prop · FY0378 · 1975-12-31 00:00:00 — En remissinstans har ifrågasatt om inteprocessekonomiska och andra skäl kan länkas tala för att bevisupptagning börkunna ske även vid annan underrätt. För egen del anser jag inte atl någotpraktiskt behov av en alternativ forumbestämmelse föreligger och föreslårdärför inle någon sådan. Tillhandahålles erforderUg utredning skall rätlenanställa förhör eller meddela föreläggande, om laga hinder inte möter.Slutligen stadgas alt reglerna om bevisupptagning i rättegång utomhuvudförhandling i tillämpliga delar skall gälla även beträffande nu avseddbevisupptagning. Även utan uttryckligt stadgande torde det vara klart attmyndigheten i ärende 1975: 78 198 omdisciplinansvar eller avskedande äger hemsfälla hos rätten om inhämtande avläkarintyg, t. ex. av det slag som avses i 7 § lagen (1964: 542) ompersonundersökning i brottmål. Tredje stycket innehåller-en hänvisning till' lagen om anställningsskydd såvitt gäller varsel till ochöverläggning med lokal arbetstagarorganisation. De bestämmelser som åsyftasfinns intagna i 29, .31 och 32 §§ nämnda lag och innebär i de hänseenden som härär aktuella att arbetsgivaren så snart det kan ske skall lämna varsel omtilltänkt avskedande till lokal arbetstagarorganisation i förhållande lillvilken arbetsgivaren är eller brukar vara bunden av kollektivavtal såvittgäller berörd arbetstagarkalegori saml alt den som har rätt tUl varsel även harrätt till överläggning med arbetsgivaren om den tilltänkta åtgärden. Tredjestycket av förevarande paragraf innehåller också föreskrift om att nu nämndabestämmelser skall äga tillämpning även i fråga om tjänsteman i verksledandeeller därmed jämförlig ställning. Paragrafen,som motsvarar nuvarande 20 §, innehåUer beslämmelser om åtalsanmälan. Enligt första stycket iden föreslagna nya lydelsen skall tjänsteman anmälas till åtal om han ärskäligen misstänkt för sådant i tjänsteutövningen begånget brott som avses i20 kap. BrB dvs. missbruk av myndighet, vårdslös myndighetsutövning, mutbrotteller brott mot tystnadsplikt om för brottet är stadgat fängelse eller detfinns anledning anta att talan om enskilt anspråk kommer att föras. Beträffandeoaktsamt brott mot tystnadsplikt, för vilket enligt den föreslagna straffbestämmelseni 20 kap, 3 § andra stycket BrB bara kan följa böter, föreligger alltsåskyldighet att göra åtalsanm'älan endast om en skadeståndstalan framstår somsannolik. Genom begränsningen till i tjänsteutövningen begånget brott uteslutssådant av statstjänsteman begånget brott mot tystnadsplikt som visserligenskall bestraffas enligt de nya bestämmelserna i 20 kap. 3 § BrB men som intebegåtis i tjänsteutövningen. Skyldigheten att anmäla till åtal skall enligt vadsom sägs i första stycket även omfatta annat brott varigenom tjänstemannenåsidosatt åliggande i tjänsteutövningen, om för brottet är stadgat fängelseeller det finns anledning anta att talan om enskilt anspråk kommer att föras. Iparagrafens andra stycke, vari inte föreslås någon saklig ändring, stadgas rättför regeringen att befria från anmälningsskyldighet i fråga om allmänfarligvårdslöshet enligt 13 kap. 6 § första stycket BrB. Bestämmelsen har särskildbetydelse exempelvis för järnvägstjänstemän och andra tjänstemän, inom vilkasområde även relativt ringa fel kan få allmänfarlig effekt. Prop.1975: 78 199 Deföreslagna ändringarna i denna paragraf, som behandlar avstängning avtjänsteman på grund a-v brott eUer tjänsteförseelse, avser bådeförutsättningarna för åtgärden och förfarandet. Enligtförsta stycket får tjänsteman f. n. avslängas från utövningen av sin tjänst medomedelbar verkan, om åtgärd vidtas för alt anställa åtal eller disciplinärtförfarande inleds samt den ifrågavarande gärningen kan antas medföra avsättningeller eljesi särskilda skäl föreligger. Eftersom avsättning avskaffas enligtförslaget anges i den föreslagna nya lydelsen såsom förutsättning föravstängning i stället alt gärningen kan anlas medföra avskedande. Någonmöjlighet alt meddela beslut om avstängning i andra fall föresläs däremotinte. Avstängning är en så ingripande åtgärd alt den bör kunna användas endasti mycket allvarliga fall då vederbörande inte kan behållas i tjänst i avvaktanpå beslut om hans avskedande. Därför föreslås också en bestämmelse om attavstängningen inle får vara längre än till dess frågan om tjänstemannens skiljandefrån tjänsten slutiigt prövats liksom att avstängningen skaU hävasom det inte längre finns skäl för avstängning. Om det sålunda underförfarandets gång framstår som sannolikt att tjänsteförseelsen kommer attföranleda disciplinpåföljd i släUet för avskedande, skall avstängningenomedelbart hävas. I 22 § fjärde stycket finns en hänvisning till bestämmelsersom tar sikte på möjligheten att omplacera en tjänsteman i stället för altavskeda honom. TiU dess att det står klart vUkel av alternativen som skaUtiUämpas är det självfallet möjligt att avslänga tjänstemannen fråntjänstgöring. Iandra stycket stadgas enligt förslaget atl bestämmelserna i 24 § förstastycket skall äga motsvarande tillämpning i ärende om avstängning. Innanavstängningsbeslut meddelas skall tjänstemannen alltså beredas tUlfälle attuttala sig om vad som åberopas mot honom. Av rättssäkerhetsskäl anser jag inte, såsom föreslagits av någon remissinstans, kan slopa denna regel.Därmed skulle för övrigt inle mycket vara vunnet, eftersom den föreskrivnaåtgärden inte torde behöva sinka förfarandet nämnvärt. Det är nämligen intemeningen att den i 24 § andra stycket reglerade möjligheten alt höra vittneeller sakkunnig vid domstol eller utverka editionsföreläggande skall slå öppeni avstängningsärenden. Däremot bör bestämmelserna i 17 och 18 §§förvaltningslagen om beslutsmotivering och underrättelse till part ominnehållet i beslut tillämpas även om avstängningsbeslutet inte utgör någotslutligt avgörande utan endast beslut under ärendes handläggning. Enbestämmelse härom föreslås, liksom f. n., intagen i slutet av andra stycket. Tredjestycket innehåller särskilda bestämmelser för det fall alt ärende omavstängning tas upp i anledning av misstanke om brott. Åklagaren är i sådantfall skyldig att tillhandahålla handlingarna från fömn-dersöknlngen och han harockså rätt att vara närvarande vid sådant förhör med tjänstemannen i fråga somkan hållas enligt 24 §. 1975: 78 200 Enligtfjärde stycket skall, om avstängning beslutas, frågan om avskedande snarasttas upp tiU prövning. Gmndas avstängningsbeslutet på misstanke om brott och hargärningen anmälts till åtal eller brottmålsförfarande eljest inletts moltjänstemannen, får emeUertid enligt nya 22 § första stycket andra punktenfrågan om hans avskedande inte avgöras förrän ansvarsfrågan slutligt prövats. Isådant fall innebär förevarande bestämmelse att frågan om avskedande skall tasupp tUl prövning efter det att broltmålsdomen vunnit laga kraft. Gårdomen ut på ogillande av åtalet föreligger i regel inte längre skäl föravstängning och denna skall då i enlighet med bestämmelsen i första stycketandra punkten hävas efter domens meddelande. Senastnär frågan om avskedande avgörs skall vidare enligt fjärde stycket prövas omavstängningen skall bestå. Omtjänsteman som varit avstängd från tjänsten inte avskedas, äger ban enligtfemte stycket uppbära den lön som kan ha dragits av. Närdet gäUer avstängning av domare tUlkommer beslutanderätten enligt gällandebestämmelser domstol och inte, såsom beträffande övriga tjänstemän,administrativ myndighet. Denna skiUnad bortfaUer enligt det nya systemet, sominnebär att den myndighet under -vilken tjänstemannen lyder eller, i fråga omvissa högre tjänstemän, särskild nämnd beslutar om bl. a. avstängning samt atttjänstemannen har möjlighet att föra talan mot beslutet vid domstol. Det hardärför inle ansetts erforderligt att behålla en särskUd författaing omavstängning av domare utan bestämmelserna i 26 § avses bli tUlämpliga på allatjänstemän. Paragrafeninnehåller beslämmelser om läkarundersökning samt avstängning på grand avsjukdom eller annat därmed jämförligt förhål-Ijinde. Deföreslagna "ändringarna hänför sig huvudsakligen till andra stycket, somf. n. stadgar att beslut om avsfängning eller läkarundersökning meddelas ifråga om tjänsteman som inle kan dömas till disciplinstraff av regeringen ocheljest av myndighet som regeringen bestämmer. I 37 § i dess föreslagna nyalydelse finns bestämmelser om beslutande organ i ärenden om bl. a. avstängningoch läkarundersökning, varför regleringen i 27 § andra stycket bör utgå. Istället föreslås ett stadgande av samma innehåll som 26 § andra stycket,nämligen att bestämmelsema i 24 § första stycket om kommunikation med tjänstemannenföre beslutets nieddelande skall äga motsvarande tilVämpning i "ärende omavstängning eller läkarundersökning. Tredjestycket innehåller ett stadgande om att vissa bestämmelser i förvaltningslagenskall tillämpas även om beslut om avstängning eller lä-kamndersöknuig utgörbeslut under handläggning. Eftersom regeln om kommunikation i 24 § förstastycket statstjänstemannalagen gjorts till- 1975: 78 201 lämpligäven i ärenden av förevarande slag, bör hänvisningen till motsvarandebestämmelse (15 §) i förvaltningslagen ulgå. I ett nytt femte styckeföreslås en bestämmelse om att beslut om läkarundersökning inte får läggastill grand för avstängning förrän beslutet slutligt prövats av domstol ellerrätten tUl talan förlorats. Enligtparagrafens nuvarande lydelse får tjänsteman skiljas från tjänsten endast avallmän domstol efter åtal eller av regeringen eller myndighet med stöd avbestämmelse i statstjänstemannalagen eller, i fråga om tjänsteman som ärförordnad tills vidare, i lagen om anställningsskydd, Efiersomavsättningsstraffet föreslås avskaffat och domstol kommer att pröva frågan omavskedande endast efler fullföljd talan, bör bestämmelsen redigeras om och därianges att tjänsteman får skiljas från tjänsten endast med stöd av bestämmelse islatstjänslemannalagen. Med hänsyn till att de nu föreslagna bestämmelserna omavskedande avses ersätta motsvarande stadganden i lagen om anställningsskyddbör vidare del förtydligandet göras att tjänsteman som är förordnad tUls vidarefår skiljas från tjänsten även enligt bestämmelserna om uppsägning i dennalag. Iparagrafen stadgas f. n. om skyldighet i vissa fall för tjänsteman att avgåföre uppnådd pensionsålder, däribland, under första stycket punkt c), det fallalt han genom lagakraftägande dom befunnits skyldig till brott vara avsättningkunnat följa men enligt 33 kap. 2 § BrB överlämnats lill särskild vård, dömtstiU böter eller skyddstUlsyn eller förklarats fri från påföljd. Då den i 22 §första stycket föreslagna avskedanderegeln täcker även detta fall föreslåspunkten c) utgå ur förevarande lagrum. Enligtförsta stycket i denna nya paragraf får beslut om skiljande från tjänsten pågrund av nedsatt tjänslduglighet enligt 32 § eller om förflyttning enligl 34 §inte verkställas förrän beslutet slutligt prövats enligt bestämmelserna i 51och 53 §§ eller rätlen tUl talan förlorats. Detsamma gäller beslut omskiljande från tjänsten av ordinarie domare enligt 31 § alltså på grund avuppnådd pensionsålder om annat inte följer av 53 §. Enligt sistnämndaparagraf äger domstol i tvist om till-lämpningen av 31 § beträffande ordinariedomare förordna att anställningen skall upphöra när tjänstemannen uppnått denålder då skyldighet att avgå senast inträder. Iandra stycket föreskrivs all verkställighet av beslut om skUjande från tjänstenav justitieråd eller regeringsråd enligt 31 eller 32 § inte får äga rum, förränbeslutet har prövats av högsta domstolen enligt bestämmelserna i 54 §. 1975: 78 202 Idenna paragraf har intagits förslag till bestämmelser om beslutande organ. Enligtförsta stycket skall fråga om disciplinpåföljd enligt 18 §, avskedande enligt22 §, åtalsanmälan enligt 25 §, avstängning enligt 26 eller 27 § ellerläkarundersökning som avses i 27 § provas av den myndighet under vilkentj"ånstemannen lyder, om annat ej följer av 38 § eller av föreskrift somregeringen meddelar. Fråga om avstängning enligl 26 § på grund av misstanke ombrott skall också kunna las upp på anmälan av åklagare. Bestämmelsernai paragrafens nuvarande lydelse om beslutande organ i ärenden om anställningsupphörande på grund av uppsägning, uppnådd pensionsålder, nedsättning iarbetsförmågan eller försättande i disponi-bUitet eller om förflyttning tUlannan tjänst har tagits in i andra och tredje styckena. Beträffandejustitieråd eller regeringsråd prövar enligt första stycket regeringen fråga omåtalsanmälan enligt 25 § eller avstängning eller läkarundersökning enligt 27 §.Vidare erinras om att beslut om avskedande och om avstängning på grund avbrott eller tjänsteförseelse meddelas av högsta domstolen enligt bestämmelseri 54 § när det gäller ifrågavarande domare. Andrastycket innehåller en särregel för vissa andra högre befattningshavare.Beträffande den som innehar eller uppehåller annan ordinarie domartjänst änsom nämnts i föregående stycke eller tjänst som byråchef eller d'ärmedj"ämsfälld eller högre tjänst meddelas beslut i fråga som avses i 37 §första stycket av en särskild nämnd bestående av fem ledamöter, varavordföranden skall vara lagkunnig och i domarvärv erfaren. Vidare stadgas attdet ankommer på regeringen att meddela närmare beslämmelser om nämndenssammansättning och verksamhet liksom om den personkrets som nämndensverksamhet skall avse. Ärende anhängiggörs hos nämnden av den myndighet undervilken tjänstemannen lyder eller, såvitt gäller avstängning på grund av misstankeom brott, av åklagare. Enligtparagrafens tredje stycke tillkommer det att meddela bestämmelser ombeslutande organ såvitt angår tjänstemän hos eller dess myndigheter. Idenna paragraf har tagits in en motsvarighet till det nuvarande stadgandet i23 § andra stycket rörande omröstningsförfarandet. Genom den föreslagna nyabestämmelsen avses att klarlägga alt vid omröstning reglerna i 29 kap. RB omomröstning i brottmål skall äga tillämpning. Det nuvarande stadgandet i 23 §andra stycket statstjänstemannalagen an- Prop.1975: 78 203 knytertill i deras lydelse före ikraftträdandet avlagen (1969: 244) om ändring i . För att bättre ansluta tillden ändrade lydelsen av bestämmelserna bör den nya regeln utformas så alt deninnehåller en direkt hänvisning lUl 29 kap. RB. I klarhetens intresse bördärvid tilläggas att det är bestämmelserna om omröstning i domstol med endastlagfarna ledamöter som avses. Paragrafeni dess nuvarande lydelse stadgar att mål om tillämpning av vissa avstatstjänstemannalagens beslämmelser skall handläggas enUgt lagen om rättegångeni arbetstvisler. Genom lagändring utvidgades paragrafen till altomfatta mål rörande tUlämpning av bestämmelserna om läkarundersökning ochavstängning på grund av sjukdom samt anställningens upphörande på grund avuppnådd pensionsålder eller nedsättning i arbetsförmågan såvitt gäller annanordinarie domare än justitieråd eller regeringsråd (prop. 1974: 174 s. 78 ff,InU 1974: 33 och rskr 1974: 401). Den nu föreslagna ändringen av paragrafeninnebär att den angivna målkretsen utsträcks ytterligare, nämligen tUl altomfatta tvister rörande statstjänstemän utom justitieråd och regeringsråd om åläggande av disciplinpåföljd enlig 18 §, avskedande enligt 22 §,avstängning på grund av brott eller tjänsteförseelse enhgt 26 § eller på grundav sjukdom enligt 27 § samt anställnings upphörande på grund av uppnåddpensionsålder enligl 31 §, nedsättning i arbetsförmågan enligt 32 §,förflyttning till annan tjänst enligt 34 § eller uppsägning fråntjänstemannens sida enligt 36 §. Specialbeslämmelsenbeträffande justitieråd och regeringsråd i sista punkten av första stycketflyttas enligt förslaget lill en särskild paragraf, 54 §. Paragrafeninnehåller vissa specialbestämmelser angående talan mot beslut beträffandeannan ordinarie domare än justitieråd eller regeringsråd om läkarundersökning,avstängning eller anställningens upphörande på grund av uppnådd pensionsåldereller nedsatt tjänstduglighet. De föreslagna ändringarna innebär altparagrafens tillämpningsområde med vissa undantag utvidgas i samma utsträckningsom tidigare föreslagils beträffande 51 § samt att ytterligare specialreglertiUkommer. Enligtförsta stycket skall sålunda talan mot beslut om åläggande av discipUnpåföljd,avskedande, läkarundersökning eller anställnings upphörande på grund avuppnådd pensionsålder, nedsättning i arbetsförmågan eller förflyttning tillannan tjänst väckas från den dag då tjänstemannen fick del avbeslutet. Någon tidsbegränsning föreslås alltså inte såvitt gäller talan motbeslut om avstängning vare sig på grund av brott, tjänsteförseelse ellersjukdom, Efiersom 27 § 1975: 78 204 innehållerbestämmelser om både läkarundersökning och avsfängning, måste i förevarandestycke göras uttryckligt undantag för beslut om avstängning på gmnd av sjukdom.Beträffande talan mot beslut om avstängning på grund av brott ellertjänsteförseelse räcker det med att 26 § utesluts från uppräkningen, varigenomenbart reglerna i lagen om rättegången i arbetstvisler blir tillämpUga och därstadgas ingen frist för anhängiggörande av talan (se t. ex. 4 kap. 8 §).Förslaget avser inle heller talan mot beslul om uppsägning, efiersombeslämmelser härom redan finns i 52 §. Någon föreskrift som svarar mot andrastycket i sistnämnda paragraf finner jag, såvitt nu kan bedömas, inte varaerforderlig när det gäller tvister av förevarande slag (jfr prop, 1974: 174 s.71). Nuvarandeandra stycket innehåller bestämmelser om att vissa beslut inte får verkställasförrän slutlig domstolsprövning ägt rum eller rätlen till talan förlorats.Dessa bestämmelser överförs enligt förslaget tiU 27 § femte stycket och 34 a §. Andrastycket enligt förslaget motsvarar nuvarande tredje stycket och stadgar attdomstolen för tiden intill dess lagakraftägande dom eller beslut föreliggeräger förordna, i tvist om avstängning på grund av brott, tjänsteförseelse ellersjukdom alt beslutad avstängning skall vara hävd och i tvist omålderspensionering av ordinarie domare att anställningen skall upphöra närdomaren uppnått den ålder då skyldighet alt avgå senast inträder. Tilldenna paragraf har enligt förslaget flyttats bestämmelsen i nuvarande 51 §första stycket tredje punkten att mål som gäller justitieråd eller regeringsrådprövas av högsta domstolen enligt 57 kap. RB på talan av JO eller JK,Bestämmelsens tiUämpningsområde har utvidgats tUl att omfatta utöver tvister om läkarundersökning, avstängning på grund av sjukdom ochskiljande från tjänsten på grund av uppnådd pensionsålder eller nedsättning iarbetsförmågan även tvister om avskedande eller avstängning på grund avbrott eller tjänsteförseelse. Denya bestämmelserna är i princip avsedda alt vinna tillämpning även påförseelser begångna före ikraftträdandet. Har disciplinärt förfarande enligtde äldre bestämmelserna hunnit inledas, bör alltså i fortsättningen reglerna inya 24 § tillämpas. Tj'änstemannen bör sålunda skriftligen anmanas att yttrasig inför den myndighet som enligt 37 eller 38 § skall besluta i ärendet.Härvid bör givetvis den skriftliga anmaningens innehåll anpassas efter vad somredan förekommit i ärendet. Också de nya bestämmelserna om disciplinpåföljd ochavskedande bör tillämpas på äldre förseelser. Äveni preskriplionshänseende bör de nya reglerna vinna tillämpning. 1975: 78 205 21 § intagna preskriptionsregeln rörande disciplinpåföljd medför visserligeninte, i motsats tUl vad som är fallet enligt gällande rätt, att självaförfarandet skall vara avslutat före preskriptionstidens utgång. Den nutillämpade preskriptionstiden uppgår emellertid för de offentiigatjänstemännens del tUl medan den föreslagna endast är . Detförhållandet att någon absolut preskriptionsfrist inte föreslagits beträffandeavskedande torde visserligen innebära att beslut om avskedande inle får gmndaspå gäming som begåtts före de nya bestämmelsemas ikraftträdande om mer än femår förflutit från gärningens begående (jfr 12 § första stycket lagen ominförande av ). Denna begränsning synes emellertid vara av merateoretiskt än praktiskt intresse. Däremot föreslås atl den relativt bestämdapreskriptionsfrist, som tagits in i 22 § sista stycket, inte skall tillämpaspå förhåUande som inträffat före lagens ikraftträdande. Denya processuella bestämmelserna i 51 och 53 §§ bör inte tillämpas i fråga ombeslut som har meddelats eller i fråga om talan mot sådant beslut.En övergångsbestämmelse med detta innehåll föreslås därför. I den månadministrativ besvärsrätt föreligger enligt gällande bestämmelser skallsåledes denna begagnas beträffande berörda beslut. Såsomtidigare nämnts avses att de nya bestämmelserna i 26 § om avstängning frånutövning av tjänsten på grund av brott eller tjänsteförseelse skall tUlämpasäven på domare. Det föreslås därför att lagen (1955: 261) om avstängning avdomare skall upphöra att gälla. 15.3 Förslagtill lag om ändring i lagen (1974: 359) om ändring i stats tjänstemannalagen (1965: 274) Iandra stycket av övergångsbestämmelserna tUl lagen (1974: 359) om ändring istatstjänstemannalagen föreskrivs efter en vidtagen ändring att i anställningsförhållande varpå sistnämnda lag är tillämplig reglema omavskedande i lagen om anställningsskydd inte skall gälla t. v. Om en särskildreglering av avskedandeinslitutet, såsom föreslagits i det föregående, kommertUl stånd beträffande statstjänstemän, finns anledning att behållaberörda övergångsbestämmelse. Enligt 2 § lagen om ansfällningsskydd gällernämligen i lag meddelad bestämmelse som avviker från denna lag. Det föreslåsdärför att övergångsbestämmelsen i fråga upph'ävs. 15.4 Förslagettill lag om ändring i Enligtgällande lydelse av andra stycket i denna paragraf är RÅ aUmän åklagare vidunderrätt och hovrätt i mål om ansvar eller enskilt an- 1975: 78 206 språkpå grund av brott som i utövningen av tjänsten eller uppdraget har begåtts avvissa högre offentliga funktionärer, T denna personkrets ingår bl. a.statstjänstemän som enligt 18 § första stycket statstjänstemannalagen f. n.inte är underkastade discipUnär bestraffning. Med hänsyn till de föreslagnaändringarna i nämnda lag måste berörda tjänstemannagrupp anges annorlunda. Medutgångspunkt i det sätt på vilket motsvarande grupp beskrivs i förslaget tillny lydelse av 38 § andra stycket samma lag föreslås att gruppen anges bestå avdem som innehar eller uppehåller ordinarie domartjänst eller tjänst sombyråchef eller därmed jämställd eller högre tjänst vid statlig myndighet. Idetta lagrum har enligt förslaget endast den följdändringen gjorts att ordetsuspension fått ulgå. Äveni denna paragraf föreslås endast den ändringen att ordet suspension skallutgå. 5 § första stycket föreskrivs f, n, undanlag från den allmännavUtnesplikten i fråga om ämbets- eller tjänsteman eller den som är förordnadeller vald att förrätta offentligt tjänsteärende eller utöva annan allmänbefattning. Den inskränkning i viltnesplikten som görs i första stycket ärbestämd väsentiigen med hänsyn liU det allmännas intresse av att vissaförhållanden inte kommer till allmänhetens kännedom. Den personkrets som avsesstämmer också nära överens med kretsen av ämbetsansvariga enligt 20 kap. 12 §BrB i dess nuvarande lydelse. Omfattningen av lystnadsplikten förutsätts i RBantingen reglerad i författning eller bero av de regler som eljest kan ansesgälla för den berörda personkretsen. Medden ändring som jag har förordat tidigare i fråga om ansvarssystemet föroffentliga funktionärer är det inte längre möjligt alt av-gr'änsa personkretseni första stycket på del s'ätt som hiltiUs har varit fallet. Det synes i ställetvara naturligt atl anknyta till den straffrättsliga reglering av brott mottystnadspUkt som har föreslagils tidigare i 20 kap, 3 § BrB, Den paragrafen tarvisserligen sikte på envar som är 1975: 78 207 underkastadi författning stadgad tystnadsplikt, vare sig han är offenllig funktionäreller privat verksam. Med en sålunda bestämd personkrets får första stycket ennågot vidare syftning än . Regeln skulle lill inte ringa del blitillämplig även i fall då inskränkningen i vittnesplikten har sin grund i entystnadsplikt som är föreskriven i enskilds intresse.