prop · FZ0390 · 1975-12-31 00:00:00 — a. möjlighetemaatt i häkteslokaler installera tobaks- och vamauto-maler, varigenom häktade iviss utsträckning själva skall kunna ombesörja inköp av tobak, frukt, m. m. Enförutsättning för sådana anordningar som skulle vara till gagn från olikasynpunkter torde i regel vara att de intagna själva kan få hand om pengar somde kan använda för ändamålet. Samma synpunkter gör sig gäUande beiräffandemöjligheten att installera telefonautomater i häktena för alt ge intagna-tillfälle att i viss utsträckning telefonera på egen hand (se vidare avsnitt10). Fråganom häktades rätt att omhänderha kontanta medel kommer också att få störrepraktisk betydelse än om deras möjligheter lill arbete underhäktestiden vidgas (se vidare avsnitt 7). Den ersättnuig som häktad får försådant arbete kommer i många fall att förbättra hans ekonomiska möjligheter attinköpa varor för egen bekvämlighet saml att telefonera. Detbör i detla sammanhang även erinras om att i 24 § KraL har intagits enbestämmelse som anger att den som är intagen i kriminalvårdsanstalt själv får omhänderhapengar enligt särskUda bestämmelser. Sådana bestämmelser har meddelats ikriminalvårdsstyrelsens nya vårdcirkulär. Dessa innebär vidgade möjligheter iförevarande hänseende i förhållande lill vad som gällde tidigare. Medhänsyn tUl vad sålunda anförts synes starka skäl tala för alt den nya lagen börge möjlighet för häktade m. fl. att själva omhänderha pengar. Detsamma gällervärdesaker och legilimalionshandlingar. Enrätt för häktad all själv omhänderha pengar m. m. måste naturligen förses meden begränsning som gör det möjligt att i det enskilda fallet ta tillbörlighänsyn framför allt tiU ordningssynpunkter. En lämplig avvägning torde kunnaske genom alt bestämmelsen utformas sålunda att däri anges att pengar,värdesaker och legitimationshandlingar skall omhändertas endast när särskildaskäl föreligger därtUl. Frågan huruvida sådana skäl föreligger eller intetorde få bedömas såväl med hänsyn till de allmänna förhåUandena på häktet som tUlden enskildes person och övriga omständigheter i samband med hansomhändertagande. Den intagnes aktuella sinnestiUslånd bör bl. a. tUlmätasbetydelse i detta sammanhang. Om sålunda en nyintagen är alkohol- eller narkotikapåverkadtorde det i regel vara påkallat att omhänderta hans pengar m. m. Främst frånordningssynpunkt synes det vidare i regel vara motiverat atl se lill att enintagen inte kommer att förfoga över mera avsevärda penningbelopp. Detbör framhåUas alt häktad som enligt den sålunda föreslagna bestämmelsen omhänderharpengar m. m., själv ansvarar för dessa tillgångar. Prop.1975/76: 90 122 möjligheter till omhänderhavande av egna medel m. m. torde imderlättasom häkteslokalerna förses med förvaringslådor, till vilka den häktade har tUlgånggenom egen nyckel. Nuvarandebestämmelser i 3 § första stycket häkteslagen, vilka bl. a. anger att häktadskall visiteras senast vid ankomsten till förvaringslokalen och att vittne ommöjligt skall närvara därvid, bör föras över till nya lagen och där få sinplats i 2 § första stycket. Det bör i detta sammanhang understrykas att imdantagfrån regeln om vittnes närvaro bör få ifrågakomma endast då verkligt hinderföreligger att företa visilationen i närvaro av annan person. 6 Avskildhet och gemenskap I4 § häkteslagen anges att i varje rum inte får förvaras mer än en person om detinte är nödvändigt av utrymmesskäl eUer påkallas av annan särskUd anledning.Närmare bestämmelser i ämnet firms i 4 § lili-lämpningskungörelsen. Där föreskrivsalt den som är farlig för annans personliga säkerhet skall håUas skUd frånövriga mtagna, att personer av olika kön skall hållas skilda från varandra ochatt såvitt möjligt skall förhindras att förbindelse äger ram meUan intagna somkan antas påverka varandra i mål eller ärende som är anhängigt vid domsloleller hos annan myndighet. Dessutom anges att det även i övrigt skall eftersträvasatt intagen, särskilt om han är imder , inte utsätts för olämpligtinflytande av annan intagen. Är1969 genomfördes en ändring i lagen (1966: 301) otn räitspsykiar-,. riskundersökning i brottmål. Ändringen innebar atl häktad som skal! genomgå rättspsykiatriskundersökning, i väntan på att undersökningen kan inledas, skall kunna förvarasi kriminalvårdsanstalt och därvid vara underkastad vissa av debehandlingsregler som gäller för den som är intagen i kriminalvårdsanstalt förundergående av påföljd. Den häktade avsågs härigenom få bättre möjligheter tillarbete och gemenskap än som kan ges i häkte och på befintliga,rättspsykiatriska kliniker. I motiven underströk dåvarande chefen förjustitiedepartementet (prop, 1969: 22 s. 24 f) alt sysslolösheten ochisoleringen utgör påtagliga problem för de häktade exspektanterna. Dessaproblem blir större ju längre väntetiden är. Genom att införa möjlighet attlåta häktade exspektanter arbeta och tillbringa fritid i fångvårdsanslalttillsammans med andra intagna skuUe de nämnda olägenhetema kunna i viss månundanröja? Prop.1975/76: 90 123 Denföreslagna ordningen skulle säkerligen också göra den ovisshet och oro som dehäktade ofta känner lättare att uthärda. KAIKuttalar i sitt betänkande att det inte torde vara tänkbart att i någon störreomfattning låta de häktade vistas i gemensamhet. En sådan ordning förbjöds iflertalet fall av utredningsförhållandena, kravet på att häktade inte påverkarvarandra menligt samt skäl som har att göra med ordning och säkerhet inomanstalten. Det borde dock i viss utsträckning vara möjligt att tillåta deintagna att tillbringa någon del av dygnet tillsammans med en eUer några fåandra. KAIK föreslår därför en bestämmelse av innebörd att häktad kan medgesatt vistas tUlsammans med en eller flera andra häktade om hinder inte möter medhänsyn tUl ändamålet med häktningen samt ordning och säkerhet. 4 § häkteslagen inskrivna gnmdprincipen att häktad i regel skall hållas i ennmisynes utgå från uppfattningen att det ligger i den häktades eget intresse attfå vara för sig själv och inte behöva underkasta sig en tvångsmässig gemenskapmed andra personer som är intagna i häktet. Även andra motiv ligger bakom denangivna principen, nämligen ordnings- och säkerhetsskäl, kravet på att hindradem som är häktade för brott från att försvåra brottsutredningen samt intressetav att förebygga menlig påverkan meUan intagna. Påsenare tid har ett delvis nytt synsätt växt fram när det gäller frågan om häkladsavskildhet. som man anser det motiverat att håUa fast vid denprincipiella rätten att få vara i ensamcell som en utgångspunkt förlagstiftningen i ämnet, hävdas med rätta att häktade ofta har ett naturligtbehov av att åtminstone få möjUghet att vara tillsammans med andraintagna. Särskilt personer med långa häktningstider torde ofla uppleva justisoleringen i häktet som mycket påfrestande. I vissa fall kan isoleringensannolikt få en direkt nedbrytande verkan på den intagnes psykiska hälsa. Föratt förebygga menliga konsekvenser av frihetsberövandet är det därför angelägetatt söka vidga möjlighetema tiU gemenskap mellan personer som är intagna ihäkte. Från rent humanitär synpunkt öppnas vidare den fördelen att en ökadgemenskap påtagligt kan underlätta möjlighetema att bereda häktade arbeteeller annan sysselsättning under vistelsen i häktet. Självfallet kan dock enökad gemenskap inle gå utöver vad som är möjligt från säkerhetssynpunkt ellermed hänsyn till kollusionsfara, dvs. fara för att bevis undanröjs eUerutredning om brott eljest försvåras. Även fara för menlig påverkan mellanintagna bör beaktas i detta sammanhang. Enspeciell svårighet av praktisk natur när det gäller att lillgodose behovet avökad gemenskap mellan häktade är att nuvarande häktesloka- 1975/76: 90 124 leri regel uJte har några utrymmen som är särsldlt avpassade för eller eljestlämpade för gemensamhetsvistelse. De byggnadsmässiga förutsättningama för atttillskapa sådana utrymmen genom om- eller tillbyggnad , är dessutom mycketbegränsade. Detär därför knappast möjligl att på ett mera radikalt sättförbättra möjlighetema lill gemensamhetsvistelse. Mol den bakgrunden måste mani förevarande sammanhang söka en lösning som i huvudsak endast innebär attmöjligheterna till s.k. samsittning vidgas. Med samsittning avses då densituationen att två intagna får vistas tUlsammans i enensamcell eller i två kopplade celler. är det sjävlfallet angeläget vid nyplanering av häkten tiUgodoser behovet av gemensamhetsulrymmen på ettsätt som gör det möjligt att efter hand infria den mera långtgående målsättningpå detla område som enligt vad sagts framstår som motiverad. Detbör framhåUas att vidgade möjligheter tiU gemenskap mellan häktade bör avseinte bara vistelsen inomhus utan även utevistelse i promenadgårdar m.m. Behovetatt främja en ökad gemenskap meUan häktade bör komma lill uttryck i en ändradutformning av de nuvarande bestämmelsema i ämnet. I den nya lagen bör därvid, ilikhet med vad som gäller, som huvudregel anges att i varje mm inte fårförvaras mer än en person. Härifrån böf liksom f.n. imdantag föreskrivas fördet fall att det är nödvändigt av utrymmesskäl att den häktade förvaras tiUsammansmed en eller flera andra intagna. Dessutom bör emellertid genom en ny bestämmelseuttryckligen anges att häktad som vUl vistas tUlsammans med andra intagna, iskälig utsträckning skall tUlåtas detta. Som fömtsättningar för sådanfrivillig gemensamhetsvistelse bör anges dels att lokalförhållandena medgerdet och dels att det kan ske utan fara från säkerhetssynpunkt eUer, i fråga omden som är intagen på gmnd av misstanke om brott, fara för alt bevis undanröjseller utredning om brotl eljest försvåras. Närdet särskUt gäller kollusionsfara bör framhållas att om sådan fara föreliggerbeträffande flera personer som är häktade i samma mål och har placerats påsamma häkte eller avdelning, de i iregel inte torde kunna få vistas i gemenskapens med andra intagna, eflersom dessa senare kan befaras vidarebefordrameddelanden mellan de i samma mål häktade personerna. Vidarebör i samma paragraf i den nya lagen (3 §) tas in en bestämmelse som syftar tiUalt förebygga att ungdomar utsätts för olämplig påverkan genom gemenskap medandra intagna. I viss överensstämmelse med moisvarande föreskrift i 4 §tillämpningskungörelsen torde därvid böra anges alt det i fråga om häktad sominte fyllt särskilt skall beaktas att han inte utsätts för olämpligtinflytande av annan intagen (jfr 8 § KraL). Vid tillämpningen av dennabestämmelse bör emeUertid Prop.1975/76: 90 125 enavvägning alltid ske mellan den intagnes befogade intresse av att få vara tUlsammansmed andra intagna och risken för att han utsätts för menlig påverkan genomsådan gemenskap. Utformas3 § nya lagen i enlighet med vad sålimda föreslagils torde i tUlämpningsförordningeninte behöva intas några särskilda bestämmelser i ämnet. Beslulsreglernai fråga om gemensamhetsvistelse behandlas i avsnitt 12. 7 Arbete och annan därmed jämförlig sysselsättning Häkteslageninnehåller i 6 § en bestämmelse som anger alt häktad inle kan åläggas arbetemen får om det kan ske utan olägenhet, utföra lämpligt arbete som han självanskaffar eller som eljest kan beredas honom. Härtill anknyter en bestämmelsei tillämpningskungörelsen (8 § första stycket) som enbart avser sådana häktade m.fl. som är intagna i fångvårdsanstalt och som anger att om sådan intagen villarbeta, skall föreståndaren söka bereda honom lämpligt arbete. Vidareföreskrivs (8 § andra stycket) alt för arbete som kriminalvårdsstyrelsentillhandahåller utgår ersättning enUgt styrelsens bestämmelser. Från sådan ersättningfår avräknas värdet av vad den intagne uppsåtligen eller av vårdslöshet harskadat eller förstört av förvaringslokalens tUlhörigheter. I övrigt får denintagne fritt förfoga över ersättning för utfört arbete, om inte annat följerav bestämmelsema i häkleslagen. SlutUgen föreskrivs (8 § tredje stycket) attbestämmelserna om ersättning i tUlämpliga delar skall gälla även beiräffandeden som är intagen i allmänt häkte eller polisarrest. Somframgår av redogörelsen i avsnitt 6.2 genomfördes en ändring i lagen(1966: 301) om rättspsykiatrisk undersökning i brottmål, varigenom öppnadesmöjlighet för häktad som skall genomgå sådan undersökning all i väntan påundersökningen får förvaras i kriminalvårdsanstalt och därvid vara underkastadvissa av de behandlingsregler som gäller för den som är intagen av påföljd. Syftet härmed var att ge denhäktade bättre möjligheter till arbete och gemenskap än som ktmde ges i häkteoch på rättspsykiatriska kliniker. KAIKuttalar alt en av anledningarna till att häktningsliden är så påfrestande äratt de häktade inte annat än i imdantagsfall kan erbjudas arbete eller annansysselsättning. a. påpekas atl det visat sig svårt att skaffa lämpligauppgifter för en från arbetssynpunkt så som Prop.1975/76: 90 126 häktningenvanUgen är samt att de aUmänna häktena med något undantag saknade både arbetsledarpersonaloch arbetslokaler. Enligt kommitténs uppfattning är det nödvändigt att fråganom arbete och annan ordnad sysselsättning för häktade ägnas störreuppmärksamhet. Det arbete som de häktade skulle kunna erbjudas kunde dockknappast bli av den industriella typ som dåmera var vanlig inom fägelserna. Iallmänhet måste man räkna med enklare terapiarbeten och liknande sysselsättningar.Ytterst värdefullt skulle vara om undervisning eller studiemöjligheter avnågot slag kan anordnas. Liksom dittiUs skall arbetet självfaUet varafrivilligt. Mot den bakgranden föreslår kommittén att i en ny häkteslag införsbestämmelser som anger att häktad såvitt möjligt bör erbjudas arbete ellerannan sysselsättning samt att han har räll att utföra arbete som han självskaffat sig, om det kan ske utan olägenhet. Kriminalvårdsberedningenerinrar om att frågan om sysselsättningen av de intagna vid häktena vidupprepade tUlfällen tagils upp av . Sedan häktena skUtsfrån fångvårdsanstallerna hade de häktades förhållanden såtillvida försämratsatt de utom vid etl häkte inte ktmde beredas någon sysselsättning på grundav brist på arbetsledarpersonal. Med tanke på att häktningstidema i vissa fallkan bli mycket långa innebar detta en psykisk påfrestning på de häktade som kanmedföra allvarliga skadeverkningar för framtiden. Del är därför enligtberedningens uppfattning ett ytterst angelägel önskemål all delta problem lösespå ett tUlfredsställande sätt. Beredningen föreslår därför atl medel anvisasför vissa tjänster som verkmästare m. m. i syfle alt bereda sysselsättning åtpersoner som är intagna i allmänna häkten. I1973 års statsverksproposition (bil. 4 s. 148) tog chefen för justitiedepartementetupp frågan om intagnas sysselsättning på allmänna häkten. Han erinrade om atthäktningstiden i åtskilliga fall kan dras ut avsevärt och att en ändradlagstiftning om tillgodoräknande av häktnings-tid kan komma att förstärka dennatendens ytterligare. Alt de häktade därvid tvingas tUl sysslolöshet strideruppenbart mot de principer som i övrigt gäller för anslallsklienteletsbehandling och bidrar till alt förstärka den hårda isolering som vistelsen påhäktet irmebär. I likhet med beredningen förordade därför departementschefenatt 10 tjänster som verkmästare inrättades med placering som arbetsledare påhäkten med minst 30 platser samt att medel skulle anslås tiU arvode åtdeltidsanställda ledare av sysselsättningen vid övriga häkten. Riksdagenbiföll detta förslag. Föratt bereda intagna på allmänna häkten sysselsättnmg beräknades i 1974 årsstatsverksproposition (Tsil. 4 s. 103) medel under halvt budgetår för femtjänster som verkmästare. Frånkruninalvårdsslyrelsen har upplysts att följande häkten eller häktesavdelningarf.n. har arbetsledare, nämligen , , , ochJönköping och att från del- Prop.1975/76: 90 127 sammakommer att gälla , , , och . Kostnademaför arbetspremier uppgick för /74 till ca (ca 225arbetstimmar). Ar 1975 beräknas kostnaderna öka med lika stort belopp. Engrundläggande regel för behandlingen av häktade och andra kategorier intagnasom omfattas av häkteslagen är att de inte kan åläggas någon arbetsplikt. Dettainnebär en principiell skillnad från vad som gäller i fråga om personer somundergår påföljd i kriminalvårdsanstalt. Denna i och för sig självklaragrandsats torde i förening med andra omständigheter ha bidragit tUl att manlänge inte särskUt uppmärksammat behovet och värdet av att kunna erbjudahäktade arbete eller annan sysselsättning imder häktestiden. Undersenare år har emeUertid frågan om möjUgheterna att bereda häktade tUlfälle tiUsysselsättning ägnats allt större uppmärksamhet.Man har sålunda alltmera kommittill insikt om att sysslolösheten bland intagna i häkten i många fall kanförvärra den psykiska påfrestning som häktesvistelsen innebär, särskilt i fallnär denna drar ut . Den intagnes tankar upptas under sysslolösheten oflaav oron och ovissheten inför den stundande rättegången och av de problem somhans situation för med sig för honom själv och hans närstående. Inte minst frånhumanitär synpunkt är det därför synnerligen angeläget att man på olika sättsöker lösa problemet med att erbjuda de häktade som så önskar arbete ellerannan därmed jämförlig sysselsättning . Somframgår av föregående avsnitt (7.2) har statsmaktema under framför allt senareår anslagit rält betydande medel för tjänster som ledare av arbetet ochsysselsättningen vid häkten. Det har därigenom blivit möjligt att beredahäktade tUlfäUen tUl olika slag av arbeten. En påtaglig svårighet även i detlasammanhang är emellertid bristen på lämpliga arbetslokaler. Så gott somgenomgående måste arbetena ulföras i den häktades bostadscell, vUket avhygieniska och ordningsmässiga skäl leder lill en stark begränsning i urvaletav de arbeten som kan komma i fråga. Några mer betydande förbättringarhärvidlag torde svårligen kunna åstadkommas vid befintliga häkten.Vidnyplanering av häkten är del emellertid angeläget att behovet av lämpligaarbetslokaler tillgodoses på elt tillfredsstäUande sätt. Ävenom man skuUe kunna åstadkomma en markant förbättring av tillgången pålämpliga arbetslokaler vid häktena, synes det inle vara realistiskt räkna medatt de häktade i någon större utsträckning skall kunna erbjudas ell meraindustriellt betonat arbete, av den typ som är vanlig vid kriminalvårdsanstaltema.I regel torde den relativa kortva-righelen av frihetsberövandena i häkte läggahinder i vägen för en så- Prop.1975/76: 90 128 I många fall lorde sysselsättningendärför få inskränka sig liU vissa enklare arbeten, t.ex. montering ävelektriska artiklar, samt terapiarbeten e.d. Även sådan verksamhet måste emeUertidanses ha ett värde som ett led i strävandena att lätta upp de häktadessituation. Som KAIK förordat bör nuvarande lagbestämmelser i ämnetomarbetas. Vid utformningen av de nya bestämmelsema torde det inle varanödvändigt att som f.n. särskilt framhålla att häktad inte får åläggas arbete.I SläUet synes man böra positivt ge uttryck för angelägenheten av att erbjudaden häktade sysselsättning., Lämpligen torde, i huvudsaklig överensstämmelsemed vad KAIK förordat, böra föreskrivas alt häktad såvitt möjligt skallerbjudas arbete eller annan därmed jämförlig sysselsättning och att han vidareskall beredas tillfälle att utföra arbete som han själv skaffat sig, om det kanske ulan olägenhet. Föreskrifterna bör få sin plats i 5 § nya lagen. Vid de arrestlokaler som hålls av polisen finns inle någratjänster som arbetsledare. Det torde t.v. inte heller vara realistiskt räknamed atl personer som är intagna i sådana arrester, i regel endast underjämförelsovis korta perioder, skall kunna erbjudas arbete eller annan därmedjämförlig sysselsättning. Arbete som häktad utför för det allmännas räkning böravlönas i överensstämmelse med de principer som gäller för intagna i kriminalvårdsanstalt.Som elt andra stycke i 5 § nya lagen bör därför tas in en bestämmelse som angeratt regeringen eller myndighet, som regeringen bestämmer, meddelar bestämmelserom ersättning åt häktad för arbete eller annan därmed jämförlig sysselsättningsom tillhandahålles honom. Denuvarande besliimmelserna i 8 § tillämpningskungörelsen bör i till-lämpningsförordningenersättas med bestämmelser som anknyter till der, sålunda föreslagna regleringeni nya häkteslagen. Sålunda bör i 5 § förordningen anges alt för arbete ellerannan därmed jämförlig sysselsättning som tillhandahålles intagen utgårersättning enligt bestämmelse;-som meddelas av kruninalvårdsslyrelsen såvittangår förvaringslokal. över vUken styrelsen har tillsyn. I övrigt bör i sammaparagraf föreskrivas att från ersättning för utfört arbete får i förekommandefall avräknas värdet av vad den intagne uppsåtligen förstört av förvaringslokalenstUlhörigheter. Till skillnad från vad som gäller f.n. men i likhet med vad somnu föreskrivs beträffande intagen i kriminalvårdsanstalt enligt 45 § förstastycket KraL bör sålunda vårdslöshet hos den intagne inte vara tillräckligt föratt sådan avräkning skall kunna ske. Slutlige;i bör införas en motsvarighet lillnuvarande bestämmelse om alt den intagne i övrigt fritt får förfoga överersättningen, om inte annat följer av häkteslagen. Prop.1975/76: 90 129 8 Tidningar, radio m. m. samt andra ntöjligheter tillförströelse 8.1 Nuvarande bestämmelser m. m. I 7 § häkteslagen anges att häktad får anskaffa ellermotta underhäll och bekvämlighet utöver vad som eljest beslås honom, i den måndel är förenligt med god ordning och i övrigt inle föranleder olägenhet. Närmarebestämmelser härom har tagils in i 9 .§ tillämpningskungörelsen. Där anges atlintagen får skaffa sig eller motta böcker, tidskrifter, tidningar och annatsom kan bereda honom lämplig förströelse, i den utsträckning det kan ske utan olägenhet.Dockkan undersökningsledaren eller, om förundersökningen har avslutats, åklagarenföreskriva, att den som är inlagen på grund av misstanke om brott inte får läsalidskrifter eller tidningar eller inneha radioapparat. Av samma paragrafframgår vidare all intagen får beredas tUlfälle till tobaksrökning i den ulslräckningdet kan ske utan olägenhet men alt han däremot inle får tUlåtas förtära alkoholhaltigadrycker.eller andra bemsningsmedel, om inte läkare meddelat förskriftdärom. RÄ har i cirkulär (C72) medddat följanderåd och anvisningar såvitt angår åklagares tillämpning av hithörande bestämmelser. Med hänsyn till svårigheten alt ordna meningsfullsysselsättning vid häktena bör befogenheten för åklagaren all förbjuda häktadall läsa tidskrifter eller tidningar eller inneha radioapparat utövas med sloråterhållsamhet. Förbud att inneha radioapparat bör komma i fråga bara när delgäller grov brottslighet och fallet kan tänkas bli refererat och kommenterat iradioutsändning på säll som medför fara för atl den häktade med ledning däravkan försvåra utredningen. Beiräffande läsning av tidskrifter och tidningar är atlbeakta fömtom att den häktade därigenom kan få upplysningar om utredningensgång också de möjligheter som kan finnas för utomstående att kommunicera medden häktade genom annonser. Risk härför torde dock bara vara alt räkna med isärpräglade fall och närmast när del gäller organiserad brottslighet. Som tidigarehar framhåUits bör ett förbud aldrig gälla än som är nödvändigt.Det är anledning att särskilt starkt understryka detta i fråga om förbud attläsa tidskrifter och tidningar eller alt inneha radioapparat. Med hänsyn till den inskränkande befogenhet som tUlkommeråklagare anser KAIK att bestämmelserna om häktads räll att inneha tidningar,radiomottagare m.m. skall flyttas över från lUlämpningskungö-relsen till lagen.Materiellt sett föreslås den ändringen i nuvarande reglering atl televisionsmotlagare,liksom f.ö. radiomottagare, uttryckligen nämns som något en häktad normallskall ha rätt att hålla sig med i 9 1975/76. 1975/76: 90 130 häktet.KAIK framhåller vidare att det endast mera sällan torde vara påkallat attbesluta om inskränkning i häktads rätt att inneha tidningar, tidskrifter ochradioapparat. Somnärmare utvecklats i avsnitt 7.3 måste en på frivUlighetens grund ordnadsysselsättning för häktade iimebära en väsentUg lättnad i deras förhåUandenunder häktestiden.