prop · FY036 · 1975-12-31 00:00:00 — I enlighet härmed föreslår beredningen, att bestämmelsen i 23§ avtalslagen får innehållet att, om fullmaktsgivarens egendom avträds tillkonkurs, rättshandling som fullmäktigen företar inte har större verkan motkonkursboet än den skulle haft, om fullmaktgivaren själv företagit den (jfrformuleringen i 22 § samma lag). I likhet med gällande tag innebär förslagetinte något hinder mot att fullmäktigens rättshandling binder gäldenärenpersonligen. Denföreslagna regeln anknyter till vad som gäller i . Motsvarandeändring föreslås av den norska kommittén. Denav beredningen föreslagna bestämmelsen gäller oavsett vilket slags fullmakt somfullmäktigen haft. Om fullmakten är sådan som sägs i 18 § avtalstagen,dvs. grundar sig endast på fullmaktsgivarens meddelande till fullmäktigen,behövs en särskild bestämmelse. Enligt nämnda 18 § är fullmakt som avses ilagrummet återkallad, när meddelande från fult-maktsgivaren om att fullmakteninte vidare skall gälla har kommit fullmäktigen till hända. Detta innebär, atträttshandling som fullmäktigen därefter företar inte blir gällande motfullmaktsgivaren, även om tredje man var i god tro rörande fullmaktensgiltighet. Har rättshandling företagits sedan fullmaktsgivaren försatts ikonkurs och därmed förlorat rådigheten över sin egendom, bör enligt beredningengälla, att tredje man inte på grund av den nya regeln i 23 § kan görarättshandlingen gällande mot boet, om fullmäktigen ägde eller bort äga kännedomom konkursen när han företog rättshandlingen. Detta ansluter till en regel somenligt 21 § första stycket avtalslagen gäller för det fallet attfullmaktsgivare avlidit. En bestämmelse med nämnda innehåll har upptagits somandra punkt i 23 §. Departementschefen.I den allmänna motiveringen (avsnitt 9.2.2) har jag förklarat att jag ihuvudsak kan ansluta mig till de av beredningen föreslagna reglerna i bl.a.avtalslagen angående gäldenärens legitimation. Såvitt angår avtalslagenöverensstämmer departementsförslaget med bered ningsförslaget. Ilikhet med beredningen har jag inte tagit upp någon särskildövergångsbestämmelse. Av allmänna rättsgrundsatser följer, att rättshandlingsom företagits innan den nya regleringen trätt i kraft skall bedömas enligtförut gällande lag. 10.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1914:45) om kommission, handelsagenturoch handelsresande. 47§ Gällande rätt. Enligt 47 § kommissionslagen, jämförd med 6 § lagen (1921:226)om nya konkurslagens införande och vad i avseende därå skall iakttagas, gälleri händelse av kommittentens eller kommissionärens konkurs att den senaresuppdrag anses förfallet den dag då konkursbeslutet meddelades. Paragrafen ärtillämplig också på handelsagenter (76 §) samt vissa slag av handelsresande (87§) och platsförsäljare (93 §). Lagberedningen.Beredningen föreslår inte någon ändring i principen i 47 § kommissionslagen,att kommissionärens uppdrag förfaller i och med att endera kontrahentenförsätts i konkurs. Bestämmelse härom upptas som en första punkt i paragrafen.I förhållande till gällande lag innebär förslaget den preciseringen att det ärkonkursbeslutets tidpunkt som skall vara avgörande. Del är enligtberedningen tveksamt, om detta innebär någon ändring i sak. Dennuvarande regleringen vilar på grundsatsen att verkan av konkurs inträderomedelbart utan hänsyn till medkontrahents goda tro. Beredningen har i 21 § KLföreslagit att denna princip modifieras. anslutningtill de nya legitimationsreglerna föreslår beredningen, att kommissionären utanhinder av kommittentens konkurs äger göra uppdraget gällande för tiden intilldess konkursbeslutet skall anses kungjort, om han inte tidigare ägde ellerbort äga kännedom om konkursen. Bestämmelsen har upptagits som en andra punkt iförevarande 47 §. Denföreslagna regleringen blir tillämplig även beträffande handelsagenter samtvissa handelsresande och platsförsäljare. Beredningenpåpekar att förslaget innebär ett närmande till vad som gäller i ochatt från.norsk sida föreligger ändringsförslag i samma riktning. Beredningenanmärker att kommissionslagen inte innehåller några regler angåenderättsverkningarna av att kommittenten eller kommissionären förklaras omyndig.De nya reglerna i fråga om konkurs är enligt beredningen inte avsedda atttillämpas analogt på omyndighetsfallet. Departementschefen.I den allmänna motiveringen (avsnitt 9.2.2) har jag förklarat att jag ihuvudsak kan ansluta mig till de av beredningen föreslagna reglerna i bl.a.kommissionslagen angående gäldenärens legitimation. Såvitt angår förevarandeparagraf har jag i fråga om den tidpunkt vid vilken kommissionären inte längrefår göra uppdraget gällande gjort samma ändring som jag gjort iberedningsförslaget såvitt avser 21 § KL. Uppdraget får således göras gällandeav kommissionären för tiden intill utgången av dagen efter den då kungörelse omkonkursbeslutet var införd i Post- och , om han inte tidigareägde eller bort äga kännedom om konkursen. I övrigt överensstämmerdepartementsförslaget i sak med vad beredningen föreslagit. 55§ Gällande rätt. I 55 § ges föreskrifter om rättsverkningarna av attkommissionär, trots att hans uppdrag upphört, säljer eller på annat sättförfogar över gods som han innehar för kommittentens räkning. Enligt förstapunkten skall sådant förfogande gälla till förmån för tredje man som vid sittförvärv varken ägde eller bort äga kännedom om att uppdraget upphört och attförfogandet till följd därav var oberättigat. Om förfogandet skedde sedankommissionärens uppdrag förfallit tilt följd av hans eller kommittentenskonkurs, kan dock tredje man enligt andra punkten inte åberopa, att han saknadekännedom om konkursen. Lagberedningen.I fråga om 55 § kommissionslagen har beredningen i sitt förslag tagit uppnuvarande första punkten oförändrad. De fallen att kommissionärens uppdragupphört på grund av hans eller kommittentens konkurs reglerar beredningensärskilt i ett nytt andra stycke som ersätter andra punkten i paragrafensnuvarande lydelse. Skilda regler har synts böra gälla allteftersom det ärkommittenten eller kommissionären som försatts i konkurs. Omkommissionärens uppdrag förfallit till följd av kommittentens konkurs, börenligt beredningen gälla detsamma som beredningen i 23 § avtalslagen föreslagitför det fallet att fullmaktsgivare försätts i konkurs. Dettainnebär, att rättshandling som kommissionären företar efter konkursutbrottetinte bör ha större verkan mot konkursboet än den skulle haft om kommittentensjälv företagit den. En bestämmelse härom har beredningen upptagit som enförsta punkt i andra stycket. Beredningen understryker, att om tredje man i godtro utgått från att kommissionären handlade for egen räkning och att någotkommissionsförhållanden inte företåg, skall inte bestämmelsen i förevarandepunkt utan vanliga godtrosregler tillämpas. Vadhärefter beträffar kommissionärens konkurs erinras om tt avtalslagen intereglerar det närbesläktade fallet att en fullmaktshavare försätts i konkurs.Frågan får alltså här regleras självständigt. Det följdriktiga synes vara att,om uppdraget förfallit på grund av kommissionärens konkurs, tredje man inte fåråberopa bristande kännedom om konkursen i vidare mån än han kunnat göra omgodset tillhört kommissionären. En föreskrift i enlighet härmed har avberedningen upptagits som en andra punkt i andra stycket i paragrafen. Ävenförevarande ändringsförslag utgör i sin mån ett närmande till den nuvarandedanska regleringen. Från norsk sida har endast föreslagits en mindre ändring. Departementschefen.Departementsförslaget överensstämmer med beredningsförslaget. 10.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1927:77) om försäkringsavtal Försäkringsavtalslagen innehåller i 117 § bestämmelser avåtervinningsliknande natur. I första stycket första punkten ges sålunda enregel om återkrav av vissa premiebetalningar somförsäkrings-tagaren/konkursgäldenären gjort förekonkursansökningen eller därefter. Om försäkringstagaren inte lämnarkonkursboet samtycke till att utkräva vad han enligt denna regel har eriagt förmycket, åligger det konkursboet att för prövning av dess rätt instämmaförsäkringstagaren från första borgenärssammanträdet. Talerätttillkommer f.n. endast konkursförvaltaren. Det som sägs om konkursansökningen iförsta stycket första punkten skall enligt andra stycket i stället gällaansökan om förordnande av god man, såvida konkursen har föregåtts av sådantförordnande enligt ackordslagen och konkursansökningen gjorts inom tre veckorfrån det att verkan av godmansförordnandet förföll eller, när förhandling omoffentligt ackord följt, ackordsfrågan avgjordes. Lagberedningenmenar att reglerna i 117 § FAL bör bringas i överensstämmelse med vadberedningen föreslagit i fråga om återvinning. Möjlighet bör enligt beredningenöppnas även för enskild borgenär att föra sådan talan under de förutsättningarsom anges för återvinning i 39 §. Vidare synes det beredningen naturligt, attsamma tidsfrist får gälla för talanenligt nu förevarande paragraf som för återvinningstalan enligt KL. Beredningenföreslår därför, att i paragrafen intas föreskrift enligt vilken 39 § förslagettill ändring i KL förklaras äga motsvarande tillämpning beträffande sådantalan. Beredningensförslag om fristdag motiverar enligt beredningen vidare att paragrafen ändrasså, att om konkurs föregåtts av förordnande av god man enligt ackordslageneller av boutredningsman, vad som gäller om tiden för konkursansökningen skallavse den i konkurslagen för sådant fall angivna fristdagen. Enligtberedningen bör övergångsbestämmelserna till dels förslaget till ändring i KLdels förslaget om ändring i ackordslagen i tillämpliga delar gälla. Departementschefen.Departementsförslaget överensstämmer i sak med vad beredningen föreslagit. Jaghar dock ansett det vara lämpligt att utforma övergångsbestämmelserna utannågon hänvisning till motsvarande bestämmelser beträffande KL ochackordslagen. 10.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1936:81) om skuldebrev 14§ I paragrafen ges bestämmelser om godtrosförvärv vid överiålelse av löpandeskuldebrev. Som en grundläggande regel beträffande överlåtelse av löpande skuldebrevföreskrivs f.n. i 14 § skuldebrevslagen att, om överlåtaren 'ej var rätteborgenären eller behörig att å dennes vägnar förfoga över skuldebrevet', dennye innehavaren ändå skall anses vara rätt borgenär. Detta gäller dock inte, omhan visste att den andre inte fick överlåta handlingen eller om han åsidosattden aktsamhet som efter omständigheterna skäligen bort iakttas. Regleringenomfattar, såvitt här är i fråga, både innehavarskuldebrev (första stycket) ochorderskuldebrev (andra stycket). Enligt 10 § skuldebrevslagen skall vad somföreskrivs om överlåtelse av skuldebrev också gälla i fråga om pantsättning avsådan handling. Något godtrosskydd motsvarande det i 14 § gäller inte, näröverlåtaren var rätta borgenären men på grund av konkurs elleromyndighetstillstånd inte behörig att förfoga över skuldebrevet. Lagberedningenföreslår som tidigare angetts (avsnitt 4.1) att godtrosskyddet i 14 § förstastycket skuldebrevslagen utvidgas till att gälla när överlåtaren var ikonkurstillstånd eller omyndig och på sådan grund inte var berättigad attförfoga över skuldebrevet. Departementschefen.Av skäl som jag närmare redovisat i den allmänna motiveringen (avsnitt 9.2.2)har jag inskränkt det av beredningen föreslagna godtrosskyddet till att omfattaendast konkursfallet. Jag har lagtekniskt uttryckt detta så att godtrosregelnblir tillämplig på alla fall när överiåiaren var i konkurs eller inte var rättborgenär eller behörig att på dennes vägnar förfoga över skuldebrevet. Denändring jag föreslagit blir pågrund av bestämmelsen i paragrafens andra stycke även tillämplig i fråga omskuldebrev till viss man eller order som avses i andra stycket av paragrafen. Härutövervill jag framhålla att bestämmelserna om konkursgäldenärs legitimation i 21 §förslaget till ändring i KL inte blir tillämpliga i fall som regleras genomskuldebrevslagen i den föreslagna utformningen (jfr 21 § tredje stycket). Dettainnebär bl.a. att, trots vad som sägs härom i 21 § första stycket, konkursboetinte kan få en av konkursgäldenären före konkursbeslutets kungörande verkställdöverlåtelse av ett löpande skuldebrev att gå åter (jfr uttalande av hovrättenför redovisat under avsnitt 4.2). 19§ Paragrafen innehåller bestämmelser om skydd för gäldenär, vilken i god troinfriar löpande skuldebrev som innehas av obehörig person. De har näraanknytning till de behandlade reglerna om skydd för godtroende förvärvareav löpande skuldebrev. Enligt 19 § skuldebrevslagen gäller att om någon i god tro infriatskuldebrev hos den sorn hade det i besittning utan att vara rätt borgenär ellerbehörig att på dennes vägnar uppbära beloppet, betalningen är giltig. Betalningsom skett till konkursgäldenär eller omyndig omfattas inte av godtrosskyddet.Betalningen har nämligen då skett till rätt borgenär ehuru denne inte varberättigad att själv uppbära beloppet. Regleringen avser även här både innehavarskuldebrev(första stycket) och orderskuldebrev (andra stycket). Lagberedningenföreslår som tidigare angetts (avsnitt 4.1), att förevarande paragraf ändras påsamma sätt som 14 §. Departementschefen.Ändringarna i förevarande paragraf överensstämmer i princip med dem jagföreslagit beträffande 14 §. Enligt föreskrift i 4 § promulgationslag tilllagen om skuldebrev skall äldre lag ha tillämpning på skuldebrev som tillkommitföre skuldebrevslagens ikraftträdande, i den mån annat inte följer avbestämmelserna i promul-gationslagen. De ändringar som beredningen nuföreslagit bör uppenbarligen tillämpas även beträffande skuldebrev somtillkommit före ikraftträdandet av förevarande lagförslag, om rättshandling somavses i 14 eller 19 § företagits efter nämnda tidpunkt. Med hänsyn tillinnehållet promulgationslag bör en uttrycklig bestämmelse härommeddelas. 10.7-9Förslagen till lagar om ändring i lagen (1944:705) om aktiebolag, lagen(1948:433) om försäkringsrörelse samt lagen (1955:183) om bankrörelse Departementschefen.Enligt 36 § 1 mom. aktiebolagslagen, 32 § 1 mom. lagen om försäkringsrörelseoch 24 § lagen om bankrörelse gäller beträffande aktiebrev ett godtrosskydd somär i sak likartat det som gäller förskuldebrev enligt skuldebrevslagen. Enligt 36 § 4 mom. aktiebolagslagen och 32§ 3 mom. lagen om försäkringsrörelse skalt de regler som gäller för aktiebrevtillämpas också i fråga om interims-, teckningsrätts-och delbevis. Denutvidgning jag föreslagit i fråga om godtrosskyddet beträffande skuldebrev börsom jag berört i den allmänna motiveringen (avsnitt 9.2.2) omfatta också de nuberörda aktierättsliga dokumenten. Utvidgningen avser endast det fallet att densom verkstälU överlåtelse eller pantsättning varit i konkurs. Däremot skallenligt departementsförslaget något godtrosskydd inte kunna inträda om han varomyndig eller led av själsrubbning. De nya reglerna bör tillämpas ävenbeträffande äldre handlingar, om överlåtelse eller pantsättning skett efterikraftträdandet. 10.10Förslaget till lag om ändring i lagen (1970:596) om förenklad aktiehantering Departementschefen.I 23 § av rubricerade lag ges bestämmelser om verkan av att utdelning m.m.skett, när mottagaren materiellt sett inte var berättigad att uppbärautdelningen. Sålunda sägs i första stycket att, om det visar sig att den somfått utdelning eller liknande enligt reglerna i lagen saknade ratt därtill,aktiebolaget likväl skall anses ha fullgjort sin skyldighet. Enligt andrastycket gäller detta dock inte om 1) bolaget eller värdepapperscentralen hadekännedom om att utdelningen eller handlingen kom i orätta händer elleråsidosatt den aktsamhet som efter omständigheterna skäligen bort iakttas eller2) mottagaren var i konkurs eller omyndig. Förebild till detta godtrosskydd vidbetalning av utdelning eller liknande till orätt person finns iskuldebrevslagens bestämmelser om infriande av löpande skuldebrev. Denutvidning jag föreslagit i fråga om godtrosskyddet beträffande skuldebrev börsom jag berört i den allmänna motiveringen (avsnitt 9.2.2) omfatta också nuförevarande fall. Jag har därför låtit det under 2) upptagna undantaget endastavse det fallet att mottagaren var omyndig. Jagvill erinra om att ett förslag till ny aktiebolagstag remitterats titttagrådet. I detta förslag ingår motsvarighet tilt 23 § tag i 4 kap.3 §. Dessa bestämmelser överensstämmer i nu förevarande hänseende med gällandelag. Frågan om erforderliga justeringar i det förslaget torde få tas upp i ettsenare sammanhang. Någonsärskild övergångsbestämmelse torde inte krävas. 10.11Förslaget till lag om ändring i ackordslagen (1970:847) I 20 § ackordslagen meddelas bestämmelser om rätt till kvittning vidförhandling om offentligt ackord. Borgenär som förvärvat sin fordran hosgäldenären innan förhandling om offentligt ackord beslutats fårutan hinder av ackord använda fordringen till kvittning mot skuld som han dåhade till gäldenären. I fråga om kvittningsförbud vid fordringsöverlåtelseeller skuldsättning gäller i princip samma regler som gäller för konkurs enligt121 § tredje stycket KL. Utgångspunkten för tidsfristens beräkning är dockdagen för ansökan om förordnande av god man. Borgenär som kan fåtäckning för sin fordran genom kvittning deltar inte i förhandling omoffentligt ackord (se 12 § första stycket ackordslagen). Han kan emellertiddelta i förhandlingen genom att helt eller delvis avstå från sinkvittningsrätt. Om borgenärs fordran endast till viss det kan täckas genomkvittning, deltar han med återstoden av fordringen (12 § andra stycket). De nyareglerna om kvittning under konkurs i 121 § beredningens förslag till ändring iKL, vilka enligt 168 § KL skall tillämpas även vid ackord i konkurs, påkallarändring av bestämmelserna om rätten att kvitta i samband med förhandling omoffentligt ackord utan konkurs. Beredningens förslag till ändrad lydelse av 20§ ackordslagen ansluter sig nära till vad som enligt nämnda 121 § skall gällaangående kvittning under konkurs. Beredningen har ansettnödvändigt att uttryckligen ange, att även fordran som inte är förfallen tillbetalning får användas till kvittning. Såvitt angår kvittning under konkursföljer detta av hänvisningen i 121 § till 100 § (andra stycket). Som förutsättning förkvittning gäller enligt beredningsförslaget, att borgenärens och gäldenärensfordringar stod mot varandra när förhandling om offentligt ackord beslutades. Någon motsvarighet till deföreslagna reglerna i KL angående bevakning är inte påkallad såvitt angårkvittning vid ackordsförhandling utan konkurs. Eftersom någotutdelningsförfarande inte föreskrivs i samband med ackord behövs enligtberedningen inte heller särskilda föreskrifter om kvittningsrätt förvillkorliga fordringar. I övergångshänseendefordras enligt beredningen särskilda föreskrifter i fråga om återvinning ochkvittning vid offentligt ackord. Beredningen påpekar attenligt 16 § första stycket ackordslagen bestämmelserna i om återvinning vidkonkurs har motsvarande tillämpning om ackordet fastställs. Förstaget omändring i KL innehåller i 28 40 §§ nya bestämmelser rörande återvinning.Dessa bestämmelser, som avsevärt skiljer sig från nuvarande regler omåtervinning vid konkurs, bör enligt beredningen inte tillämpas, när förhandlingom offentligt ackord beslutats före den nya lagens ikraftträdande (jfr punkt 2andra stycket i övergångsbestämmelserna till förslaget om ändring i KL).Beredningen föreslår att beträffande återvinning samma övergångsbestämmelseranknyts till förevarande lag som till lagen om ändring i konkurslagen. Beredningen påpekar vidareatt i förevarande ackordslagsförslag borgenärs kvittningsmöjligheter inskränksjämfört med vad som följer av I analogi med övergångsbestämmelserna till förslaget om ändring i KLföreslår beredningen att nämnda 20 § skall tillämpas när förhandling omoffentligt ackord beslutats efter nya lagens ikraftträdande samt att äldrelydelse likväl får åberopas, om borgenären ägt kvitta enligt den lydelsen ochfordringarna stod mot varandra vid nya lagens ikraftträdande. Departementschefen.Jag kan i huvudsak godta vad beredningen föreslagit. I departementsförslagethar jag dock gjort de ändringar i beredningens förslag som föranleds av vad jaganfört i fråga om beredningsförslaget angående kvittning under konkurs. Beredningenhar föreslagit särskilda övergångsbestämmelser till förevarande lag ianledning av att de nya återvinningsreglerna i konkurslagsförslaget får verkanockså i ackordssammanhang. Det kan enligt min mening starkt ifrågasättas omövergångsbestämmelser av det slaget bör ha sin plats i förevarande lagförslag.Å andra sidan torde de övergångsbestämmelser jag föreslagit i fråga om KLdelvis kunna tillämpas direkt även i ackordssammanhang. I övrigt torde enanalog tillämpning av dessa bestämmelser vara möjlig. Med hänsyn till denutformning som tredje punkten av övergångsbestämmelserna tillkonkurslagsförslaget fått, torde det i vart fall inte innebära några egentligapraktiska olägenheter, om i förevarande lagförslag inte upptas någraövergångsbestämmelser i fråga om återvinning. Jag har därför idepartementsförslaget endast upptagit den av beredningen föreslagnaövergångsbestämmelsen angående tillämpning av de nya kvittningsreglerna. Vissredaktionell justering av denna har dock gjorts. Jaghemställer att lagrådets yttrande över förslagen till 1. lag om ändring i konkurslagen (1921:225), 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i lagen (1915:218) om avtal och andra rättshandlingarpå förmögenhetsrättens område, 4. lag om ändring i lagen (1914:45) om kommission, handelsagentur ochhandelsresande, 5. lag om ändring i lagen (1927:77) om försäkringsavtal, 6. lag om ändring i lagen (1936:81) om skuldebrev, 7. lag om ändring i lagen (1944:705) om aktiebolag, 8. lag om ändring i lagen (1948:433) om försäkringsrörelse, 9. lag om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse, 10. lagom ändring i lagen (1970:596) om förenklad aktiehantering samt 11. lagom ändring i ackordslagen (1970:847) inhämtas genom utdrag av protokollet. Vadföredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemställtbifaller Hans Maj:t Konungen. FörslagtUl Lag om ändring i konkurslagen (1921:225) Härigenomförordnas i fråga om konkurslagen (1921: 225), delsatt 18 a, 28 a, 32 a, 100 a, 193, 198 och 208 §§i skall upphöra att gälla, delsatt 140, 54, 55, 100, 121, 133136, 146, 185, 199 a, 209211 och 216 §§ samtrubrikerna till 1 och 2 kap. skall ha nedan angivna lydelse, dels att i lagenskall införas tre nya paragrafer, 134 a, 134 b och 134 c §§, av nedan (Föreslagen lydelse) Inledande av konkurs. Gäldenär som är på obestånd skall på egen eller borgenärs ansökan försättas i konkurs, om annat ej är föreskrivet. Med obestånd (insolvens) avses att gäldenären icke kan rätteligen betala sina skulder, om hans oförmåga ej är endast tillfällig. Omegendoms avträdande tiUI konkurs. Finner gäldenär sig vara på obestånd, äge han avträda sin egendom tillkonkurs. Med att gäldenär är på obestånd förstås eidigt denna lag att han ickekan rättiligen betala sin gäld. 5§.3 Om särskilda hinder mot konkurs fiimas bestämmelser i ackordslagen (1970:00). För dödsbo såsom gäldenär göres ansökan av dödsbodelägarna eller, när boutredningsman finnes, av denne. Har ansökan av dödsbodelägare icke biträtts av samtliga, gäller den som ansökan om boets avträdande tili förvaltning av boutredningsman. 11§ andra stycket. * Har, i fall då dödsbo ej står under förvaltning avboutredningsman, ansökning om boets avträdande till konkurs icke gjorts avsamdiga dödsbodelägare, utsatte: konkursdomaren genast dag för prövning avansökningen från dess ingivande; och skall konkursdomarendärom utfärda kungörelse, som anslås i rättens kansli samt införes en gång iallmänna tidningarna och tidning inom orten. 1 Senastelydelse av 18 a § 1934: 70 28a § 1967: 533 32a § 1944: 707 100a § 1944: 707 198§ 1955: 236 (jfr 1955: 629). Betr.208 § jfr den lydelse som föreslagits i prop. 2 Ändringarnaav 1 och 2 kap. (140 §§) är så omfattande att det inte ansetts ändamåls enligt att utmärka dem genom kursivering. 8Med nuvarande lydelse avses den lydelse som föreslagits i prop.