prop · FY0340 · 1975-12-31 00:00:00 — Industriförbundetanför atl del i praktiken ofta kommer att bli en grannlaga uppgift all dragränsen mellan den vägledning och upplysning om praxis, som kommunala organförutsätts ge parterna vid tvist mellan konsument och näringsidkare, och delställningstagande till förmån för den ena eller andra parten som måsleundvikas. 1 många fall kommer information om rättsläge och praxis all varatillräckligt för att en överenskommelse skall kunna träffas på frivillig grund,konstaterar förbundet men framhåller, att risk självfallet föreligger attsådana upplysningar kommer atl uppfattas som etl ställningstagande liksom atten befattningshavare agerar så atl gränsen för hans befogenhetöverskrids. måsle enligt förbundet den informella informations- och vägledningsverksamhelsom arbetsgruppen förordar anses vara en naturlig och viktig uppgift inomverksamheten. Härigenom kan många enklare tvister undanröjas ochreklamationsnämnd och domstolar behöver inte belastas. Förbundet anser alt denenda lösningen på dilemmat är att alla berördas uppmärksamhet riktas pågränsdragnings-problemet och all i första hand i sinutbildningsverksamhet för de kommunala tjänstemännen behandlar problemetsärskilt noga. Ettantal remissinstanser anför synpunkter på de föreslagna uppgifterna vid sidanav vägledningen. Den allmänt inriktade informationen berörs sålunda av bl. a.konsumentverket, som påpekar alt denna verksamhet näst vägledningen är den mestresurskrävande. Verket anser del därför viktigt atl insatserna inte splittraspå alltför många infor-malionsakliviieter av typen kampanjer och utställningar.Verksamheten bör enligt verkel särskilt i elt inledningsskede koncentreras lillinformation om den service, som den kommunala konsumentverksamheten ger. /iF-Z.0-7"C0anser alt kommunerna i första hand bör informera invånarna omden service de själva kan erbjuda konsumenterna, om lagar och förordningar tillskydd för konsumenterna, om institutionerna som verkar på konsumenlområdel (t.ex. i reklamalionsfrågor) etc. Organisationerna anser del vidare angeläget allde olika.medier och kanaler som slår lill förfogande utnyttjas för att föra ul denallmänt inriktade informationen. Samordningen med övriga nämnder ochinstitutioner inom kommunen måsle lösas så atl verksamheten kan nå allamålgrupper och atl resurserna kan utnyttjas rationellt och effektivt. KF-LO-TCOframhåller också alt opinionsbildningen på konsumentområdet är uppgifter förfolkrörelserna och deras bildningsorganisationer. Det sker bl.a. genom mötes-och sludiecirkelverksamhel. KF-LO-TCO finner del angeläget all kommunerna iolika former ger stöd till de lokala organisationernas initiativ på deltaområde i stället för att själva engagera sig i sådana uppgifter. Vikten avsamordning och samarbete understryks också av flera kommuner samt och . KOanser alt den viktigaste informalionsuppgifien är att upplysa allmänheten omverksamhetens existens och funktion. Det har enligt KO avgörande betydelse förhela verksamheten att denna information blir effektiv, särskilt blandresurssvaga konsumenter. Däremot menar KO alt den mera allmänt inriktadekonsumentinformationen i första hand bör las fram på regional och central nivå. Fråganom rapportering till central nivå behandlas av flera remissinstanser.Konsumentverket framhåller sålunda all en rapportering om lokala förhållanden,i första hand lill verkel, är nödvändig för atl förbättra underlaget för dencentrala myndighetens prioritering av den egna verksamheten. Dessutom skapasenligt verkel förutsättningar för atl undanröja mera generella problem för helakonsumenikollekiivel, vilkel i sin lur får en positiv återverkan på del lokalaarbetet. Rutiner för denna rapportering bör utvecklas i samråd mellanKommunförbundet, och befattningshavare inom kommunalkonsumentverksamhet, menar verket. Även för i första hand vidkommande. KOpåpekar all inte bara ulan även i hög grad KO och andracentrala konsument vårdande organ för sin verksamhet är beroende av auenskilda, konkreta konsumeniproblem fångas upp lokalt och rapporteras lillrespektive centrala organ. Den problemuppfangande funktionen bör enligt KO:smening klart fastläggas som en viktig arbetsuppgift för de lokala konsumentorganen. KF-LO-TCOfäster stor vikt vid all man kommer fram lill enkla och smidigarapporteringsrutiner. Enligt deras bedömning kan rapporterna komma lill stornytta även för organisationer, bildningsförbund och företag. Kommunförbundetbetonar vikten av atl kommunernas arbete i denna del begränsas till uppgiftersom klart är av väsentligt värde för det centrala organets verksamhet och alten aterföring till de lokala organen sker be- träffandevad som framkommit vid uppgiflsinhämtandet. Oselösundskommun menar att rapporteringen måsle begränsas starkt, då sådana uppgiftererfarenhetsmässigt ofta tar oproportionerligt myckel lid i anspråk på bekostnadav direkt handläggande verksamhet. Arbetsgruppensställningstagande, alt kontakter med producentsidan normalt inle kan betraktassom en uppgift, kommenteras av bl.a. , som i principinstämmer häri såvitt angår producenter i betydelsen tillverkare/fabrikant.Verket påpekar dock, atl begreppet producent ofta är samlande beteckning lörsåväl tillverkare som detaljister och understryker nyttan av att de lokalaorganen håller kontakt med företrädare för bl. a. detaljhandelnsbranschorganisationer inom kommunen. Delta bör enligt verkel ske dels för altskapa förtroende för den kommunala konsumentverksamheten, dels för attgemensamt lösa generella problem av lokal karaktär. Socialdemokratiskah\'lnnoförbundet anser atl de kommunala organen genom kontakter mednäringsidkare kan söka uppnå förbättringar i det informativa innehållet imarknadsföringsåtgärderna. Flerainstanser berör de kommunala konsumenlpolitiska organens medverkan i remisser m.m.Härvid anför distributionsutredningen, att kommunerna har en väsentlig roll atlfylla bl. a. när det gäller samhälleliga åtgärder för all tillgodose rimligakonsumentönskemål om olika former av närhetsservice. Enligt utredningen skulleden föreslagna konsumentpolitiska verksamheten i kommunerna otvivelaktigt ökamöjligheterna att fånga sådana konsumenlönskemål. Dessa bör kunna föras vidarelill planerande tjänstemän och beslutande instanser på ett smidigt säll.Väsentliga insatser skulle enligt utredningen också kunna göras i fråga omserviceplanering, organisation av hemsändning m. m. i anslutning till slödel tillkommersiell service i glesbygd. Utredningen delar även uppfattningen allfrågor rörande nedläggning av butiker, öppethållande och service framdelesskulle kunna ingå i arbetsuppgifterna. Konsumentverket.KF-LO-TCO och Socialdemokratiska kvinnojörbundci är också positiva tillarbetsgruppens syn på remissfrågorna. Härvid menar KF-LO-TCO att den kommunalakonsumentverksamheten bör kunna omfatta remissbehandling av såväl frågor avintern natur som utifrån initierade frågor. Organisationernatillstyrker vidare atl uppgifter i anslutning till stödel till kommersiellservice anförtros den kommunala konsumentverksamheten. När det gäller frågorom bulikselableringar, öppethållande m. m. vill organisationerna avvakta deförslag, som distributionsutredningen kommer att lägga fram. Sågott som samtliga remissinstanser delar arbetsgruppens uppfattning, alt denkommunala konsumentpoliliska verksamheten bör bygga på frivilliga åtagandenfrån kommunernas sida och att någon lagstiftning om verksamheten följaktligeninte bör införas. Sålunda understryker/vow-munförbundet vad arbetsgruppen anförom de skiftande lokala betingelserna för konsumentpolitisk verksamhet och attdel rör sig om en ny verksamhet som ej ännu funnit sina former. En lagstiftningom verksamheten kunde därför enligt förbundets uppfattning motverkautvecklandet av nya och förbättrade arbetsmetoder. Kirunakommun anser att konsumentpolitiken över huvud tagel inte kan anses utgöra ensamhällsverksamhet av sådan art all den lämpar sig för elt genomförande viaspecialreglerad kommunalförvaltning. Följandeinstanser anser att lagstiftning i någon form om verksamheten erfordras,nämligen , och kommuner samt kvinnoförbund.Sålunda framhåller kommun atl flertalet kommuner i vårt land inte mednågon större skyndsamhel frivilligt gjort åtaganden på del konsumentpoliliskaområdet och alt arbetsgruppens antagande att kommunerna genom frivilligaåtaganden kommer alt tillgodose behovet av konsumentverksamhet är föroptimistiskt. Liknande synpunkter anförs av . DONkonstaterar all konsumenlpolitiska åtgärder hillills inle har varit någonsjälvklar verksarnhel. Mol bakgrund av den splittrade bild, som denkommunala konsumenlpolitiska verksamheten f. n. företer, bör enligt i särskild lag anges vilka kommunala insatser som bör komma till stånd. Någrainstanser menar alt lagstiftning inte krävs f. n. Hhhör KF-LO-TCO. som noteraratt kommunernas uppgifter på det konsumenlpolitiska området nu harkonkretiserats. Del finns enligt organisationerna därför anledning hoppas atten dylik verksamhet nu skall startas i betydande utsträckning. Konsumentverketanför liknande synpunkter. , som ansluter sig lill arbetsgruppens förslag i denna del,understryker dock all berörda myndigheter måste följa utvecklingen noggrant.Ifall del visar sig att många kommuner fortfarande underiåtitatl starta konsumentverksamhet eller ambitionsnivån inte kan anses svara molkonsumenternas intressen måste lagstiftningsåtgärder övervägas, menarföreningen. Länsstyrelseni anmärker alt avsaknaden av lagstiftning medför risk för alt kommunernasengagemang inle får önskvärd omfattning. Etlstort antal remissinstanser ansluter sig till eller lämnar utan erinranarbetsgruppens ställningslagande all s t a t s b i d r a g inte bör utgå förverksamheten. Hit hör kommun, som ansluter sig lill de avarbetsgruppen anförda motiven. Däremot bör annat centralt stöd lämnas, anförkommunen och pekar på det bistånd som centrala myndigheter enligt förslagetskall ge de kommunala organen. ,som inte förordar alt något statsbidrag skall utgå, anmärker dock atl man inledelar arbetsgruppens uppfattning atl kostnaderna förverksamheten kan betecknas som förhållandevis blygsamma. Förbundet ulgår från atlkommunerna skall kompenseras för denna nya av statsmakterna initieradearbetsuppgift vid förekommande överläggningar mellan representanter förregeringen och kommunförbunden angående kommunernas finansieringsproblem. LänsstyrelsenI län framhåller atl den föreslagna utbyggnaden av den kommunala konsumeniverksamheleninnebär relativt stora kost-nadsålaganden från kommunernas sida. Länsstyrelsenanser all delta problem bör uppmärksammas av den sittande kommunalekonomiskautredningen. Denna uppfattning framförs även av läns avdelning av . LänsstyrelsernaI , , . , och ,och , ett trettiotal kommuner, LRF, , och anser atlstatsbidrag bör införas eller atl frågan bör övervägas ytteriigare. Sålundaanför i , atl även om man allmänt kan sträva efter atlstatsbidrag bör ges i mera generella former bör man inle förringa den effektolika stimulansbidrag kan ha då en ny verksamhet skall påbörjas särskilt imindre kommuner. Liknande argument anförs av flertalet instanser som förordar atlstatsbidrag skall ulgå. Skellefteåkommun anser att det från synpunkt inle är erforderligt att alllidförbinda specialdestinerade statsbidrag med deialjkoniroll över kommunen menalt man med generella statsbidrag (av kostnaderna) kan undvikapåtagliga negativa "detaljreglerande bieffekter". Flera kommuneranför liknande synpunkter. kommun däremot ser ingen nackdel i atlverksamheten deialjregleras genom centrala statliga ålgärder. förordar alt statsbidrag ulgår i första hand motsvarandeåtminstone större delen av kostnaderna för en tjänsteman. Bidraget bör enligtförbundet utgå som ett schablonbidrag för atl medge så stor frihet som möjligtför kommunerna att på det för dem mest ändamålsenliga sättet anordna sin lokalakonsumentverksamhet. Liknande synpunkter anförs av , somockså framhåller all detta är en fråga om jämställdhet mellan olikakonsumenter. Deförslag som lämnas i fråga om den kommunala förlroen-demannaorganisationen tillstyrksi stort eller lämnas utan erinran av så gott som samtliga remissinstanser. Desynpunkter som lämnas är i huvudsak uttalanden till förmån för det ena ellerandra organisatoriska alternativet. Konsumentverketanför att verket har framhållit del nödvändiga i alt den kommunalakonsumentverksamheten ges en reell politisk förankring och det önskvärda i altde organisatoriska formerna begränsas. Den kommunala konsumenlpolitiskaverksamhetens homogenitet är i viss utsträckning avgörande för verkels möjligheteralt fånga upp konsumentproblem och alt fortbilda kommunala handläggare samtför möjligheterna att spridalandsomfattande information om verksamheten. Verket tillstyrker därförarbetsgruppens förslag lill förtroendemannaförankring. För all den politiskaförankringen skall få någon praktisk betydelse är del emellertid viktigt alläven de kommuner som väljer andra alternativ än särskild konsumenlnämnd iprincip ålägger detla organ samma ansvar för verksamheten som anges i detföreslagna reglementet för konsumenlnämnd, framhåller verkel. ÄvenKF-LO-TCO understryker vikten av au konsumentfrågorna i kommunerna får enpolitisk förankring. Del är enligt organisationerna angelägel all man för denkommunala konsumentverksamheten, liksom för andra kommunala frågor, får lilirälleatt utkräva politiskt ansvar. Organisationerna framhåller sin redan tidigarehävdade uppfattning att verksamheten bör ske i form av konsumenlnämnd.Särskilt i större kommuner framstår den lösningen som den lämpligaste, anserorganisationerna. Med tanke på att de lokala betingelserna för kommunalkonsumentverksamhet är av mycket skiftande karaktär kan det dock enligt KF-LO-TCOvara motiverat atl del särskilt för de mindre kommunerna i etl inledningsskedefinns möjlighet atl välja alternativet med kommunstyrelsen som ansvarigt organ. Kommunförbundetoch flera av dess länsavdelningar, länsstyrelserna i Ålvs-borgs och Jämtlandslän sami , . , , , och Gällivarekommuner anser att verksamheten alternativt bör kunna handläggas inom kommunenssociala förvaltning. Som skäl för detta anför inriktning mol resurssvaga grupper medföranknytningspunkter mellan den konsumentpoliliska och den sociala verksamheteni kommunerna. Även i delta alternativ, liksom vid verksamhetens förankring hoskommunstyrelsen, bör enligt förbundet en möjlig organisatorisk åtgärd vara altdelegera konsumentfrågorna till särskilt utskott. Arbetsgruppensförslag om referensgrupp för samråd med folkrörelserna tillstyrks i stort ellerlämnas ulan erinran av så gott som samtliga remissinstanser. KF-LO-TCOanser det angeläget, atl referensgrupper med representanter för konsument- ochlöntagarorganisationerna tillskapas redan i inledningsskedet av en kommunalkonsumentverksamhet, och förutsätter att vid utformningen avreferensgruppernas uppgifter samråder med dessa organisationer. Beträffandereferensgruppens uppgifter anför KF-LO-fCO, alt de finner del uteslutet atldessa skulle begränsas lill att "följa verksamheten och framförasynpunkter på olika frågor". Utgångspunkt för arbetet i referensgruppen måstevara att organisationerna där far tillfälle att dels föra fram medlemmarnasproblem som konsumenter, dels skapa förståelse inom kommunen för sina speciellaförutsättningar att arbeta med konsumentfrågorna. Ett grundläggande drag isvensk demokrati är att människorna genom sina organisationer påverkar sinegen situation och kollektivt påverkar politikens utformning. Detta gällerenligt organisationerna såväl centraltsom på det lokala planet och i lika hög grad på konsun-ientpolitikens områdesom vad beträffar övrig samhällsverksamhet. Köpmannaförbundetanser atl referensgruppen även bör innehålla representation för den verksamhetsom har den direkta kontakten med och handläggningen avkonsumentfrågorna, nämligen detaljhandeln. Liknande synpunkter anförs av . Samtligaremissinstanser som ansluter sig till uppfattningen atl den lokala konsumentpoliliskaverksamheten bör vara en uppgift tillstyrker eller lämnar ulan erinranförslaget atl i varie kommun tillskapas en vägledningsfunktion med i stort deuppgifter och med den benämning som arbetsgruppen förordar. Synpunkternarörande vägledningsfunklionen avser huvudsakligen frågan om vilka resurser somskall avsättas härför. Den av arbetsgruppen angivna dimensioneringen tillstyrkshärvid eller lämnas ulan erinran av flertalet remissinstanser. Några instanseranser dock atl ambitionsnivån är för blygsam. Sålunda anför iUppsala län alt del här är fråga om ett tämligen omfattande verksamhetsområdeoch att servicen uppenbarligen skulle bli otillfredsställande med endasldeltidsanställd personal eller om flera kommuner samarbetar om en tjänsteman.För atl en effektiv verksamhet skall kunna bedrivas bör enligl länsstyrelsenvarje kommun ha heltidsanställd personal. Fleraremissinstanser, däribland , understryker arbetsgruppensuppfattning, all det inle går alt ställa upp några bestämda schabloner förberäkning av resursbehovet. De väsentligt olika förhållanden som kan råda ikommuner med likartat invånarantal gör del nödvändigt alt resursbehovet bedömsi varje kommun för sig, framhålls del från flera håll. Enligl Grossistförbundeibör målet självfallet vara att verksamheten blir så dimensionerad att denverkligen blir meningsfull för kommuninvånarna. Arbetsgruppensförslag om hur vägledningsfunklionen bör upprätthållas i kommuner därheltidstjänster inte är motiverade kommenteras av några remissinstanser.Sålunda finner i län, mol bakgrund av del bredaverksamhetsområdet, det orealistiskt atl en tjänsteman på dellid skulle kunnasvara för konsumentvägledningen och härmed sammanhängande frågor.Länsstyrelsen förordar, att verksamheten organiseras på sådant säll, eventuelltgenom samverkan mellan flera kommuner, all konsumentsekreterarna erhållerheltidssysselsättning. Denna lösning förordas ocksä av och Västeråskommuner. Kommunförbundetantor att den föreslagna vägledningsfunklionen åtminstone i etlinledningsskede i betydande utsträckning synes kunna åstadkommas genom interkommunaltsamarbete. Förbundet anmäler atl man är beredd atl genom sina länsavdelningarunder initiera överiäggningar om hur vägledningsfunklionen skall varaanordnad i de olika kommunerna. Samverkansalternativetavstyrks av LRF, som med hänsyn lill behovet av lokal anknytning finner dennalösning förkastlig. 1 den mån kommunerna väljer att gå in för ökad verksamhetpå del konsumentpoliliska området bör denna verksamhet handläggas inom kommunenoch i sådana former att verksamheten icke koncentreras lill kommunernashuvudorter, anser LRF vidare. Alternativet avstyrks även av kommun, som bl.a. hänvisar till de kostsamma tidsföriusierna som uppslår vid resor mellan de inblandadekommunerna. ,och förordar i första hand enlösning där någon på deltid handlägger konsumentfrågorna. Som motiv härföranför KF-LO-TCO, alt del är fördelaktigast att varje kommun har sin egen konsumenlsekreterareoch all man därför i de kommuner, där man inle anser sig ha underiag för en hellidsanslälldkonsumenlsekreterare, exempelvis söker kombinera tjänsten med annan informations-eller utredningstjänst inom kommunen. Flerainstanser, däribland och , menaralt arbetsgruppens uppräkning av uppgifter som kan kombineras med den konsumentpoliliskavägledningsfunklionen bör kompletteras med social verksamhet. Fråganom hur vägledningen bör anordnas i större kommuner och storstadsområden berörsav några instanser. Sålunda påpekar all personalresurserna istörre kommuner på längre sikl behöver kompletteras med ytteriigare konsumenlsekreterareeller assisienitjänsler. Vidare framhåller verkel att speciella förhållandengäller för storstadsområdena, där särskilda resurser kan behövas för altupprätthålla närkonlaklen med konsumenterna. Grossistförbundetanser all del i storstadsregioner kan finnas anledning all överväga ettsamarbete mellan flera kommuner, även om varie kommun i och för sig är stor nogför atl bygga upp en egen verksamhet. pekar också på dennamöjlighet. Frågornaom konsumentsekreterarens bakgrund och fortbildning m.m. berörs av bl. a. KO,som kraftigt understryker atl konsumentsekreterarna behöver både entillfredsställande grundutbildning och en löpande vidareutbildning som omfatiarden aktuella utvecklingen på del konsumentpoliliska området. Den avarbetsgruppen skisserade utbildningsnivån för konsumentsekreterarna finner KOrimlig under förutsättning alt vägledningsarbelet begränsas och all svårareproblem förs vidare lill specialinslanser på lokal, regional och central nivå. KF-LO-TCOanser alt praktisk organisalionserfarenhet samt speciell erfarenhet på konsumenlområdeloch förmåga all handha kontakter med människor är viktiga meriter. Juridiskaoch andra specialkunskaper bör enligt organisationerna kunna tillförassekreterarna genom den särskilda utbildningsverksamhet som haransvaret för anför liknande synpunkter. Konsumentverketkonstaterar all arbetsgruppens synpunkter på konsumenisekreterarens teoretiskaoch ulbildningsmässiga kompelens i stort överensstämmer med verkets.Konsumentverket betonar starkt atl val av konsumenlsekreterare främsl bör skemed hänsyn lill vederbörandes personliga lämplighet och förmåga aU handhakontakter med konsumenter. Verket erinrar i sammanhanget om dess uppgift atlordna kurser för personal som skall arbeta med konsumentvägledning.Denna fortbildning har påbörjats och avses kunna erbjudas varje konsumenlsekreterareen ä . Kommunförbundetser det angelägel framhålla att fortbildning av personal med hänsyn tillbl.a. samordnings- och kostnadsaspekter inte ensidigt skall handhas av statligaämbetsverk. Elt intimt samarbete måsle här ske med , sombedriver en omfattande fori-bildningsverksamhet för olika grupper av kommunalpersonal. Grossistförbundetsom i princip ansluter sig till arbetsgruppens inställning att förmågan allsköta kontakter med människor, företag, organisationer och myndigheter bör varaav avgörande betydelse, vill dock fästa större avseende vid de juridiskakunskaperna. Förbundet framhåller sålunda, all det inle bara är en klar fördelulan närmast en förutsättning atl konsumentsekreleraren har sådana juridiskakunskaper atl han kan hjälpa konsumenlerna till rätta. Detta kräver i och försig ingen juridisk examen men ändå betydande insikter i frågor som rör marknadsrätl,köprätt och avtalsrätt, menar förbundet. Liknande synpunkter anförs avKöpmannaförbundet och fndustriförbundet. Hushållsekonomiskoch konsumenljuridisk utbildning på postgymnasial nivå är enligl den mest adekvata utbildningen helst kompletterad med den YRK-kurs"Marknadsföring med konsumentpolitik", 20 poäng, som redanförekommer vid en del universitet och som med fördel kan anordnas genomstudieförbunden. Yrkeslivserfarenhet bör tillmätas stort värde liksom samarbetsförmägaoch förmåga till kontakt med människor, menar förbundet vidare. anser all konsumentsekreleraren bör ha hushålls-lärarutbildningeller därmed jämförbar utbildning med fortbildning i t. ex. juridiska frågoroch samhällskunskap. Förbundet bedömer grundläggande kunskaper i bl. a.näringsfrågor och hushållsekonomi som nödvändiga. Liknande synpunkter anförsav , som också framhåller betydelsen och värdetav den pedagogiska utbildning, som hushållslärarna erhållit. Värdet av pedagogiskerfarenhet framhålls även av kommun. som ocksä anser del önskvärt med hushållsekonomiskutbildning och pedagogiska kunskaper finner inle att studier vid olikabildningsförbund kan vara fullgod utbildningsbakgrund, inte heller bör enliglförbundet rekrytering bland personer med erfarenhet enbart frånfolkrörelsearbetet få förekomma. 4.4Effekter på regional nivå Förslagetom indragning av hemkonsulenlljänsterna avstyrks av h-nämnden,livsmedelsverket, flertalet länsstyrelser, näringslivets organisationer,flertalet intresseorganisationer. ochFolkpartiets kvinnoförbund saml flera kommuner. Länsstyrelseni konstaterar atl arbetsgruppens förslag delvis innebär encentralisering avjen verksamhet som bedrivs på regional nivå.