prop · FY0326 · 1975-12-31 00:00:00 — Den andraomständigheten var att handelskaramare beslöt attmed omedelbar verkan upphöra med den auktorisation av translatorer(översättare), som den ombesörjt . Handelskammaren ansåg attuppgiften att auktorisera translatorer i fortsättningen borde åvila enoffentlig myndighet eftersom efterfrågan på auktoriserade translatorerkraftigt hade ökat från myndigheternas sida medan den relativt sett hademinskat från näringslivets sida. Motdenna bakgrund hemställde statens invandrarverk hos dåvarandeinrikesdepartementet att frågan om auktorisation av tolkar och översättareskyndsamt skuUe utredas. Saratidigt anhöll Föreningen hos att auktorisationen av translatorerskulle överföras till en offentlig myndighet. Invandraratredningenbeslöt att ta särskUd hänsyn till önskeraålen om enförbättrad tolkservice och att ta upp denna fråga med förtur. I sitt andradelbetänkande, som avlämnades , kom utredningen sålunda medförslag beträffande bl. a. utbildning av tolkar och statlig auktorisation avtolkar och översättare. Det helt övervägande antalet remissinstanser tiUstyrkteutredningens förslag, I statsverkspropositionen för föreslogs raedutgångspunkt från invandrarutredningens delbetänkande dels att utökadtolkutbildning skulle komma till stånd, dels att länsvis registrering ochförmedling av tolkar och översättare skuUe inledas. Däremot ansågs inte behovföreligga av en statlig auktorisation av tolkar och översättare. Riksdagenanslöt sig tUl förslagen om utökad tolkutbildning och tills vidare även tillförslaget om länsvisa tolk- och översättarregister. anförde dock på grundval av motioner i fråga om de föreslagna länsregistrena samt omauktorisation av tolkar och översättare att "starka skäl talar för atlett auktorisationssystem för tolkar och 1Se SOU 1972: 83 bU, 7 och 8, begärde därför att Kungl, Maj:t skulle ompröva dennafråga och saratidigt se över hela frågan om registrering och förmedling avtolkar och översättare. förutsatte att Kungl, Maj:t efter ytterligareöverväganden åter skulle redovisa frågan för . Iföljande delavsnitt redovisas den terminologi beträffande tolkar ochöversättare som används i denna promemoria (avsnitt 1.2), invandrarutredningensförslag i auktorisationsfrågan m. ra. (avsnitt 1,3) remissinstansernassynpunkter på invandrarutredningens förslag (avsnitt 1,4), riksdagsbehandlingenav frågan (avsnitt 1,5), nuvarande utbildningsmöjligheter för tolkar ochöversättare (avsnitt 1,6), nuvarande prövning av tolkar och översättare(avsnitt 1.7), nuvarande anordningar för registrering och förmedling av tolkaroch översättare (avsnitt 1,8) samt vissa framställningar som inkomrait tillarbetsraarknadsdepartementet med anledning av begäran om en översynav auktorisationsfrågan (avsnitt 1,9), Övervägandenoch förslag återfinns i avsnitt 2,12.5, Medtolk avses i denna promeraoria den som överför ett meddelande muntligen frånett språk till ett annat, och med översättare den som överför ett meddelandeskriftligen från ett språk till ett annat. Tolkar och översättare bör såledesbetraktas som två skilda yrkeskategorier, eftersom de arbetar under helt oUkaförutsättningar. Det gäller bl, a, beskaffenheten av det material som tolkeneller översättaren har alt utgå från, kraven på snabbhet vid överföringen,möjligheten att anlita hjälp-raedel, kraven på överföringens exakthet m, ra. tolk måste t, ex. vidare krävas mycket god hörsel medan motsvarande kravinle nödvändigtvis behöver ställas på en översättare. kan naturligtvisen och samma person vara både en god tolk och en god översättare (påsararaa sätt som en god pianist även kan vara en god gitarrist), men detföratsätter i så fall specialkunskaper och väl uppövad färdighet i bägge slagenav språköverföring. I9 § förvaltningslagen föreskrivs att myndighet vid behov får anlita tolk, närden har att göra med någon som inte behärskar svenska språket. I förarbetenatiU lagen (prop. 1971: 30 s, 382) framhålls att med uttrycket tolk skall avsesbåde den som tolkar muntligen från ett språk till ett annat och den sora gör enskriftlig översättning av en handling, 1.3 Invandrarutredningensförslag om auktorisation av tolkar och över sättare m. m. Invandrarutredningenföreslog i delbetänkandet Tolkservice Nordisk språkkonvention (SOU 1972: 83)olika åtgärder i syfte att förbättra Utgångspunkt för utredningens förslag var de krav på en utökadtolkservice sora uppkommit genom invandringen till . En del av utredningensförslag avsåg utbildning för tolkar. För att tiUgången på kvalificerade tolkarskulle öka föreslog utredningen att en treterminers tolkutbUdning skulleanordnas på högskolenivå. En särskild tolkskola skulle svara för utbUdningen,Skolan skulle dimensioneras för ett sjuttiotal elever. Vidare föreslogutredningen att tolkutbildning på lägre nivå skulle anordnas avstudieförbunden i form av studiecirklar om 6080 timraar. Tolkutbildning bordedessutora kunna ske på folkhögskolor, Invandraratredningenföreslog vidare att en lagstadgad tystnadsplikt infördes för tolkar ochöversättare som anlitades av det allmänna. Förslag lades även frara ora attstatens invandrarverk skulle ges resurser för utökad översättningsservice ochatt samhällsorganen i ökad utsträckning skulle rekrytera personer med kunskaperi invandrarspråk till tjänster där kontakter raed invandrare ofta förekoramer.Utredningen hade även i uppdrag att undersöka föratsättningarna för enspråkkonvention av det slag som innefattas i rekomraendation nr29/1966, Enligt utredningen borde ansluta sig tiU tanken på en nordiskspråkkonvention. Frågan om tolkförmedlingansåg utredningen borde lösas genom saraverkan mellan offentliga organ påolika orter och nivåer. Utredningen konstaterade därvid att tolkservice kommitatt bli en huvuduppgift för invandrarbyråerna i kommuner där sådana finns ochatt byråema i allt siörre utsträckning erbjuder sin tolkservice även tilllandstingskommunala och statiiga organ, överenskoraraelser meUanprimärkorarauner, landsting och statiiga rayndigheter ora utnyttjande avinvandrarbyråernas tolkförmedling hade sålunda träffats på en del orter.Utredningen ansåg det mot denna bakgrand vara raycket angeläget att kommunernabyggde ut särskilda invandrarbyråer eller andra Invandrarfunktioner, så attdessa i större utsträckning kunde erbjuda sina tjänster även tiUlandstingskoraraunala och statiiga organ. Det var således enligt utredningenraest ändamålsenligt att söka sig fram till lösningar avtolkför-medlingsproblemen som var anpassade efter de lokala föratsättningarnaoch behoven. Utredningenanförde i detta sammanhang att frågan ora tolkförmedling även sammanhängde medandra problem sora berörde lokal och regional handläggning av invandrarfrågor,vilka skulle komma att behandlas i utredningens huvudbetänkande. UtredningenvUle därför inte föregripa sina koramande överväganden genora mera preciseradeförslag i fråga om lokal eller regional tolkförraedling. Isaraband med sina överväganden angående en eventuell nordisk språkkonventionanförde utredningen, att om en sådan konvention in- förskan den få en utformning som nödvändiggör särskilda åtgärder för att garanteratillgången på tolkar och översättare i hela landet. En likartad lösning avdetta problem bör eftersträvas i alla de nordiska länderna. En sådan lösningskuUe kunna vara att inrätta register över tolkar och översättare som skuUeföras länsvis av . Utredningen betonade emellertid att det varför tidigt att mera bestämt uttala sig om lämpUgheten av ett sådantregistreringssystem och att utredningens huvudbetänkande borde avvaktas innanett definitivt ställningstagande sker i frågan. Vadslutligen gäller frågan om auktorisation av tolkar och översättare anfördeutrednuigen följande synpimkter. SåvälenskUda som samhäUsorgan, organisationer och företag, som anlitar tolkar ochöversättare, har behov av att få veta vem de anförtror sina angelägenheter ochom vederbörande är kompetent att utföra det aktuella uppdraget. Utredningenförordade mot denna bakgrund att ett system för auktorisation av tolkar ochöversättare infördes. Genom att anUta en auktoriserad tolk eller översättarefår avnämama av tolkarnas och översättamas tjänster en garanti för attvederbörande uppfyller erforderliga krav på kompetens och allmän lämpUghet. Utredningenföreslog att en statiig nämnd skulle inrättas för auktorisation av tolkar ochöversättare. I nämnden borde ingå företrädare för rättsväsendet, näringslivet,arbetsmarknaden, invandrarområdet och språkvårdsorgan. Nämnden borde arbeta inära anslutning till den av utrednmgen föreslagna tolkskolan och skulleregelbimdet anordna auk-torisationsprov för tolkar och översättare, I provenskulle få delta personer som hade erforderUga språkkunskaper, hade minst treårs väl vitsordad erfarenhet av tolkning/Översättning samt avsåg att efterauktorisationen utöva sin tolk/översättarverksamhet enligt för auktoriseradetolkar och/eller översättare fastställda stadgar. Utredningen lämnade dockinte något förslag till sådana stadgar. Vidsidan av auktorlsationsförfarandet borde det finnas en examination av tolkarpå lägre nivå. Den föreslagna nämnden skulle svara även för denna verksamhet.Berättigade att delta i examinationerna skulle vara personer, som kunde styrkaerforderiiga språkkimskaper och som hade väl vitsordad tolkerfarenhet. Utredningenansåg det inte vara nödvändigt att tolk eller översättare hade viss behörighetför att få anlitas av myndigheter. Det borde i princip överlämnas åtmyndigheterna att avgöra vilka kvalifikationer som tolken eller översättarenborde ha i det enskUda faUet. Utredningen fann därför inte anledning att gå inpå frågan om beteckningen auktoriserad tolk (översättare) borde få särskiltskydd i lag för att förhindra missbrak av denna yrkesbenämning. NämndenskuUe vidare ha tiU uppgift att föra register över auktoriserade tolkar ochöversättare samt över examinerade tolkar. 8 1975.1 saml. Enbetydande majoritet av remissinstanserna anslöt sig till utredningens olikaförslag. Det övervägande antalet remissinstanser ställde sig sålunda bakomförslaget om tolloitbUdning på universitetsnivå, men en del remissinstanserförordade en annan utbUdningsanordning än den av utredningen föreslagnatolkskolan. Endast ett fåtal remissinstanser yttrade sig i frågan omtolkförraedling. Ett par reraissinstanser ansåg därvid att länsvisa tolkregisterborde införas. Detövervägande antalet remissinstanser anslöt sig till utredningens förslag omauktorisation av tolkar och översättare och om inrättande av en statlig nämndsora skulle ha att svara för denna verksamhet. Reraissinstanserna fann det angelägetatt ett systera med auktorisation infördes för att skapa vissa garantier föratt en anlitad tolk är kompetent för sitt uppdrag. TiU de remissinstanser somtillstyrkte förslaget eller lämnade del utan erinran hörde bl. a.riksåklagaren, , hovrätten för övre , ,, domstolsväsendets organisationsnämnd, ,arbetarskyddsstyrelsen, , statskontoret,universitetskanslerämbetet (UICÄ), (), ,statens invandrarverk (), samtliga handelskamrar som yttrade sig överbetänkandet. Svenska arbetsgivareföreningen.Landsorganisationen i (LO), akademikers centralorganisation.Tjänstemännens centralorganisation (), . FöreningenAuktoriserade Translatorer (FAT) samt de invandrarorganisationer som yttradesig över betänkandet. () var den enda remissinstans som helt avstyrkte förslaget, raed motiveringenatt varje form av auktorisation utgör en konkurrensbegränsning som medför riskför skadeverkningar i den praktiska tUlämpningen. Han anförde bl. a, attstatsmakterna hade ställt sig negativa till krav på offentlig auktorisationoch att undantag hade gjorts endast då särskUda skäl ansetts motivera detta, UKÄframhöll särskilt att en statiig av tolkar ochöversättare borde inrättas oberoende av vilken organisatorisk ram som kom tillstånd för den högre tolkutbildningen, och statskontoret ansåg att denföreslagna nämnden kanslimässigt borde knytas till , ochkammarrätten i ansåg det inte vara nödvändigt att inrätta en . Kammarrätten ansåg att denna uppgift borde ankomma påUKÄ medan ansåg att den av invandrarutredningen föreslagnatolkskolan borde ha hand om uppgiften. NästansamtUga av de remissinstanser som yttrade sig över förslaget om en examinationav tolkar på lägre nivå tiUstyrkte detta. Fråganora auktorisation särat registrering och förmedling av tolkar och översättaretogs upp i prop, 1974: 1 bil. 13 (s. 167174), varvid föredraganden anfördeföljande: Utredningenföreslår ett system för auktorisation av kvalificerade tolkar och översättaresamt examination av s. k. kontakttolkar. Förslaget innebär i princip attvederbörande skall kunna genomgå ett kunskapsprov avseende framför alltspråkkunskaperna. Jaganser att det inte föreUgger något behov att genom särskilt kunskapsprovytterligare styrka kompetensen hos de personer som har genomgåtttolkutbUdning. Jag delar utredningens uppfattning att det inte är nödvändigtatt tolk eller översättare skall ha viss behörighet för att få anlitas avmyndighet utan myndighetema bör själva avgöra vilka kvalifikationer tolkeneller översättaren bör ha i det enskilda fallet. Det finns anledning att beaktade invändningar sora NO har fört frara från näringsrättslig S}'iipunkt motau! :torisation av vissa yrkesutövare. Mot bakgrand härav anser jag attauktorisation eller examination av tolkar och översättare t. v. inte heller börinföras för sådana personer som inte har genomgått tolkutbildning. Ettviktigt led i samhällets tolk- och översättningsservice utgörtolk-förmedlingsverksamheten. Utredningen konstaterade vid sin kartiäggning avnuvarande tolkservice bl, a. att organiserad tolkförmedling saknas på mångaorter i landet samt att sådan förmedling där den förekommer, bedrivs underformer som varierar från ort tiU ort. Utredningen anser att entillfredsställande lösning av tolkproblemen inte kan uppnås utan att frågan omförmedling av tolktjänster uppraärksaramas. Enligt utredningens mening hängerfrågan om tolkförmedlingen samman med övriga problem som berör lokal ochregional handläggning av invandrarfrågor, exempelvis ansvarsfördelningenmellan olika huvudmän för åtgärder för invandrare. Jagdelar utredningens uppfattning att frågan ora tolkförmedling hänger Samman medbl, a, ansvarsfördelning rörande åtgärder för invandrare. Jag anser emellertidatt vissa åtgärder för att förbättra tolkförmed-lingsverksamheten bör kunnavidtas . En lämplig åtgärd synes t, v, vara att genom det allmännasförsorg registrera tolkar och översättare. Ett sådant register bör föraslänsvis. I samråd med chefen för kom-mundepartementet förordar jag därför attett tolkregister upprättas hos varje länsstyrelse, I registret bör efteranmälan inforas sådana personer som är beredda att motta uppdrag som tolk elleröversättare inom länet. Någon prövning av kvalifikationerna som tolk elleröversättare bör t, v, inte ske, Erfarenhetema tår visa om denna fråga behöverövervägas ytterUgare, Registret br; mnehålla uppgifter om bl, a, lolkutbildning,språkkunskaper samt fackområde såsom rättstolkning, arbetsmarknadstolkningeller sjukvårdstolkning. Ett sådant register bör kunna ge tillräcklig godledning för att bedöma kvalifikationerna hos de registrerade. Det ankoramer påKungl. Maj:t att utfärda närmare föreskrifter om registreringen. Medanledning av att föredraganden sålunda avvisade förslaget om statligauktorisation av tolkar och översättare väcktes fyra motioner. motion1974: 573 anfördes att förslaget om länsvisa register över tolkar ochöversättare mot bakgrund av nuvarande erfarenheter var "helt otillfredsställande.Det skulle i viss mån kunna ses som en samhällelig sanktion av nuvarandeallmänt och med rätta kritiserade förhållanden. Klagomål beträffande tolkarskompetens och pålitlighet framförs av myndigheter, organisationer och enskUda.Det är bl. a. uppenbart att utländska medborgare ibland faller offer förmindre nogräknade personer. När det gäller invandrartolkar måste man också tahänsyn till rådande motsättningar inom vissa nationalitetsgrupper. Det är pågrund härav särskilt viktigt att tolken har den enskilde invandrarensförtroende. Det har tyvärr förekommit att tolkar missbrukat sin ställning, inågra fall genom att verka som flyktingspion åt främmande raakt." a. följande i motionen: "Med tanke på de områden, exempelvispolis, domstolar, sjukvård och kontakt med andra myndigheter, där det ofta äraktueUt med tolkservice kan man säga att en invandrares hela framtid kan varaberoende av att den anlitade tolken är kompetent för sin uppgift. Isjukvårdssammanhang kan det kanske till och med ibland vara en fråga om livetoch i domstolar gälla felaktiga beslut". Mot denna bakgmnd hemställdes imotionen att skulle besluta att ett system med auktorisation ochexamination av tolkar och översättare infördes, att en statlig nämnd förauktorisation och examination av tolkar och översättare inrättades samt att hosKungl. Maj:t begära förslag om införande av tystnadsplikt för tolkar. I motion 1974: 876anfördes med anledning av förslaget om länsvisa register bl. a. att "motbakgrand av hittillsvarande erfarenheter förefaller detta betänkligt eftersomdet innebär en sanktionering av nuvarande allmänt och med rätta kritiseradeförhållanden. Klagomål beträffande tolkars kompetens och pålitlighet framförsav myndigheter, organisationer och enskilda. Det är bl. a. uppenbart atthjälplösa utiändska medborgare fallit offer för exploatörer inombranschen". Vidare anfördes: "Att under vissa omständigheter öppna enmöjlighet för vem som helst att anmäla sig som tolk eller översättare till ettlänsregister förefaller inte tillrådligt. Vederbörande skulle därmed komma attuppfattas ha fått ett slags sanktion av samhället". Motionen avslutadesmed hemställan "att hos Kungl. Maj:t begär att de istatsverkspropositionen, bilaga 13, föreslagna länsvisa registren över tolkaroch översättare måtte omfatta endast personer sora genomgått av samhälletgodkänd kur-skapstest och därmed kan anses ha erhållit auktorisation". Äveni motion 1974: 879 framfördes liknande synpunkter beträffande de föreslagnalänsregistren. I raotionen framhöUs bl. a. följande: "Invandrarutredningensförslag grandar sig på de praktiska erfarenheter av den hittillsvarandeverksamheten som finns hos utredningen, hos statens invandrarverk, hosinvandrarbyråema, verksamma tolkar samt de invandrare som brakar anlitatolk". I motionen föreslogs "att Maj:t hemställer om förslag angående auktorisation av tolkar i enUghetmed invandrarutredningens förslag". Motsvarandekrav restes även i motion 1974: 885 i vilken hemställdes att som sinmening gav Kungl. Maj:t till känna att ett systera för auktorisation av tolkaroch översättare särat exaraination av vissa tolkar borde inrättas. Ifrågan om auktorisation för tolkar och översättare ra. anförde inrikesutskottet(InU 1974: 6) följande: Föredragandenanser att det inte föreligger behov av att genora särskilt kunskapstestytterligare styrka korapetensen hos de personer sora genomgått tolkutbUdning.Med beaktande av NO:s synpunkter anser föredraganden att auktorisation ellerexamination tills vidare inte heller bör införas för personer som integenomgått tolkutbildning. För att förbättra tolkförmedlingsverksamheten bördet emellertid hos varje länsstyrelse upprättas ett register över tolkar ochöversättare. Efter anmälan bör införas personer sora är beredda att raottatolkuppdrag inom länet. Någon prövning av vederbörandes kvalifikationer börtills vidare inte ske. Registret bör innehåUa uppgifter ora bl. a.tolkutbildning, språkkunskaper samt fackområde. Motionema1974: 573 av fm i m. fl. (c, fp). 1974: 879 av fra Diesen ra. (m) och 1974: 885 av herrar () och () syftar till attett auktorisationssystem skall införas. I motionen 1974: 876 av herrarBengtsson i (s) och () yrkas att i de av Kungl. Maj:tföreslagna registren skall upptas endast personer som genomgått godkäntkimskapstest och därmed kan anses ha erhåUit auktorisation. EnUgtmotionärema har berättigade klagomål förts fram beträffande en del nu anlitadetolkars kompetens och pålitlighet. Motionärerna befarar dessutom attregistrering av den typ som föreslagits i propositionen oriktigt kan uppfattassom en auktorisation från samhällets sida av vederbörande. uppfattning är det angeläget att man förbättrar samhäUets tolk- ochöversättningsservice. Det i propositionen framlagda förslaget är ett steg iden riktningen, men utskottet anser att Kungl. Maj:t ytterligare bör övervägavad som kan göras för att förbättra situationen. En fullgod tolkservice är enkärnfråga när det gäller invandramas möjligheter att ta vara på sina rättigheteroch klara sig i svåra situationer. Det måste stäUas stora krav på en tolk intebara i fråga ora språkkunskaper utan även i etiska hänseenden. uppfattning talar starka skäl för att ett auktorisationssystem förtolkar och översättare införs. föreslår därför att Kungl, Maj:tytterligare prövar denna fråga. De invändningar NO riktar mot en sådan ordningkan utskottet inte godta med hänsyn till vikten av att skapa en god ochpålitiig kår av tolkar. Ettauktorisationssystem kan utgöra basen för förmedlingsverksarahet av tolkar ochminska de risker för missbruk som det registreringssystem propositionenföreslår onekligen medför. Man kan nämligen inte bortse från att personer somutan närmare kontroll förs in i ett av upprättat registeroriktigt kan komma att framstå som sanktionerade av samhället. En viss kontroUfrån länsstyrelsernas sida bör därför företas beträffande sådana uppgifter omutbUdning, språkkunskaper etc. som tolkarönskar få införda i registret. Denna fråga får närmare övervägas i samband medatt föreskrifter om registren utfärdas. Medhänvisning till det anförda biträder utskottet förslaget att register förtolkar och översättare upprättas vid länsstyrelserna. Hela frågan om registreringoch förmedling av tolkar bör emellertid övervägas på nytt i samband raed attauktorisationsfrågan ånyo prövas. Med det anförda har utskottet i alltväsentligt tUIgodosett syftet med de förevarande motionsyrkandena. Utskottetförutsätter att Kungl, Maj:t efter ytterligare överväganden i enlighet med detovan sagda åter redovisar frågan för . sålunda anfört om auktorisation och förmedling av tolkar m. m. börbringas Kungl. Maj:t tUl kännedom. Utskottetvar enhälligt i denna fråga. beslöt i enlighet raed utskottetshemställan (rskr 1974: 96). 1.6Nuvarande utbildning för tolkar och översättare Iinvandramtredningens delbetänkande Tolkservice Nordisk språk-konvention gavsutförliga översikter av utbildningsmöjligheter för tolkar och översättare. Härskall endast ges en raycket kortfattad redovisning av det nuvarande läget. Högretolkutbildning saknas i , med undantag för den utbUdning för mUitärabehov sora förekoramer vid arméns tolkskola. I andra länder finns ett stortantal tolkskolor på universitetsnivå. Under vissa föratsättningar kanstudiemedel från utgå för studier vid folkskola i utiandet (jfr SOU1972: 83 bil, 6). Av betydelse för blivande tolkar och översättare ärnaturligtvis den språkundervisning som ges vid universiteten i , mennågon egentlig tolkutbildning ges inte vid språkinstitutionerna, med undantagför de entcrminskurser på D-nivå (dvs. på 80-poängs nivå) i finska, ryska ochtyska som anordnas vid (jfr SOU 1972: 83 avsnUt 5.1 ochbil, 5). Medanledning av invandramtredningens förslag om tolkutbildning på universitetsnivåbeslöt att den högre tolkutbUdningen inte skall anordnasvid en särskild tolkskola, utan vid filosofisk fakultet (prop. 1974: 1 bU. 10 s.235244, UbU 1974: 13, rskr 1974: 121). Maj:tåt UKÄ att utreda frågan om den högre tolkutbildningens dimensionering, lokaUseringoch aUmänna utformning med utgångspunkt från ställningstagande. UKÄhar tUlsatt en särskUd arbetsgrupp för att verkställa utredningen. I gruppeningår företrädare för , , , och SÖ. Arbetsgrappenavser att inleda en försöksverksamhet vid höstterrainen1975, vilken skulle orafatta tre terminers utbildning finskspråkigatolkar. Ytterligare en försökskurs avses börja för tyskspråkigatolkar. En utvärdering torde kunna presenterastidigast , varefter regeringen skall ta ställning tUl frågan omden fortsatta verksamheten.