prop · FZ0385 · 1975-12-31 00:00:00 — Prop.1975/76: 85 Regeringens proposition 1975/76: 85 omgodkännande av konvention om förhindrande av havsförorening från landbaseradekällor; Regeringenförelägger vad som har upptagils i bifogade utdrag av regeringsprotokollför den åtgärd som framgår av föredragandens hemställan. 1propositionen föreslås att godkänner en konvention om förhindrande avhavsförorening från landbaserade källor. Konventionen avser ochNordostatlanten inbegripet kuststaternas territorialhav, dvs. samma havsområdesom den s. k. Oslokonventionen om förhindrande av havsföroreningar genomdumpning från fartyg och luftfartyg. Enligt den nu aktuella konvenlionen skallutsläpp från landbaserade källor av vissa särskUt miljöfarliga ämnenförhindras. Ulsläpp av åtskiUiga andra ämnen skall starkt begränsas. Ensärskild kommission bildas för att fortlöpande övervaka tillämpningen avkonventionen. 1 1975/76.1 saml. Prop.1975/76: 85 Närvarande:statsministem , ordförande, och statsråden , , , ,, , , , , . Propositionom godkännande av konvention om förhindrande av havs-förorenmg frånlandbaserade källor Genominternationella förhandlingar har utvecklats eltomfattande samarbete mellan ett flertal europeiska stater för all förhindraförorening av och Nordostallanlen. Den 15 febmari 1972 öppnades den s.k. Oslokonventionen om förhindrande av havsföroreningar genom dumpning frånfartyg och luftfartyg för undertecknande. riksdag godkände Sverigesanslutning tUl konventionen (prop. 1972: 71, JoU 1972: 37, rskr 1972: 235). Konvenlionenträdde i kraft den 7 aprU 1974. Arbetetpå en konvention om förhindrande av havsförorening från landbaserade källorinom samma havsområde som Oslokonventionen avser påbörjades efter det att förhandlingamaom den senare konvenlionen hade slutförts. Elt första möte medregeringsexperter ägde mm i . Efter ytterligaretvå möten var konvenlionen klar för undertecknande . 1 förhandlingsarbetet deltog företrädareför , , , , , , ,, , , , , , och . Dessutom deltog som observatörer och Italien.Den 15 juU 1975 hade konventionen undertecknats av 13 länder och av Europeiskaekonomiska gemenskapen (EEC). Konvenlionen skall ratificeras, antas eUergodkännas. För etl ikraftträdande krävs att detta görs av sju stater. Konventioneni engelsk originaltext med översättning till svenska bör fogas till protokoUeti detla ärende som bilaga. Efterremiss har yttranden över frågan om tillträde till kon- 1975/76: 85 3 ventionenavgetls av chefen för marinen, , meteorologiska och hydrologiskainstitut (), generallullslyrelsen, , statensnaturvårdsverk, , statens industriverk,statens naturvetenskapliga forskningsråd, i Göieborgs och , , för mindre fartyg. ,, , kemiska industrikontoroch . Översiktav gällande miljöskyddslagstiftning m. m. Miljöskyddslagen(1969:387) och miljöskyddskungörelsen (1969:388) Miljöskyddslageninnehåller bestämmelser till skydd mot vallenförorening, luftförorening, bulleroch andra störningar, som uppkommer genom användning av mark, byggnad eUeranläggning. Åtgärd eller verksamhet som faller inom lagens tillämpningsområdekallas miljöfarlig verksamhet. Enligl 2 § första slyckelmiljöskyddslagen gäller om miljöfarlig verksamhet utöver bestämmelsema i lagenvad som föreskrivs i hälsovårds-, byggnads- och naturvårdslagstiftning eller iannan lagstiftning. Bestämmelsen innebär dels att de prövningsmyndigheter somfinns på mUjö-skyddsområdet skall beakta bestämmelser i annan lagstiftning somär av intresse för miljöskyddet, dels att de särskilda organ som skall lillämpaden andra lagstiftningen skall beakta de regler i denna, som är av betydelsefrån miljöskyddssynpunkt. För miljöfarlig verksamhetskall väljas sådan plals alt ändamålet kan vinnas med minsta intrång ocholägenhet utan oskälig kostnad (4 §). För att motverka ölägenheter avmiljöfarlig verksamhet skall i skälig utsträckning vidtas försiktighetsmått.Med försiktighetsmått avses t. ex. reningsanordningar och andra skyddsåtgärder.Till försiktighetsmått räknas också begränsning av den miljöfarligaverksamheten (5 §). Om mUjö-farlig verksamhet kan befaras medföra väsentligolägenhet trots alt alla skäliga försiktighetsmått iakttas får verksamheienutövas bara om det föreligger särskUda skäl (6 § första slyckel). Enligt 7 § fåravloppsvatten av angivet slag inte släppas ut i vattendrag, sjö eller annatvattenområde, om det inte är uppenbart att det kan ske utan olägenhet. Inteheller får enligt 7 § mUjöskyddskungörelsen ulan tillstånd eller dispens fastavfall eller annat fast ämne från mark, byggnad eller anläggnmg släppas ut ivattendrag, sjö eller annat vattenområde, om det inle är uppenbart att det kanske ulan olägenhet. Den som utövar eller ämnarutöva miljöfarlig verksamhet kan hos ansökaom tUlstånd till verksam- t2 1975/76.1 saml. 1975/76: 85 4 heten(9 §). Regeringen har med stöd av bemyndigande i 10 § miljö skyddslagen i storutsträckning föreskrivit skyldighet atl inhämta tillstånd (koncessionsplikt).2 § mUjöskyddskungörelsen innehåller en uppräkning i 38 punkter av olika slagav fabriker eller andra inrättningar som inte får anläggas utan lillslånd. Enligl3 § miljöskyddskungörelsen gäller koncessionsplikt även vid ändring av deuppräknade anläggningarna. 1 tUlståndsbeslut skall enligt 18 §miljöskyddslagen noggrant anges den miljöfarliga verksamhet som tillståndetavser och de villkor som skall gälla. Frånkoncessionsplikt kan enligt 10 § andra stycket miljöskyddslagenmedge undanlag (dispens) efler prövning i varje särskilt fall. Dispensbeslutskall förenas med villkor om försiktighetsmått. Även kan i vissafall medge dispens (12 § mUjöskyddskungörelsen). Tillskydd mot miljöfarlig verksamhet som kan medföra fara för allmänna intressenskall. enligt 38 § miljöskyddslagen tillsyn utövas av och länsslyrelserna.I 39 § sägs att tillsynsmyndigheterna kan meddela råd och anvisningar omlämpliga åtgärder för att motverka olägenheter av miljöfarlig verksamhet. Omtillstånd inte getts enligt lagen, kan enligt 40 § första stycketmeddela föreläggande om sådant försiktighetsmått eller förbud som är uppenbartbehövligt för att lagens bestämmelser skall efterlevas. I paragrafens andrastycke sägs att lillslåndsbeslut inte hindrar från all meddela sådanbrådskande föreskrift som är nödvändig till följd av särskilda omständigheter. Ilagen finns vidare dels bestämmelser som syftar tUl atl möjliggöra en effektivkontroll över efterlevnaden av lagen, dels ansvarsbestämmel- Lagen(1973: 329) om hälso- och miljöfarliga varor och kungörelsen (1973: 334) om hälso-och miljöfarliga varor Lagenom hälso- och miljöfarliga varor är en ramlag som innehåller dels grundläggandebestämmelser om tillverkning, försäljning, annan hantering och import av hälso-och mUjöfärliga varor, dels bemyndigande för regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer att i olika avseenden utfärda särskilda föreskrifter. Med hälso-och miljöfarlig vara avses enligt lagen (1 § första stycket) ämne ellerberedning som med hänsyn lill sina kemiska eUer fysikalisk-kemiska egenskaperoch hanteringen kan befaras medföra skada på människor eller i miljön. Till hälso-och miljöfarlig vara räknas också vara som innehåller eller behandlats medsådant ämne eUer sådan beredning, om varan därigenom och med hänsyn tUl sinhantering kan befaras medföra skada på människor eller i mUjön. Om det är avsärskild betydelse från hälso- Prop.1975/76: 85 5 ellermiljöskyddssynpunkt, får regeringen enligt 1 § andra stycket föreskriva altvad som i lagen sägs om hälso- och miljöfarlig vara skall gälla även i fråga omannan vara än sådan som avses i första stycket. I5 § finns aUmänna bestämmelser om de försiktighetsmått som skall iakttas vidhantering av hälso- och miljöfarliga varor. Enligl första stycket skall sålundaden som hanterar eller importerar sådan vara vidta de åtgärder och iaktta deförsiktighetsmått i övrigt som behövs för all hindra eUer motverka skada påmänniskor eller i miljön. Härvid skall särskilt den som tillverkar ellerimporterar varan noggrant undersöka dess sammansättning och egenskaper i övrigtfrån hälso- eller miljöskyddssynpunkt. skall märkas tydligt meduppgifter av betydelse från hälso- eller miljöskyddssynpunkt. Enligt andrastycket kan regeringen eller myndighet som regeringen besiämmer meddelasärskilda föreskrifier om försiktighetsmått och undersöknings- eller märkningsskyldighetenligt första stycket. Om det är påkallat från hälso-eller miljöskyddssynpunkt, kan regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer föreskriva att hälso-och miljöfarlig vara av visst slag får hanteraseller importeras endasi efter särskUt tillstånd eller att för hantering ellerimport av sådan vara skaU gälla särskUt viUkor. Fråga om tillstånd som sagtsprövas av myndighet som regeringen bestämmer (6 §). Enligl 7 § kan regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer förbjuda hantering eller import av hälso-och miljöfarlig vara äv visst slag. Den som yrkesmässigt hanterar ellerimporterar ämne, beredning eller annan vara är enligt 8 § skyldig att lämna deuppgifter om varans sammansättning, egenskaper i övrigt och hantering som ärnödvändiga för utredning om varans hälso- eller miljöfarlighet. Myndighet somregeringen besiämmer får enligt 9 § föreskriva alt den som yrkesmässigthanterar eller importerar hälso- och miljöfarlig vara skall göra anmälan omdenna verksamhet. Ifråga om tillsynen föreskriver lagen alt tillsynsmyndighet har rätt alt efter anfordranerhålla upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen enligt lagen (12 §).Tillsynsmyndighet får vidare enligt 13 § meddela föreläggande eller förbud somuppenbart behövs för att lagen eller föreskrifter som meddelats med stöd avlagen skall efterlevas. Underlåter någon alt vidta åtgärd som åligger honomenligt lagen eller enligt föreskrifier och villkor som meddelats med slöd avlagen eller enligt tillsynsmyndighets föreläggande, får myndigheten förordna omrättelse på hans bekostnad. I 16§ finns bestämmelser om ansvar för den som bryter mol föreskrift, sommeddelats med slöd av lagen. Medstöd av lagen om hälso- och miljöfarliga varor har regeringen givit tiUämpningsbeslämmelsertiU lagen. Dessa bestämmelser finns i kungörelsen om hälso- och miljöfarligavaror. I kungörelsen skUjs mellan fyra olika grupper av hälso- och mUjöfarligavaror, nämligen 1975/76: 85 6 1. gifter och vådliga ämnen, 2. bekämpningsmedel, PCB och PCB-varor, 4. andra hälso- och miljöfarligavaror. 1 fråga om gifter gällertillståndstvång för yrkesmässig tillverkning och handel. För yrkesmässig tUlverkningav och handel med vådliga ämnen räcker det att vederbörande gör anmälan lillyrkesinspektionen. Skall någon använda gift yrkesmässigt, måsle han, med vissaundantag, göra anmälan till yrkesinspektionen. För att undvika risker vid hanteringenav gifter och våldliga ämnen ges i kungörelsen föreskrifier bl. a. om hurgifter och vådliga ämnen skall vara märkta och förpackade och vidare hur deskall förvaras. Reglerna om bekämpningsmedel bygger på enregistreringsskyldighet för ämne eller beredning som är avsedd att användas lillskydd mot egendomsskada, sanitär olägenhet eller annan jämförbar olägenhet,förorsakad av växter, djur, bakterier eller viras. Registreras inte medlet, fårdet inte säljas eller användas. Regislrering tillåls inle, bl. a. om medlet kanbefaras medföra sådan olägenhet från hälso- eller miljöskyddssynpunkt att detej lämpligen bör användas i bekämpningssyfle. Även för PCB och varor sominnehåller PCB gäller i stor omfattning tUlståndstvång. 1 fråga om vissa andra hälso-och mUjöfarliga varor gäller förbud mot saluhållande och överlåtelse, omvarorna innehåller eUer behandlats med hälso- eller miljöfarligt ämne ellerberedning och därigenom kan befaras medföra skada på människor. Sådant förbudgäller i fråga om sjukvårds- och sanitelsartiklar, klädesplagg och material tUlsådana plagg, bamleksaker och hushåUsgods. De centrala bedömningamaenligt lagstiftningen om hälso- och miljöfarliga varor åvilar produklkontroUnämnden.Nämnden har bl. a. att meddela generella föreskrifter om hantering och importsamt att leda, samordna och i stort övervaka produktkontrollen i övrigt. Detcentrala ansvaret för den löpande tUlsynen över efterlevnaden av lagen och till-lämpningsbeslämmelsernaåvilar arbelarskyddsstyrelsen inom dess verksamhetsområde och naturvårdsverketi övrigt. Under arbetarskyddsstyrelsen utövas den närmare tUlsynen avyrkesinspektionen. I övrigt utövar den närmare tUlsynen inomlänet och hälsovårdsnämnden den omedelbara tillsynen inom kommunen. Vattenlagen(1918: 523) Åtgärdersom innebär byggande i vatten skall enligt vattenlagen prövas av vattendomstolsåvilt avser byggnadsföretagets inverkan på vattenföring, vattenstånd o. d.Med byggande i vatten avses i första hand uppförande av damm, bro, brygga,vall, hus eller annan anläggning lik- 1975/76: 85 7 somfyllning, pålning m. m. Till byggande i vatten hänförs även sådana åtgärder somintag av kylvatten eller vatten för produktionsprocess, reglering, rensningsamt utläggning av ledning i vatten m. m. Enligt vattenlagen är det i principförbjudet att kasta ul, släppa ut eller lägga upp fasta ämnen så atl de kanvålla uppgrundning eller hinder för vattnets fria lopp. Om vallenbyggnadsföretaginnebär uppförande av anläggning som är miljöfarlig, t. ex. massafabrik, krävssåväl tUlstånd enligt vattenlagen som tillstånd eller dispens enligl mUjöskyddslagen.En viss dubbelprövning förekommer alltså. F. n. pågår översyn av vattenlagen.Enligt direktiven tUl uiredningen (Ju 1969: 58) skall de sakkunniga utforma eltprövningssystem för vattenbyggnadsfrågorna som överensstämmer med det somgäller på miljövårdsområdet. Lagen(1966: 314) om kontinentalsockeln Medkontinentalsockeln förstås i lagen havsbottnen och dess underlag inom allmäntvattenområde och inom det havsområde utanför territorialgräns somregeringen besiämmer i enlighet med Genéve-konvenlion om konlinentalsockeln(1 §). Rätten att utforska konlinentalsockeln och att utvinna dess naturtillgångartillkommer enligt 2 § staten. Regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer får enligt 3 § meddela tUlstånd för annan än staten att utforskakontinentalsockeln och att utvinna naturtUlgångar från denna. Sådant tillståndmeddelas av regeringen eller, vad gäUer tillstånd tUl sand-, gms- eller stentäkt,av industriverket. Vid tiUslånd kan fogas föreskrift bl. a. till förebyggandeav vattenförorening eller tUl skydd för sjöfarten, fisket eller annat enskilteller allmänt intresse (4 §). Byggnadslagen(1947: 385) Enligt136 a § byggnadslagen skall regeringen i vissa fall pröva tillkomsten ochlokaliseringen av industriell eller liknande verksamhet, som är av väsentligbetydelse för hushållningen med energi eller med landets samlade mark- och valtentUlgångar.Bestämmelsema är tillämpliga på både nyanläggning och utvidgning av sådanverksamhet. I samma lagrum anges närmare vUka slag av verksamhet som skallprövas. Om regeringen för visst fall finner att en sådan prövningspliktig verksamhetinte är av väsentlig betydelse för hushållningen med energi eller med landels samlademark- och vattentillgångar kan regeringen medge undantag från prövningsskyldighelen.Utvidgning av prövningsskyldig verksamhet skall prövas om regerkigen i visstfall beslutar härom. Nyanläggning och utvidgning av sådan verksamhet skall iandra fall än som nämnts prövas om regeringen så beslutar. 1975/76: 85 8 Ikonventionens inledning betonas att den miljön och dess fauna och floraär av avgörande betydelse för alla länder. De fördragsslutande parterna äreniga om att gemensamt handlande på nationellt, regionalt och globalt plan är väsenlliglför alt förhindra och bekämpa havsförorening. Partema uttalar sin övertygelseom att intemationella åtgärder för att kontrollera havsförorening frånlandbaserade källor kan och bör vidtas utan dröjsmål för att skydda den marinamiljön från förorening av alla slag. 1 inledningen erinras också omOslokonventionen om förhindrande av havsföroreningar genorn dumpning frånfartyg och luftfartyg. Enligtartikel 1 förbinder sig de fördragsslutande parterna att vidta alla tänkbaraåtgärder för alt förhindra förorening av havet. Därmed avses ulsläpp av ämneneller energi i den miljön som medför risk för människors hälsa, skada påde levande lillgångama och på de ekosystemen, skada på skönhels- ochrekreationsvärden eller ingrepp i annan rättmätig användning av havet. Manförbinder sig att såväl var för sig som gemensamt godkänna åtgärder för altbekämpa havsförorening från landbaserade källor och därvid också harmoniserasin politik. Konventionen är tillämplig på havsområdet inom de delar avAtlanten och med angränsande hav som ligger norr om nordligbredd och mellan västiig längd och östlig längd (artikel 2).Undantagna är och Bälten söder och öster om linjer dragna från Hasen0reHoved till Gniben Ödde, från Korshage till Spods-bjerg och från Gilbjerg Hovedtill Kullen. med anslutande havsvikar ingår inte heller. Ikonventionsområdet ingår också norr om nordlig bredd mellan 44°västlig längd och västiig längd. Artikel3 innehåller definitioner av vissa begrepp som används i konventionen. Med"förorening från landbaserade källor" avses förorening av havsområdetgenom vattendrag, från kuster, genom undervatlens- eller övriga rörledningaroch från byggnadskonstmktioner placerade under en fördragsslutande statsjurisdiktion inom konventionsområdet. Defördragsslutande partema skall gemensamt eller var för sig genomföra programoch åtgärder för att fortast möjligt avlägsna förorening av havsområdet frånlandbaserade källor genom ämnen som är förtecknade i konventionens bilaga A,del 1. Vad gäller ämnen som finns upptagna i bilaga A, del II skallpartema vidta åtgärder för att minska eller avlägsna sådana föroreningar(artikel 4). För alt utsläpp av dessa ämnen ska få ske måste nationellmyndighet ha godkänt detta. De fördragsslutande parterna kan dessutom vidtaåtgärder för att förebygga, minska eller avlägsna förorening av ämne som intefinns med i bilaga A, om det har vetenskapligt bevisats alt allvarlig fara kanuppslå i havsområdet genom Prop.1975/76: 85 9 I konventionens bilaga A, del I upptas bl. a. kvicksilver, kadmium,beständiga oljor och kolväten av petroleumurspmng. I del II har upptagits ämnensom lorde vara mindre skadliga även om de har liknande egenskaper som ämnen idel 1. Här upptas bl. a. organiska fosfor-, kisel- och tennföreningar,arsenik, krom, koppar, bly, nickel och zink. 1artikel 5 behandlas förorening av havsområdet från landbaserade käUor genomradioaktiva ämnen. För alt förebygga och avlägsna sådana föroreningar förbindersig de fördragsslutande staterna bl. a. all ta hänsyn lUl rekommendationer frånbehöriga internationella organisationer och organ. Defördragsslutande parterna åtar sig all söka minska nuvarande förorening ochatt förebygga ny förorening från landbaserade källor inbegripet föroreningfrån nya ämnen (artikel 6). Parterna skall i sammanhanget ta hänsyn lUl typoch mängd av förorenande ämnen liksom graden av befintiig förorening. Parternaskall även ta hänsyn till beskaffenhet och upptagningsförmåga hos mottagandevatten i havsområdet. Parternaär vidare överens om alt genomföra dessa åtgärder på ett sådant sätt atl ökadförorening av haven utanför konvenlionsområdet undviks. Förorening av konvenlionsområdetfrån annat än landbaserade källor skall också undvikas (artikel 7). Iartikel 8 framhålls atl ingen beslämmelse i konventionen skaU tolkas så att defördragsslutande parterna hindras vidta mera långtgående åtgärder för attbekämpa havsförorening. Enligtartikel 9 kan särskilda samarbetsavtal upprättas beträffande förorening frånlandbaserade käUor som kommer från en fördragsslutande stals territorium genomämnen som inte finns med i konventionens bilaga A, del I, och som kan skada eneller flera av konventionens parter. Iartikel 10 anges att parterna skall upprätta gemensamma program för vetenskapUgoch teknisk forskning för att minska havsförorening från landbaserade källor. Likasåskall ett övervakningssystem successivt upprättas inom konventionsområdet för atlgöra det möjligl alt beräkna graden av havsförorening(artikel 11). Med hjälp av övervakningssystemet skall också effektiviteten hosde åtgärder som vidtagits kunna kontroUeras. Enligtartikel 12 åtar sig varje fördragsslutande part att övervaka all bestämmelsernai konventionen uppfylls. Parterna skall bl. a. meddela kommissionen derättsliga och administrativa åtgärder som de vidtagit för att fullgöra beslämmelserna. Vidbehov skall de fördragsslutande parterna bistå varandra för att förhindrahändelser som kan leda till förorening från landbaserade källor (artikel 13).Parterna skall även bistå varandra för att minska 1975/76: 85 10 följdernaav sådana händelser och utbyta information i anslutning härtill. Bestämmelsernai konventionen kan ej åberopas mot fördragsslutande part om föroreningen harsitt ursprung i en icke fördragsslutande parts territorium (artikel 14). Denfördragsslutande parten skall dock eftersträva att samarbeta med ickefördragsslutande stat för att möjliggöra fullständig tillämpning avkonventionen. med företrädare för varje fördragsslutande, part skall upprättas enliglartikel 15. Artikel16 innehåller en uppräkning av kommissionens uppgifter. Kommissionen skall bl.a. utöva allmän övervakning över tUlämpningen av konventionen. Den skall allmäntgranska havens tillstånd inom konventionsområdet. Kommissionen skall vidareutarbeta program och åtgärder för att avlägsna eller minska förorening frånlandbaserade källor. Dessutom skall kommissionen motta och granska information samlsprida den till fördragsslutande stater enligt beslämmelserna i konventionen. 1artikel 17 anges alt de fördragsslutande parterna till kommissionen skallöversända resultaten av den övervakning som skall ske enligt bestämmelsema ikonventionen. Likaså skall information översändas beträffande de ämnen somfinns upptagna i bilagorna till konventionen och som har benägenhet atl spridasi havsområdet. Vidare skall de fördragsslutande partema söka förbättrainsamlingsteknikerna, vilket kan bidra till revidering av programmen för altminska föroreningar. Enligtartikel 18 skall kommissionen fastställa sin egen arbetsordning och sina egnafinansiella föreskrifter. Besluten skall vara enhälliga. Kommissionen skallockså enhälligt anta program och åtgärder för atl minska eller avlägsnaföroreningar från landbaserade källor. Om enighet inle kan nås, kankommissionen anta program eller åtgärder med tre fjärdedels majoritet.Programmen eller åtgärderna skall då träda ikraft tvåhundra dagar efler derasantagande för de fördragsslutande parter som röstat för dem om kommissioneninte anger annan tidpunkt. För annan part gäller att den kan anta programmeteller ålgärderna när som helst . Kommissionen kan ävenanta rekommendationer beträffande ändringar tUl konventionens bilaga A med trefjärdedels majoritet. Sådan rekommendation skall underställas regeringama i defördragsslutande staterna för godkännande. Har ingen erinran inkommit tiUkommissionen träder ändringen i kraft för alla fördragsslutandeparter tvåhundralrellio dagar efter röstningen inom kommissionen. Iartikel 19 fastslås att Europeiska ekonomiska gemenskapen har rätt till sammaantal röster som antalet medlemsstater som är fördragsslutande parter ikonventionen. Den Europeiska ekonomiska gemenskapen skall inte utöva sinrösträtt i de fall då dess medlemsstater utövar sin och omvänt. 1975/76: 85 11 Depositarieregeringenskall enUgl artikel 20 kalla till kommissionens första sammanträde så snart sommöjligt efler det att konventionen trätt i kraft. Iartikel 21 anges att tvist mellan fördragsslutande parter beträffande tolkningeller tiUämpning av konvenlionen skall på begäran av någon av dessa parterunderställas skUjedom enligt bestämmelserna i konventionens bilaga B. Ratifikationsinstrumentenskall förvaras hos (artikel 23).