prop · FZ03187 · 1975-12-31 00:00:00 — Beiräffandebeslul av kommunstyrelsen, förvaltningsutskottet ellerannan nämnd begränsas överklagbarhetengenom ett uttryckligt förbud mot besvär över beslut av rent förberedande ellerverkställande art (76 S 2 mom. KL, 80 S 2 mom. KLS och 78 S 2 mom. LL),Besvären bör riktas mot fullmäktiges eller beslut i ärendel ochinte mot de berednings- och verkställighelsåtgärder som nämnderna vidtar ianslutning till detta. Men om nämndbeslutet framstår som ell självständigtavgörande, som grundas på förvaltningsbefogenheler som nämnden har fått genomdelegation från fullmäktige eller genom författningsbestämmelse, är beslutet överklagbart.Beslut som fattas på styrelsens eller nämnds vägnar med stöd av delegation är överklagbarai samma utsträckning som slyrelse- och nämndbesluten. Rättatt överklaga beslul genoin kommunalbesvär har alla som enligt 2 S KL eller 3 SKLS är medlemmar av kommunen resp, enligt 3 S LL är medlemmar avlandstingskommunen. Om medlemskapet inte bestrids, prövas besvären underförutsättning att det inte är uppenbart att klaganden inte kan vara medlem ikommunen resp, landstingskommunen. Beträffandebesvärstiden gäller all besvären skall ha kommit in till inom treveckor från den dag då justeringen av det protokoll som har förts över beslutethar tillkännagetts på kommunens resp, landstingskommunens anslagstavla.Tillkännagivandet skall vara försett med uppgift när det har anslagitsoch när besvärstiden således har börjat löpa. Om särskilt protokoll förs överbeslut som nämndavdelning, ledamot eller tjänsteman fattar på gmnd avdelegation, räknas besvärstiden från den dag när justeringen av detta prolokollanslogs. Annars börjar besvärstiden löpa den dag när anslag skedde omjustering av protokollet från Prop.1975/76:187 545 detsamrhanträde med den delegerande nämnden vid vilket beslutet anmäldes. Besvärsom har kommit in försent avvisas enligt praxisav , I 12 S tredjestycket förvaltningslagen föreskrivs att besvär som inte har anförts i rätt tidinte skall tas'upp lill prövning, I KL, KLS och LL saknas moisvarighei tilldenna föreskrift. Som förvaltningslagens tillämpningsområde är bestämt i I Shade man kunnat vänta sig att bestämmelsen om avvisning av besvär som haranförts för sent skulle vara tillämplig även på behandling avkommunalbesvär. Emellertid har föredragande departementschefen i förarbetenatill förvaltningslagen uttalat att föreskrifterna i 12 S inte blir tillämpligavid kommunalbesvär och att termen "besvär" i 11-13 SS syftar endastpå förvaltningsbesvär (prop, 1971:30 s, 413 och 702), Avvisningsregdn i 12 Stredje stycket synes således inte vara tilllämplig på kommunalbesvär. Bestämmelseni 6 S förvaltningsprocesslagen om att besvär som har anförts för sent inteskall tas upp till prövning anses däremot tillämplig på kommunalbesvär hosregeringsrätten, 1 ett kommunalbesvärsmål som har avgjorts harregeringsrätten undanröjt ett beslut varigenom har prövat besvärsom har anförts efter besvärstidens utgång (regeringsrättens beslut den 23 febmari1976, ). Beslutet synes innebära att länsstyrelse självmantskall pröva om kommunalbesvär har anförts i rätt tid. Dekommunala och landstingskommunala besluten kan angripas endast på debesvärsgrunder som anges i 76 S 1 mom, KL, 80 S 1 mom. KLS och 78 S 1 mom. LL,Dessa är alt beslutet inle har tillkommit i laga ordning, står i strid motallmän lag eller författning, på annat sätt överskrider kommunfullmäktigesresp, befogenhet, kränker klagandens enskilda rätt eller annarsvilar på orättvis grund. För att besvären skall kunna bifallas måste defelaktigheter som klaganden har åberopat, s. k. besvärsfakta, kunna hänförasunder någon av besvärsgrunderna. är obunden av klagandenseget val av besvärsgrund. Besvärsprövningen kan nägot förenklat sägas innebäraatt det är lagligheten och inte lämpligheten hos beslutet som prövas. Klagandenmåsle ange sina besvärsfakta före besvärstidens utgång. Sådana felaktigheterhos beslutet som åberopas när besvärstiden har gått ul eller först i högreinstans prövas inle. Finner besvärs-myndigheten att någon av besvärsgmnderna ärtillämplig, kan den i princip inte göra mer än upphäva det felaktiga beslutet.Besvärsmyndigheten kan således inte ändra beslutets innehåll så att detta blirriktigt, Utredningenframhåller att kommunalbesvären från kommunmedlemmarnas synpunkt inle utgörett adekvat rättsmedel i fråga om beslut som rör enskild persons förhållanden.Man bör därför enligl uiredningen i samband med lagstiftning om kommunalaförmåner o. d, överväga om inle talan mot besluten bör få föras genomförvaltningsbesvär. 35 1975/76. Prop.1975/76:187 546 försin del begränsat sig till att undersöka i vad mån gällande bestämmelser kanbehöva kompletteras eller förtydligas bl, a, med hänsyn till förvaltningslagenstillkomst. Utredningendiskuterar möjligheten att samordna kommunallagarnas och förvaltningslagensbestämmelser om besvärstid. Utredningen konstaterar att det vid kommunalbesvärär omöjligt att, som sker enligl 12 S förvaltningslagen, räkna besvärstidenfrån den dag när klaganden fick del av beslutet. Alla kommunmedlemmar har ju besvärsrälloch kan teoretiskt länkas överklaga beslutet. Utredningen har funnit svårighetemaatt avgränsa de fall för vilka besvärstiden skulle räknas från ddgivningsdagenbetydande. Utredningen har därför inte ansett sig kunna föreslå någon särskildregel om besvärstid vid kommunalbesvär i ärenden som uteslutande rör enskildpersons förhållanden. För att misstag om när besvärstiden börjar löpa skallkunna förebyggas är det enligt utredningen angelägel att kommun som expedierarprotokollsutdrag till enskilda personer klart anger besvärsliden. Utredningen anserattnuvarande praxis beträffande beräkning av besvärstid vid beslut som har fattatsmed stöd av delegation bör bekräftas genom en föreskrift i den nya lagen. Utredningentar vidare upp frågan om att införa förbud mot besvär över upphandlingsbeslut.De normalförslag till upphandlingsreglemenlen för kommuner ochlandstingskommuner som och Landsiingsförbundei harantagit är anpassade till den statliga upphandlings-kungörelsen (1973:600).Reglementena innehåller dock, till skillnad från upphandlingskungörelsen,inget besvärsförbud. Motivet för förbudet mot besvär överstatliga upphandlingsbeslutär bl. a. alt det skulle kunna medföra oskäliga och inte godtagbarakonsekvenser för avtalsparterna om ett juridiskt bindande köpeavtal skullekunna upphävas genom besvär i administrativ ordning. Med hänsyn tillmöjligheten att verkställa kommunala beslul, innan dehär vunnit laga kraft, ärenligt utredningens uppfattning behovei av ett besvärsförbud i kommunalaupphandlingsärenden inte lika stort som inom den statliga sektorn. Utredningen framhållerattkommunalbesvär i upphandlingsärenden kan användas med framgång endast närbeslutet klart strider mot föreskrift i upphandlingsreglemente eller ärbehäftat med andra, mera formella fd. Utredningenföreslår att bestämmelsen om att besvär över landstings och landstingskommunalnämnds beslul skall ges in till utgår. Bestämmelsen har enligtutredningen ingen funktion att fylla och som framgår av rättsfallet RÅ 1973 A64 har den ingen processuell betydelse. Den begränsning i fråga om kommunaibcsvärsreglernastillämpning som beträffande beslut av kommunfullmäktige ligger i uttrycket "därejannal är särskilt föreskrivet" bör enligt utredningen göras tillämpligockså på beslut av landsting. Utredningen framhåller att det förbud mot besväröver beslut om valkretsindelning som finns i 78 S 1 mom. LL kommer attplaceras i vallagen, om beslämmelserna om de kommunala valen fördelas mdlan 1975/76:187 547 kommunallagoch vallag på det sätt som utredningen förordar. 1fråga om instansordningen föreslår utredningen inga ändringar. Men ökningen avantalet kommunalbesvärsmål och angelägenheten av att dessa mål avgörs relativtsnabbt kan enligl utredningen ulgöra skäl alt se över instansordningen. Därvidaktualiseras frågan om någon form av begränsning av rätten att fullföljakommunalbesvär lill regeringsrätten och om att införa en mellaninstans för delandstingskommunala målen. Dessa frågor kräver överväganden som ligger utanför ulredningensuppdrag. Uiredningenföreslår att en uttrycklig regel tas in i kommunallagen om att kommunalbesvärsom har anförts för sent inte skall tas upp till prövning. Bestämmelsen i 12 Stredje stycket förvaltningslagen om avvisning av besvär som har anförts försent är inte tillämplig i fråga om kommunalbesvär. Därigenom får man, framhållerutredningen, det säkeriigen inte åsyftade resultatet att saknarlagstöd för att självmant avvisa kommunalbesvär som har anförts ,medan däremot regeringsrätten med stöd av 6 S förvaltningsprocesslagen skallavvisa kommunalbesvär som har kommit in lill rätten efter det att besvärstidenhar gått ut. Frågan om försutten besvärstid skall kunna återställas bör enligtutredningen, liksom , överiämnas åt praxis. Iövrigi föreslår utredningen vissa språkliga ändringar i syfte all moderniseraoch förtydliga reglerna om kommunalbesvär. Bestämmelsen i 76 § 2 mom. KL om atttalan inte får föras mot nämndbeslut av renl förberedande eller verkställandeart har ibland missuppfattats på det sättet att man har trott att bestämningen"rent" hänför sig enbart till beslut av förberedande art. Utredningenföreslår alt lagtexten förtydligas så att sådana misstag inte skall behövauppstå. Regeringsrättenoch länsslyrelsen i anslutersig lill utredningens uttalande i samband med lagstiftning om kommunala förmåner o, d, bör överväga om inlelalan mot beslut i sådana ärenden bör lå föras genom förvaltningsbesvär. Någraremissinstanser uppehåller sig vid frågan om kommunala organ bör vara skyldigaatt lämna underrättelse om sina beslul till enskilda personer som berörs avbesluten. i län anser alt en sådan skyldighel är en sägrundläggande rättssäkerhetsgaranti att bestämmelser härom redan nu bör införasi kommunallagen, Länsstyelsen i Siockholms län anser sig däremot inte böra gålängre än till att rekommendera att protokollsutdrag sänds ut i lösbrev, ombeslutet rör ett fåtal personer. Regeringsrätten vill liksom utredningen inteföreslå någon underrättelseskyldighet. Men regeringsrätten finner del rimligtall enskild, som personligen underrättas om beslutets innehåll, i undertättelsenfår besked om vad den som vill överklaga beslutet har att iakita och förordaratt en regel av denna innebörd las in Prop.1975/76:187 548 Utredningensförslag i fråga om besvär över beslul som har fallals med stöd av delegationkritiseras av några reniissinstanser. Länsstyrelserna I Alvsborgs ochKopparbergs län anser alt reglema på denna punkt måste göras klarare.Regeringsrätten och anmärker att den bestämmelse om besväröver beslut som har fattats med stöd av delegation som utredningen föreslår ärutformad enbart med tanke på det fallet att beslutet har protokollförtssärskilt. Kommunen framhåller all bestämmelsen kan föranleda den oriktigaslutsatsen att beslut som inte har protokollförts särskill inle kan överklagas.Kommunen ifrågasätter om bestämmelsen alls behövs. Det kan dock kanske vara påsin plats alt ange att besvärsreglerna är tilllämpliga även på beslut som harfattats med stöd av delegation. LänsstyrelsenI , och landstingskommuner samlStrömsunds kommun delar inle utredningens uppfaltning att man bör avvisa tankenpå ett särskill förbud mot besvär över upphand-lingsbeslul. De anser att deskäl med anknytning till frågor om civilrättslig bundenhet som har motiveratett besvärsförbud i statliga upphandlingsärenden gör sig gällande även på denkommunala sidan. Någrareniissinstanser behandlar ulredningens förslag om översyn av instansordningeni kommunalbesvärsmål, Regeringsrälien förordar att en översyn av kommunalbesvärsprocessensnarast kommer till stånd, I utredningsuppdraget bör enligt regeringsrätteningå bl. a. all överväga en begränsning i rätlen att fullfölja kommunalbesvärtill regeringsrätten. Regeringsrätten bekräftar alt antalet kommunalbesvärsmålhos domstolen har ökat avsevärt . Dessa mål utgör den största gmppenbland de mål vars prövning inte är beroende av prövningstillstånd.Regeringsrätten framhåller alt det, om domstolen skall behålla den karaklär avprejudikatsinstans för stora delar av den offentliga förvaltningen somåsyftades vid för-valtningsrättsreform, är viktigt all kommunalbesvärsmåleninte i alltför hög grad får dominera domstolens verksamhet. Enligtregeringsrättens bedömning kan i fortsättningen ungefär hälften av alla målsom prövas i sak av domstolen väntas vara kommunalbesvärsmål, fastän dessa ulgörendasl omkring 10 "i) av alla mål som kommer in till regeringsrätten.Denna utveckling anser regeringsrätten vara allvariig. En begränsning i rättenatt fullfölja kommunalbesvär förutsätter enligt regeringsrätten alt besvärenhar prövats lidigare i åtminstone en domstolsinstans. Regeringsrätten anseratt kammarrättema, i varje fall på något , bör komma i fråga fördenna uppgift. i samt och kommunerfinner det tveksamt om rätten att fullfölja kommunalbesvär till regeringsrättenbör begränsas. De båda kommunema framhåller att någon begränsning av fuliföljdsrälleni varje fall inte bör övervägas i fråga om besvärsmål som gäller omfattningenav den kommunala kompetensen. Frågan om att införa en mellaninstans för delandstingskommunala målen bör enligt regeringsrätten ingå i översynen av kommunalbesvärsprocessen.Re- Prop.1975/76:187 549 geringsrältenanser att en sådan instans bör införas oavsett hur man löser frågan om fullföljdsbegränsning.Regeringsrätten säger sig inte vara främmande för tanken alt delandstingskommunala målen skall prövas av eller länsrätten.Likande åsikter förs fram av länsstyrelserna i och . LandsilngslÖrbundet,som anser all del är en fördel att landstingskommunala mål avgörs direkt avregeringsrätten, vill för sin del inle motsätta sig att en översyn avinstansordningen görs. Utredningens förslag att kommunalbesvär som har kommitin för sent skall avvisas tillstyrks uttryckligen av regeringsrätten,länsstyrelserna i och län samt kommun. Regeringsrättenanslutersig till utredningens uttalande att frågan om försutten besvärstidskall kunna återställas i kommunalbesvärsmål liksom bör lösas irättstillämpningen. Regeringsrätten, i och Bräckekommun framhåller att bestämmelserna om kommunalbesvär är svåra att förstå förden som inte är särskilt insatt i ämnet. Dessa remissinstanser menar att det ien ny kommunallag bör anges att klaganden inom besvärstiden skall åberopa vadhan anser är fel i det överklagade beslutet och att skall upphävabeslutet, om klaganden visar att del inte har tillkommit i laga ordning etc. Bestämmelsernai 76 och 77 SS stämmer i alll väsentligt överens med gällande rätt och medutredningens förslag. Bestämmelsenom besvärstid har inte ändrats. Samma regler om besvärstidens längd och dessutgångspunkt som har gällt kommer alt gälla även i fortsättningen.Någon särskild regel om besvärstid vid kommunalbesvär över beslut somuteslutande rör enskild persons förhållanden har inte införts. Det lorde visseriigenråda ganska slor okunnighet om kommunallagarnas besvärstidsregler och det kaninträffa att tillämpningen av dessa regler får mindre tilltalande konsekvenser.De skäl som utredningen haranfört för ståndpunkten att särskilda reglerombesvärstid i vissa ärenden inte skall införas harjag funnit övertygande.Flertalet ärenden som på ett mer direkl säll angår enskild person torde förövrigt avgöras genom beslul som överklagas med förvallningsbesvär. Besvärslidenräknas därvid från den dag när den enskilde fick del av beslutet. När beslulelkan överklagas genom kommunalbesvär, bör kommunen resp. landstingskommunen slåtill tjänst med upplysningarom besvärsordningen, om det begärs. Det finns ingethinder mot att protokollsutdrag med uppgift om besvärstid m. m, expedieras kommunmedlem som särskilt berörs av ett beslut. Den närmare ordningen förtillkännagivande av besluten och eventuell vägledning om besvärsmöjlighetenmåste emellertid bestämmas av kommunerna och landstingskommunerna själva medhänsyn till de varierande villkor som gäller för olika typerav ärenden ochbeslut. Jag anser alltså i motsats till regeringsrätten att en Prop.1975/76:187 550 regelom den som personligen underrättas om beslut skall få besvärshänvisning iunderrättelsen inte bör tas in i den nya kommunallagen. Besvärstiden i kommunalbesvärsmålkommer även i fortsättningen alltid att räknas från den dag när justeringen avprotokollet över beslutet har tillkännagetts på kommunens resp.landstingskommunens anslagstavla och någol krav på särskild personligunderrättelse om besvärstiden föreskrivs inle i lagen. Jag vill erinra om attregeringsrätten i några fall haråterställt försutten besvärstid i kommunalbesvärsmålnär klaganden från kommunen har fått vilseledande information om besvärstiden. 176 S andra stycket finns en ny regel om att kommunalbesvär som inte har anförtsi rätt lid inte skall tas upp till prövning. Denna regel, som har föreslagitsav utredningen och har tillstyrkts eller lämnats utan erinran avremissinstanserna, ger uttryckligt stöd för att avvisa kommunalbesvärsom har anförts . Som jag har framhållit tidigare torde bestämmelsen i12 S tredje styckei förvaltningslagen om avvisning av för sent anförda besvärinte vara tillämplig på kommunalbesvär. Eftersom jag inte är beredd att föreslånågon ändring på denna punkt, har jag funnit det lämpligast att bestämmelsenplaceras bland kommunalbesvärsreglerna i den nya kommunallagen. Bestämmelseninnebär att länsstyrelserna inte får pröva kommunalbesvär som har anförts försent. Den förutsätter att frågan om besvären har kommit in efter besvärstidensutgång utreds och prövas självmant av . Genom sin placering blirbestämmelsen tillämplig även på besvär hos regeringsrätten över beslul avlandsting, förvaltningsutskott och annan landstingskommunal nämnd. Visseriigenfinns redan en regel i 6 S förvaltningsprocesslagen om att mål inte tas upptill prövning av rätlen, om besvär inte har kommii in inom föreskriven tid. Jagser del emellertid inte som någon nackdel att frågan regleras i den nya kommunallagen,i synnerhet som det möjligen med hänsyn till den terminologi som används iförvaltningslagen kan råda en viss tvekan om ordet "besvär" i 6 S förvaltningsprocesslagenäven innefattar kommunalbesvär. Regeringsrättenhar enligt 11 kap. Il S regeringsformen befogenhet att återställa försuttentid. På kommunalbesvärsområdet har regeringsrättens praxis i fråga omåterställande av försutten tid varil ganska restriktiv. Jag delar ulredningensuppfattning att frågan i vilken ulslräckning besvärstid skall kunna återställasi kommunalbesvärsmål liksom bör överiämnas åt rättspraxis. Desärskilda hänsyn som i olika fall måste tas till den kommunala självstyrelsenoch kommunalbesvärens särart kräver överväganden som bäst sker i den praktiska rättstillämpningen. Bestämmelseni 77 S om besvär över beslut som har fattats med stöd av delegation frånkommunstyrelsen, förvaltningsutskottet eller annan nämnd enligt 47 S saknarmotsvarighet i KL, KLS och LL. Avsikten med bestämmelsen är endast att i lagenskall anges vad som har gällt enligt fast praxis. Som framgår av 47 Stredje stycket skall alla sådana beslut Prop.1975/76:187 551 anmälashos nämnden, 1 vilken utsträckning besluten skall protokollföras särskilt fåravgöras av fullmäktige, nämnden eller den som har fattal beslutet. Om beslutetär av den arten att de kan tänkas bli överklagade, får förutsättas att dettaval träffas på ett sådant sätt att bl. a. intresset av att beslutet snabbtvinner laga kraft beaktas. Med anledning av påpekanden i remissyttrandena frånregeringsrätten och har bestämmelsen utformats på ett annatsätt än vad utredningen har föreslagit. Bestämmelsen anger att besvärsreglernaär tillämpliga även på beslut som har fattats med stöd av delegation vare sigde har protokollförts särskilt eller ej. Dessutom ges en föreskrift omutgångspunkten för beräkningen av besvärstiden för de fall när ett sådantbeslut inte protokollförs särskilt. Denna föreskrift återger gällande rättenligt praxis. När besvärsliden i fråga om beslut som protokollförs särskiltbörjar löpa framgår direkt av 77 S andra stycket. Bestämmelsernai paragraferna gäller besvär över såväl kommunala som landstingskommunalabeslut. Jag har gjort vissa redaktionella ändringar i förhållande tillutredningens förslag för att det skall framgå klart av bestämmelserna attbesvär över , förvaltningsutskottels och andra landstingskommunalanämnders beslut skall anföras direkt hos regeringsrätten och attbesvärshandlingen skall ges in dit och inte som tidigare till . 177 S tredje stycket har tagits in en särskild bestämmelse om besvär över beslutav revisorerna angående förvaltning som har samband med deras uppdrag. Närdet gäller frågan om förbud mot besvär över upphandlingsbeslut finns det enligtmin mening visst fog för uppfattningen att motiven bakom besvärsförbudet i StatUgaupphandlingsärenden gör sig gällande även här. Jag anser emellertid alt de skälsom utredningen haranfört mot ett besvärsförbud är övertygande, Möjlighelen attanföra kommunalbesvär synes inte ha vållat några nämnvärda ölägenheterav det slag som remissinstanserna befarar, Nägraremissinstanser framhåller att bestämmelserna om kommunalbesvär, även i denutformning som utredningen har gett dem, är svårtillgängliga. Även jag anseratt kommunalbesvärsreglerna inte fullt ut motsvarar de anspråk på klarhet somallmänheten och kommunerna har rätt all ställa. Den grundläggande regeln allklaganden inom besvärsliden skall åberopa vad han anser är oriktigt i detöverklagade beslutet framgår sålunda inte av lagtexten. Jag ser emellertidingen möjlighet att nu lösa detta problem. Det får las upp i den översyn av kommunalbesvärsprocessensomjag lidigare har förordat och strax ålerkommer till. Undersenare år har antalet kommunalbesvärsmål hos regeringsrätten ökal kraftigt.Åren 1968-1971 var antalet mål som kom in lägst ca 190 och högst ca 250.År 1972 kom enligt domstolsverkels dataslatistik 410 mål in och varanlalet461. Denna utveckling hartrots motåtgärder från regeringsrättens sida letttill att balansen av kommunalbesvärsmål hos regeringsrätten harökalfrån 298 /1972 till631 /76,1 likhd Prop.1975/76:187 552 meduiredningen och regeringsrätten anserjag att dessa förhållanden inte kanaccepteras, framförallt med hänsyn till att de medföratl kommunerna och klagandenafår vänta orimligt länge på att målen avgörs. Det är tänkbart att den endautvägen är alt begränsa rätten att fullfölja kommunalbesvär lill regeringsrätten.Det ärangdäget att denna fråga utreds närmare. Jag delarockså utredningensuppfattning att frågan om all införa en mellaninstans förde landstingskommunalamålen bör utredas, 1 den allmänna motiveringen (avsnitt 12.9) har jag förordatatt en översyn av kommunalbesvärsprocessen kommer lill stånd. En sådan översynbör omfatta även de frågor som jag har berört, Dennaparagraf innehållerbestämmdserom besvärsnämnd. Bestämmelserna i paragrafenstämmer i sak helt överens med vad som f n, föreskrivs i 76 S 3 mom, KL, 80 S 3mom, KLS och 78 S 3 mom, LL, 1 paragrafen har dock gjorts det tillägget alläven beslut av revisorerna nämns (jfr 77 S tredje styckei). Några remissinsianserhar framhållil att bestämmelserna om besvärsnämnd behöver förtydligas. Defrågor som remissinstanserna har tagit upp bör enligt min mening övervägas vidden översyn av kommunalbesvärsprocessen som jag har förordat i det föregående. Dennaparagraf handlarom förbud mot verkställighet (inhibition) av kommunala beslutsom har överklagats hos länsslyrelsen. Den motsvarar 77 S första styckei KL och81 § första slyckel KLS. Någon motsvarighet finns inte i LL. Gällanderän och lidigare förslag Kommunalabeslul kan i princip verkställas redan innan de har vunnil laga kraft och ävenom besvär har anförts. Detta framgår indirekt av 77 S försia stycket KL och 81 Sförstastycket KLS, därdet föreskrivs att länsslyrelsen, om skäl är därtill,får förbjuda verkställighet av beslut som har överklagats.