prop · FZ03211 · 1975-12-31 00:00:00 — Av redogörelsen framgär att de mäl som gäller för denregionala utvecklingen och de principer för sektorernas utveckling som ladesfast i prop. 1972:111 i väsentliga avseenden har beaktats i de statliga myndigheiernasverksamheter. Jag vill här peka på insatser som har gjorts inom vissa områden.Förändringarna inom gmndskolans område har enligt vad som har redovisats ibetänkandet och remissyttranden underiättat bevarandet av tidigare nedläggningshotadeskolor För att möjliggöra anordnandet av utbildning på gymnasial nivå har påliknande sätt nya organisationsformer tillskapats för gymnasieskolan. Därigenomhar gymnasieskolans undervisning kunnat bedrivas på fter orter än vad som kangöras med ett system med enbart konventionell gymnasieskola. Även deriktlinjer för lokaliseringen av nytillkommande högskoleutbildning somriksdagen har lagt fast bör medverka till en jämnare fördelning avutbildningsresurserna över landel och till en förstärkning av ulvecklingen iprimära centra. Desenaste årens utveckling inom hälso- och sjukvärden har kännetecknats av ensnabb utbyggnad av den öppna sjukvärden. Denna utbyggnad har kunnat ske ipåtagligt decentraliserade former. 1975/76:211 275 målsättningenär inriklad på en fortsatt sädan utveckling och sjukvärds-huvudmännens planervisar på en fortsatt prioritering av den öppna sjukvården och dendecentraliserade långtidssjukvården. Jagvill i detta sammanhang även peka på den statliga kulturpolitiken som skallfrämja en decentralisering av verksamhet och beslutsfunktioner inomkulturområdet. Samordningenmellan regional- och trafikpolitik är väsenilig för den regionalautvecklingen. Denna samordning har varit ett naturiigt inslag ilänsstyrelsernas arbete med den regionala trafikplaneringen. Av vad jag harinhämtat från chefen för planerar man att föreslåregeringen att lägga fram en proposition om den framtida trafikpolitiken underhösten 1976. Påen rad områden har således älgärder vidtagits som anpassar utbyggnaden avsamhällets service till de regionalpolitiska målen. Funktioner och institutionersom är väsentliga för den regionala utvecklingen har ocksä kunnatdecentraliseras. Flera länsstyrelser har i redovisningen av länsplanering 1974och i sina yttranden över rapporten för regional balans, pekat pä vissaproblem närdet gäller samordningen mellan de statliga sektorernas beslut ochden regionalpolitiska verksamheten, Idetta sammanhang vill jag framhålla att del system för framtida länsplaneringsom jag föreslär i det följande bl.a. har till syfte att inom länsplaneringens ramskapa bättre förutsättningar för samordning mellan sektorsplanering och denregionalpolitiska verksamheten. Därmed ges ocksä bättre underiag för sädansamordning på central nivå. Föratt nä en bättre anpassning mellan sektorsplaneringen och den regionalpolitiskaplaneringen krävs emellertid även en ständig uppföljning av det löpandeplaneringsarbetet. Länsstyrelserna hardärvid en viktig funktion att fylla.Till stöd för dessa strävanden bör regeringen följa upp riksdagensställningstaganden till de förslag jag nu lägger fram med ett åläggande förstatliga myndigheter att lägga de regionalpolitiska rikttinjerna till grund förplaneringen. Jag vill i detta sammanhang, i likhet med ,betona angelägenheten av att sektorsmyndigheter regelbundet informerarkommuner och länsstyrelser om planerade förändringar av verksamheien på detlokala planet. Miljö-och markanvändningsfrägorna har inte behandlats enhetligt i de olika länen.Detta kan förklaras av skilda regionala förhållanden och av att miljöfrågorinte har behandlats särskilt i länsplaneringen. Det finns emellertidpåtagliga samband mellan den regionalpolitiska planeringen och miljö- och markanvändningsfrägorna.Enligt min mening ger emellertid den nu genomförda länsplaneringen viktigautgångspunkter för Prop.1975/76:211 276 denfysiska planeringen pä skilda administrativa nivåer De av statsmakternafastlagda riktlinjerna för hushållningen med mark och vatten ger i sin turförutsättningar för den regionala utvecklingsplaneringen. En rad konkretaplaneringsproblem mäste lösas med utgångspunkt i både den fysiska och denregionalpolitiska planeringen. Det,gäller vid överväganden om t.ex. utbyggnadenav tätorterna eller nyttiggörandet av naturtesurser för industriella ändamål. Motdenna bakgrund är det angeläget att miljöaspekterna i högre grad än hittillsbeaktas pä ett tidigt stadium i planeringsprocessen. Det behövs emellertidbättre underiag och metoder för att miljöfrågorna skall kunna integreras medden regionalpolitiska planeringen. Denbebyggelsestmktur vi skall sträva efter måsle erbjuda en i vid mening godmiljö. 1 det sammanhanget spelar tillgången till arbete och möjligheterna attmed rimlig restid nä de arbetstillfällen som finns en avgörande roll. Jag har idet föregående strukit under den betydelse som trafikförsöriningen har förutformningen av goda lokala arbetsmarknader. Självfallet måste kraven pä engod miljö även innefatta tillgång till lämpliga rekreationsområden. 1rapporten för regional balans refereras yitranden från bl.a.länsstyrelserna i samt som, liksom berördakommuner och fackliga instanser, behandlar den fysiska riksplaneringensinverkan på möjligheterna att lokalisera industri till dessa områden. Jag villi anslutning till dessa yttranden erinra om att endast en begränsad del avindustrin inbegrips i den fysiska riksplaneringen. Detta innebär att denomständigheten att lokalisering av miljöstörande induslrierenligl den fysiskariksplaneringens riktlinjer inte flr ske dock inte utesluter industriell verksamhetav annat slag i dessa områden. Denfysiska riksplaneringen är bara ett av de sätt på vilket staten kan påverka denindustriella utvecklingen. Inom ramen för de regionalpoliliska medlen finns delmöjligheter att lämna stöd till utvecklingen i de områden som avses, omregionalpolitiska skäl talar för detta. Jag vill i det sammanhanget framhållaatt huvuddelen av de aktuella områdena ligger i regioner där lokaliseringsstödhittills har ansetts kunna utgå. Inomramen för den fysiska riksplaneringen har chefen för bostadsdepartementetlämnat anvisningar för hur berörda länsstyrelser i samverkan med kommunernaskall utreda och redovisa fömtsättningarna för lokaliseringen av isammanhanget aktuell industri utefter Norriandskusten. 1 anslutning härtillhar uttalats att planeringen i fråga om vissa delar av inlandet bör kunnautföras på samma sätt som för . Studier och överväganden bördock omfatta större regioner än enskilda län. Jag vill i detta sammanhangunderstryka de regionalpolitiska utgångspunkternas vikt. Berörda länsstyrelserbör sålunda utifrån den regionala ortsstrukturen och de förslag som harframförts i den fysiska riksplaneringens programskede belysa deregionalpolitiska, miljömässiga och planmässiga förutsättningarna Prop.1975/76:211 277 förlokalisering av aktuellt slag av industri. Redovisningen av gjorda övervägandenkommer att göras inom ramen för den fysiska riksplaneringens planeringsskede. Behandlingenav miljö- och markanvändningsfrågor i länsplaneringen har som jag tidigare framhållilvaril ojämn. Länsstyrelsernas redovisningar och förslag visar dock klart attvissa frägor om miljö och regionalpolitik inte kan ses fristående frånvarandra. 1 likhet med flera remissinsianser anser jag att det är angelägel altmiljöaspekterna i högre grad än beaktas på ett tidigt stadium iplaneringsprocessen. 1 det förslag till uppläggning av den fortsattalänsplaneringen som jag kommer att redovisa skapas förutsättningar för länsstyrelsemaatt ge utiryck för en samlad syn på inte bara de regionalpoliliska ochsysselsättningspolitiska frågorna utan också på t. ex. miljöpolitiska ochtrafikpolitiska frägor. 9.7,3Oner i regional samverkan Förutsättningarnaatt nä de regionalpolitiska mål beträffande arbete, service och miljö som jaghar beskrivit i det föregående varierar inte bara mellan olika delar av landetutan ocksä mellan olika orter. Olika slags servicefunktioner behöver olikastort befolkningsunderiag för att kunna ge effektiv service. Funktioner som ulnytriasdagligen t. ex. livsmedelsbutiker behöver ett mindre befolkningsunderlag ochkan därmed ligga tätare än funktioner vars tjänster tas i anspråk mera sällansom t. ex, resebyråer. En koncentration har efterhand skett lill de orter somhaft det bästa läget med hänsyn till befolkningsfördelningen och naturiiguppgiftsfördelning har spontant utvecklats mellan olika orter. Dessaspontant utvecklade skillnader mellan olika orter återkommer också när detgäller arbetsmarknaden. Orter som har erbjudit goda lokaliseringsbetingelserför service har ofta ocksä erbjudit fördelar för varuproducerande förelag t,ex, ifråga om kommunikationer Den koncentration av verksamheter till vissaorter som detta medförde ledde efter hand också till att en gynnsamarbetsmarknad utvecklades pä dessa orter. Denna process inleddes i vårt la'ndför . Ulvecklingav tätortssystemet medförde emellertid välfärdsföriuster för en del människor.En mera medveten planering av ortsstrukturen blev därför nödvändig. Genomden plan som antog är 1972 om ulveckling av den regionala strukturenlades grunden till en frän välfärdssynpunkt bättre utveckling av ortssyslemet.Planeringen tar sin utgångspunkt i bäde de skilda förutsättningar olika orterhar när det gäller att fullgöra funktioner av skilda slag och behovei avstödjepunkter för att arbete och service skall bli tillgänglig för alla.Därvid har efterhand fördelarna med samverkan mellan orter med skildafunktioner allt mer betonats. Prop.1975/75:211 278 1972:111 angavs mål när det gäller arbetsmarknad och serviceförsöriningför fem typerav orter nämligen storstadsområden, primära centra, regionalacentra, kommuncentra och kommundelscentra. Ortsplanen är en konkretisering avden långsiktiga inriktningen av regionalpolitiken. Nägot alternativ som skullefylla den funktionen bätlre har inte förts fram. Principernaför ortsplanen och mälen för den har vunnit allmänt erkännande. Dessaprinciper och mäl kan därför ligga fast. Det kan också tilläggas att enplanering som inriktas på ortssystemets utveckling nu är intemationelltvedertagen. Närdet gäller förslagen om ändringar iortsplanen för enskilda orter vill jag ilikhet med flera länsstyrelser påpeka att denna plan skall ses som ettlångsiktigt mäl som inte bör ändras för ofta och endast när ökade regionalpolitiskamedel eller ändrade utvecklingstendenser motiverar detta, 1972års beslut om den regionala strukturen utgick ifrån vad som kunde förverkligasmed hänsyn till den ulveckling som dä kunde förutses saml genom användande avdä aktuella regionalpolitiska medel. Den kraftigaste begränsningen när detgäller utbyggnaden av ortsstrukturen utgörs av befolkningsunderiaget.Befolkningsutvecklingen för riket som helhet förutses nu bli svagare än somantogs . Härtill kommer att befolkningsförskjutningarna inom landelminskat - balansen mellan skilda landsdelar har förbättrats. De ändradetendenserna i befolkningsutvecklingen motiverar inte attutvecklingsambitionerna för ytteriigare orter höjs. Detta talar mot att nu göranägra principiella ändringar i orlsplanen. Dessutomhar en förhällandevis förflutit sedan planen antogs. Jag anser därföratt utvecklingen i de olika ortstyperna bör följas ännu någon tid innan någraegentliga ändringar övervägs i ortsplanen. Jag anser emellertid att man nu börge praktiskt uttryck åt de är 1972 fastlagda principerna ifråga om kommundelscentra. Syftetmed kommundelscentra är att de skall riänstgöra som stödjepunkter för serviceförsöriningeni till ytan stora kommuner i glesbygderna. De bör vara komplement tillkommunens huvudort. För att fullgöra en sädan funktion anserjag att kommundelscentrabör uppfylla följande krav. Ortenbör ha en storlek och ett befolkningsomland som ger underiag för ettserviceutbud som i stort svarar mot normal kommuncentmmservice eller lokalservice. Orten bör även vara en kommunikationsknutpunkt och ha betydelse ipersontrafikhänseende på denna ortsnivä. Orten bör vidare ha ett sädantgeografiskt läge att den svarar för människornas serviceförsörining inte barapå orten i fråga utan även för ett belydande omland. Deavstånd mellan serviceorter det här kan bli fråga om och de vidsträcktakommuner som här åsyftas återfinns med mycket få undantag enbari i skogslänensinre delar. Trots en positiv befolkningsutveckling i skogslänen som helhetuppvisar kommunerna i inre delarna av dessa län en negativbefolkningsutveckling. Bedömningar över utvecklingen pekar Prop.1975/76:211 279 ävenpä en ogynnsam utveckling i vissa kommuncentra framför allt i inre stödområdet. Länsstyrelsernahar i länsplanering 1974 i samverkan med kommunerna lagt fram förslag om kommundelscentra.I utvärderingen av länsplanering 1974 (SOU 1975:91) Politik för regional balanshar 19 av de förslag till kommundelscentra som länsstyrelsema har lagt framgodtagits. Det gäller inom inre stödområdet , , ochKorpilombolo i , /, och iVästerbottens län, , , , och i Jämtlandslän, och i . Los i , , Idreoch Salen i samt i . Pä är det Sliteoch . Jag delar uppfattningen att dessa orter är lämpliga kommundelscentra.Därutöver bör som har föreslagits av flera remissinstanser i yttrandet överrapporten även utses till kommundelscentrum. Deorter jag här har angivit har servicefunktioner, säväl samhälleliga somkommersiella, som svarar mot glesbygdsuiredningens krav pä lokal service.Karesuando når inte upp till denna nivä, men fyller ända en liknande funktiongenom att avståndet till är mycket betydande eller . Störredelen av orterna har ett avstånd till närmaste likvärdiga ellerbättre serviceort. I några fall är avstånden betydligt längre. Angivna kommundelscentrafyller även funktioner som knutpunkter för persontrafiken. Iyttrandena över rapporten vidhåller länsstyrelserna i , Gävleborgsoch att följande orter i resp. län skall anges som kommundelscentranämligen , och . Enligt min mening uppfyller emellertidingen av dessa orter de krav som ett kommundelscentmm bör uppfylla. Förutomhär förordade kommundelscentra finns ett antal orter i inre stödområdet somhar betydelse för serviceförsöriningen. Dessa bör särskilt beaktas i denkommunala serviceplaneringen. Förslagtill kommundelscentra förs även fram frän områden som ligger utanför det inrestödområdet och . De orter, som därvid angivits har i allmänhet storbetydelse för serviceförsöriningen. Med hänsyn till de kortare avstånden och demindre problemen från serviceförsöriningssynpunkt anserjag emellertid det intenödvändigt att utse kommundelscentra i dessa delar av landet. Det bör dockankomma pä länsstyrelserna att följa utvecklingen i dessa orter i den fortsattaplaneringen. Detta kan lämpligen ske i samband med den serviceplanering jagtidigare har förordat. Vad beträffar skärgårdsområdena vill jag dessutomhänvisa till fattade beslul om insatser i sädana områden (prop.1975/76:88, JoU 1975/76:34, rskr 1975/76:256). Denortsplanjagförordar innebäratt kommundelscentra tillsammans med kommunens huvudort skallvara stödjepunkter för försöriningen med lokal service. Åtkomligheten tillservice spelar därvid stor roll. 1975/76:211 280 trafikförsöriningtill kommundelscentra mäste därför eftersträvas. Samhälleliga insatser börsättas in för all underlätta persontrafiken till dessa orter, 1 planeringen avpersontrafiken bör det regionala stomlinjenätel utvidgas med kommundelscentrasom persontrafikterminaler. De åtgärder som slatsmaklernakan vidta för att trygga serviceförsöriningen i angivna kommundelscentra iinre stödområdet och pä rör stöd ät trafikförsörining samt stärkandetoch bevarandet av skilda samhälleliga servicefunktioner. Självfallel måstesamhälleliga rationaliseringsåtgärder vidtas även i framliden på skilda orterDet är en uppgift för länsstyrelserna att i den löpande planeringen bevaka attsådana åtgärder inte vidtas som slrider mol de regionalpolitiska målen. Glesbygdspolitiken syftartill all förbättra levnadsförhållandena för befolkningen i de glesastbefolkade delarna av landet. Till stor del är glesbygdspolitiken integrerad iett större sammanhang. Som exempel kan. nämnas den lokala trafikförsöriningen.Jag har i annat sammanhang redogjort för denna och vill här endast understrykaatt goda transportmöjligheter är av grundläggande betydelse för glesbygdensfolk. Speciella ekonomiska ochorganisatoriska insatser görs för glesbygderna beträffande dagligvaruförsörining,samhällelig service och sysselsättning. Dessa insatser bidrar verksamt till attge befolkningen i de utpräglade glesbygdsområdena tryggad ätkomlighet i frågaom social, kulturell och kommersiell service saml lillskotl avsysselsättningstillfällen även i kommunernas utkanter 1 en bilaga till rapportenPolitik för regional balans lämnas en redogörelse för de särskilda åtgärderna iglesbygden. Därav framgär att åtgärderna är rikt differentierade och har enkonstruktion som möjliggör en smidig anpassning till skiftande lokala ochpersonliga förhållanden. Jag vill för egen del underslryka att det är mycketangeläget att man kan bevara den flexibilitet som utmärkerglesbygdspolitiken. Endasl på della sätt kan man tillgodose de enskildamänniskomas behov. Det är nämligen här fräga om åtgärder som ofta är individinriktade.Sådana älgärder måste kunna utformas frän fall till fall med hänsyn lagen tillolika förulsättningar. Därmed får den enskilde en reell garanti för sinservice. ,, kommunförbundet och även harinformerat om glesbygdspolitiken. Det är viktigt att denna informationfortsätter För att ytteriigare sprida kännedom om vilka glesbygdspolitiskainsatser som står till buds avser den interdepartementala arbelsgmppen för glesbygdsfrägoratt utarbeta en informationsskrift i ämnet. Storaavstånd i kombination med en successiv minskning av befolkningen har i mänga avskogslänens inlandskommuner medfört särskilda problem när del gäller serviceförsöriningeni kommunernas perifera delar. I en del områden - ren glesbygd och mindretätorter - har det sålunda varil svart alt upprätthälla tillfredsställandekommersiell och samhällelig service med 1975/76:211 281 Dessa problem kan vänlas uppslå även . Insatserna föratt trygga serviceförsöriningen bör därför liksom koncentreras tilldet inre stödomrädel. Svenska kommunförbundei påpekar har detstatliga glesbygdsstödet här en viktig funklion alt fylla. Närdel gäller storstadsområdena var den i prop. 1972:111 fastlagda avgränsningenknuten till vilket område som skulle omfattas av lokaliseringssamrådet. Tillföljd av den bättre regionala balans som har uppnåtts mellan olika delar avlandet är restriktiva regionalpolitiska åtgärder riktade mol storstadsområdenainte längre lika aktuella. Jag föreslår därför att avgränsningen avstorstadsområdena i orlsplanen ulgår. I slällel för en sådan avgränsning börman i fortsättningen ägna uppmärksamhet åt de lokala arbetsmarknaderna och möjlighelenatt sätta in posiliva åtgärder för att öka sysselsättningen ochvalmöjligheterna. Jag vill i sammanhanget understryka att den lokalaarbetsmarknaden i omfattar betydande delar av kommuner iHallands och samt att detta förhållande bör återspeglas i den fortsattalänsplaneringen. Jag avser att i särskild ordning överväga hur samverkan skallorganiseras mellan länsstyrelserna i den fortsatta länsplaneringen i de fall delokala arbetsmarknaderna berör flera län. Minaförslag när det gäller storstadsomradernas avgränsning leder också tillslutsatsen all orlsplanen bör modifieras för vissa kommuner inom detta område. Länsslyrelseni har föreslagit att och utses tillregionala centra medan i för frammotsvarande förslag beiräffande Slenungsund. Jag ansluler mig till dessaförslag. Storstadsområdenafylleren viktig funktion i vår regionala struktur, skall fungera somhuvudstad med de funktioner som följer därav. och kommer sotnlänsstyrelserna päpekar att vara belydande landsdelscentra i fråga om bl. Det synes emellertid inte nödvändigl att i ortsplanenföra in särskilda beteckningar med den innebörden för , Enfömtsättning för ökad bevakning av de skiftande sysselsättningsproblemen inomstorstadsområdena är en planering som beaktar strukturen inom dessa områden. Ensådan planering som syftar till en flerkärnig utbyggnad av näringslivet har genomförtsför . Planeringen innebär att fyra arbelsplatsområden har angettsutanför del centrala kärnområdet. förslag har vunnil allmän anslulning.Jag anser därför all val av arbelsplatsområden bör vara vägledandeför den fortsatta samhällsplaneringen. Förslagetfrån i att de tre kommunerna skall utskiljas som en planerings-region kan ses som ell försiasteg mol en mera differentierad planering även inom Göteborgsregionen.Uppbyggnaden av ell sådant centrum löser dock inte de omfatiandesysselsättningsproblem som finns inom andra ytter- Regionida eentr;ilj Gräns lör inre stödomrädel Prop.1975/76:211 284 En lokalisering av nytillkommande bostäder till de meracentrala delarna av regionen bör kunna ge delar av den nytillkommandebefolkningen lillgång till det centrala arbetsplatsområdet. För alt lösaexisterande problem i regionens ytterområden bördock länsslyrelsen i samarbetemed berörda kommuner identifiera områden som är lämpliga som nya arbelsplatsområden. Påmotsvarande sätl som jag redovisat för Stockholms- och Göteborgsregionernabör en bätlre samordning mellan lokaliseringen av bostäder och arbetsplatserkomma till ständ även inom , Avslutningsvisvill jag framhälla all ortsplanen väl anger den långsiktiga inriktningen avregionalpolitiken. Men som närmare har utvecklats i åtskilliga länsprogram kandet vara nödvändigt att denna planering kompletteras med andra typer av mälsom är mera knutna till de dagsaktuella problemen när det gäller sysselsättningoch serviceförsörining. Att vissa orter utses lill kommuncentra eller regionalacentra innebär inte att åtgärder för att lösa aktuella problem skall ståtillbaka för insatser i primära centra. Självklart finns det problem i mindreorter som kan kräva snabbare åtgärder. Jag vill av den anledningen påpeka attdet till alla kommuntyper kan knylas t. ex. de åtgärder som visar sigmotiverade för att mildra akuta problem. Detta synsätt är en naturiig följd avden väl utvecklade problem- och ät-gärdsdiskussion som förs i länsplaneringen. Samverkanmellan olika orter kan leda till att de skillnader som finns i fråga om t.ex. serviceutbud och valmöjligheter på arbetsmarknaden uriämnas. Men mångamindre orter är länkade till större orter, eller kan genom förbättradekommunikationer få del av de fördelar de större orterna erbjuder när det gällerserviceförsörining och arbetsmarknad. Självfallet måste planeringen avortsstrukturen grundas inte bara pä enskilda orters funktioner utan också päsamverkan och samverkansmöjligheter mellan olika orter. Länsplaneringenhar också skett med utgångspunkt i sådana förutsättningar, 1 åtskilliga länbygger planeringen på lokala arbetsmarknader inom vilka pendling kan ske mellanbostadsort och arbetsplats, Avgränsningar av dessa arbetsmarknader är, som jagstrukit under i det föregående, ett naturligt inslag i länsplaneringen. Sådana avgränsningarsyftar främsl till att vara ett stöd för den lokala och regionala planeringen. Denregionala sysselsättningspolitikens mest svåriösta problem finns inom dekommuner som ligger isolerat i förhållande till större arbetsmarknader, Isådana kommuner leder ett bortfall av arbetstillfällen som inle ersätts med nysysselsättning till utflyttning eller arbetslöshet, 1 kommuner belägna inom enstörre lokal arbetsmarknad kan en moisvarande nedgång ofta överbryggas genomökad pendling. Regeringen har vidtagit en rad älgärder i orter med isoleratläge där sysselsättningen har varit hotad. Jaganser att utvecklingen i denna typ av kommuner fortsättningsvis bör följas medsärskild uppmärksamhet inom ramen för länsplaneringsarbe- 1975/76:211 285 let.Denna typ av ensamliggande kommuncentra kan lätt identifieras i norra ,Det böremellertid uppmärksammas att ocksä vissa regionala centra inom främslinre stödområdet, har samma problem som isolerade kommuncentra.