prop · FZ03178 · 1975-12-31 00:00:00 — Harskattskyldig avlidit under beskattningsår för vilket taxering sker eUerår 1977, får dock hela avdraget åtnjutas vid taxering. Harskattskyldig nedlagt jordbruk eller rörelse under beskattningsår för vilkettaxering sker , får avdraget, i den mån det avser avgifter som belöperpå inkomst av den nedlagda förvärvskällan, likaledes i sin helhet åtnjutas vid1977 års taxering. AvUder skattskyldig under beskattningsår, för vilkettaxering sker , får hela det då återstående avdraget åtnjutas vid 1978års taxering. 1975/76:178 13 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , ,, , , , , Proposition om ändrade avdragsregler för egenavgifter, m. m. Fr. o. m. höjdessocialförsäkringsavgifterna till den allmänna sjukförsäkringen ochfolkpensioneringen med sammanlagt . Från samma tidpunktslopades det s. k. beloppstaket för dessa avgifter, dvs. regeln att den del avförvärvsinkomsten som överstiger 7,5 gånger basbeloppet inte skall räknas in iavgiftsunderlaget (prop. 1975: 92, SfU 1975: 17, rskr 1975: 127). Genom beslut av befriadesuppdragstagare med verkan fr. o. m. i princip frånskyldighet att erlägga socialförsäkringsavgifter för sina uppdragsinkomster (prop.1975/76: 46, SfU 1975/76: 17, rskr 1975/76: 67). begärde riksdagenatt regeringen skulle överlämna två motioner till företagsskatteberedningen (Fi1970: 77) för övervägande. Motionerna (1975/76: 80 och 81) gällde den skattemässigabehandlingen av egenavgifter, dvs. egenföretagares sjukförsäkrings-,folkpensions- och tilläggspensionsavgifter samt allmänna arbetsgivaravgifter.Den 5 februari 1976 beslöt regeringen i enlighet med beslut attöverlämna motionerna till företagsskatteberedningen. Till har kommit in åtskilligaskrivelser från företagare och organisationer om verkningarna av de år 1975beslutade ändringarna beträffande egenavgifternas beräkning. Sålunda har t. ex.Lantbrukarnas riksförbund, hantverks- och industriorganisation,, . Svenska revisorsamfundet,industriförbimd. , redovisningskonsulters förbund. 1975/76:178 14 Föreningen auktoriserade revisorer, och i en dateradskrivelse gemensamt anhållit om ändrade avdragsregler för egenavgifterna.Organisationerna har begärt att en proposition i ämnet utan föregående kommittéutredning föreläggs 1975/. Som har framgått av det anförda harföretagsskatteberedningen fått i uppdrag att överväga frågan om den skattemässigabehandlingen av egenavgifter. Med hänsyn till sina övriga arbetsuppgifter harberedningen emellertid saknat möjlighet att lägga fram ett förslag i sådan tidatt det kunnat efter sedvanlig remissbehandling läggas till grund för enproposition i ämnet till 1975/. En senardäggning till 1976/77års är mindre lämplig bl. a. med tanke på att en omläggning avavdragsrätten för egenavgifter synes böra tillämpas redan vid 1977 årstaxering. Efter samråd med chefen för lägger jag därför nufram ett förslag angående den skattemässiga behandlingen av egenavgifter.Detta innebär dock inte att beredningen är förhindrad att föreslå de ändringarbeträffande avdragsrätten för egenavgifter m. m. som beredningen finnermotiverade. Jag vill i sammanhanget erinra om att pensionskommittén (S1970: 40) har i uppdrag att föreslå mer enhetliga regler för beräkning av socialförsäkringsavgifter.Mitt förslag kan därför behöva omprövas när denna kommitté lägger fram sittslutbetänkande. 2.1 Socialförsäkringsavgifter m. m. Bestämmelser om skyldighet att erläggasocialförsäkringsavgifter finns i 19 kap. lagen (1962: 381) om allmänförsäkring (AFL). Dessa omfattar avgifter till folkpensioneringen,tilläggspensioneringen och sjukförsäkringen. Förutom dessasocialförsäkringsavgifter har egenförelagare att erlägga avgift enligt lagen(1968: 419) om allmän arbetsgivaravgift. Egenföretagaressocialförsäkringsavgifter och avgifter enligt lagen om allmän arbetsgivaravgiftbrukar gemensamt kallas egenavgifter. Egenavgifterna tas ut med viss procent på den försäkradesinkomst av annat förvärvsarbete än anställnmg. Med inkomst av annat förvärvsarbeteän anställning avses främst inkomst av jordbruksfastighet och inkomst avrörelse. Procentsatserna för åren 19751977 framgår av följande uppställning. 8,0 6,2 11,0 4,0 (2,0) Prop.1975/76:178 15 Sjukförsäkringsavgiftskall erläggas av försäkrad som vid utgången av det aktuella året ärinskriven i allmän försäkringskassa och inte har fyllt (65 årfr. o. m. ) och inte heller har uppburit ålderspension ellerförtidspension för december månad. Försäkrad som enligt 11 kap. 7 § AFL haranmält s.k. undantagande från ATP är inte sjukpenningförsäkrad och betalardärför sjukförsäkringsavgift efter lägre procentsats än . Den lägreprocentsatsen avser inkomstdelar som annars skulle ha omfattats avsjukpenningförsäkringen, dvs. inkomst upp till 7,5 gånger basbeloppet.Motsvarande gäller försäkrad for vilken sjukpenningförsäkringen enligt 3 kap.11 § AFL gäller med karenstid. Procentsatsen fastställs av riksförsäkringsverketmed hänsyn den inverkan undantagandet eller karenstiden bedöms få påförsäkringens utgifter. tillämpas i detta hänseende preliminärtföljande procentsatser; Vid undantagande från ATP " 93 dagars karenstid Ar1974 hade 41 700 försäkrade anmält undantagande från ATP. Karenstiden på 33 och93 dagar utnyttjas av ett relativt litet antal försäkrade. Däremot har ungefärhälften av samtliga egenförelagare en karenstid . Socialförsäkring.savgifttUl folkpensioneringen påförs försäkrad som vid utgången av det aktuella åretär inskriven i allmän försäkringskassa och vid årets början inte har fyllt 65år och inte heller har uppburit ålderspension eller förtidspension fördecember månad. ATP-avgiftutgår i den mån pensionsgrundande inkomst av annat förvärvsarbete änanställning har fastställts för den försäkrade för året. Beräkning av sådaninkomst görs efter sänkningen av den allmänna pensionsåldern då han fyller , dock inte for år då han har uppburitförtidspension eller hel ålderspension. För försäkrad som är född under någotav åren 1911 1927 gäller emdlertid att pensionsgrundande inkomst beräknas ävendet år då han fyller . Allmänarbetsgivaravgift erläggs av fysisk person som hai haft inkomst av här i riketbedriven rörelse eller av här belägen jordbruksfastighet som har brukats avhonom. Avgift erläggs på den dd av inkomsten som överstiger . (10 000kr. Är inkomsten hänförUg till verksamhet som bedrivits inom det inrestödområdet tas avgift ut i stället för (SFS 1975:1145). Somtidigare har påpekats tas egenavgifter i princip ut med viss del av denavgiftsskyldiges inkomst av annat förvärvsarbete än anställning. Till grund förberäkning av inkomsten av annat förvärvsarbete läggs i regel egenföretagarestaxering till statlig inkomstskatt för det aktuella 1975/76:178 16 Utgångspunkt för avgiftsberäkningen är alltså denvid taxeringen fastställda inkomsten av jordbruksfastighet eller rörelse. Har egenföre-tagarenbedrivit såväl jordbruk som rörelse eller flera olika jordbruk eller rörelserskall summan av inkomsterna läggas till grund för beräkningen av egenavgifter.Underskott av rörelse får dras av från inkomsten av annan rörelse medanunderskott av jordbruksfastighet får avräknas mot inkomst av sådan fastighet. Årsinkomst som understiger . och inkomster i form avsjukpenning är alltid avgiftsfria. Avgift beräknas alltså inte på den del avförvärvsinkomsten som belöper på sjukpenning. I övrigt beräknas sjukförsäkringsavgiftoch folkpensionsavgift fr. o. m. i princip på hela inkomsten av annatförvärvsarbete. ATP-gmndande inkomst beräknas med tillämpning av såvälbasbeloppsavdrag (basbeloppet vid årets ingång) som beloppstak (7,5 gångerbasbeloppet). Detta innebär att ATP för beräknas på den del avårsinkomsten som ligger mellan . Har den försäkrade äveninkomst av anställning, görs basbeloppsavdraget i första hand mot anställningsin-komstenmedan beloppstaket i första hand tillämpas på företagsinkomsten. 1 fråga omallmän arbetsgivaravgift görs fr. o. m. ett bottenavdrag på inkomstenmed . Isocialförsäkringslagstiftningen finns särskilda regler om ersättning förarbete som försäkrad har utfört för annans räkning utan att vara anställd idennes tjänst. Uppdragsgivaren svarar fr. o. m. för avgiftema avseendeersättning som han har utgett till uppdragstagaren, dock endast omersättningen har uppgått till . Har den försäkrade underåret från olika uppdragsgivare fått arvoden som var för sig understiger 500 kr.men sammanlagt överstiger detta belopp, är han i princip skyldig att självbetala avgifter till sjukförsäkringen, folkpensioneringen och ATP. Skyldighetatt erlägga sjukförsäkringsavgift kan vidare i undantagsfall uppkomma på grundav inkomst av annan fastighet (skötsel och förvaltning av egen hyresfastighet)och inkomst av kapital (egen självständig rörelse i uUandet). Utgörersättning för uppdrag inkomst av rörelse eller jordbruk skall uppdragstagaren och inte uppdragsgivaren i regel svara för avgifterna. Parterna kanemellertid genom s. k. likslällighetsavtal komma överens om att ersättningenskall anses som anställningsinkomst. Härigenom flyttas avgiftsskyldighetenöver till uppdragsgivaren. Avgiftsunderlaget och avgiftsuttaget för har inomriksförsäkringsverket uppskattats enligt följande (milj. Sjukförsäkringen 7 900 632,0 Folkpensioneringen 7 900 489,8 ATP 4 550 500,5 Allmänarbetsgivaravgift 3 750 150,0 Prop.1975/76:178 17 Detkan i sammanhanget erinras om att det sammanlagda avgiftsunderlaget år 1976uppgår till ca . och avgiftsuttaget till . Egenavgifternautgör således av det samlade avgiftsuttaget. Enmkomst är skattepliktig enligt kommunalskattelagen (1928: 370), KL, och lagen(1947: 576) om statlig inkomstskatt, , endast om den kan hänföras till någotav följande sex inkomstslag, nämligen inkomst av jordbruksfastighet, annanfastighet, rörelse, tjänst, tillfäUig förvärvsverksamhet eller kapital. Inomde olika inkomstslagen skall inkomsten eller underskottet av varje särskildförvärvskälla uppskattas för sig. Om en skattskyldig bedriver exempelvis tvåskilda rörelser, skall den ena rördsens inkomst alltså beräknas fristående frånden andras. Den beskattningsbara inkomsten, dvs. det bdopp på vilket skattenräknas ut, utgör skillnaden mellan å ena sidan summan av den skattskyldiges inkomsterinom de olika inkomstsla,gen och å andra sidan summan av vissa avdragspostersåsom allmänna avdrag och gmndavdrag. Flertaletskattskyldiga som bedriver jordbruk eller rörelse erlägger preliminär skatt iform av B-skatt. Den preliminära B-skatten som är beräknad med hänsyn bl. a. tillegenavgifterna för visst beskattningg-år baseras i regel på denskattskyldiges inkomst- och förmögenhetsförhållanden . Detinträffar därför ofta att vad som erlagts för egenavgifter i samband medbetalning av preliminär B-skatt avviker från de definitiva egenavgifter somsedermera faststäUs vid debiteringen av slutlig skatt. Har egenföretagaren erlagtför mycket i preliminär skatt skall i princip överskjutande belopp betalastillbaka. Understiger å andra sidan surnman av de preliminäraskatteinbetalningarna den slutliga skatten, skall skillnadsbeloppet betalas iform av kvarstående skatt. Tillallmänt avdrag räknas enligt 46 § 2 mom. KL och 4 § 1 mom. SI bl. Som förutsättning för avdragsrätten gäller att egenavgiftenhar påförts den skattskyldige i form av slutlig eller tillkommande skatt underåret näst före det aktuella taxeringsåret. Avdrag för visst beskattningsårsavgifter medges alltså inte vid taxeringen för detta beskattningsår utan förstvid taxeringen för det därpå följande beskattningsåret. Återbetalastill följd av nedsatt taxering e. d. skatt till egenförelagare, är enligt 35 §1 mom. andra stycket KL den del av det återbetalda beloppet som motsvarar egenavgiftskattepliktig såsom intäkt av tillfäUig förvärvsverksamhet i den mån avdragtidigare åtnjutits för beloppet. Motsvarande gäller om belopp som avser egenavgiftavkortats eller avskrivits. Prop.1975/76:178 18 Iett flertal skrivelser till har anhållits att egenavgifternaskall göras avdragsgilla i förvärvskällan när det gäller jordbruksfastigheteller rörelse. Rätten till avdrag för egenavgifter som allmänt avdrag föreslåsalltså avskaffad. Som skäl för förslagen anförs bl. a. att slopandet avbeloppstaket för sjukförsäkrings- och folkpensionsavgifterna har medfört attendast ATP-avgiften kommer att ha karaktär av personlig försäkringskostnad.Övriga avgifter framstår mer som direkta onUcostnader i förvärvsverksamheten.Det framhålls också att nu gällande avdragsregler gynnar den som drivernäringsverksamhet genom ett eget aktiebolag, eftersom avgifterna i detta fallinte beräknas på ett högre bdopp än vad som faktiskt har utgått i lön tillaktieägaren. En överflyttning av avdragsrätten från allmänt avdrag tillförvärvskällan anges vidare få till följd att den nuvarande eftersläpningen avavdragsrätten försvinner. 4 Föredraganden 4.1 Allmänna principer Densom har inkomst av jordbruksfastighet som han brukar här i riket eller inkomstav här bedriven rörelse är enligt lagen (1962: 381) om allmän försäkring, AFL, vanUgtvisskyldig att erlägga socialförsäkringsavgifter till sjukförsäkringen,folkpensioneringen och försäkringen för tilläggspension, ATP. Sådanaförsäkrade, s. k. egenförelagare, är också skyldiga att erlägga avgift enligtlagen (1968: 419) om allmän arbetsgivaravgift. Egenföretagaressocialförsäkringsavgifter och avgifter enligt lagen om allmän arbetsgivaravgiftbrukar gemensamt kallas egenavgifter. Den vid taxeringen tillstatlig inkomstskatt för året fastställda inkomsten av jordbruksfastighet ochrörelse utgör i princip underlag för beräkning av egenavgifterna. Underskott ien förvärvskälla får dock kvittas mot överskott av annan förvärvskälla inomsamma inkomstslag. ATP-avgift beräknas på den del av inkomsten som överstigerett basbelopp och understiger 7,5 basbelopp (basbeloppet vid årets ingång). Är1976 utgår avgiften därför på inkomst mellan . I frågaom sjukförsäkringsavgift och folkpensionsavgift finns bortsett från en 500-kronorsgränsinte någon avgiftsfri del och fr. o. m. inte heller någotbeloppstak. Egenavgift i form av allmän arbetsgivaravgift utgår fr. o. m. år1976 på den del av inkomsten som överstiger . Vidinkomsttaxeringen får egenförelagare s. k. allmänt avdrag för de Prop.1975/76:178 19 egenavgiftersom har påförts honom näst före det aktuella taxeringsåret. Attavgifterna får dras av som allmänt avdrag och inte som kostnad vid beräkningenav inkomst av jordbruksfastighet eller rörelse saknar i regel betydelse förinkomstskattens storlek. Den taxerade och den beskattningsbara inkomsten blirnormalt lika stor i båda fallen. Däremot skulle en överflyttning avavdragsrätten till resp. förvärvskälla minska avgiftsunderlaget och därmedockså avgiftema. Detta belyses bäst med ett exempel. Antag att en rörelseidkarevars inkomst visst år uppgår till . har rätt till avdrag för egenavgiftermed sammanlagt . Enligt nuvarande regler utgör beloppet . utgångspunktför beräkningen av avgifterna för året. Om avdraget får göras i förvärvskällan,minskas inkomsten av rörelsen med . Avgiften kommer då i princip attberäknas på grundval av en inkomst på . i stället för . Underde har reglerna för uttag av egenavgifter ändrats i väsentligahänseenden. som avgiftsskyldigheten i stort sett har slopats förarbetstagare och uppdragstagare har avgifterna för arbetsgivare och egenförelagarehöjts. Slopandet av beloppstaket för sjukförsäkringsavgiften ochfolkpensionsavgiften har vidare reducerat avgifternas försäkringsmässigainslag. Redan detta talar enligt min mening med viss tyngd för att avdrag för egenavgifterbör medges i resp. förvärvskälla i stället för som allmänt avdrag. Fören sådan ordning talar vidare att det är önskvärt att socialförsäkringsavgifternaberäknas på samma sätt oavsett företagsform. Drivs verksamheten genom t. ex.ett aktiebolag, beräknas bolagets arbetsgivaravgifter på grundval av deanställdas lönesumma. Underlaget för arbetsgivaravgift utgörs således inte avden totala kostnaden för de anställda utan i princip av skillnaden mellantotalkostnaden (exkl. naturaförmåner o. Som jagtidigare har sagt tas vid fastställande av egenföretagarens avgiftsunderlagdäremot f. n. inte hänsyn till den egenavgift som föranleds av verksamheten. Enöverflyttning av avdragsrätten till aktuell förvärvskälla kommer att elimineraskillnaden i detta avseende mellan verksamhet som bedrivs genom aktiebolag ochverksamhet som bedrivs direkt av enskild person eller som handelsbolag. Enöverflyttning av avdragsrätten till den inkomstbringande förvärvskällan kommerinte bara att medföra avgiftsminskning för den försäkrade. Även förmånssidankommer att påverkas. Innebörden av ändringarna blir att den pensionsgrundandeinkomsten kommer att beräknas på i princip samma sätt som för löntagare.Detsamma gäller den sjukpenninggrundande inkomsten. Avdragför egenavgifter bör mot bakgrund av det anförda i princip medges i denförvärvskälla vartill avgiften är hänförlig. Egenavgifterna bör alltså normaltinte redovisas som allmänt avdrag utan som avdrags- Prop.1975/76:178 20 postvid beräkning av inkomst av jordbruksfastighet eller inkomst av rörelse. F.n. gäller enligt 46 § kommunalskattelagen (1928: 370), KL, och 4 § lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, , att avdrag medges för sådan egenavgift somhar påförts den skattskyldige under kalenderåret näst före det aktuellataxeringsåret. Regeln innebär att den egenavgift som påförs den skattskyldigei samband med debUerihg av slutlig skatt under visst kalenderår får dras av vidtaxeringen året därpå. Vid taxeringen för visst beskattningsår medges alltsåinte avdrag för de egenavgifter som belöper på detta beskattningsår. Dennaordning kan medföra olägenhet för egenföretagarna. Dettagäller särskilt dem som börjar eller slutar en verksamhet. Vid taxeringen fördet första beskattningsåret får egenföretagaren inte något avdrag för de egenavgiftersom hänför sig till detta verksamhetsår. Avdrag medges alltså inte för den delav den preUminära B-skatten för beskattningsåret som belöper på egenavgifter.Den sammanlagda skatte-och avgiftsbelastningen för detta beskattningsår blirdärför hög. En egenförelagare som lägger ned sin verksamhet får dra av avgiftenavseende sista beskattningsåret först vid taxeringen för därpå följande beskattningsår.Det är emellertid inte säkert att den skattskyldige detta år har haft så storinkomst att avdraget kan utnyttjas fullt ut. Dessa nackdelar hos nuvarandeavdragsregler kan begränsas, om avdragsrätten för egenavgifter i högre gradknyts till det beskattningsår till vilket avgifterna i realiteten hör. För ensådan lösning talar också önskemålet att jämställa egenförelagare med personersom bedriver sin verksamhet genom t. ex. ett aktiebolag. I sistnämnda fall fårbolaget under löpande beskattningsår avdrag för såväl aktieägarens lön somdärpå belöpande socialförsäkringsavgifter och allmän arbetsgivaravgift. Önskemåletom neutralitet i avgiftshänseende mellan olika företagsformer skulle bästkunna tillgodoses om egenförelagare vid beräkning av inkomst avjordbruksfastighet eller inkomst av rörelse medgavs avdrag med beloppmotsvarande de på beskattningsåret faktiskt belöpande egenavgifterna.Härigenom skulle underlaget för socialförsäkringsavgifter och allmänarbetsgivaravgift i princip beräknas på samma sätt för egenförelagare som föranställd personal. Metoden skulle också medföra att den nuvarandeeftersläpningen i fråga om avdrag för egenavgifter upphörde. En förutsättningför att metoden skall kunna till-lämpas är dock att storleken av de egenavgiftersom belöper på visst beskattningsår är känd när den skattskyldige skalltaxeras för beskattningsårets inkomst. Avgifterna fastställs emellertidslutligt först sedan taxeringen är avslutad. Man måste således med denna metodgöra en förhandsuppskattning av avgifterna. En sådan uppskattning är svår attutföra även om den skattskyldiges inkomstförhållanden är okomplicerade. Ytterligare svårigheter uppkommer t. ex. om avgiftsunderlaget Prop.1975/76:178 21 skal!reduceras på grund av att den skattskyldige uppburit sjukpenning eller annanavgiftsfri inkomst eller om sjukförsäkringsavgiften skall reduceras på grund avatt den skattskyldige gjort anmälan om undantagande från ATP ochsjukpenningförsäkringen. Även andra faktorer kan inverka på avgiftsberäkningen,t. ex. att egenföretagaren har haft anställningsinkomst vid sidan av inkomst avjordbruk eller rörelse eller att han har uppburit förtids- eUer ålderspensionunder beskattningsåret. Det är därför svårt att utforma systemet så att denskattskyldige själv i alla lägen kan bestämma hur stor hans avgift är. Ettavdragssystem som bygger på att taxeringsnämnden eller lokal skattemyndighet skallräkna ut egenavgifterna och därefter föra in avdraget i självdeklarationen ärenligt min mening också olämpligt. De skattskyldiga bör nämligen vid avlämnandeav deklarationen själva kunna beräkna sin slutliga skatt och därmed också bl.a. behovet av fyllnadsinbetal ning. Vadjag nu har sagt visar enligt min mening att det vid taxeringen för visstbeskattningsår, med den utformning som avgiftssystemet f. n. har, inte ärmöjligt att medge avdrag för de på beskattningsåret belöpande egenavgifternamed exakta belopp. Avdraget måste med nödvändighet uppskattas enligt schablon.Överensstämmer de definitiva avgifterna för beskattningsåret inte med det schablonmässigtberäknade avdraget, får skillnadsbeloppet dras av eller tas upp som intäkt vidtaxeringen för ett senare beskattningsår. Ettsätt att beräkna ett schablonavdrag är att knyta avdragsrätten för visstbeskattningsår till de avgifter som ingår i preliminär B-skatt för det aktuellabeskattningsåret. Denna avdragsmetod har emellertid åtskilliga nackdelar.Metoden förutsätter för det första att den skattskyldige verkligen har påförtspreliminär B-skatt. Mänga avgiftsskyldiga har emellertid storaanställningsinkomster vid sidan av rörelse- eller jordbruksinkomst och erläggerdärför preliminär A-skatt i stället för B-skatt. För denna krets av egenförelagareskulle därför under alla omständigheter en särskild schablon behöva utarbetas.En annan nackdel med att anknyta till preliminär B-skatt är att denskattskyldige normalt påförs preliminär B-skatt för visst beskattningsår medett belopp som motsvarar den totala slutliga skatten för beskattnuigsåret tvåår tidigare. Vid debiteringen av preliminär B-skatt tas således i regel intehänsyn till den verkliga inkomsten under det aktuella beskattningsåret och inteheller tUl de procentsatser som det året skall tillämpas vid fastställandet av egenavgifterna.Av detta följer att de definitiva egenavgifterna ofta avsevärt avviker från de egenavgiftersom ingår i den preliminära B-skatten för beskattningsåret i fråga. Detär däremot enligt min uppfattning möjligt att uppnå godtagbar överensstämmelsemellan avdraget för egenavgifter under löpande beskattningsår och dedefinitiva egenavgifterna för samma beskattningsår Prop.1975/76:178 22 omavdraget schablonmässigt beräknas till viss andel av den avgiftspliktigainkomsten. Denna metod, som kan användas oavsett om den skattskyldige erläggerpreliminär skatt i form av A-skatt eller B-skatt, blir i de flesta fallen ocksåförhållandevis enkel att ttllämpa. Jag föreslår att avdraget för egenavgifterberäknas på detta sätt. Vid den närmare utformningenav en sådan schablonmetod för beräkning av avdrag för egenavgifter måsteställning tas till om avdrags-rätten skall begränsas till vissa förvärvskälloreller om schablonavdrag skall kunna medges från varje inkomst som kan föranledaskyldighet att erlägga egenavgift. Ett därmed sammanhängande spörsmål är omschablonavdraget skall beräknas på grundval av hela eller endast en del avförvärvskällans inkomst. En annan viktig fråga är om en enhetlig procentsatsskall tillämpas vid beräkning av avdraget eller om man, för att minskaskillnaden mellan detta avdrag och de definitiva egenavgifterna, skalltillämpa olika procentsatser beroende på omständigheterna i det enskildafallet. Av stor betydelse är också hur avstämningen mellan schablonavdraget ochde definitiva egenavgifterna skall göras. 4.2Underlaget för beräkning av schablonavdrag m. m.