prop · FY0330 · 1975-12-31 00:00:00 — Förbundet stöder därför EPU:s förslag attsamordningen mellan energiplanering på riksnivå och den lokala energiplaneringenutreds och att härvid beaktas hur värmeplanerna kan inordnas i denlokala energiplaneringen. Länsstyrelseni uttalar sig för att en lokal och regional energiplaneringintegrerad med samhällsplaneringen i övrigt kommer till stånd. Länsstyrelseni Malniöhus län anför att kommunernas ansvar för och engagemang ienergiförsörjningen gör det naturligt att primärt förankra en energipolitiskplanering i kommunerna. Energifrågornas betydelse för den regionalautvecklingen gör det enligt mening också nödvändigt att enframtida energipohtisk planering samordnas med andra planeringsinsatser på denregionala nivån. anser att starka skäl därför talar för attlänsstyrelserna, som ett naturligt komplement till sin planering inom defysiska och regionalpolitiska områdena, också ges ansvar för en regionalenergipolitisk planering. Energiberedskapsutredningenförordar att fullständiga energiplaner utarbetas lokalt och att dessa knytsihop med en riksplanering. Utredningen framhåller betydelsen av att man isådan planering som ett naturligt moment tar med beredskapen ur alla dessaspekter (produktion, lagring, omställning, reglering etc). Denförsörjningsansvariga myndigheten måste enligt utredningen då också fåmöjlighet att ange utgångspunkter för planeringen. Länsstyrelseni framhåller att länet har ett kraftigt energiöverskott somöverförs till andra delar av landet. Därvid uppstår överföringsförluster somökar med stigande energipriser. Från den synpunkten är det enligt länsstyrelsenen samhällsekonomisk välmotiverad lokalisering att förlägga energikrävandeindustrier till . Ettmål bör enligt sålunda vara att minimera överföringen avelkraft. Vattenkraften torde emellertid i stigande utsträckning användas vidtoppbelastningar i de södra delarna av landet. Det ligger enligt länsstyrelseninte i länets och dess näringslivs mtresse att en sådan utveckling skulle blialltför långtgående. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 105 överföringsförlusternaär en sådan utveckUng sannolikt inte heller förnuftig utifrånsamhällsekonomiska utgångspunkter. uttalar även att ur länetssynvinkel skulle en regionalisering av energiförsörjningen ha betydandefördelar. EPUhar som redan framgått analyserat tänkbara alternativ för den framtidautvecklingen på energiområdet. Utredningen har inte haft i uppdrag att läggafram direkta förslag till lämplig energipolitik. Som en komplettering till EPUhar därför 25 statliga myndigheter ombetts att i anslutning tillremissbehandlingen av EPU:s betänkande göra en energisparundersökning. har uppmanats att för sitt ansvarsområde göra en genomgång avfömtsättningarna för och konsekvenserna av åtgärder för att spara energi.Myndigheternas bedömningar har skett utifrån två sparalternativ, varav det enamotsvarar EPU:s lägre konsumtionsprognos (2,ökning 1985). Det andra alternativet innebär en ytterligare nedräkning avEPU:s lägsta altemativ . De bägge altemativen framgår avtabell 4.22. Den visar fördelningen på olika sektorer, utvecklingen avenergikonsumtio-Tabell 4.22 Alternativa utvecklingar av energikonsumtionen Förutsedd ökning 1970-1985, (EPU 1 0. (EPU 3 o. 4) Jordbruk, skogsbruk. Varuhandel, hotell. banker, försäkring. (Drivmedel för försvaret' -1,0 -2,0) -0,5 -0,9 därtill hörande hushåll. -Exkl. drivmedel. 'Ingår i Samfärdsel. 'I huvudsak fritidssektorn, där uppvärmning av fritidshus dominerar. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 106 nen19651970 samt EPU:s högre alternativ för perioden fram . Myndigheterna har ombettsgöra sina bedömningar för två olika perioder, nämligen dels budgetåren 1975/76och 1976/77, dels hela perioden fram . I vissa fall har samrådskett med olika organisationer såsom , och . Samtligatillfrågade myndigheter utom ÖEF har yttrat sig om den framtida nivån påenergikonsumtionen. Alla dessa anser att det går att spara energi enligt någotav de bägge alternativen utan att målen för samhällsutvecklingen för resp.myndighets ansvarsområde kommer att äventyras. ÖEF, vars ansvarsområdesträcker sig över flera sektorer, avstår från att bedöma sparmöjlighetema. ÖEFdiskuterar i stället alhnänt om förutsättningar och konsekvenser i anslutningtill energisparande. ÖEF betonar att rena förbrukningsregleringar normalt intebör tillämpas för att nå energibesparing. Sådana åtgärder bör endast tillgripasom tillförselsituationen ger anledning därtill. Var gällersparmöjlighetema på kortare och anser de myndigheter som yttratsig beträffande näringslivs- och samfärdselsektorerna genomgående att sparinsatsernadär inte får ordentlig effekt förrän . De kortsiktigasparmöjlighetema anges vara förhållandevis begränsade i dessa sektorer. För bostäder och övrigalokaler är bilden delvis annorlunda. Med hänvisning till bl. a. de godasparresultaten föregående vinter bedömer bl. a. UKÄ, SÖ, .statens råd förbyggnadsforskning och att möjligheternaär gynnsamma att redan på kort sikt dra ned förbrukningen, främst inom kontoroch olika förvaltningslokaler. konstaterar att energifaktorn endast i ringa grad harstyrt industriutvecklingen. Snarare har allmänpolitiska och näringspolitiskaambitioner angivit inriktningen. Verket anser att så bör ske även framdeles.Energisparande inom industrin bör därför främst inriktas på en effektiviseradenergianvändning, dvs. åtgärder som inte påverkar produktionsfömtsättningama.Industriverket nämner att väsentliga expansionsplaner har presenterats och iflera fall beslutats inom energikrävande industribranscher, t. ex. 80,petrokemisk industri i , aluminiumindustri och skogsindustri. Vidare anförindustriverket att en långsam industriutveckling kan leda till en låginvesteringstakt och därmed en sämre effektivitetsut- Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 107 veckling.Vid ersättande av gamla maskiner och anläggningar med nya erhåUs i regel enminskad specifik energiförbrukning. Industriverketpekar på olika möjligheter till energibesparing inom industrin.Mottrycksproduktionen bör kunna öka motsvarande . Godamöjligheter till värmeåtervinning föreligger i flera fall. Lågtemperaturvärmekan nyttiggöras genom värmepump och ibland direkt för lokaluppvärmning. Värme iutgående friskluft kan tas omband i värmeväxlare. Inom skogsindustrin samtjärn- och stålindustrin avgår stora kvantiteter lågtemperaturvärme medkylvatten. bör detta kunna utnyttjas för fjärrvärme. Specifikaenergiförbrukningen för upparbetning av returpapper är ca en fjärdedel avvärdet från slipmassatillverkning. En ökning av återvinningsgraden för papperfrån f. n. till ger en besparing av . Aluminiumtillverkningfrån skrot drar av den energimängd som åtgår vid produktion avprimäraluminiimi. En ökning av skrotandelen i järn- och stålindustrin skulleockså ge vinster. Minskad tidningspappertjocklek från /m" till /m°ger energibesparing. Utvecklingen mot större integration inom t. ex.skogsindustrin är värdefull från energisynpunkt Industriverketanser sammanfattningsvis att sparalternativ I kan uppnås fömtsatt attstyrningsåtgärder vidtas. Alterantiv II kan endast realiseras omindustriproduktionens ökningstakt blir lägre än , vilket inte ärförenligt med deklarerade mål för industripolitik och sysselsättning. AMSutför i egen regi s. k. industriella beredskapsarbeten samt beredskapsarbeteninom byggnads- och anläggningssektorn, skogsvården m. m. Därvid sysselsätts f.n. sammanlagt ca 4 500 personer. Under förutsättning att arbetsmarknadslägetär i stort sett oförändrat, räknar AMS med att kunna hålla energiåtgången isamband med beredskapsarbeten inom ramen för alternativ II underde närmaste åren. Beträffande kon-torsarbetscentralerna håller AMS för troligtatt såväl arbetsvolymen som energiåtgång kommer att öka med ,vilket motsvarar sparalternativ I. Sistnämnda alternativbedöms även möjligt att nå beträffande styrelsens egen administration ochservice. AMSframhåller att vid ett eveneutUt avsevärt försämrat sysselsättningsläge kommerökat energibehov för beredskapsarbeten att åtminstone delvis motsvaras avminskat behov inom näringslivet i övrigt. Dessutom kommer valet avverksamheter för sådana arbetet att inverka på energiförbrukningen, eftersomenergibehovet per anställd varierar för olika slags beredskapsarbeten. uppskattar energiåtgången för statlig, och enskild väghållnbgtill /76. I denna siffra ingår inte energi för framställningav material (asfalt, betong m. m.). Ej heller ingår vägbelysning. Vägverketberäknar att energiåtgången för väg- 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 108 byggandekommer att öka resp. under de två nästkommande budgetåren.Resterande period fram räknas med en nivå. För drift avvägar anges en årlig ökning om . Den av vägverketangivna utvecklingen fÖr väghållningen är således förenlig med bäggesparalternativen. En viss energibesparing i förhållande härtill anges varamöjlig. bör det vara möjligt att nå sparalternativ II tillår 1985 utan att gällande jordbrukspolitiska produktions-målsättning behöverändras. Skogsstyrelsenförutser en mindre ökning av skogsbrukets energiförbrukning till följd avutökat skogsvårdsprogram och ökad mekaniseringsgrad. En tänkbar utvecklinginnebärande att axeltrycket höjs för transporter på allmänna vägar verkar imotsatt riktning. Styrelsen bedömer att energiförbrukningen kan hållas inomramen för bägge sparalternativen utan att några skogliga planer behövernämnvärt rubbas. Fiskeristyrelsenanför att effektiviteten i fisket ökar vilket minskar fiskeansträngningen. Äandra sidan ökar motorstyrkan på båtarna och därmed båtarnas hastighet. Densammanlagda effekten härav bedöms av leda till att en ökningav energiförbrukningen enligt sparalternativ II ärtillräcklig utan att några särskilda besparingsinsatser behöver vidtas f. n. Enförutsättning är dock att fiskeplatser och fiskegränser inte förändras så attsvenska fiskare måste söka sig till allt avlägsnare områden. Inombyggnadsindustrin är besparingsmöjligheterna goda enligt statens råd förbyggnadsforskning. Ökningstakten enligt det lägre utvecklingsalternativet (2 %per år) bör kunna halveras genom systematiska besparingsåtgärder. , statens väg- och trafikinstitut och transportnämnden anger i ettgemensamt yttrande att vägtrafiken svarar för av totala energiförbrukningen,varav knappt tre fjärdedelar faller på personbilar. Enligt dessa myndighetersbedömningar är besparingsmöjligheterna bättre beträffande persontransporter änför godstransporter. På kort sikt är dock dessa möjligheter små. Fram till år1985 bör det genom olika åtgärder vara möjligt att nå en konsumtionsnivå somligger någonstans emellan de båda sparalternativen. Transportnämndenframhåller utöver vad som framgår av det gemensamma yttrandet attsamfärdselsektorn totalt sett är en relativt liten energikonsument och i storten funktion av samhällsstrukturen i övrigt samt att sektorns drivmedel f. n.endast i liten utsträckning kan ersättas med annan energi. Konsumentverketanser att energiutvecklingen för transporter är svår- Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 109 bedömbar.MöjUgheterna till besparingar utan större olägenheter för konsumentema är godaenligt verket. Försvaretstotala drivmedelsförbrukning beräknas av överbefälhavaren till 429 000 /75. Utvecklingen av denna förbrukning har ienergisparundersökningen angivits till en årlig minskning om resp. i debägge sparalternativen. ÖB anser att försvarets förbrukning av fordonsdrivmedeloch flygdrivmedel kan sparas med mellan och fram till år 1985.Fartygsdrivmedel kan sparas . Sammanfattningsvis anser ÖB attdrivmedel kan sparas enligt alternativ I . För att uppnåalternativ II måste gällande målsättningar för krigsmaktenförändras. ,som haft samma procentuella förändringstal i de bägge alternativen som ÖB,anser också att alternativ I kan uppnås men att alternativ II innebären drastisk sänkning av nuvarande ambitionsnivå för styrelsens verksamhet. SJräknar med en volymökning av godstransporterna på fram till år1985. Persontransporterna beräknas vara ungefär konstanta under denna period.Energiförbrukningen för järnvägstransporter beräknas till följd härav öka medmindre än . Utvecklingen ligger därmed lägre än det lägstasparalternativet. SJ:s bedömning grundar sig på att ingen överföring av trafiksker från andra transportmedel genom samhälleUga styråtgärder. Sjöfartsverketframhåller att förbättrad drivmedelsekonomi inom sjöfarten kan uppnås genom enytterligare ökning av fartygens lastförmåga, förbättrad lastfunktion ochbegränsning av fartygens hastighet. Verket anser det fullt möjligt att inomramen för en energiökning som är betydligt lägre än sparalternativ II upprätthållaen godtagbar transportförsörjning. Utvecklingeninom flyget pekar enligt luftfartsverket på en årlig ökning om avantalet passagerarkilometer . Till följd härav kommerdrivemedelsförbrukningen att öka om inga åtgärder vidtas. Genomen höjning av beläggningsgraden främst i utrikes linjefart kan dock storaenergibesparingar göras. Verket anser en utveckling i närheten av de bäggesparalternativen möjlig att uppnå utan att restriktioner påpassageramtveck-lingen behöver tillgripas. Televerketanför att televerksamheten är föga resurskrävande och representerar knappt 2 V»av landets energikonsumtion Verket bedömer det möjUgt att nå alternativ 1985. En reservation görs dock beträffande mndradion, speciellt TV. Deimaverksamhet, som representerar hälften av energiförbrukning, kanunder komma att öka kraftigt genom ökat progammtbud och därav följandebehov av nya sändarnät. Apparatförbrukningen i hemmen ingår inte i verketsbedömningar. Prop.1975:30 Bilagal Industridepartementet no Poststyrelsenanser att energiförbmkningen för posttransporter inte behöver öka mer än enligtde båda sparalternativen såvida inte oväntat stora förändringar inträffarbeträffande postvolym och serviceinriktning . Bostadsstyrelsenerinrar om att bostadsektorns energikonsumtion utgör av totalaförbrukningen. Styrelsen bedömer det möjligt att fram sparatotalt jämfört med nuvarande nivå. Detta innebär en årUgt minskning om0,. För att deima utveckling skall nås måste hushållens specifikaenergiförbmkning för värme minska samt specifika elbehovet vara i stort settkonstant. Alternativet ligger mitt emellan de båda sparalternativen. förbyggnadsforskning påpekar att lokaluppvärmningen bostäder, kontor, affärer,industrilokaler m. m. svarar för hälften av totala energiförbrukningen ochsåledes har stor betydelse i vår energibalans. Rådet bedömerbesparingsmöjUgheterna vara gyimsamma och anser att det lägreutvecklingsalternativet är uppnåeligt för bostäder och övriga lokaler. Inteheller länge gående besparingar behöver uteslutas. För att nå ett stortsparande krävs dock att en rad åtgärder vidtas såväl vid nybyggande som framför allt i den existerande bebyggelsen. Samhället måste därför tillgripaen rad stimulans- och styrmedel. Även statens institut förbyggnadsforskning anser det möjUgt att göra stora energibesparingar i denbefintliga bostadsbebyggelsen genom relativt enkla åtgärder. På längre siktbör en komplettering ske med åtgärder som berör byggnadsstommen och som ledertill mer avancerad slyrnmg av värme och ventilation i bostäder och påarbetsplatser. Stora integrationsvinster föreligger vid den framtidaenergiplaneringen, bl. a. genom att den kommunala energiplaneringen integrerasi den fysiska översiktplaneringen. Förbostäderna anser , att en årlig besparing om , dvs. betydligtlägre än sparalternativ II,är fullt reahstiskt. Planverkethar svårt att värdera vilken besparingseffekt som kan nås med hjälp av olikainsatser. Enligt verket förefaller alternativ I vara möjligt att uppnå. förutseratt byggnadsvolymen i styrelsens lokalinnehav fördubblas fram såvälbeträffande undervisningslokaler som lokaler för övrig förvaltning. Vid en friutveckUng kommer till följd härav totala energiförbrukningen att öka med drygt5 % per är. Styrelsen bedömer det dock möjligt att genom oUka åtgärder kraftigtminska förbrukningen. För perioden 19721985 kan den genomsnittligaökningstakten därmed anges till för undervisningslokaler och till3,för övriga förvaltningslokaler, dvs. för styrelsenstotala ansvarsområde. Ett sådant alternativ Ugger lägre än sparalternativ II. Prop.1975:30 Bilagal Industridepartementet 111 EnUgtUKÄ föreligger avsevärda möjUgheter att begränsa energikonsumtionen genomvidtagande aV vissa enkla tekniska åtgärder och noggrannare skötsel ochövervakning. Erfarenheterna 1974 tyder på att kansparas utan menlig inverkan på verksamhetens bedrivande eller på komforten.Sparalternativ II bör kunna med bred marginal enligt UKÄ. ÄvenSÖ anser att man med insatser från centralt och lokalt håll kan nå ettbesparingsresultat som ligger lägre än alternativ II. Besparingarnabör främst inrikats på byggande och drift av skolbyggnader. BesparingsmöjUgheternai den direkta undervisningen anses marginella och energiförbmkningen för skolskjutsarkan endast minskas om standarden sänks. Merän fyra femtedelar av totala energiförbrukningen inom social-ochsjukvårdssektorn kan hänföras till uppvärmning av vårdinrättningar, fritidshem,förskolor etc. Enligt mening kommer byggnadsvolymen att ökakraftigt () fram . Främst är detutbyggnaden av långtidsvården och barnaomsorgen, som kräver ökade resurser.Trots denna ökning anser styrelsen det fullt möjligt att klara alternativ Iunder perioden fram , medan tveksamheten är stor inför alternativ II. Detta senare alternativ skulle kunna innebära att viktiga sektorsmåläventyras. Styrelsen betonar att energibesparing under inga förhållanden fårleda till en standardsänkning inom den egentliga medicinska driften. Överbefälhavarenanser det möjligt att nå alternativ I beträffande fastighetsförvaltningsområdetinom försvaret. För att nå alternativ II måste en allmäntemperatursänkning med ca C accepteras. Enligt ÖB bedöms detta kräva attsamhället i övrigt genomför motsvarande temperatursänkning. Poststyrelsenberäknar sitt lokaltillskott till fram . Erfarenheternafrån visar att besparingsmöjligheterna beträffandeuppvärmning, ventilation och belysning av postlokaler är betydande. Enspareffekt om bedöms möjUg utan nämnvärd standardsänkning. Mot bakgrundhärav anger styrelsen att bägge sparalternativen kan . Televerketanser det möjligt att begränsa sitt behov av energi för lokaluppvärmning ienlighet med alternativ I. anger att energiförbrukningen för fritidssektorn kommer attöka från till . Detta motsvarar en årlig ökningom . Av sektorns förbrukning faller huvuddelen f. n. på sporthallar (0,78TWh) och simhallar (1,). Ävenenergiförbrukningen för vattenförsörjning och avloppsrening beräknas avförbundet öka kraftigt fram resp . Kommunförbundetanser att besparingsmöjligheterna är små inom vat- 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 112 tenoch avlopps- och fritidssektorerna. En framtida arbetstidsförkortning och enökad spridning av semestertiden innebär sannolikt snarare ett ökat utnyttjandeav fritidsanläggningar. Myndigheternahar redovisat ett flertal åtgärdsförslag. Allmänt anges en viss osäkerhet om deföreslagna åtgärdernas effekter. Många förordar därför fördjupade studierkring sådana frågor. diskuterar ett flertal åtgärder för att nå spar-effekter utövervad höjda energipriser torde ge. Åtgärderna är huvudsakligen inriktade påeffektiviserad energianvändning. Verketbedömer att information och kurser samt sparkampanjer kan ge goda resultat.Regler och föreskrifter kan även införas. varnar dock för att ialltför stor grad bygga ett energisparande på regleringar. Energiskatter bedömsenligt verket vara ett användbart medel med goda styrningseffekter på långsikt. Ett problem i sammanhanget är dock att en relativt måttlig skattesatsmedför en stor kostnadsökning för konsumenterna. En tioprocentig skatt påimport av fossila bränslen ger . Vidare påpekas att energiintensivabranscher ofta är viktiga exportindustrier. Ett sätt att påskynda investeringarnai energibesparande åtgärder är att ge statsbidrag. Ett liknande system finnsredan prövat på miljövårdsområdet. En intensifierad FoU-verksamhet förordasäven. Industriverketpresenterar en stomme till ett åtgärdsprogram. Grundläggande för ett effektivtprogram är goda kunskaper om de aktuella problemen. framhålleratt fördjupade studier av möjligheterna till energibesparingar inom olikaområden bör genomföras i samarbete med olika branschförbund. Verketnämner vidare informations-, utbildnings- och förmedlingsverksamhet.Utbildnings- och kursverksamhet, framförallt i form av specialkurser riktadetill sådana inom företagen som sköter eller ansvarar för produktionen,förordas. Rådgivning och förmedling av vunna erfarenheter och uppnådda resultatkan ske via företagareföreningar och branschförbund. En komplettering medbranschkonsulter, speciellt inriktade på förbättrad energianvändning inom småoch medelstora företag bör sannolikt ske. Industriverketadministrerar f. n. 35 milj. kr. till energisparande åtgärder förnäringslivets byggnader inom företag med högst 200 anställda. Verket anser attdetta stöd bör utvidgas till att omfatta även större företag. Investeringsstödbör även utgå till modifiering eller komplettering av produktionsutrustning isyfte att sänka energiförbmkningen. Exempelvis skulle investeringar för ökadindustriell mottrycksproduktion stöd- 1975:30 Bilagal Industridepartementet 113 jas liksom produktionsmetoder som medför ökad återvinningav energi och material. Stödet kan ske i form av bidrag, räntesubventioner m.m. förordar en utredning med uppgift att sammanställainformation och närmare undersöka lämpliga former för statligt stöd till sådanaenergibesparande investeringar. EPK:s förslag angående stöd till teknisk FoU bör ses somett mini-miförslag som kraftigt utvidgas i samband med utredningar där behovenkartläggs och preciseras. och vissa branschorganisationer haryttrat sig till industriverket. Förbundet understryker vikten av en satsning påindustriellt mottryck. Vidare avvisas höjda energiskatter. I stället förordasstatsbidrag som den lämpligaste styrningsformen. Kemikontoret avvisar ocksåhöjd energibeskattning och förordar i stället att denna skatt helt avskaffas.Statsbidrag till såväl byggnader som maskiner till i princip alla företagframhålls som verksamt styrmedel. Kemikontoret avvisar direktastyrningsåtgärder innebärande skärpta restriktioner för etable-ring resp.nybyggnad vad gäller energiintensiva industrier. Bättre samordning behövs avspar- och återvinningsaktiviteter mellan stat, kommun och näringsliv. föreslår att § 136 a i byggnadslagen (1947:385) kompletteras så att inte enbart valet av plats utan även tillkomsten aven viss industri prövas med hänsyn tUl landets samlade hushållning med mark ochvatten samt med energiresurser. I anslutning till vad planverket föreslagit kan nämnasföljande. Enligt bestämmelser i 136 a § byggnadslagen kan regeringeni vissa fall pröva huruvida viss industriell eller liknande verksamhetlämpligen bör få förläggas till viss plats. En förutsättning för attlokaliseringsfrågan skall kunna underkastas prövning är att valet av plats ärav väsentlig betydelse för hushållningen med landets samlade mark- och vattentillgångar.Bestämmelsen omfattar inte bara nyanläggning utan även väsentlig utvidgning avindustriell eller liknande verksamhet. Inom den givna ramen föreskriverregeringen vilka slag av sådan verksamhet som skall underkastas regeringensprövning. Enligt 1 § första stycket kungörelsen (1972:781) omlokaliseringsprövning beträffande industriell verksamhet enligt 136 a §byggnadslagen (1947: 385) m. m. skall nyanläggning av vissa uppräknade slag avverksamheter, däribland järn-och stålverk, metallverk samt pappersbruk ochcellulosafabrik, prövas av regeringen. Utanför de uppräknade slagen avverksamhet står bl. a. fabriker för framställning av oorganiska kemikalier.Kungörelsen tar sikte på nyanläggning av verksamhet som under allaomständigheter är av intresse från riksplaneringssynpunkt. Därutöver harregeringen enligt 136 a § byggnadslagen befogenhet att i visst fall besluta attlokalise- 1975:30 Bilagal Industridepartementet 114 ringenav viss verksamhet skall prövas av regeringen.