prop · FY034 · 1975-12-31 00:00:00 — ,som på lokal nivå har 225 Kommittéer: S:29 tillsynenöver renhållningen, kan förelägga den som skräpat ner eller osnyggat i naturenatt städa och vidta förebyggande åtgärder för framtiden. Efterkommes ejföreläggandet, som kan vara förenat med vite, kan hälsovårdsnämnden låta vidtaåtgärder på den försumliges bekostnad. Miljöskyddslagen(1969:387) innehåller bestämmelser till skydd mot vattenförorening,luftförorening, buller och andra störningar, som uppkommer genom användning avmark, byggnad eller anläggning. Åtgärd eller användning som faller inom lagenstillämpningsområde kallas miljöfarlig verksamhet. För miljöfarlig verksamhetskall väljas lämplig plats. Den som utövar eller ämnar utöva miljöfarligverksamhet skall vidare vidta de skyddsåtgärder, tåla den begränsning avverksamheten och iaktta de försiktighetsmått i övrigt som skäligen kan fordrasför att förebygga eller avhjälpa olägenhet. I miljöskyddskungörelsen (1969:388)har föreskrivits att vissa slag av fabriker eller andra inrättningar inte fåranläggas utan tillstånd av . Naturvårdsverketeller i vissa fall kan efter prövning i varje särskilt fall medgeundantag (dispens) från skyldigheten att söka tillstånd. Den som fått tillståndenligt miljöskyddslagen kan inte på grund av bestämmelse i hälsovårdsstadganåläggas att upphöra med verksamheten eller att vidta ytterligareförsiktighetsmått. Dispensbeslut har däremot inte någon rättskraft. Tillsynenenligt lagen utövas av och länsstyrelserna.Tillsynsmyndigheterna skall samarbeta bl. a. med hälsovårdsnämnderna. Kommunalarenhållningslagen (1970:892) innehåller bestämmelser om skyldighet för kommunatt svara för renhållningen av gator och allmänna platser samt, i den mån annanej drar försorg därom, städningen i naturen. Lagen innehåller ocksåbestämmelser om kommunalt renhållningsmonopol i fråga om hushållsavfall ochdärmed jämförligt avfall. Några bestämmelser om tillsyn finns ej i lagen.Enligt förarbetena till lagen bör tillsynen över renhållningen på lokal nivåvila på hälsovårdsnämnderna, den regionala tillsynen på länsstyrelserna och dencentrala på . Genom lagen (1973:329) om hälso- och miljöfarligavaror infördes fr.o.m. den en skärpt produklkontroll över varor sommed hänsyn till sina kemiska eller fysikalisk-kemiska egenskaper och hanteringkan befaras medföra skada på människor eller i miljön. Frågor av bl. a.allmänhygienisk art är av stor betydelse vid bedömningen av kemiska varorshälso- och miljöfarlighet. och arbetarskyddsslyrelsenutövar den centrala tillsynen enligt lagstiftningen. Underarbetarskyddsslyrelsen utövas den närmare tillsynen av yrkesinspektionen. Iövrigt utövar tillsynen inom länet och hälsovårdsnämnden denomedelbara tillsynen inom kommunen. Socialstyrelsenhar i skrivelse hemställt om översyn av hälsovårdsstadgan.Enligt styrelsen bör en eventuell utredning överväga uividgning och förtydligandeav hälsovårdsnämndernas uppgifter i fråga om bl. a. näringshygien ochbälsovårdsupplysning. Utredningen bör överväga att slopa begreppethälsovårdstätort och låta samtliga bestämmelser avse hela riket. I detsammanhanget hör också övervägas om man bör behålla de lokalahälsovårdsordningarna. Styrelsen anser att begreppet sanitär olägenhet börpreciseras eller, om detta inte är möjligt, ersättas med särskilda kravnivåerför olika områden. En översyn börockså omfatta gränsdragningen mellan hälsovårdsstadganoch andra författningar inom miljövårdsområdet. Enligt styrelsen råder f. n.osäkerhet om ärenden rörande bl. a. buller skall handläggas av hälsovårdsnämnden enligt I saml Nr 4 S:29 Skr 1975:4 226 hälsovårdsstadganeller av enligt miljöskyddslagen. Styrelsen föreslår också vissaandra ändringar bl. a. för att effektivisera kontrollen enligt stadgan. hälsovård har hemställt om en översyn avhälsovårdsstadgan. har i olika sammanhang bl. a. i remissyttranden påpekat behovetav en översyn av hälsovårdsstadgan. Närhälsovårdsstadgan trädde 1960 fanns det endast ett fåtalförfattningar på hälso- och miljövårdsområdet. har reformarbetetemellertid varit intensivt. En rad nya lagar har antagits, vilket lett till atthälsovårdsnämnderna fått flera nya och ansvarsfulla uppgifter påmiljövårdsområdet. Hälsovårdsnämndernas uppgifter har ökat också inomtraditionella arbetsområden t. ex. i fråga om livsmedelskontroll till följd avskärpt lagstiftning och i fråga om smittskyddsarbetet på grund av de ökadeutlandsresorna. Genom kommunindelningsreformen, som i huvudsak genomförts,har antalet kommuner sedan hälsovårdsstadgan tillkom år 1%0 minskat från 1 031till 278. Kommunerna har blivit ekonomiskt och personellt bättrerustade för sina uppgifter även inom den allmänna hälsovården. I vissutsträckning har hälsovårdsstadgan anpassats till denna utveckling men stadganär ändå i huvudsak oförändrad sedan sin tillkomst. Tiden är därför enligt minmening nu mogen för en allmän översyn av hälsovårdsstadgan. Denna översyn börgöras av särskilt tillkallade sakkunniga. Lämplighetenav att i en gemensam lag sammanföra åtminstone de väsentligste av alla deregler som berör vården av den yttre miljön diskuterades i prop. 1969:28 medförslag till miljöskyddslag m. m. (s. 182). En sådan lösning avvisades dock bl.a. på den grund att ett flertal bestämmelser i så fall skulle komma att ryckasur sitt naturliga sammanhang och att svårigheter förelåg att sammanförabestämmelser från så vitt skilda områden till en enhetlig lag. Någon anledningatt nu göra en annan bedömning i stort torde inte finnas. Emellertid bör desakkunniga överväga en ytterligare anpassning av hälsovårdslagstiftningen tillden nya lagstiftningen på miljövårdens område och på andra hälsovårdsstadgannärliggande områden, t. ex. till bostadssaneringslagstiftningen. Något hinderför de sakkunniga att föreslå jämkningar i gällande lagstiftning i syfte attuppnå en större enhetlighet i författningsunderlaget bör inte heller föreligga. Tillsynenpå hälso- och miljövårdsområdet visar en ganska splittrad bild. Enligthälsovårdsstadgan ankommer sålunda tillsynen på hälsovårdsnämnderna, länsstyrelsernaoch medan tillsynen enligt miljöskyddslagstiftningen utövas avlänsstyrelserna och . I förarbetena tillmiljöskyddslagstiftningen framhölls dock hälsovårdsnämndernas betydelsefullaroll vid sidan av de särskilda tillsynsorganen bl. a. i den löpande tillsynenpå miljöområdet. Beträffande vissa miljöstörningar t. ex. vatten- ochluftföroreningar samt buller föreligger f.n. möjlighet för hälsovårdsnämnd attantingen själv vidta åtgärder enligt 38 S hälsovårdsstadgan eller att anmälaärendet till för prövning enligt 40 § miljöskyddslagen. Denenskilde kan i motsvarande fall vända sig till antingen hälsovårdsnämnden ellerlänsstyrelsen. Även andra problem föreligger vid gränsdragningen mellan hälsovårdsstadganoch miljöskyddslagen. Eftersom tillsynen delvis ligger på olika organ är detsärskilt angeläget atl gränsdragningen mellan författfiingarna görs klarareför att undvika onödigt dubbelarbete. 227 Kommittéer: S:29 Ettannat område där behovet av samordning är påtagligt gäller bestämmelserna omrenhållning. Bestämmelser huvudsakligen om kommuns skyldigheter i deltaavseende finns i kommunala renhållningslagen medan bestämmelserna om denenskildes skyldigheter i renhållningssammanhang finns i hälsovårdsstadgan,normalhälsovårdsordningen och naturvårdslagen. Även i andra författningar finnsbestämmelser om renhållning. F. n. ser en arbetsgrupp inomjordbruksdepartementet över riilämpningen av kommunala renhållningslagen. Gruppenförväntas slutföra sitt arbete . De sakkunniga bör överväga vilkaåtgärder som bör vidtas för att bättre anpassa bestämmelserna ihälsovårdsstadgan och normalhälsovårdsordningen till renhållningslagen. Beslämmelser medhygieniska krav på bostäder finns förutom i hälsovårdsstadgan ochbyggnadsstadgan även i den till bostadssaneringslagenanknytande kungörelsen (1973:532) om lägsta godtagbara standard förbostadslägenhet i vissa fall. Kungörelsens bestämmelser om lägsta godtagbarabostadsstandard innebär betydligt högre krav än hälsovårdsstadgans motsvarandebestämmelser. Detta kan medföra problem vid den praktiska tillämpningen avstadgan. De sakkunniga bör överväga åtgärder för att anpassa hälsovårdsstadgantill de nämnda författningarna. Utvecklingenhar som tidigare framhållits medfört att hälsovårdsnämnderna fått fler och merkomplicerade arbetsuppgifter. har genom kommunindelningsreformenstörre och ekonomiskt mer bärkraftiga kommuner skapats. Denna ulvecklingaktualiserar en översyn av hälsovårdsstadgans bestämmelser om organisationen avhälsovårdsarbetet och om hälsovårdsnämndernas sammansättning m. m. liksomfrågan om nämndernas medverkan i samhällsplaneringen. Härvid bör de sakkunnigasärskilt överväga vilka möjligheter till minskad statlig styrning och kontrollden genomförda kommunindelningsreformen har medfört. som kanförsvåra nämndens arbete bör utmönstras till förmån för en frihet för kommunenatt välja sina arbelsformer i den mån förskrifterna inte påkallas avrättssäkerhetsskäl. Exempelvis kan föreskrifter om utomståendes närvarorätt vidnämndens sammanträden ifrågasättas liksom kravet på stadsläkare vid visstinvånarantal, nämndens årliga berättelseskyldighet osv. De sakkunniga bör ocksåöverväga en ny benämning på nämnden med hänsyn till dess nya uppgifter på miljövårdsområdet. Grundläggandeför tillämpningen av hälsovårdsstadgans bestämmelser är begreppet sanitärolägenhet. I förarbetena till hälsovårdsstadgan framhålls att begreppetomfattar alla yttre faktorer som kan inverka menligt i fysiskt och psykiskthänseende på en normal människas hälsotillstånd. Olägenheten behöver inte hamedfört direkta hälsorisker. Var toleransgränsen skall dras har ansetts vara enmedicinsk fråga som får prövas från fall till fall. Genom att förutsättningenför hälsovårdsnämnds ingripande formulerats så allmänt som genom uttrycketsanitär olägenhet har hälsovårdsnämnderna fått stora möjligheter att anpassatillämpningen till bl. a. samhällsutvecklingen. Det är emellertid svårt attklarlägga gränserna för hälsovårdsnämndernas befogenheter, vilket bl. a. medföratt den enskilde som utövar eller ämnar utöva verksamhet som kan störaomgivningen har små möjligheter att bedöma när sanitär olägenhet kan ansesföreligga. De sakkunniga bör överväga om hälsovårdsstadgans krav i denna delkan preciseras. F.n. gäller flera av hälsovårdsstadgans bestämmelser endast inom s. k. S:29 Skr 1975:4 228 hälsovårdstätort,dvs. område inom stads- eller byggnadsplan. Detta gäller t. ex. bestämmelsernaom kontroll av dricksvatten i allmän ledning, om besiktning av bostäder,samlingslokaler, hotell, badinrättningar och frisersalonger m. m., omrenhållning och om avledande av avloppsvatten m. m. Möjlighet föreligger dockför kommunen att genom lokal hälsovårdsordning förordna att bestämmelsernaskall gälla kommunens hela område. De sakkunniga bör överväga frågan om sammahygieniska krav bör gälla för område utom som inom s.k. hälsovårdstätort. Enligt73 § hälsovårdsstadgan kan hälsovårdsnämnden meddela föreläggande t. ex. attundanröja brister i viss byggnad eller förbud t. ex. att använda lokal förvisst ändamål innan brist avhjälpts. Föreläggande ocb förbud kan riktas motfastighetsägare eller nyttjanderättshavare eller mot bådadera och förenas medvite. Emellertid har det förekommit att vissa fastighetsägare kringgåttbestämmelserna genom att överlåta fastighet till närstående. har härigenom fördröjts. Detta problem observerades redan vidtillkomsten av den nuvarande hälsovårdsstadgan. I den nya bostadssaneringslagenhar införts den bestämmelsen att upprustningsåläggande eller användningsförbudockså gäller mot ny ägare dock ej i fråga om vite. De sakkunniga bör övervägamotsvarande och andra möjligheter att effektivisera kontrollen enligthälsovårdslagstiftningen. En annan fråga som bör aktualiseras i dettasammanhang är frågan om införande av möjlighet för hälsovårdsnämnden attingripa med förbud redan mot planerad verksamhet som enligt vad nämndenförutser kan komma att medföra olägenheter sedan verksamheten startats. Ävenden konstitutionella beskaffenheten av bestämmelserna bör bli föremål förövervägande av de sakkunniga. Av 8 kap. 3 § i den nya regeringsformen (RF)följer att de grundläggande bestämmelserna om den allmänna hälsovården skall haformen av lag och beslutas av . kan emellertid överlämna åtregeringen att meddela bestämmelserna, 8 kap. 7 § den nya RF. De sakkunniga böröverväga vilka bestämmelser som bör beslutas av och i vilkenutsträckning beslutanderätten bör delegeras till regeringen med eller utanmöjlighet för regeringen att delegera beslutanderätten vidare tillförvaltningsmyndighet eller kommun. De sakkunniga bör också överväga om formen mednormalhälsovårdsordning och kommunala hälsovårdsordningar bör behållas. Desakkunniga bör även kunna ta upp andra frågor som aktualiseras underutredningens gång och som faller inom ramen för utredningens uppdrag. Desakkunniga bör utarbeta förslag till de författningsändringar som behövs. Utredningensarbete beräknas pågå . 30.Sakkunniga (S 1974:09) med uppdrag att utreda vissa frågor beträffande sjukvårdi livets slutskede Maj:ts bemyndigande den 15 november 1974för att utreda vissafrågor beträffande sjukvård i livets slutskede: 229 Kommittéer: S:31 Ordförande:Rexed, ., generaldirektör Sakkunniga:BiÖrck, C. , professor , , professor , ., professorGöransson, G. , landstingsråd , F. , redaktör, led. avriksdagen Kärnek, . C, landstingsledamot , ., överläkareZetterslröm-Lagervall, ., direktör , , undersköterska Lokal:Socialstyrelsen, Fack, 105 30 , tel. växel 23 6060 (ordföranden) Särskildadirektiv har ej meddelats. 31.Sakkunnig (S 1974:10) för utredning av vissa frågor rörande uthildnlngen avläkare med utländsk medicinsk examen Maj:ts bemyndigande för utredning av vissafrågor rörande utbildningen av läkare med utländsk medicinsk examen: Utredningsman:Hamberger, , professor Experter:Sjölin, C. ., professor , S. , byråchef Sekreterare:Palmstierna, , f.d. byråchef Fack, 104 01 , tel. växel 34 05 00 Särskildadirektiv har ej meddelats. K:l Skr 1975:4 230 Inomdetta avsnitt har följande kommittéer avslutat sin verksamhet under år 1974:2,3,4,8,12,17,26,31 och 34 1.Trafikpolitiska delegationen (K 1965:38) Maj:ts bemyndigande , ochden att ingå i en trafikpolitisk delegation: Ordförande:Hasslev, Nils-OIov F., statssekreterare Ledamöter:Björkman, N. G. , redaktör, f.d. led. av , Hans E.,förbundsordförande , Axel K. G., disponent (t.o.m. )Grafsiröm, , f .d. generaldirektör , ., agronom, f.d.led. av Himmelstrand, . F., direktör , . G.,ekonomidirektör , . K., f.d. förste förbundsordförande ,., ombudsman, led. av , ., expeditör, led. avriksdagen , N. , lantbrukare, led. av , , transportplaneringschef, led. av , ., disponentThorell, K. ., direktör , J. , kansliråd Experter:Kritz, , fil. lic. Ranhem, ., civilingenjör , E. ,direktör , . R., ingenjör Sekreterare:Carlsund, H. Bo H., departementssekreterare , N. ,departementsråd Lokal:Kommunikationsdepartementet, Fack, 103 20 , tel. växel 763 10 00,rikssamt. 11 73 34 (Norrbom) 231 Kommittéer: K:3 Direktivenför delegationen, se Kungl. Tilläggsdirektiv,se riksdagsberättelse K 6. Medhänsyn till bl. a. det pågående arbetet inom den trafikpolitiska utredningenligger arbetet tills vidare nere. 2.Hamnutredningen (K 1966:40) Maj:ts bemyndigande för alt utredaspörsmålet om det svenska hamnväsendets framtida utformning (se Post- ochInrikes tidn. Ordförande:Severin, ., generaldirektör Ledamöter:Berglund, , direktör , ., ombudsman , .,regeringsråd Lasson, ., f.d. överdirektör , N. ., f.d.hamndirektör , , avdelningsdirektör , , disponentHimmelstrand, . F., direktör , , sjöfartsrådNeergaard, ., expeditionschef-rättschef Sekreterare:Lindencrona, , sjöfartsråd Bitr.sekreterare: , , f.d. förste byråsekreterare Direktivenför utredningen, se riksdagsberättelse K 40. Utredningenhar avgett betänkandet (SOU 1974:24) Förslag till hamnlag.Uppdraget är därmed slutfört. 3.Vägkostnadsutredningen (K 1966:41) Maj:ts bemyndigande för att utreda fråganom vägtrafikens kostnadsansvar och därmed sammanhängande frågor (se Post- ochInrikes tidn. K:3 Skr 1975:4 232 Hj., f.d. generaldirektör Ledamöter:Bergendahl, ., professor , . I., professor , S. K.Lennart, generaldirektör Experter:Carling, ., docent , H. Bo H., departementssekreterare , F.Ture, överingenjör , ., rättschef , C. , professor Sekreterare:Gornizka, , civilingenjör , J. , kansliråd Direktivenför utredningen, se riksdagsberättelse K 41. Utredningsarbetethar avslutats sedan Kungl. Maj:t beslutat lägga denfortsatta utredningen angående vägtrafikens kostnadsansvar på trafikpolitiskautredningen (K 1972:07). 4.Utredningen (K 1967:36) om beredskapslagstiftning på luftfartens område Maj:ts bemyndigande för all verkställa utredningom beredskapslagstiftning på luftfartens område: , ., rättschef (t.o.m. ) , .,rådman (t.o.m. ) Särskildadirektiv har ej meddelats. Utredningsmannen har avgett promemorian Beredskapslagstiftning påluftfartens område. Uppdraget är därmed slutfört. 5.Svenska sakkunniga (K 1967:37) inom förtrafiksäkerhetsforskning (NKT) Maj:ts bemyndigande att såsom svenska ledamöteringå i ett nordiskt samarbetsorgan för trafiksäkerhetsforskning: 233 Kommittéer: K:6 Ordförande:Backman, ., kansliråd Ledamot:Kritz, , avdelningsdirektör Sekreterare:Kritz, , avdelningsdirektör (t.o.m. ) Rindlöw, LeifG-, departementssekreterare (fr.o.m. ) Lokal:Kommunikationsdepartementet, , Fack, 103 20 , tel. Särskildadirektiv har ej meddelats. Desakkunniga har - hållit 13 sammanträden,varav två varit gemensamma med kommitténs övriga ledmöter från , Finlandoch . På kommitténs initiativ har hållits en nordiskforskarkonferens rörande frågan om Trafikinformation till barn. Kommitténutgör samarbetsorgan med uppgift att biträda Nordiskt trafiksäkerheterråd (NTR)(K 1971:02). Kommitténsarbete beräknas pågå . 6.Nordisk kommitté (K 1967:38) för transportekonomisk forskning Maj:ts bemyndigande att ingå som svenskaledamöter i ett nordiskt samarbetsorgan för transportekonomisk forskning: K. , generaldirektör (t.o.m. den 25 augusti1974) , Per O., departementsråd (fr.o.m. ) ,. Lokal:Kommunikationsdepartementet, , Fack, 103 20 , tel. () Kommittén- som t. o. m. bestått av två ledamöter från vardera , ,och - har vid ingången av utökats med en ledamot frånIsland. Kommittén har -hållit sex egnasammanträden och ett gemensamt med förtransportfrågor (1971:04), till vilken kommittén utgör samarbetsorgan. Kommitténhar anordnat en informationskonferens i omtrafikplanering i en aktiv regionalpolitik som utgjorde en uppföljning av två tidigare forskarkonferenser rörande K:6 Skr 1975:4 234 transportstandardeni glest befolkade områden resp. kommunikationerna som ett verkningsmedel ilokaliseringspolitiken. Ioktober 1974 anordnades i ett seminarium om hamn- ochsjöfartsutvecklingen i . Kommitténsarbete beräknas pågå . 7.Flygtrafikledningskommittén (K 1967:44) Maj:ts bemyndigande för utredning angåendeflygtrafikledningens organisation och därmed sammanhängande spörsmål (se Post-och Inrikes tidn. Ordförande:Netzén, K. , förutvarande statsråd, landshövding, led. Ledamöter:Görs, L. , driftdirektör , S. K. , generaldirektörNilsson, ., expeditionschef , G. F. , överste , O. , avdelningsdirektör , ., överingenjörJohansson, Caj-Aage, kanslichef , , förste stabsmeteorologOlsson, , civilingenjör , S. , förste statsmeteorolog Sekreterare:Nordström, , överingenjör Bitr.sekreterare: , , stabsmeteorolog Lokal:Storkyrkobrinken 13, 2 tr., 11128 , tel. (sekreteraren), 76322 66 (bitr. , se riksdagsberättelse K 44. Kommitténhar under liden hållit nio sammanträden. Kommitténberäknas slutföra sitt arbete . 235 Kommittéer: K:9 8.Motorredskapsutredningen (K 1968:53) Maj:is bemyndigande för översyn av reglerna ommotorredskap samt utredning av vissa närliggande frågor: Utredningsman:Ahreson, , f.d. vägdirektör , Bo, förhandlingsombudsman , Bo, överingenjör , K.Gustav, överingenjör , C. , f.d. kanslichef , . D.D:son, hovrättsassessor , , överstelöjtnant Sekreterare:Holmquist, Bo, avdelningsdirektör Direktivenför utredningen, se riksdagsberättelse K 53. Tilläggsdirektiv, se 1969års riksdagsberättelse K 45. Utredningen har avgett betänkandet (SOU 1974:26) Motorredskap.Uppdraget är därmed slutfört. 9.Befälsbemannlngsutredningen (K 1970:29) Maj:ts bemyndigande för översyn avbehörighetskraven för sjöbefäl (se Post- och Inrikes tidn. Utredningsman:Borggård, ., generaldirektör Experter:Colldahl, , rektor , N. , direktör , . S., förbundsordförande , ,. Sekreterare:Sjöstedt, K. , hovrättsråd K:9 Skr 1975:4 236 Bitr.sekreterare: , K. , e. byrådirektör (t.o.m. den 17 januari1974) , , rådman Lokal:Kommunikationsdepartementet, Fack, 103 20 , tel. växel 763 10 00(), 11 17 24 () och 21 04 38 (kansli) Direktivenför utredningen, se riksdagsberättelse K 29. Utredningenhar - hållit åtta sammanträden om niodagar samt haft överläggningar med olika myndigheter och organisationer somberörs av utredningens arbete. Utredningenhar avgett betänkandet (Ds K 1974:10) Specialutbildad personal påtankfartyg m. m. Utredningen beräknas avge ytterligare ett delbetänkande ibörjan av . Utredningenberäknas slutföra sitt arbete . 10.Trafikolycksstatistikkommittén (K 1970:30) Maj:ts bemyndigande 1%9 för översyn avtrafikolycksstatistiken m. m. (se Post- och Inrikes tidn. 1%9): Utredningsman:Westerlind, ., landshövding , ., förste byråsekreterare , S. .,avdelningschef , ., professor , M. Erdem, avdelningsdirektörKappelin, , byråchef , , avdelningsdirektör , A.Gunnar A., direktör , F. , aktuarie , , bitr.överläkare , , byrådirektör I., statistikchef (fr.o.m. ) , G. IngeG., byråchef (t.o.m. ) Bitr.sekreterare: , , byrådirektör , Fack, 102 50 , tel. växel 1405 60 237 Kommittéer: K:ll Direktivenför utredningen, se riksdagsberättelse K 30. Kommitténhar - hållit fem plenarsammanträden omsammanlagt . Huvuddelen av sammanträdena har ägt rum inom olikaarbetsgrupper. Därjämte har överläggningar hållits med företrädare förmyndigbeter och andra som berörs av kommitténs arbete. Kommitténberäknas slutföra sitt arbete . 11.Trafikbullerutredningen (K 1970:33) Maj:ts bemyndigande för utredning om normer förtrafikbuller (se Post- och Inrikes tidn. , ., elektriker, led. , ., frisörmästare, led. av , ,redaktör, led. G., arkitekt , f.d. led. avriksdagen , ., ombudsman, led. av , K. .,lantbrukare, led. av , ., ombudsman, led. , ., civilingenjör (fr.o.m. ) ,., professor , , avdelningsdirektör , H. C.Fredrik, överstelöjtnant . ., bitr. länsarkitekt (fr.o.m. ) , AndersR., laborator Kihlman, . D., professor , Bo R., överingenjörLiden, , docent , ., rådman , ,avdelningsdirektör , , avdelningsdirektör , .,sekreterare , , byrådirektör , .,departementsråd , , byråchef K:ll Skr 1975:4 238 , A. ., bitr. länsarkitekt (t.o.m. ), , hovrättsassessor (fr.o.m. ) Bitr.sekreterare: , N. G. , hovrättsfiskal (fr.o.m. den 16 september 1974t.o.m. ) , ., departementssekrelerare Lokal:Storkyrkobrinken 13,1 tr., 111 28 , lel. växel 763 10 00 Direktivenför utredningen, se riksdagsberättelse K 33. Utredningenhar - hållit 15 sammanträden. Därutöverhar ett stort antal sammanträden hållits med olika arbetsgrupper, sammansattaav utredningens experter och företrädare för olika myndigheter, som berörs avutredningens arbete. Utredningen har i juni1974 avgett delbetänkandet (SOU 1974:60) Trafikbuller, vägtrafikbuller. Utredningenberäknas slutföra sitt arbete . 12.Arbetsgruppen (K 1970:34) för upprättande av dispositlonsplan för viss del avNedre I Maj:ts bemyndigande den 19september 1969för att utarbeta endispositlonsplan för kvarteren Pensionären och Pennfäktaren samt angränsandeområden väster om kvarteren inom Nedre i : , G. , förbundsdirektör , L. , teknisk direktör ,., teknisk direktör , , direktör , , överingenjörWessman, , direktör , , kansliråd , K. , byråchef Särskildadirektiv har ej meddelats. Arbetsgruppenhar - hållit åtta sammanträden. Arbetsgruppens konsult har dessutom haft särskilda 239 Kommittéer: K:13 överläggningarmed berörda intressenter. Arbetsgruppen har avgett betänkandet (Ds K 1974:6) Trafikterminal vidStockholm C. Uppdragetär därmed slutfört.