med målets hänskjutande. Så snart ett bestridandeföreligger skall konkursdomaren överlämna målet till rätten, vare sigbestridandet tar sikte på sökandens behörighet eller avser insolvensfrågan (s.82 sp. 2). Någon prövning av behörigheten skall han inte företa. Det synes dåsom om bättre systematik och därmed också större överskådlighet skulle vinnasifall en omredigering gjordes så att ifrågavarande bevisregler sätts efterföreskrifterna om konkursdomarens åligganden. Detta synes kunna ske enklastgenom att i förslaget regelgrupperna i 13 § andra och tredje styckena och i 15§ byter plats. Departementschefen.Bestämmelserna i departementsförslaget överensstämmer i sak med motsvarande igällande lag och beredningsförslaget. I fråga om inplacering av bestämmelsernai författningsförslaget har jag en annan uppfattning än beredningen ochhovrätten. visserligenriktigt att konkursdomaren skall hänskjuta målet till rätten vare sig det ärsökandens egenskap av borgenär eller insolvensfrågan som är tvistig.Bestämmelser som behandlar behörighet att ansöka om konkurs bör emellertidenligt min mening ha sin naturliga plats före de bestämmelser som behandlarkonkursdomarens åtgärder sedan ansökan upptagits. Jag har därför infört nuförevarande bestämmelser i 11 §. 12§ I paragrafen anges hur konkursdomaren skall förfara med konkursansökan somgjorts av gäldenären. Paragrafen motsvarar 11 § gällande lag samt 2 och 10 §§beredningsförslaget. Omgäldenärs konkursansökan tas upp, skall konkursdomaren enligt 11 § förstastycket KL genast meddela beslut om gäldenärens försättande i konkurs. I 11 § andra stycket KLmeddelas föreskrifter för det fallet att dödsbo, som inte står underförvaltning av boutredningsman, sökts i konkurs av dödsbodelägare utan att allabiträtt ansökningen. Konkursdomaren skall då bestämma dag för prövning avansökningen och kungöra den. Underrättelse om tid och plats för prövning avansökningen skall delges varje delägare som inte biträtt ansökningen, om detkan antas att kallelsen kommer honom tillhanda . Om boets egendom påframställning som görs senast vid prövningen av konkursansökningen ställs underförvaltning av boutredningsman, förfaller konkursansökningen. I annat fallskall dödsboet försättas i konkurs. Lagberedningen föreslåratt, om gäldenärs konkursansökan tas upp, ansökningen genast skall prövas avkonkursdomaren (10 § beredningens förslag). Om särskilda skäl föreligger motatt gäldenären försätts i konkurs, skall dock målet hänskjutas till rättensprövning. Målet skall med andra ord lämnas till rättens bedömning, när detfinns särskilda skäl att inte godta gäldenärs uppgift att han är insolvent (se3 § första stycket beredningsförslaget). Om målet inte hänskjuls till rätten,skall konkursdomaren genast försätta gäldenären i konkurs. Ifråga om dödsbos försättande i konkurs på egen begäran föreslår beredningen (2§ första punkten beredningsförslaget), att konkursansökan skall göras avdödsbodelägarna eller, när boutredningsman finns, av denne. De fall som avses i11 § andra stycket gällande lag anses kunna regleras på ett betydligt enklaresätt än f.n. Beredningen föreslår att, om konkursansökan av dödsbodelägare intebiträtts av samtliga, den skall gälla som ansökan om boets avträdande tillförvaltning av boutredningsman. Detta innebär, att boutredningsmannaförvaltningskall i första hand anlitas som avvecklingsform för dödsboet, när inte alladelägarna gemensamt sökt boet i konkurs. Härigenom kan undvikas, att konkursförfarandeinleds i onödan och mot enskild dödsbodelägares önskan. Iförsta stycket första punkten departements-förslaget anges i överensstämmelsemed vad beredningen har förordat att, omgäldenärs konkursansökan tas upp, konkursdomaren genast skall prövaansökningen. Att prövningen skall leda till beslut om gäldenärens försättande ikonkurs följer av 1 och 2 §§ departementsförslaget. Frånhuvudregeln att ansökningen genast skall prövas föreslås två undantag. Detförsta finns i första stycket andra punkten och innebär att målet skallhänskjutas till rätten, när uppgiften om gäldenärens insolvens framstår somtvivelaktig. Även denna regel är hämtad från beredningens förslag, ehuru denhar formulerats om i anslutning till den föreslagna lydelsen av 2 §. Detandra undantaget från huvudregeln finns i andra stycket och rör det fallet attkonkursansökningen avser dödsbo, som inte står under förvaltning avboutredningsman, och gjorts av en eller flera men inte samtliga delägare. Imotsats till beredningen anser jag det inte lämpligt att i lagen ta upp någonföreskrift om att konkursansökan för dödsbo som gäldenär skall göras avdödsbodelägarna eller, när boutredningsman finns, av denne. Att detta gällersom huvudregel följer nämligen redan av om dödsbon. Inte heller fördet fallet att konkursansökan har gjorts av en eller flera men inte samtligadelägare har jag, på tidigare anförda skäl (9.2.1), anslutit mig tillberedningens förslag. I stället har jag tagit upp en reglering som med vissaförenklingar knyter an till nuvarande ordning. Enligtdepartementsförslaget skall målet i de nu aktuella fallen hänskjutas tillrätten. Av 15 § depariementsförslaget följer att kallelse skall utfärdas ävenpå delägare som inte har biträtt ansökningen. I fråga om delgivning av kallelsegäller särskilda bestämmelser (15 § andra stycket departementsförslaget). Vidrättens prövning av målet utgör delägares utevaro inte hinder för handläggningoch avgörande (jfr 16 § första stycket andra punkten departementsförslaget). Somjag berört redan i den allmänna motiveringen anges i departementsförslagetvidare, i överensstämmelse med gällande lag, att konkursansökning förfaller, omdödsboets egendom avträds till förvaltning av boutredningsman på grund avframställning som görs senast när ansökningen prövas. Prövningen skall enligtdepartementsförslaget ske inför rätten och inte som enligt gällande lag införkonkursdomaren. Departementsförslaget upptar däremot inte någon motsvarighettill regeln i gällande lag att konkursbeslut skall meddelas, om dödsboetsegendom inte avträds till förvaltning av boutredningsman. Prövningen avdelägares konkursansökan kan utfalla olika i skilda situationer. Blir samtligadelägare ense om att boet är insolvent, bör någon ytterligare utredning i dennafråga normalt inte behövas för att meddela beslut om boets försättande ikonkurs. Föreligger oenighet mellan delägarna eller saknas uppgift om någoneller några delägares inställning till konkursansökningen, får efteromständigheterna prövas om ansökningen ändå kan bifallas. Ger t.ex.bouppteckningen entydigt besked i insolvensfrågan, torde regelmässigt saknasbehov av annan utredning. 13§ Paragrafen, som innehåller bestämmelser om hur konkursdomaren skall behandlaborgenärs konkursansökan, motsvarar 12 och 17 §§ gällande lag samt 11 och 12 §§beredningsförslaget. I 12 § första stycket KL föreskrivs att, om borgenärs konkursansökan tasupp, konkursdomaren genast skall förelägga gäldenären att , inteöver , från det han fått del av ansökningshandlingarna inge förklaringöver ansökningen. Om gäldenären vistas utomlands eller om det eljest finnsanledning, får förklaringstiden utsträckas, dock inte längre än vad somoundgängligen krävs och inte utöver . I föreläggandet skallgäldenären uppmanas att, om hans postadress inte tillföriitligen har angivits ikonkursansökningen, hos konkursdomaren anmäla den postadress under vilkenkallelse kan tillställas honom. Ansökningshandlingarna och föreläggandet skalldelges gäldenären. 112 § andra stycket KL ges vissa regler om delgivningen. I fråga om denna gällervad som är föreskrivet om delgivning av stämning i tvistemål med det tilläggetatt delgivning enligt 15 § första stycket delgivningslagen s.k.kungörelsedelgivning får ske i ett fall utöver vad som är medgivet idelgivningslagen. För sådan delgivning förutsätts att gäldenären vistas på kändort utom riket, atl delgivningen eljest inte kan ske med laga verkan här iriket samt att konkursdomaren med hänsyn till ortens avlägsenhet eller andraomständigheter finner det inte skäligen böra krävas, att delgivningenverkstälts utom riket. Delgivning skall verkställas så skyndsamt somomständigheterna medger. Enligt12 § tredje stycket KL gäller att, om delgivning sker enligt 15 §delgivningslagen, konkursdomaren skall tillse att gäldenärens egendom sättsunder säker vård. Uppkommer kostnader härför skall borgenären stå för dessa. I17 § KL ges särskilda regler angående förfarandet, när gäldenären avlidit sedanborgenär sökt honom i konkurs, eller när borgenär söker dödsbo i konkurs. Harkonkursansökan gjorts av borgenär och dör gäldenären utan att ha medgettansökningen, skall sålunda, om målet inte hänskjutits till rätten, dödsboetföreläggas att förklara sig över ansökningen efter delfåendet. fall, då dödsbo inte står under förvaltning av boutredningsman, inte alladödsbodelägare medger ansökningen och denna därför skall prövas av rätten,skall dödsbodelägare med okänd vistelseort eller på avlägsen utrikes ortsärskilt kallas i enlighet med bestämmelserna i 15 § första stycketdelgivningslagen. Är målet hänskjutet till rätten när gäldenären dör, skalldödsboet kallas att yttra sig över ansökningen inför rätten. Frånvarandedelägare skall kallas enligt nyssnämnda bestämmelser. Om borgenär söker dödsboi konkurs, skall angivna regler också tillämpas i fråga om ansökningensdelgivning med dödsboet och delägares kallande till rätten. Lagberedningenframhåller att borgenärs konkursansökan ibland bör avvisas , t.ex. omgäldenären redan är försatt i konkurs, och att kompletteringsföreläggandeibland kan behöva utfärdas (se 5 § tredje stycket och 9 § beredningsförslaget).Om borgenärs ansökan emellertid tas upp till prövning, skall bestämmelserna iden föreslagna 11 § tillämpas. Beredningen påpekar attenligt 12 § KL den föreskrivna förklaringstiden för gäldenären, maximalt envecka, kan utsträckas på grund av att han vistas utomlands eller eljest isärskilt fall anledning föreligger. Tiden får dock inte sättas längre än somoundgängligen krävs och inte över . I förslaget har utlandsvistelseinte ansetts behöva framhållas särskilt. Det föreskrivs endast, attförklaringstiden får utsträckas om särskiida skäl föreligger. Då det emellertidär angeläget att konkursmål handläggs skyndsamt, har den längsta medgivnaförklaringstiden i förslaget begränsats till en månad. Denna tid bör med desnabba kommunikationerna räcka. Iförhållande till 12 § KL innehåller förslaget i övrigt endast jämkningar avnärmast formell natur. Beredningen nämner att kostnaden för sådan vård avgäldenärens egendom som avses i 11 § tredje stycket i förslaget skall varaförenad med förmånsrätt enligt 10 § förmånsrättslagen. Defall som avses i 17 § KL kan enligt beredningen regleras på ett enklare ochmera ändamålsenligt sätt. Enligt beredningens mening bör dödsboet i första handställas under förvaltning av boutredningsman. Finns boutredningsman kanansökningen på begäran av denne förklaras vilande i avvaktan på uppgörelse medborgenärerna eller ansökan om förhandling om offentligt ackord, såvida det inteär särskilda skäl att anta att borgenärens rätt är i fara. Departementschefen.Beredningens förslag såvitt avser behandlingen av borgenärs konkursansökan iallmänhet stämmer i huvudsak överens med 12 § i gällande lag. Endastbeträffande några detaljer föreligger avvikelser. Enligt min mening bör man gåvidare på den av beredningen inslagna vägen och göra ytterligare någrajämkningar.