prop · FY0345 · 1975-12-31 00:00:00 — De ekonomiskaförulsältningarna under utbildningen bör i så stor utsträckning som möjligtanpassas till delta önskemål. Kommitténbetonar arhelsmarknadsuibildningens möjlighet att förebygga arbetslöshet, dvs.atl utbildningen skall kunna påbörjas redan innan ar-betslöshei uppstår.Arbetsmarknadsutbildningen spelar också en viktig roll i regionalpolitiken.Utbildningen kan i detta avseende inle tilldelas någon självständig uppgiftulan måsle anpassas till de förulsätlningar på arbetsmarknaden som skapas avnäringspolitik och regionalpolitik i stort. Behovetav en klar avgränsning av arbetsmarknadsutbildningen mot annan vuxenutbildninghänger nära samman med de olika studiesociala förmåner som är knutna tillarbetsmarknadsutbildningen resp. annan vuxenutbildning. En viss skillnad iförmånsnivå kommer att kvarstå även om de av kommittén för studiestöd åt vuxna(SVUX) föreslagna förbättringarna av studiefinansieringen för vuxna genomförs.Del bör dock framhållas atl etl genomförande av SVUX' förslag leder lill allskillnaderna i förmånsnivå i framliden blir myckel mindre än . KAMUdiskuterar olika krav som kan ställas på det regelsystem som avgränsararbetsmarknadsutbildningen. Kommitién fastslår alt starka skäl talar för atl ihuvudsak behålla den flexibilitet som finns med nuvarande regler, eller kanske1. o. m. öka den i vissa avseenden. Om man ser arbetsmarknadsutbildningen somelt rent arbelsmarknadspoliliskt instrument är del en uppenbar fördel atl dennautan omfattande författningsändringar kan anpassas lill vadarbetsmarknadssituationen och hänsynen lill individens behov kräver. Kommitténkonstaterar all arbelsmarknadsulbildningen är en på arbelsmarknadspolitiskagrunder prioriterad vuxenutbildning. Prioriteringen kommer framför allt lilluttryck i alt del studiesociala slödel är mera förmånligt än i övrig vuxenutbildning.De arbetsmarknadspolitiska prioriteringarna sker pä två grunder. Den förstautgår från individens arbelsmarknadssiluation. 1 huvudsak gäller här atl denenskilde skall vara eller löpa risk att bli arbetslös omarbetsmarknadsutbildning skall komma ifråga. Den andra prioriterings-grunden ärutbildningens inriktning. Här gäller alt om utbildningsvalel är synnerligenangeläget från arbetsmarknadssynpunkt (för lösande av flaskhalsproblem) kanutbildningsbidrag utgå även om den enskilde inle befinner sig i en svårarbetsmarknadssituation (brislyrkesulbildning). bygger alltsåreglerna för att få utbildningsbidrag på en kombination av individensarbetsmarknadssituation och ulbildningsvalels grad av inriktning mol angelägnabehov på arbetsmarknaden. Kommittén anser atl dessa principer för alt fa rättlill arbetsmarknadsutbildning också i framliden bör ligga lill grund föravgränsningen. De bör emellertid ytterligare utvecklas. Det studiesocialastödets nivå kan ses som etl uttryck för den sammanvägda prioriteringen somsamhället gjori dels av ulbildningsvalels arbetsmarknads-politiska motiveringoch dels av individens arbelsmarknadssiluation. Kommitténdiskuterar principen om återkommande utbildning och dess betydelse förarbetsmarknadsutbildningen och konstaterar all elt mera allmänt infört systemav återkommande utbildning kan vara positivt för arbetsmarknadsutbildningen.Man kan på så sätt åsladkomma bättre anpassning mellan utbildningssystemet ochbehoven på arbetsmarknaden, vilkel i sin lur kan leda till minskade krav påarbetsmarknadsutbildningen. Å andra sidan kan elt system med återkommandeutbildning också leda till all vissa avgränsningsproblem mellanarbelsmarknadsulbildning och övrig vuxenutbildning blir mera påtagliga. KAMUkonstaterar också att återkommande utbildning som princip bör kunna införasinom arbetsmarknadsutbildningen. Det innebär atl man för atl uppnå etlfastställt yrkesmäl skall kunna varva perioder av utbildning och arbete. Flertaletremissinstanser lillstyrkereller har ingen erinran mol vad KAMU anför om delframtida behovet av arbetsmarknadsutbildning och hur dess uppgifter skall avgränsas. SÖifrågasätter om det inle är möjligt all beräkna etl ungefärligt minimibehov avutbildad arbetskraft för en något än ell år, som ramplanenomfattar, åtminstone förde vanligaste yrkena. Med utgångspunkt härifrån skulleman också kunna beräkna hur stor del av behovet som behöver täckas genom arbelsmarknadsulbildning.SÖ framhåller alt del i stort setl är samma faktorer som påverkar behovet avyrkesinriktad ungdomsutbildning och arbetsmarknadsutbildning, liksom i vissmån också annan vuxenutbildning. Delta talar enligl SÖ för att planeringen avalla dessa utbildningar bör ske mer samordnat. SÖ avser att ta kontakt med iförsta hand AMS för all klarlägga förutsättningarna för en sådan samverkan. Statskontoretinstämmer i KAMU:s uttalande att del är svårl alt utnyttja prognoser förarbetsmarknadsutbildningen men vill ändå se mer långsiktiga bedömningar som eltled i ett samlat åtgärdsprogram för arbetsmarknaden. Arbetsmarknadsutbildningenär bara elt av fiera medel i arbetsmarknadspolitiken. SAF anser del riktigtall man söker den ledning som de befintliga, om än osäkra, prognoserna kan ge. SCBpåpekar alt en betydande del av dem som lämnar går direkt ut påarbetsmarknaden utan atl ha något egentligt mål för sin framlidayrkesverksamhet. De erbjuds ofla okvalificerade arbeten med låga löner.Frekvensen av anslällningsbylen blir stor för dessa grupper, varvid behov avytterligare utbildning uppkommer. TCO framhåller å andra sidan attungdomsgruppernas förbättrade utbildningsbakgrund liksom den växandekomplikationsgraden i arbetslivet reser krav på en höjd kvalitetsnivå i arbetsmarknadsutbildningen.De ökade behoven kommer enligl TCO all i väsentlig uisträckning gällatjänstemän och nyexaminerade samt ny- och återinträdande på arbetsmarknaden. LOframhåller vikten av alt arbelsmarknadsulbildningen planeras i nära kontakt medarbetsmarknadens parter. Fleraremissinstanser, bl. a. AMS, kommunförbundet, LO och S/IFbetonar atl delreguljära utbildningsväsendet och särskilt ungdomsskolan måsle ta en stor delav ansvaret för de aktuella utbildningsbehoven. Arbetsmarknadsutbildningen sessom elt komplement till del reguljära utbildningsväsendet. anser del väsentligt alt ansvarsfördelningen mellan skola,samhälle och arbetsgivare i utbildningsfrågor totalt setl las upp till samordnadbehandling för all de utbildnings- och arbetsmarknadspolitiska insatserna skallkunna ges ökad effekt. Enliglsocialstyrelsen bör arbetsmarknadsutbildningen endasl vara avsedd förhastigt påkomna lilirälliga behov. är - liksom också SAF. SHIO,folkhögskoleutredningen och - tveksam lill all deletableras etl omfattande permanent utbildningssystem vid sidan av del reguljära,åtminstone när del gäller mera långsiktiga behov. Även UKÄ framhåller attarbetsmarknadens behov måste kunna mötas av del reguljära utbildningsväsendet.Ökad flexibilitet är enligl UKÄ mera fruktbart i detta avseende än alt försökaförbättra prognosmetoderna. Möjligheterna lill korta yrkesinriktade kurserliksom lill återkommande utbildning vid högskolan har ökat snabbt, framhållerUKÄ. Kommunförbundetföres\år dtt del las upptill förutsättningslös diskussion hursamhällets utbildningsresurser skall fördelas på olika avnämare ochyrkesområden. Förbundet ifrågasätter om den kommunala sektorn, som har brislpå yrkesulbildad arbetskraft, får en skälig andel av utbildningsresurserna. KäMU:s förslag tillmötesgår inle isärskilt hög grad de krav som förbundet i olika sammanhang har ställt i delavseendet. Statskontoretanser, liksom också CSN, att det är föga fruktbart alt försöka avgränsaarbetsmarknadsutbildningen genom alltför långtgående analyser med skildamålkrilerier. Det är svårt all konkretisera delmålen så atl de blir användbaraför styrning av den löpande verksamheten. AMSunderstryker KAMU:s uttalande all arbetsmarknadsutbildning i de flesta fall börväljas hellre än andra arbelsmarknadspolitiska stödformer. iNorrhoiiens län anser att arbelsmarknadsulbildningen kan och bör vara ellaktivt instrument i regionalpolitiken genom all medverka till enförändring/förbättring av förulsältningarna fören praktisk regionalpolitik. Detbör enligl även i fortsättningen vara möjligt all planera enrelativt företagsnära utbildning parallellt med atl uppbyggnaden av eltspecifikt förelag sker. Konjunkturinsiiiutetpåpekar att arbetsmarknadsutbildningens roll i sta-biliseringspolilikenknappast behandlas i betänkandet. Det behövs enligl institutet mera forskningom detta, särskilt en kartläggning av arbetsmarknadspolitikens möjligheter somelt instrument i den siabiliseringspolitiska arsenalen. Däri bör ingå enprincipiell diskussion av de samhällsekonomiska effekterna av ett starkareslabiliseringspolitiskt inslag i arbetsmarknadsutbildningen. 3Villkor för den enskildes rätt till arbetsmarknadsutbildning 3.1 Nuvarandeförhållanden Huvudvillkorenför räll till arbetsmarknadsutbildning är som tidigare nämnts alt sökanden äreller löper risk alt bli arbetslös och atl han har fyllt . Del förulsätlsvidare atl vederbörande söker arbete genom arbetsförmedlingen och attutbildningen är ägnad atl medföra stadigvarande arbete som annars inle kankomma lill stånd. 1 detta avsnitt diskuteras arbels-löshelsvillkorel och20-årsgränsen saml niöjlighelerna alt göra undanlag från dessa. Det viktigasteundantaget från arbeislösheisvillkorel gäller brist-yrkesutbildningen. Förlokaliseringsutbildningen, som är ell av de regionalpoliliska medlen, gällerandra principer vilka inle behandlas i delta sammanhang. Bristyrkesulbildningenutgör en försöksverksamhet som har pågått sedan mitten av 1960-lalel enliglbestämmelser som Kungl. Under innevarande budgelår fårbristyrkesutbildning anordnas för yrken inom verkstadsindustrin,motorbranschen, biltrafiken, byggnadsindustrin, pappers-och massainduslrin, dengrafiska industrin, vårdområdet och kontorsom-rådet. För några av dessa områdenhar Kungl. Maj:t begränsat myndigheternas räll all anordna sådan utbildningtill vissa angivna yrken. Totalt får bristyrkesulbildningen under innevarandebudgetår omfatta högst 3 000 elever och högst . /73 och därefter har AMS i särskild ordning fått i uppdrag allanordna arbetsmarknadsutbildning och kommunalt beredskapsarbete i vårdsektornoch barnstugeverksamhelen. Denna utbildning har karaktären avbristyrkesutbildning eftersom den är avsedd för personer som har anställninginom resp. område men saknar lämplig utbildning. De vakanser som uppslår underutbildningstiden fylls av arbetslösa som fåll beredskapsarbete. Fram lillutgången av beräknas ca 10 000 personer ha filt utbildning genomdelta projekl. Från20-årsgränsen har vissa undanlag gjorts. Dessa gäller f. n. dels elever inksyrkesskolor och dels ensamstående föräldrar, handikappade och flyktingar.Vidare gäller en nedre åldersgräns på 18 istället om sökanden harförsörjningsbörda, har hatt stadigvarande försörjning genomförvärvsarbete, inle kan beredas utbildning i del ordinarie utbildningsväsendetoch inle heller kan beredas omskolning på hemorten. Ungdomsom har rätt lill kontant arbetsmarknadsstöd (KAS) kan tillfälligtvis t.o.m.den 30 juni 1975 lå elt särskilt utbildningsbidrag på . viddeltagande i kursen Arbetsliv och utbildning (ALU-kurs). Övriga ungdomar somdeltar i denna kurs får bidrag motsvarande studiehjälp saml ett engångsbidragpå . De som är men i övrigt 2 1975 1 samt. uppfyllervillkoren kan hänvisas lill vakanta platser vid AMU-center och uppbärastudiehjälp . Regeringen har beslutat all de isistnämnda fall också skall få ell engångsbidrag på . om utbildningenpåbörjas 1. o. m. . 3.2KAlVIU:s överväganden och förslag KAUdisk uterar de mera formella regler som skall gälla för alt en person skallkomma i fråga för arbelsmarknadsulbildning. Kommittén understryker dock atlinte enbart dessa formella regler spelar en roll för olika gruppers faktiskamöjligheter och motivation för atl gå igenom en arbetsmarknadsutbildning.Utbildningsbidragens nivå och utformning är av stor betydelse liksom utbudet avutbildningar och informationen lill målgrupperna. Rättenalt genomgå arbelsmarknadsulbildning kan i princip utvidgas på två sätt. Delena är alt utsträcka bristyrkesulbildningen lill atl gälla flera kurser.Utvidgningen innebär i detla fall all man ger alla rätt all delta i vissa frånbörjan utpekade kurser som bedömts arbelsmarknadspoliliskt angelägna. Delandra sättet att utvidga rätten lill arbetsmarknadsutbildning är att utsträckaden målgrupp som arbetsmarknadsutbildningen vänder sig till. Målgruppen kan förnärvarande sägas vara personer som är eller löper risk att bli arbetslösa.Begreppet "risk för arbetslöshet" kan t.ex. ges en annan tolkning.Del är emellertid också möjligt atl utifrån arbelsmarknadspolitiska ochfördelningspoliiiska utgångspunkter definiera målgruppen på elt annat säll. KAMUredovisar hur bristyrkesulbildningen har utvecklats . Avredovisningen framgår bl.a. att efterfrågan på utbildning inom de flestabristyrkena inle har varit större än all alla sökande kunnat antas. AMS harinle vidtagit några särskilda ålgärder för atl hålla verksamheten inom denangivna ramen (f. n. högst 3 000 personer ). EnligtKAMU:s uppfattning finns del flera anledningar lill all inle fler harefterfrågat brislyrkesulbildning. För del första läcker de utbildningsbidragsom ulgår i de flesla fall inte inkomstbortfallet hos kursdeltagarna. Fördelandra har påbörjandet av en brislyrkesulbildning hitintills inneburit en vissotrygghet för den enskilde. Det har förutsatts atl han slutar en fastanställning ulan att ha några absoluta garantier för atl fä anställning efterutbildningstidens slut. För det tredje betyder naturligtvis del begränsadekursutbudet inom bristyrkesulbildningens ram alt man enbart kunnat möta utbildningsbehovhos en del av arbetskraften. Behovetav brislyrkeskurser bör bedömas i samband med ramplaneringen på samma sätt somman bedömer behovet av utbildning för arbetslösa m. fi. Bristyrkesulbildningenskall alltså inte vara hänvisad till del eventuella överskott som uppstår närkapaciteten tagits i anspråk för övriga målgrupper. Liksom hillills börregeringen bestämma inom vilka yrkesområden brislyrkesulbildning skall ske. KAMUföreslår att brislyrkesutbildningen skall omfatta en större del avdel kursutbud som finns inom den ramplanerade delen avarbetsmarknadsutbildningen. 1 samband med detta bör enligl kommitténsuppfattning den övre gränsen för antalet personer som får genomgåbrist-yrkesutbildning höjas från 3 000 till 10000 personer . Delkan ifrågasättas om en utökad brislyrkesulbildning som står öppen för alla hartillräcklig fördelningspolitisk effekt -om inle utbildningsplatserna dåtillfaller personer med relalivi god utbildning och goda inkomster. uppfattning är riskerna små-or sådana negativa konsekvenser avförbälirade möjligheter lill bristyrkesulbildningen. Erfarenheterna av försöksverksamhetenvisar entydigt detla. Vidkonkurrens om utbildningsplatserna mellan sökande som uppfyller de uppställdakompetenskraven bör de som är eller löper risk alt bli arbetslösa ha företräde. Allmännaämnen, utbildning i svenska samt preparandkurser bör kunna beviljas somförberedelse till en yrkesinriktad utbildning när det är nödvändigt för alt enperson skall kunna genomgå brislyrkesulbildning. Kommitiénkonstaterar atl ell sätt att öka rekryteringen lill bristyrkesulbildningen ärall uppmuntra arbetsgivarna all i större utsträckning utnyttjabristyrkesulbildningen. Detta skulle kunna ske genom atl de stimulerade deredan anslällda atl utbilda sig så all de kunde fylla mera kvalificeradearbeisuppgifler inom företaget, för vilka del är svårt atl rekrytera utbildadarbetskraft. Arbetsgivarna skulle i sådana fall kunna länkas ge särskildabidrag, t.ex. lör alt täcka del inkomstbortfall som kan uppstå vid utbildningen.Delta blir också möjligt enligl KAMU:s förslag lill bidragsbesiäm-melser.Kommitién betonar dock all möjligheterna alt använda brislyrkesulbildning föralt täcka behov av utbildad personal i förelag har som förutsättning allbristyrkesulbildningen också i fortsättningen avser yrkesutbildning som inteär avpassad för ell förelags speciella behov. Bristyrkesulbildningenharen särskild fördelningspolitisk funktion genom att lågavlönade har tillträdetill den, även om de inte är eller riskerar all För personer i utpräglade låglöneyrken innebär de flesta av skolöverstyrelsensbrisiyrkesulbildningar möjlighet lill väsentliga inkomstökningar.Bristyrkesulbildningens huvudsyfte haremellertid varit ett annat. Det hardärför framstått som angeläget all förstärka den fördelningspolitiska effektenav arbelsmarknadsulbildningen genom särskilda insatser för låginkomsttagare. Önskemåletalt kunna erbjuda de lågavlönade så många utbildningsalternativ som möjligttalar för atl arbetslösheiskriteriel bör slopas lÖr dem. KAMU bedömer dock dearbetsmarknadspoliliska motiven för all ge alla låginkomsttagare möjlighet lillutbildningsbidrag i del reguljära utbildningsväsendet som relativt svaga. Delankommer på del allmänna studiestödet atl tillgodose sådana behov. KAMUförutsätter således all de fördelningspoliiiska prioriteringarna görs vidutformningen av detta stöd. Enbegränsad utvidgning av rätten för låginkomsttagare all delta i arbetsmarknadsutbildningvid de särskilt anordnade kurserna kan emellertid göras ulan allgränsdragningsproblemen mol övrig vuxenutbildning blir alltför slora. En sådanbegränsad utvidgning skulle också - på grund av atl kursutbudet prövats isamband med ramplaneringen - kunna sägas vara arbelsmarknadspolilisktmotiverad. Ensådan lösning är etl helt nytt inslag i arbetsmarknadsutbildningen. a. därför alt del från början blir fråga om en försöksverksamhet.KAMU föreslår, som ell första steg, att 5 000 personer med låga inkomster /76 far möjlighet alt genomgå utbildning inom den ramplaneradedelen av arbetsmarknadsutbildningen. Kommitiéndefinierar låginkomsttagare som de som tjänar av medianlönenförhellidsarbelande induslriarbelareoch motsvarande för deltidsarbetande. Deskall vidare ha fyllt och arbetat i etl lågavlönat arbete föralt komma ifråga för utbildning. Delmåste krävas påtagliga arbetsmarknadspoliliska motiv för all en sysselsattperson skall jämställas med en arbetslös i fråga om det urval avutbildningsvägar som kan erbjudas. föreligger tillräckliga skälför arbetsmarknadsutbildning i de fall då en bedömning på längre sikl klart handen atl utbildningen är nödvändig för au förhindra ar-beislöshei. 1dessa fall föreligger uppenbarligen arbetsmarknadspoliliska motiv för att allaslags utbildningar skall kunna erbjudas. Det är viktigt all stimulera frånarbetsmarknadspolitisk synpunkt eftersträvansvärda omflylt- ningarpå ett tidigt stadium. Det bör enligl kommittén liksom hillills ankomma på AMSall avgöra vilka olika delar av arbetsmarknaden som skall anses så utsatta ochha sådana särskilda problem atl alla sysselsatta skall ha räll tillarbetsmarknadsutbildning. Urvalet av näringsgrenar och yrken måsle omprövasfrån lid lill annan. De lokala och regionala arbetsmarknadsmyndigheterna måsleockså kunna ta hänsyn lill förhållandena i olika delar av landet. Utbildning,yrkeserfarenhet och ålder och andra mera personliga faktorer är ofla av storbetydelse för bedömningen av om en person löper risk alt bli arbetslös. Ingenav dessa faktorer kan dock ensam utgöra kriterium för arbetslösheisrisk. Demåsle i stället ses lillsammans i varje individuellt fall. Fördelarna med altpåbörja utbildning innan en akut arbelslöshetssituation har uppstått har genomde senasle årens snabba strukturella förändringar inom näringslivel blivitalltmer påtagliga. En relativt generös bedömning av arbeislöshetsrisken ienskilda fall är därför enligl kommitténs uppfattning väl motiverad. KAMUbedömer det vidare som sannolikt atl man i många fall kan påvisa en risk förarbetslöshet på grund av yrkessjukdom eller allmän förslitning, t. ex. för personersom haft gruvarbete underjorden eller omfattande skiftarbete.Del är i sådana fall värdefullt om utbildningen lill ell annat yrke kanpåbörjas redan innan påtagliga sjukdomssymtom inträder. Vilka personer ellergrupper som skall beviljas utbildning på sådana grunder måste enligl KAMU:smening bedömas från fall till fall med hänsyn till lokala förhållanden.Anpassningsgrupperna bör i dessa fall kunna spela en stor roll både som hjälpvid bedömningen och för atl sprida information om möjligheterna lill utbildningtill de berörda. Kommitiénunderstryker starkt gymnasieskolans ansvar för all alla ungdomar får någonform av yrkesutbildning eller inträning i etl yrke. Delta måsle enliglkommitténs uppfattning innebära all gymnasieskolan bättre anpassas till behovenpå arbetsmarknaden och ungdomarnas efterfrågan på utbildning. Gymnasieskolanbör vidare göras mera flexibel så alt den kan möta olika typer av individuellaönskemål när det gäller utträdet på arbetsmarknaden. Gymnasieskolan måsle påetl helt annat sätt än nu också la ell ansvar för de minstutbildningsmotiverade ungdomarnas yrkesutbildning. Skolan ocharbetsmarknadsmyndigheterna måsle lillsammans bedriva uppsökande verksarnhel.Lyckas man inle med delta kommer krav att ställas på arbelsmarknadsulbildningockså för ungdomar. Kommitténär emellertid inte beredd alt förorda någon generell sänkning av20-årsgrdnsen för dellagarna i arbetsmarknadsutbildning. Del är inlekomplikalionsfritt att släppa in ungdomar i utbildningen vid AMU-center,eftersom denna utbildning är avsedd för vuxna. Gymnasieskolans mera brettupplagda utbildningar är mera avpassade lill ungdomar. Utbildningsbidrag tillungdomar bör emellertid i vissa fall kunna ulgå även ifortsättningen. De undanlag från 20-årsregeln, som gäller för de personer somgenomgår utbildning vid riksyrkesskolor och vidare för ensamstående föräldrar,handikappade och flyktingar som genomgår yrkesutbildning, bör enligt kommitténi huvudsak finnas kvar. Delär enligl KAMU:s mening vidare inte rimligt all hårdare regler skall gälla förrätt lill utbildningsbidrag än vad som gäller för arbetslöshetsersättning.Tvärtom finns del uppenbara skäl att stimulera de arbetslösa alt sökautbildning. Kommittén föreslår därför att ungdomar som är berättigade tillkontant arbetsmarknadsstöd (KAS) också ges rätt att uppbära motsvarande bidragunder arbetsmarknadsutbildning och alt därtill läggs etl särskiltstimulansbidrag om . Utbildningsbidrag skall enbart kunna kommai fråga för utbildningar vid AMU-center. Det bör enligl kommitténs uppfattningockså i individuella fall finnas möjlighet all undanlagsvis beviljautbildningsbidrag lill ungdom som inle uppfyller kvalifikationstidernaför KAS. För atl få en viss samstämmighet i dessa bedömningar bör rätten allbevilja sådana undantag föriäggas lill länsarbetsnämnderna. KAMUanför dessutom all regeringen bör kunna införa särskilda undanlagsregler från20-årsgränsen i speciellt besvärliga konjunktursituationer. Närdel gäller ALU-kurserna finns det uppenbara skäl alt vara generös beträffandeungdomar även om de inle faller inom de ovan gjorda undantagen från20-årsregeln. ALU-kurserna kan knappast sägas utgöra alternativ lill annanungdomsutbildning, utan måsle ses som en form av förstärktyrkesorientering och arbetsförmedling. Dessa kurser bör därför vara öppna förarbetslösa ungdomar när arbetsförmedlingen bedömer atl de är nödvändiga för altunderlätta arbelsplacering. MolKÄMU:s förslag lill försök med arbetsmarknadsutbildning för låginkomsttagarehar ledamoten reserverat sig. Experten instämt i reservationen. 1 reservationen anförs att KAMU inle har diskuteratförslagets effekter på arbetslivets möjlighet att rekrytera och behållaarbelskrafl för lågt avlönade uppgifter. Inte heller ges någon ledning för hururval skall göras om fler än 5 000 lågavlönade önskar sådan utbildning. Reservantenframhåller atl KäMU:s förslaglill utökad bristyrkesutbild- ningoch liberalare bedömning av risk för arbetslöshet kommer atl i hög gradförbättra de lågavlönades möjligheter till arbelsmarknadsulbildning, särskiltom dessa förslag ses i samband med förbättrade utbildningsbidrag och räll tillledighet för studier. Även SVUX' och FÖVUX' förslag lill studiestöd m. m.kommer de lågavlönade tillgodo.