prop · FZ03121 · 1975-12-31 00:00:00 — Det förstnämnda systemet omfattar i princip all svensk export,medan det senare är speciellt för en industrigren, de svenska varven. Bådasystemen är uppbyggda kring statliga garantier. Tekniskt sett skiljer sigsystemen åt i vissa avseenden, som har belysts i del föregående. Exportkreditgarantisystemetär sålunda utformat som ett försäkringssystem där staten viaexportkreditnämndens garanti ger exportören eller dennes finansiär en utfästelseatt håUa vederbörande skadeslös vid bristande betalning från köparen. kan emellertid exporlkreditgarantierna fylla samma huvudfunktionsom fartygskredilgarantierna, nämligen att underlätta refinansiering av lämnadekundkrediter. 1975/76:121 12 Utredningenkonstaterar vidare att exportgarantisystemet är baserat på affärsmässighet.Verksamheten baseras på avgifter, vUka utgår i proportion till de utställdagarantierna och deras löptid och därmd till de risker garantigivaren, staten,ikläder sig. Ett annat affärsmässigt inslag i exportkreditgarantisystemet ärprincipen om kreditprövning i varje enskilt faU av kommersiella risker ochvarierande täckningsgrad aUtefter den risk som bedöms vara förknippad medaffären. Exportkreditnämndenkan endast garantera exportförsäljningar. Fartygskredilgarantisystemel ärdäremot tillämpligt även vid leveranser från svenska varv tiU svenska redare.En övergång tiU exportkreditgarantisystemet för de svenska varven kräver, enhgtutredningen, att export-kreditgarantiernas användningsområde utvidgas på dennapunkt. Utredningen föreslår därför att samma regler som gäller inom exportkreditgarantisystemetskall gäUa för de svenska varvens leveranser tUl svenska beställare. Utredningennoterar i detta sammanhang att fartyg levererade från svenska varv lUl svenskaredare enligt tull- och mervärde-skatteförordningama behandlas på ett förexportleveranser likvärdigt sätt. Utredningenhar av dessa skäl kommit tiU slutsatsen att det nuvarande fartygskreditgarantisystemetbör upphöra och avlösas av att exportkreditgarantisystemet genereUt blir tUlämpligtäven för de svenska varven. Denna övergång bör enligl utredningens mening skei samband med att en återgång tiU en normal varvskonjunktur inträffar. Motbakgrund av rådande läge och utvecklingsperspektiven på frakt-ochfartygsmarknaderna, inbegripet de negativa återverkningarna härav påfinansieringsinstitutens benägenhet att engagera sig i fartygsfinansiering,anser utredningen det inle tUlrådligt att föreslå att exportkreditgarantisystemetmed omedelbar verkan ersätter fartygskreditgarantisystemet. Det är emeUertid enhgtutredningens bedömning inte lämpligt all fortsätta med fartygskreditgarantisystemeti dess nuvarande form ens . Under en övergångsperiodföreligger därför behov av en särskild garanliordning. Utredningenföreslår således att övergången till exporlkredilgaranti-systemet sker i tvåsteg. Det försia stegel innebär upprättandet av en tillfällig garantiordningsom ersätter del nuvarande fartygskreditgarantisystemet. Det fortsatta behovetav detta temporära syslem föreslås bli prövat av regering och riksdag.Så snart det bedöms möjhgt bör det lillfäUiga systemet upphöra och ersättas iett andra steg med elt kredilgaranlisystem som upprättas inom ramen för exportkreditgarantisystemet. Dentillfälliga garantiordningen föreslås få följande utformning. Prop.1975/76:121 13 Föratt möjliggöra en allsidig prövning äv riskerna med det statliga garantiåtagandetföreslås inrättandet av en särskild garantinämnd. Nämnden bör vara sammansattav en representant för vardera , ,industridepartementet, , exportkreditnämnden och varven. Inämnden bör vidare ingå företrädare för näringslivet utanför varvsindustrinsamt för de anställdas organisationer. Nämnden skall självfaUet ha rätt attfrån dem som begär statens garanti infordra alla erforderliga uppgifter.Eftersom målsättningen är att en övergång tiU exportkreditgarantisystemetskall ske så snart det är möjligt, föreslås denna nämnd bli inrättad såsom ensärskild rådgivande nämnd i fartygskreditgarantifrågor samverkande med exportkredilnämnden. Förnya order tecknade efter bör varvet på så tidigt stadium avfartygsaffären som möjligt försäkra sig om att kreditgaranti kan utfärdas.Detta sker genom att varvet inger ansökan om garantiutfästelse. Denna ställstill riksgäldsfullmäktige men inges lill nämnden. Nämndens uppgift bör vara atti varje enskilt ärende, efter kreditprövning av beställare och varv samtprövning av säkerheter och kreditvillkor, avge rekommendation tillriksgäldsfullmäktige angående utfärdande av garantiutfästelse. Före utfärdandeav garanti avseende dessa order bör nämnden efter granskning av varje ärendeavge yttrande till riksgäldsfuUmäktige. I handläggningen av ärenden avseendegaranti-utfästelse och garanti bör nämnden självfallet iaktta de särskilda förhållandenoch problem som kan råda inom svensk varvsindustri under en övergångsperiod.Riksgäldsfullmäktige har därefier alt under utövande av sitt ansvar fattaslutligt beslut i varje enskilt ärende. För beredning av ärendena föreslåsnämnden repliera på resurser inom samt inom exporlkredilnämndenskansli. att, då detta bedöms möjligl, lill regeringen rekommendera attden tillfälliga garantiordningen skall upphöra och ersättas med ett fartygskreditgarantisysteminom exportkreditgaranti-ordningen. Tillriksgäldsfullmäktiges förfogande bör enligt utredningen slå en av riksdagenfastställd garantiram avseende den maximala storleken av de garantiåtaganden garantiförbindelser plus garantiutfästelser som kan utfärdas. Ramen skaU inlevara tidsbegränsad. Inom exportkreditgarantisystemet används garantiramar avlikarlat slag. Genom att tUlämpa en sådan ram även för fartygskreditgaranliernaetableras en kontroll över det statliga garantiåtagandets storlek vid varjetidpunkt. Härigenom bortfaUer behovet av nuvarande syslem med femårsramar, liksomäven behovet av individuella årliga garantitiUdelningar till varje enskiltvarvsförelag. Den nya garantiramen bör enligt utredningen förslagsvisfastställas till summan av den garantivolym som erfordras för den vid systemetsikraftträdande inneliggande orderstocken samt en be- Prop.1975/76:121 14 räknadgarantivolym för nya order. Vid en beräkning baserad på de regler förgarantierna som utredningen föreslår, och där underlaget har utgjorts avvarvens uppgifier i industridepartementets garantienkät avseendeinneliggande order samt prognostiserad fartygs-produktion t.o.m. ,skulle garantiramen behöva uppgå till 7 000 milj. kr. innan ramentagits i anspråk bör förslag läggas till om bevUjande av en ny ram. Isamband härmed, dock minst en gång , bör enligt uiredningen riksgäldsfuUmäktigeefter yttrande från nämnden till regeringen avrapportera garantiverksamhetensförlopp i form av gjorda garantiulfäs-telser och -förbindelser samt beräknakommande rambehov. Regeringen kan på basis härav lämna redogörelse förgarantiverksamheten till och föreslå eventuella justeringar avgarantiramen. Dettillfälliga garantisystemel föreslås bli skUt från nuvarande fartygs-garantisystem.Säkerheter bör inte kunna las ur nuvarande syslem och läggas in i dettillfälliga garantisystemet. Inomnuvarande fartygskreditgarantisystem föreslås fr.o.m. den 1 juU 1976 endastförlängningar av tidigare utfärdade garantier kunna ske. Nya statligagarantiåtaganden fr.o.m. nämnda dag bör således följa den av utredningenföreslagna övergångsordningen. Avvecklingen av utestående garantier utförs av riksgäldskonloret. Beiräffandetillämpningen av den tillfälliga ordningen innebär utredningsförslagetförändringar gentemot del nuvarande systemet på i huvudsak följande punkter. Är garanti utfärdad iutländsk valuta skall garantiåtagandels omfattning beräknas efler vid varjetillfälle gällande säljkurs på den utländska valutan. Kreditgaranti avseendenya order, tagna efter den , bör utfärdas i den valuta vari kreditentiU fartygsbeslällaren har avtalats. Nämnden äger rätt alt rekommendera allgaranti utfärdas i annan valuta. Garantiutfästelsemeddelas som ett åtagande av riksgäldsfullmäktige gentemot varvet att eftersenare framställning från varvet godta för garanti den vid utfästelsenredovisade säkerheten. Utfästelsen gäller om föratsättningarna förgarantiärendet ej väsentligt ändras. Enligt utredningens mening bör en sådangarantiutfästelse för nya order, tagna efter , alltid föregåbeviljande av garanti. Förfartygsbyggnadslån föreslås garanliutfäslelse och garanti kunna lämnas upp tUl30 % av del avtalade farlygspriset av högst 12 månader (för LNG-fartygoch andra fariyg med lång produktionstid dock högst 24 månader) före beräknadleverans. Förrefinansieringslån eller beställares borgenslån bör garanliutfäslelse ochgaranti utfärdas till ett belopp svarande mot skillnaden mellan av varvetlämnad kredit resp. varvets borgensåtagande tiU bestäUaren och Fartygför transport av flytande gas Prop.1975/76:121 15 Enligt gäUande OECD-överenskommelse får kredit uppgå tillhögst av fartygspriset. Detta innebär således att den statliga garantintäcker av fartygskrediten. Garanti bör kunna avse även resterande del avfartygskrediten, resp. borgensåtagandet s.k. fördjupning. För sådan garantiföreslås, som redovisas i det följande, en förhöjd avgift utgå. Uiredningenföreslår alt kreditgarantier som utfärdas för order tecknade fr.o.m. den 1juli 1976 skall avgiftsbdäggas. För garanti avseende fartygsbygge bör varvettill riksgäldskonloret erlägga en avgift om räknat på uteståendegarantibelopp. För garanti avseende fartyg bör avgiften vara . fördjupad garanti bör avgifl ulgå . Del senare bör avseäven order tecknade före . Garanliulfästelse bör utfärdaskostnadsfritt. Utredningenkonstaterar atl de svenska rederiernas rörelseresultat under loppet av år 1975har försämrats på etl drastiskt sätt. Perspektiven pekarpå en fortsatt mycket svag fraktsats-nivå, i varje fall på tankmarknaden.Samtidigt kommer svenska redare att fram t.o.m. motta tidigare frånsvenska och utländska varv beställt tonnage i relativt slor omfattning. I dettaläge torde enligt utredningen rederiernas behov av extern medel- ochlångfristig finansiering utanför varvskreditemas område komma att ökakraftigt. Infördetta perspektiv har såväl utomlands som i framförts tankar påfinansiella åtgärder av olika slag för att stödja de nationella rederiföretagenunder denna övergångstid. I har sålunda godkäntett förslag om inrättande av en statlig garantiordning med detla syfte.Utredningens direktiv innefattade inle framläggandet av förslag om åtgärder avdetta slag. Utredningen har dock understrukit vikten av atl den fortsattautvecklingen följs med stor vaksamhet. Detviktigaste inhemska långfristiga finansieringär och det lill denna anknutna institutetSkeppsfartens sekundärlånekassa. Till följd av kassornas begränsade upplåningunder senare år har deras betydelse som finansieringskällor för den svenskarederinäringen successivt avtagit. uppfattning är tillgången tUl långfristig redar-finansiering urfrån varvsföretagen fristående källor av stor betydelse. Det vore vidare enligtutredningens mening en fördel för såväl redarna som varven om de nuvarandekassorna kunde öka sin utlåning till de svenska rederiema. Föratt främja en sådan utveckling föreslår utredningen att de nuvarande kassomasverksamhet upphör och att deras uppgifter övertas av etl nytt institut . 1975/76:121 16 Svenskskeppskredits uppbyggnad och verksamhetsinriktning föreslås bli i huvudsaköverensstämmande med de nuvarande kassornas. Skillnaderna ligger i dels attden nuvarande uppdelningen på lån i primär-resp. sekundärkrediter försvinner,dels att det nya institutet får en i förhållande lill kassorna stärkt kapitalstraktur.Svensk skeppskredit föreslås således få en garantifond på 200 milj. kr. inbetals som reservfond. Institutets upplånrngskapacilel skulledärmed bli 2 000 milj. kr. mot ca I 500 mUj. i de nuvarande kassorna. Härigenomskulle enligt utredningen skapas förutsättningar för en mer aktiv och flexibelupp- och utlåningsverksamhet än som medges i de nuvarande kassorna. För attunderlätta för institutet att utnyttja dessa förutsättningar föreslår utredningenvidare att Svensk skepps-kredits administration sammanläggs med AB SvenskExportkredits. Därigenom skulle den samlade kunskap beträffande fartygs- och redarfinan-sieringensom finns inom de två instituten bätlre kunna tillgodogöras och komma lånlagarnatiU godo. Vidare skulle också administrativa kostnadsbesparingar kunna göras. Avslutningsvisföreslår utredningen att verksamheten i Statens lånefond för den mindreskeppsfarten samordnas med och administreras av Svensk skeppskredit. Särskiltyttrande har avgetts av ledamoten . Joge ansluter sig till utredningensbedömning att det nuvarande fartygskreditgarantisystemet med vissa förändringaroch förtydliganden bör bibehållas tills vidare. Däremot delar han inte helt utredningensmening om det nuvarande systemets verkningar och inte heller utredningensuppfattning alt det nuvarande systemet bör avlösas av exportkreditgarantisystemet. Vadbeträffar det nuvarande systemet delar inte Joge uppfattningen att detta i sig skuUeuppmuntra till försäljning på kredit. Han menar att den ökade försäljningen påkredit i stället är betingad av varvens internationeUa konkurrenssituation. Somstöd härför anför Joge det faktum att varven måste räkna med att få betydandemerkostnader främst i form av räntedifferenser för varje medelfristigtlämnad kundkredit. Föratt kompensera ränteskiUnaderna och också begränsa de valutamässiga riskernamed ut- och upplåning kan varven i det nuvarande fartygskreditgarantisystemetvälja upplåningstider och valutor enligt eget gottfinnande. Joge anser det varatveksamt att frånta varven denna möjlighet genom att som utredningen föreslår hårdare knyta varvens kreditgaranterade upplåning såväl tids- somvalutamässigt till kundkrediten. Ianslutning tiU det nuvarande systemet och de förändringar i detta Prop.1975/76:121 17 som bör införas diskuterar Joge också risk- och kreditprövningsfrågorna.Joge är tveksam om värdet av en noggrannare kreditprövning av såväl varven somnya kontrakt. Som skäl härför anför han bl.a. alt även den mest noggranna kredilprövningav varven åren 19721973, då de nu leveransfärdiga kontrakten logs, sannoliktinte hade hindrat den nuvarande krissituationen för varven från att uppstå. Vadslutligen angår utredningens förslag om en övergång till ett exportkreditgarantisystemnär varvsmarknaden har normaliserats, anser Joge att denna fråga inte går allla stäUning lill f.n. Dels anser han,atl utredningen har en överdrivet positivuppfattning om exporlkredit-garantisystemets möjhgheter att utan störreförändringar ersätta nuvarande syslem, dels menar han att frågan bör vila ochbedömas efler förhållandena när en sådan övergång kan bli aktuell. 4 Remissyttrandena över varvskreditutredningensbetänkande Utredningens förslag har i sina olika delar fått ettblandat mottagande under remissbehandlingen. Samtliga remissinstanser som haruttalat sig härom delar emellertid utredningens bedömning all det nuvarande garantisystemelför fartygskrediter bör förändras på viktiga punkter. Med hänvisning bl.a. tillledamoten särskilda yttrande, molsätter sig däremot flertaletremissinstanser ett beslut nu om framtida övergång tUl ett exporlkreditgarantibaseratsystem. Flera remissinstanser däribland statens industriverk, fullmäktige iriksgäldskontoret och uttrycker allmäntveksamhet för ex-porlkreditgarantisystemel som ersättning för nuvarande ellerett modifierat fartygskreditgarantisystem. Andra däribland fullmäktige iSveriges riksbank och anser att förslaget om en övergångtUl exportkreditgarantisystemet inte kan aktualiseras utan ytterligareöverväganden och utredning. LO understryker atl frågan om statens engagemang ifartygsfinansieringen måsle bestämmas utifrån de allmänna näringspolitiskamålen. Fartygskreditgarantisystemet får därför enligt LO inte ha en egen inneboendepåverkan på kapacitet och produktion. Även fullmäktige i riksbank och statensindustriverk betonar vikten av alt kredilgaranlisystemet inordnas i enlångsiktig statlig varvspolitik som ett samhälleligt styrinstrument. Fullmäktige i anför liknande synpunkter såtiUvidaatt man i ett starkt kritiskt yttrande menar att utredningen valt ett alldelesför begränsat synsätt i fråga om de statUga åtagandena inom varvspolitiken närden särskilt har tagit fasta på förlustriskema för utfärdande avkreditgarantier. Fullmäktige anser att de reella riskerna 1975/76:121 18 förstaten inte sammanhänger med valet av garanlisystem ulan ligger på ett annatplan. De sammanhänger enligt fullmäktige med all en kris som drabbar ett varvkan leda tUl aUvarliga effekter på sysselsättning, ekonomi,underleverantörer, vår internationeUa kreditvärdighet m.m. De varvskriser somhittills har tvingat slatsmaktema lill omfatlande ekonomiska insatser harenligt fullmäktige uppstått i samband med intemationella konjunkturnedgångareller kriser samt under trycket av en hård internationell konkurrens. Detla,enligt fullmäktige, reella statliga risktagande förändras inle av garantisystemelsutformning. Fullmäktige anser därför att garantisystemel måste utformas motbakgrund av en realistisk bedömning av vari det verkliga statliga risktagandetbeslår. pekar på all statens risktagande i varvsindustrin undersenare år har tagit formen av omfattande ekonomiska engagemang utanför garantisystemel.Verket framhåUer alt omfattningen av och beroendet mellan olika former avstatligt risktagande inte har behandlats av utredningen. 4.2 Kravpå ett nytt kreditgarantisystem Utredningenskatalog över kraven på elt nytt kredilgaranlisystem kommenteras direkt endastav fullmäktige i riksbank och . Fleraremissinstanser berör emellertid kravkatalogen i andra sammanhang. Dessasenare synpunkter, liksom , redovisas i de sammanhang deförekommer. Fullmäktigei riksbank finner syftet bakom utredningens krav väl motiverat ochansluter sig i huvudsak lill utredningens överväganden. Endast i fråga omkravet på att "systemet skall bedrivas inom av godkänd ramavseende det totala statliga garanti-åtagandets maximala slorlek" görfullmäktige vissa invändningar. Fullmäktige har emellertid ingen erinran molen övergång lill en totalram. Enligtutredningsförslaget bör det nuvarande farlygskreditgaranli-sj'slemet upphöraoch avlösas av att exportkreditgarantisystemet blir tillämpligt även för desvenska varven. Denna övergång bör ske när varvskonjunkturen har normaliserats.LO delar denna uppfattning och anser att varvsindustrin i etl normalt läge intebör särbehandlas i förhållande till annan industri. framhållssvårigheterna atl definiera vad som är ett normalt läge, varför förslagel omen ärlig prövning av övergången till ett exportkreditgarantisystem biträds avLO. Även bankinspektionen ansluter sig i huvudsak till utredningsförslaget pådenna punkt. Inspektionen framhåller dock atl varvens finansiering Prop.1975/76:121 19 knappastkommer att bli helt jämförbar med industriförelags i allmänhet underöverskådlig tid. Anledning finns därför enligt inspektionen att avvakta bl.a.erfarenheterna av den föreslagna temporära ordningen innan det närmare bestämshur en inordning i exportkreditgarantisystemet skall ske. Övrigaremissinstanser vill antingen inte binda sig för en övergång lill delta exportkreditgarantisystemf. n. eller avvisar helt alt fartygsfinansieringen inordnas i delta syslem.Bland de remissinstanser som inle f. n. anser sig kunna biträda en övergång lillexportkreditgarantisystemet återfinns , exportkreditnämnden,fullmäktige i riksbank och . Exportkreditnämndenfinner för sin del en framlida övergång tUl exportkreditgarantisystemet möjlig,dock förutsatt all denna inte medför någon mer grandläggande förändring avdetta system för att tillgodose varvsindustrins speciella behov, eftersomsystemet har visat sig väl anpassat till den svenska exportindustrin i övrigt.Nämnden delar därför utredningens uppfattning atl en övergång under ingaförhållanden kan bli aktuell förrän i etl för varven normalt konjunkturläge.Även då skulle emellertid enligt nämnden viktiga kompletteringar av det nuvarandeexportkreditgarantisystemet erfordras. TUl dessa hör garanti-givning förvarvens inhemska försäljning och sannolikt för att garantierna skulle anses fulllgodtagbara vid lånefinansiering utomlands krav på långivargaranlier direkttill utländsk kreditinstilution samt slopande av självrisken. I annal fallanser nämnden att svenska varv inte skulle liksläUas med stora utländskakonkurrenter i fråga om lånefinansiering. Med hänsyn till att en övergång tillett exportkreditgarantisystem sannolikt inte kan ske förrän i en ganskaavlägsen framtid och att nuvarande exportkredilgaranlier därvid skulle behövaändras och kompletteras i vikliga avseenden, anser exportkredilnämnden altsträvan i första hand bör vara atl få till slånd ett ändamålsenligt system förfartygskreditgarantier all gälla som kan överblickas. Enliglfullmäktiges i riksbank bedömning har inte utredningen övertygandevisat att en övergång till exportkreditgarantisystemet skulle erbjudaen lämplig form för kreditstöd till varvs-näringen. Fullmäktige pekar bl.a. påutredningens krav att "garanti skall vara så utformad atl den av bankeroch andra kreditinstitut i och utomlands godtas som en förstklassigsäkerhet." Med hänvisning bl.a. till ledamoten yttrande på dennapunkt, anser fullmäktige inle att exporlkreditgarantierna f.n. uppfyUer dettakrav och menar vidare att även om en komplettering i detta syfte görs i exportkreditgarantisystemetframstår inte detta som någon rationell lösning. Även om fuUmäktige därmed intevill utesluta en anpassning av exportkreditgarantisystemet så alt det bättrekan fylla varvens behov, betonar Prop.1975/76:121 20 manatt det inte är nödvändigt att nu ta ställning till utredningens förslag idenna del samt avstyrker att statsmakterna redan nu låser sig för alt dettasystem skall tUlämpas efter den övergångsordning som fullmäktige, i Ukhet medutredningen, anser vara nödvändig. Denna senare uppfattning delas avriksrevisionsverket. Även instämmer med Joges yttrande och framhåller att en framlidaövergång lUl exportkreditgarantisystemet skulle kräva väsentliga ändringar i denuvarande exporlkreditgarantierna för att dessa skulle bli effektiva instramentför fartygsfinansiering. Med hänsyn härtill och det enligt föreningenuppenbara i att en normalisering av varvskonjunkturen ligger långl fram itiden, vill föreningen inte ansluta sig till förslaget om övergång tUl exportkreditgarantisystemet.Föreningen anser att denna fråga först kräver en särskild utredning som beaktarbl.a. den marknads- och konkurrenssituation som kan komma att råda i en normalvarvskonjunktur. Fullmäktige iriksgäldskontoret och är på likartade grunderallmänt skeptiska till all exportkreditgarantisystemet kan ersätta elt särskUtsystem för fartygskredilgarantier. Fullmäktige ifrågasätter särskilt begreppetnormal varvskonjunktur och pekar därvid på dels att en sådan f. n. förefaller avlägsen,dels att det är tveksamt om man kan räkna med att varvsindustrin för någonlängre period kommer att arbeta under normala förhållanden, dvs. utvecklasunder samma förutsättningar som industrin i övrigt. Både fullmäktige ochvarvsindustriföreningen menar att en övergång till exportkreditgarantisystemetskulle innebära ett onödigt ökat statligt risktagande genom att staten skulleta på sig även den kommersieUa risk som varven bär i det nuvarande systemet. I exportkredilgarantisyslemelskulle nämligen enligt remissinstanserna staten stå risken redan vidbeställares kontraktsbrott eller konkurs; en risk som bärs av varven.Vidare skuUe statens åtagande i nominella termer öka genom att helavarvskrediten skulle få garanteras mot f.n. endast halva. Därmed, påpekar man,skulle också den riskpremie som exportkreditnämnden skulle nödgas ta ulsannolikt bli så stor atl den knappast skuUe kunna bäras av varven. Å andrasidan, menar man vidare, är det ändå tveksamt om en statlig exportkreditgarantiutan tilläggssäkerheter skulle betraktas som fullgod för utländskakreditgivare.