prop · FY03100 · 1975-12-31 00:00:00 — SjälvfaUet är det i ettsådant läge särskilt angeläget att den svenska kostnadsbilden utvecklas på ettsådant sätt att våra exportindustriers konkurrenskraft inle försämras. Avstor betydelse blir också att underlätta företagens exportansträngningar genomåtgärder på exportkreditgivningens område. Såväl bankerna som de särskilda kreditinstituten AB och har här enbetydande roll att spela. Den av regeringen föreslagna ökningen avstatsgarantin för Investeringsbanken (prop. 1975: 90) har bl. a. tUl motiv attunderlätta en exportfinansiering via banken. Exportkredit har redan tagit upplån i utlandet för att förstärka sina utlåningsresurser till svenskaexportföretag. För att underlätta en ökning av Exportkredits utlandsupplåning och därmed dess möjligheter att finansiera svensk exportkreditgivning anserjag, efter samråd med chefen för industridepartementet, att statliga garantierbör ställas tUl Exportkredits förfogande. Ramen för en sådan garantigivning börsättas tUl 350 milj. kr. Jag återkommer med konkreta förslag i frågan i detföljande. Jagvill i sammanhanget också erinra om det stöd som lämnas företagensexportkreditgivning i form av extra avdrag vid beskattningen för räntekostnader(SFS 1973:423). Avdrag medges på vissa villkor för skillnaden mellan företagensupplåningsränta och avtalad exportkreditränta, dock högst . Avdrag harunder /74 medgetts för exportkrediter på sammanlagt ca 4miljarder kr. juli 1974mars 1975 uppgår motsvarandetal till . Stödet har tUl övervägande del avsett export påstatshandelsländerna. Drygt hälften har avsett byggnadsentreprenader ochåterstoden maskiner och utmstning. Ävenom handelsbalansen skuUe förbättras jämfört med måste manräkna med en viss ytterligare försämring av bytesbalansen. Den ytterligarekraftiga stegring av u-hjälpen som sker i samband med att 1 %-målet uppnåsinnebär en valutamässig merbe-lastning på ca . Vidare får manräkna med en försvagning av sjöfartsnetlot och en viss ytterligare försämringav turistnettot. Sammantaget beräknas därför underskottet i bytesbalansen ökamed ca . till ca 5,4 mUjarder kr. Som jag anfört behövs detdock endast mindre förskjutningar i utrikeshandeln för att detta underskottskall öka kraftigt. Underskottetår 1974 täcktes delvis med utlandsupplåning, delvis meden neddragnnig av valutareserven. Med hänsyn till valutareservens nu begränsadestorlek bör underskottet täckas med utlandsupplåning. Som jag anfördei finansplanen måste denna upplåning verkställas av näringslivet, kommunernaoch staten. Näringslivets upplåning har varit mycket framgångsrik ochomfattande. Det har således skett en mycket positiv utveckling avhandelskrediterna. Härutöver har augusti 1974mars 1975riksbanken lämnat tUlstånd till direkt utiandsupplåning av företag tUl ettbelopp av drygt 3 mUjarder kr. har kommunala utlandslånmedgivits intill elt belopp av ca 400 mUj. har träffatavtal med i om en s. k. stånd by-kreditpå 300 mUj. Vidare har upptagit en utländsk kreditpå 200 mUj. Genom dessa åtgärder har ingått lånearrangemangmotsvarande ca 2 mUjarder kr. Denomfattande utlandsupplåning som således ägt rum har gjort det möjUgt att läckahandelsunderskottet, som uppgick tUl3,, och begränsa nedgången i valutareserven . Dennauppgick mars/ aprU 1975 till ca . motsvarandeca 6 veckors imporl. Problemetmed att finansiera det svenska bytesbalansunderskottet har således kunnat lösas dock endast på kort sikt. Det är därför uppenbart, vilket jag redan påpekadei finansplanen, att den ekonomiska politiken måste inriklas på att snabbtåterställa jämvikten i våra ut-rikesbelalningar. Underskottet i bytesbalanseninnebär enkelt uttryckt att vi lever över våra tUlgångar och finansierar dettagenom att låna från ullandet. Så kan uppenbarligen ske endast . upplåningsmöjligheter är nämligen beroende av alt videmonstrerar vår vilja att återställa balansen och långsiktigt klara våra låneåtaganden. Denulländska låneskulden blir också en snabbt växande börda. Räntor ochamorteringar för den upplåning som kan förutses , kan föråren närmast därefter beräknas uppgå lill i genomsnitt närmare 2 miljarder kr.per år. Detta belopp måste således finansieras utöver vad som krävs för attfinansiera kvarvarande underskott i bytesbalansen. Kapitalkostnaderna förutlandsupplåningen växer därefter mycket snabbt om inte bytesbalansen snabbtbringas i jämvikt. Underskottet måsle därför elimineras i snabbast möjliga taktså att inte vår utiandsskuld växer till helt oacceptabla dimensioner. Målsättningenför den svenska bytesbalansen bör också bedömas i ett internationelltperspektiv. OECD-områdets samlade underskott blev lägre än väntat och väntasminska . Del finns nu skäl att anta att OECD-området kan komma attuppnå balans i sina betalningar med omvärlden , dvs. tidigare änsom förut antagils. Det måste vara en rimlig målsättning med hänsyn till Sveri- gesekonomiska förutsättningar alt även vår ekonomi når yttre balans . Det skulle ändå innebära att vi därefter hade alt återbetala enbetydande utlandsskuld. Enpolitik som syftar till att återställa utrikesbalansen innebär all vi måsteprioritera de produktiva investeringarna och exporten på bekostnad avkonsumtionen. Detla kommer all släUa oss inför svåra avvägningsproblem. Tilldessa återkommer jag . Den svenska ekonomin har vid flera olika tillfäUen sedanandra världskriget utsatts för påfrestningar i fråga om den externa balansen.Mest tillspetsad var situationen men ävenunder åren kring 1965 och 1970 var bristen på extern balans påtaglig. I principkan en sådan underskotts-situation lösas på två olika sätt: man kan antingenlägga huvudvikten vid en politik som begränsar efterfrågan och därmed importeneller försöka öka e.xporlen vid en bibehållen eller t. o. m. ökande ekonomiskaktivitet. I våromvärld kan vi se exempel på båda typerna av ekonomisk politik, men i vårtland bör vi liksom vid tidigare tUlfällen välja den expansiva vägen, dvs. satsapå investeringar och export. En sådan politik ligger helt i linje medmålsättningen om en full sysselsättning för arbetskraften. Denna politikbehöver inle heller begränsa andra länders ekonomiska aktivitet utan denstimulerar i det långa loppet till ett ökat handelsutbyte länderna emellan. Ävgrundläggande betydelse om vi vill öka vår export är utbyggnaden av denindustriella produktionskapaciteten. Detta är inget nytt inslag i denekonomiska politiken utan strävandena att öka industrins produktionskapacitethar utgjort elt ledmotiv i den ekonomiska politiken under flera tidigareperioder, men i synnerhet . Industriinvesteringarna har ocksåuppvisat en oavbruten tUlväxt alltsedan år 1968. Den totalainvesteringsvolymen inom industrin kan för beräknas ligga nästan 50 %över 1968 års nivå. a. denna starka satsning på industriinvesteringarna under 1970-taletsförsta del kunde den brist på utrikcsbalans som kännetecknade vårt landomkring avvecklas i en så snabb takt att vi kundeinregistrera en relativt tillfredsställande balanssituation. Den nyaunderskottssituationen som vårt land hamnat i, bl. a. till följd av de ökadeoljepriserna, släller emellertid förnyade krav på en fortsatt, kraftigutbyggnad av den industriella produktionskapaciteten. Enannan faktor som understryker nödvändigheten av en ökad investeringsaktivitetinom industrisektorn är de kraftigt ökade energikostnaderna. De är ett ullryckför den tilllagande knappheten på energi ocb måste mötas genom bl. a. ålgärdersom siktar. liU ett ökat sparande åtgärder som i många fall endast kanåstadkommas genom olika in- Jag vill här erinra om regeringens förslag ienergipropositionen (prop. 1975: 30) om stöd lUl industrins investeringar ibl. a. energisnåla processer. Den allmänna råvarusitualionen sätter vidare gränser förutbyggnaden av den råvarubaserade industrins kapacitet. Det är därför naturligtatt de fortsatta satsningarna inom dessa för vår export så centrala branschersker på en vidareförädling av råvarorna till ännu mera bearbetade produkter.Jag viU här peka på bl. a. den pågående utbyggnaden av pappersindustrin samtStålverk 80. vidtog regeringen ålgärder med syfteatt styra över de höga vinsterna i näringslivet tUl investeringar under kommandeår. Det gäller avsättningarna dels till arbetsmiljöfonder, dels tUl särskildainvesteringsfonder. Sammantaget skall företagen avsälla av vinstföre avsättningar till dessa fonder. Genom beslut av regeringen får dessafonder redan fr. o. m. disponeras för investeringar. Vidare harregeringen beslutat atl förlänga möjligheten all utnyttja investeringsfondernainlUl utgången av . finnastiUgängliga i de olika fonderna för att finansiera investeringsverksamhet.Redan ett frisläpp av så betydande belopp kommer alt utöva en betydandestimulans på näringslivets investeringar. Detta har även kommit till uttryck ide enkätundersökningar som utförts så sent som och somgivit vid handen atl industrins egna planer är ki-aftigt uppåtrik-tade. Deltaförhållande måste hälsas med stor tillfredsställelse efiersom det innebär attnäringslivet nu är inriktat på att öka sin produktionskapacitet under enperiod som i övrigt kommer att kännetecknas av en lägre takt i den ekonomiskautvecklingen. Förutom kapaciletstill-skottet erhåller man även en önskvärdutjämning av den ekonomiska aktiviteten. För att ytterligare påskynda investeringsuppgången harregeringen beslutat att vidga möjligheterna att utnyttjakonjunkturinvesteringsfonderna. Dessa fonder kommer sålunda alt få användas ihela landet inte bara för investeringar i byggnader utan även för investeringari maskiner. Med hänsyn till behovet att trygga investeringarna inom stödområdetbör dock investeringsfonderna t. v. få användas utanför stödområdet endastefler särskild prövning. Jag finner det emellertid lämpligt av administrativaskäl att öppna en möjlighet för regeringen att delegera prövningen av sådanaärenden till . Avsikten är att detta t. v. skall ske förmindre omfattande ärenden. Ett förslag till lagstiftning i ärendet torde fåbifogas denna proposition (bilaga 10). har vidare bemyndigat regeringen (FiU 1975: 1,rskr 1975: 30) att bevilja lagerstöd om så skulle visa sig erforderligt för atttrygga sysselsättningen. Detla bemyndigande bör nu utnyttjas. gerstöd,efter framställning från vederbörande företag, kunna beviljas när stöd tilllagerproduklion behövs för att trygga sysselsättningen. Ett villkor för stödetbör självfallet vara att företaget visar atl lagerproduktionen leder tilllager som är slörre än normall. Avavgörande betydelse för den fortsatta invesleringsexpansionen är naluriigtvisutvecklingen på kredilmarknaden. Inriktningenav kreditpolitiken har i sina huvuddrag fått bestämmasav det underskott i vår betalningsbalans som oljeprishöjningarna framkallade.Finansieringen av detta underskott förutsätter, som jag tidigare berört, enbetydande upplåning i utiandet. Engrundläggande förutsättning för att få till stånd en ändrad inriktning avupplåningen har varit en ökad stramhet på den inhemska kreditmarknaden.Åtstramningen av kreditpolitiken , som direkt motiverades av enbetydande valutautströmning, omfattade en allmän uppjustering av räntenivån itvå steg, och , en höjning av kassakvoterna och en kvantitativbegränsning av bankernas utlåning till andra ändamål än bostadsbyggande, den s.k. övriga utlåningen. Härigenom togs ett steg i riktning mot en anpassning avdet inhemska kreditmarknadsläget till förhållandena i andra länder, även omräntenivån i låg förhållandevis lågt också efler de vidtagnaåtgärderna. Valularegleringensregler har anpassats tUl det nya läget. Upplåning ulomlands tillåts nu i stortsett oberoende av ändamålet under förutsättning att lånen normalt har enminsta genomsnittlig löptid . var utlandsfinansieringtillåten endast för vissa slag av investeringar och kraven på lånens löptidvar strängare. Bankerna tillåts i ökad utsträckning att utomlands refinansierautlåning till svenska företag, och refinansierad utlåning undantas från denovannämnda utlåningsbegränsningen. SlutUgen har kraven skärpts på att svenskadirekta investeringar i utlandet skall finansieras utanför . Denutveckling, som ägt rum, har visat att kreditpolitiken hittUls lyckats atluppnå den dubbla målsättningen att stimulera till en betydande kapitalimportmen ändå lämna ett tillfredsställande utrymme för finansieringen avinvesteringsverksamheten. Föratt säkra och även förstärka den snabba utbyggnaden av den industriellaproduktionskapaciteten är det emellertid önskvärt att ytterligare förbättraföretagens finansieringsmöjligheter. Det gäller därvid att ökakredittillförseln i former som är av strategisk betydelse för industrinsinvesteringsverksamhet, dvs. främst långfristiga krediter somobligationsemissioner och lån från kreditaktiebolag. Särskild hänsyn bör dåockså tas tUl den mindre och medelstora industrins särskilda situation. Riksbankenhar mot denna bakgmnd beslutat en serie åtgärder i syfte altkraftigt öka industrins tillgång till långt kapital. Räntenivån vid emissioner av långfristiga obligationer harsåledes höjts med en procentenhet. Detta torde i sig självt leda till etl ökatintresse för långfristiga placeringar, men kommer också alt ta uppdiskussioner med försäkringsinslilulen och affärsbankerna för att få ett ökatbidrag till emission av industriobligationer och lån lillindustri-finansierande kreditakliebolag: Riktpunkten är atl delta utrymme underett år framåt skall ökas med elt belopp av storleksordningen . Samtidigthar det utlåningslak som tidigare satts för affärsbankernas utlåning lillallmänheten (exkl. bostadsbyggnadskrediler) för höjts med1 miljard kr. Det ökade utrymmet skall användas för investeringskrediter ochrörelsekrediter till industrin. Höjningen av den svenska räntenivån för långa krediteravser också atl fullfölja anpassningen lill den internationellakapitalmarknadens villkor, något som underlättar den upplåning i utlandet sommåsle tillgripas . Räntehöjningen bör också underlättaden framtida finansieringen av det ökade underskottet i statsbudgeten. De av vidtagna åtgärderna ansluter sig, enliglmin mening, väl till den starka satsning på industriinvesteringarna som är enhuvudlinje i den ekonomiska politik jag förordal. Det förjänar att tilläggasatt det nya räntebidrag som införts , genomsubventioner över budgeten garanterar de boende en ränta som är oberoende avmarknadsräntan. Inte heller kostnaderna i nyproduktionen kommer att påverkasefiersom räntorna för krediter blir oförändrade. De internationella prisstegringarna under 1973och 1974 har varit kraftigare än tidigare sedan andra världskriget.Under 1960-lalel steg konsumentpriserna i med i genomsnitt ca 4 %om året medan ökningen uppgick lUl inemot och 1974 lill ca 13 %.Spridningen kring dessa genomsnittstal har varit betydande. Vissa länder främst har uppvisat klart lägre tal medan ländersom t. ex. , och Storbrilanriien haft prisstegringar på ca 20 %eller däröver . De starkaråvamprisslegringarna stod inledningsvis för en betydande del av förklaringentill denna acceleration av inflationen. Denna kan i sin tur föras tillbaka påen rad olika faktorer, som t. ex. samtidigheten och intensiteten iindustriländernas högkonjunktur, felslagna skördar och produktionsstörningar.Till detta kan läggas effekterna av en mycket omfattande spekulation möjliggjord bl. a. av den slora mängd lätl-rörligt kapital som finns påden s. k. eurovalutamarknaden. Den kraftiga höjningen av oljeprisnivån speladesjälvfallet även den en väsentlig roll. Under loppet av 1974 började råvamprisstegringensuccessivt att mat- 2 1975.1 saml. lasoch för allt flera varor förbytas i en nedgång. Del främsta undantagethärifrån är oljeprisnivån som i stort sett legal kvar på den nivå som uppnåddesvid ingången av 1974. Men trots denna stabiliserade eller vikande prisnivå påråvarorna har inflationen fortsalt med en betydande kraft . Till endel sammanhänger detta med att råvaruprisstegringarna har etl fördröjtgenomslag på färdigvarupriserna. Till större delen synes det emellertid bero påatt inhemska faktorer i många länder övertagit den inflationspådrivande rollen. Insikten om de sociala ochekonomiska problem som följer av en kraftig inflation har fåll regeringarna ien rad länder alt tillgripa kraftfulla åtgärder. I många fall har denna politikfått som konsekvens att den totala efterfrågan stagnerat eller t. o. m.sjunkit och atl arbetslösheten stigit kraftigt. De politiska fömtsättningarnaför sådana ålgärder kan skifta från land tUl land. För den svenska regeringenhar det framstått som hell centralt att den inflationsbekämpande politikenutformas så att den kan förenas med elt vidmakthållande av den fullasysselsättningen. Betydelsefulla åtgärder idenna riktning har varit besluten att lägga generella skattesänkningar tUl gmndför avtalsförhandlingarna. Härigenom möjliggör man standardstegringar förlöntagarna lill en lägre pris-och kostnadsslegring än vad som eljest skulle havarit fallet. På detta sätt har vi kunnat bevara vår internationella konkurrenskraftoch minska riskerna för den löneprisspiral som i andra länder tvingatregeringarna till ibland mycket hårdhänt eflerfrågedämpande ingrepp. Ett viktigt led i deninflationsbekämpande politiken har också varit åtgärden att genom budgetmedelbegränsa prisstegringarna på de viktigare baslivsmedlen. Härigenom har mankunnat undvika alt de nödvändiga inkomstförstärkningarna lill jordbrukarna fåttett fullt genomslag på livsmedelspriserna. En begränsning av dessaprisstegringar har framstått som angelägen från i första handfördelningspolitiska synpunkter. Kostnaderna över budgetenför nu utgående livsmedelssubventioner uppgår för helår till ca 2,3 mUjarderkr. Denna subventionsnivå innebär att detaljhandelspriset på t. ex. mjölk kanhåUas ca . lägre än vad som eljest skulle vara fallet. Regeringen harvidare fatlat beslut om alt tillskjuta hälften av det belopp som enligtgällande överenskommelse skall tUlföras jordbmket . Totaltberäknas prisstödet för /76 uppgå tUl ca . Ett viktigt instrument iden prisstabiliserande politiken har varit prisstopp och skyldigheten förföretag alt i förväg anmäla planerade prishöjningar. På en rad vamområdenråder f. n. prisstopp. Sålunda har prisstoppet beträffande vissa livsmedelvarit i kraft . infördes prisstopp på bl. a.byggnadsmaterial, pappersmassa, lantbmksmaskiner och hushållskapitalvaror. Prisstoppetför flertalet byggnadsmaterial hävdes och ibörjan av 1975 och ersattes äv krav på förhandsanmä- lanav planerade prishöjningar. Sådant krav på förhandsanmälan gäller också för bl.a. papper och massaved. Del införda prissloppet på trävaror har heltavvecklats. har högstprisregleringen på bensin ocheldningsolja varit i kraft. Den förda politiken harvarit framgångsrik i den meningen att prisökningarna i varit klartlägre än i vår omvärld. Den genomsnittliga prisstegringen i under 1973var att jämföra med för . var molsvarandetal resp. . Oaktat denna internationellt sett fördelaktiga bUdutgör prisstegringarna i vårt land under dessa år ändå ett allvarligt problem.Det sociala trygghetssystemets utformning medför visserligen att en rad olikagrupper pensionärer, sjuka m. fl. hålls skadeslösa för verkningarna avinflationen, men en så kraftig inflation som vi upplevt skaparändå fördelningspoliiiska orättvisor och sociala spänningar. Redan av dessaskäl framstår det som angeläget att nedbringa prisstegringen takt som är lägre än . Härtill kommer alt man nu allt klarare kanse alt den internationella inflationen håller på alt snabbt bromsas upp. Devikande råvarupriserna, den svaga efterfrågeutvecklingen och den storaarbetslösheten är här faktorer som alla verkar i samma riktning. Skall viundvika att hamna i en situation med försämrad internationell konkurrenskraftmåste alltså den svenska inflationstakten nedbringas i molsvarande mån. Ävavgörande betydelse för prisutvecklingen blir utfalletav pågående avtalsförhandlingar. Genom sänkningarna av den direkta statsskattenåren 1975 och 1976 samt genom överenskommelsen med kommunerna omkommunalskattestopp har regeringen velat skapa en grundval för enlöneuppgörelse som garanterar löntagarna en rimlig standardslegring utan attvara inflationislisk. Avtal har träffats för den statliga sektorn,innebärande ökningar av lönekostnaderna med och för1976. Jag har vid mina bedömningar utgått från att det nu bör vara möjligt attsnart nå en uppgörelse för den kommunala och privata arbetsmarknaden på en likartadkostnadsnivå. I så fall skulle de allvarliga riskerna för svensk ekonomi somhade följt av en utdragen avtalsrörelse ha undanröjts. Enligtde prognoser som redovisas i den reviderade nationalbudgeten beräknasprisstegringarna under loppet av 1975 nu till , vilket innebär en klar avsaktningi förhållande till 1974 då priserna ökade . Fömtom den lägreinternationella prisstegringen bidrar även de ökade livsmedelssubventionernaoch de genomförda reformerna inom bostadspolitiken, med bl. a. engaranterad högsta ränta, till att prisstegringen kan begränsas. I motsattriktning verkar de höjningar av de indirekta skatterna som regeringenföreslagit . Den direkta effekten av dessa skattehöjningar påkonsumentprisindex beräknas till ca en procentenhet. Skulleden svenska prisstegringen stanna på den här angivna nivån kommer den att istort setl vara av samma storlek som den som man nu genomsnittligen förväntarsig inom . Den skulle visserligen ligga över den förväntade prisutvecklingeni den tyska förbundsrepubli-ken, med vUket land vi har ett valutapolilisktsamarbete inom den s. k. ormen, men den skulle inte i övrigt i någon slörreutsträckning försvaga vår internationella konkurrenssituation. Sysselsättningspolitiken.Under år 1974 utvecklades läget på arbetsmarknaden myckel gynnsamt. Antaletsysselsatta ökade kraftigt, arbetslösheten reducerades och antaletarbetstagare som berördes av personalinskränkningar fortsatte att minska.Bristen på arbetskraft som den kommer lill uttryck i statistiken över obesattalediga platser tilltog och omfattningen av de särskildasysselsältningsåtgärderna i form av beredskapsarbeten,arbetsmarknadsutbildning osv. kunde hållas på en avsevärt lägre nivå än undertidigare år. Denna utveckling harfortsatt . Antalet sysselsatta under de tre förstamånaderna låg ca 115 000 över motsvarande tal för , vUka i sin turlåg omkring 65 000 tal. Denna ökning med 115 000 personer avser iförsta hand industrin och de offentliga tjänsterna som ökat med närmare 40 000resp. nästan 60 000 personer. Ca 2/3 av det ökadeantalet sysselsatta är kvinnor. Den kvinnliga för-värvsintensitelen, som underen successivt har höjts, har tagit ett kraftigt språnguppåt. Andelen förvärvsarbetande kvinnor i åldern uppgick under förstakvartalet tUl mot och sedan.Det innebär också att den skillnad i förvärvsintensitet på drygt 40 procentenhetersom fanns mellan män och kvinnor i dessa åldersgrupper halverats . Tillgången på platser förbarnomsorg är av slor betydelse bl. a. för kvinnornas möjligheter attförvärvsarbeta. har antalet platser förbarnomsorg mer än fördubblats, från ca 70 1970 tiU inemot 150 000 år1975. a. utnyttjades konjunkturstimulansen 197374 för att påskynda dennautbyggnad. Trots den utbyggnad som således ägt mm finns del alltjämt etl stortbehov av ytterligare platser. Utbyggnaden av barnomsorgen kan emellertid inlebetraktas som en konjunkturpolitisk fråga ulan måsle framför alll ses i eltmera långsiktigt sammanhang, med hänsyn till såväl behoven som tillgängligaresurser. Regeringen har mol denna bakgmnd för avsikt att ta uppfrågan om på vilket sätt och inom vilken tidsperiod föreliggande behov avplatser för barnomsorg kan tillgodoses. Barnomsorgen är och måsleäven fortsättningsvis vara en uppgift. Det är därför regeringensavsikt att med kommunförbundet taupp frågan om en planmässig utbyggnad av barnomsorgen och finansieringen avdenna verksamhet. Det är regeringens avsikt att redovisa dessa frågor ibudgetpropositionen 1976. Ävennär det gäller ungdomarna har arbetsmarknadsläget utvecklats gynnsamt under detsenaste året. För personer i åldern har sysselsättningen ökat med ca25 000 mellan och . hararbetslösheten reducerats från 33 000 lill 24 000 personer.