prop · FY0370 · 1975-12-31 00:00:00 — Bestämmelsen om ett lägsta investeringsbelopp av . skall då gäUaför denna del av investeringen. Dessa regler föreslås normalt gälla även ifortsättningen men vissa möjligheter bör ges att lämna garanti för större delav investeringen. Motiv för dylika undantag kan t, ex. vara alt en rimligfinansiering av ett byte av en dyrbar specialmaskin med snabb förslitning inteutan lånegaranti kan genomföras av en maskinhållare med verksamhet som frånallmän synpunkt är i hög grad önskvärd. Sökandens ekonomiska möjligheter att genomföraföretaget måste prövas med särskild omsorg i sådana fall, Ifråga om minimi- och maximibelopp för garanti föreslår utredningen vidare attbegränsningen av garantigivningen lill av köpesumman ellerbyggnadskostnaden slopas. Därigenom erhålls Ukformighet med övrig lånegarantigivninglill jordbruksföretag vilken ger möjligheter till totalfinansiering. För altytterligare förenkla lånegarantigiv-ningen förordar utredningen alt vissamodifieringar och förenklingar görs i de föreskrivna villkoren i syfte altkontrollera användningen av maskiner som omfattas av garantier. Utredningenföreslår slutligen den formella ändringen att hittillsvarande maskinlånekungörelseförfatlningsmässigt inarbetas i rationaliseringskungörelsen och trädgårdsrationaUseringskungörelsen, Utredningen har övervägtom det finns skäl att införa någon form av bidrag till investeringar i maskinersom används på flera gårdar. En dylik stödform har dock befunnits varaadministrativt tidskrävande och svårhanterlig. Problem uppkommer bl. a. medkontrollen av att en viss maskin används på fleragårdar. För att inte i åtskilliga fall behöva återkräva bidrag måste man vidarebetala ut bidrag fem till efter maskinanskaffningen. Dessutom påpekasatt utbetalningen av bidrag inte kan kopplas till slutamorteringen av lån ur enslatUg lånefond. Av bl, a. nämnda orsaker har utredningen inte ansett sig böraföreslå bidragsgivning till anskaffande av maskiner för flergårdsanvändning. Utredningenövergår därefter till att behandla frågan om statUgt stöd till samverkans företag. Samverkansförelag definieras av utredningen som företag som genomförtsamverkansrationalisering. Därmed avser utredningen rationalisering med positivföretagsekonomisk effekt genom att verksamhet som tidigare drivits var för sigav delägare i samverkansföretaget eller av deras företrädare nu sker gemensamt.Samverkansrationaliseringen kan vara olika långt driven i olika samverkansföretag.För samtUga typer av samverkansföretag finns enligt utredningens mening motivför utökade statliga rådgivningsinsatser. Däremot motiverar olikheter isamverkansrationalisering skillnader i utformningen av det ekonomiska stödet.Samtliga typer av samverkansföretag har möjligheter att under vissa fömtsättningarerhålla lånegaran- Prop.1975: 70 32 Som ytterligare stimulans tillsamverkansföretag med hög grad av samverkansrationalisering föreslårutredningen möjligheter till statsbidrag till investeringar i ekonomibyggnaderoch markanläggningar. Stöd till samverkansföretag föreslås i första hand utgåtill sambruksförening, handelsbolag, aktiebolag och ekonomisk förening. Om kravpå företagels fasthet och bestånd kan uppfyllas inom enkla bolag och ideellaföreningar bör det dock enUgt utredningens mening inte vara uteslutet att stödunder vissa förutsättningar kan utgå som gemensamt stöd till två eller fleraenskilda personer i sådana sammanslutningar. En förutsätining för attstöd skall utgå till samverkansförelag vari ingår gemensam växtodling ellergemensam animalieproduktion föreslås vara att det bland delägarnas företagfinns minst ett, som är utvecklingsbart även vid en traditionellstrukturrationalisering. Utredningen har också ingående diskuterat andra typerav stödvillkor, t. ex, i fråga om förelagets organisation, fasthet ochlönsamhet. Dessa villkor överensstämmer med vad som redan gäller enligtrationaliseringskungörelsen. Vad gäller stödformernaföreslås att lånegaranti bör kunna lämnas samverkansföretag för de ändamål somanges i 10 § rationaliseringskungörelsen och med i huvudsak de villkor förolika typer av länegarantier som anges i kungörelsen. Utredningen understrykerbehovet av att med statligt stöd underlätta nya delägares kapitalinsatser jämteöverlåtelser av aktier och andra andelar för att samverkansföretag skall bUdasi tillräcklig utsträckning och sedan kunna fortsätta sin verksamhet i sambandmed ofrånkomliga delägarbyten. Ifrågavarande slöd bör utgå som lånegaranti ochnormalt lämnas delägaren personUgen. Även person som redan är delägare börkunna få detta slöd vid överlagande av utträdande delägares andel. Vid inlösenav andel i handelsbolag eller sambruksförening föreslås samverkansförelagel somsådant också få motsvarande slöd. I undantagsfall föreslås detta även gällavid återbetalning av insats lill utträdande medlem i ekonomisk förening. Vidöverlåtelse och lösen av andel föreslås garanti kunna motsvara andelens helagodkända överlåtelsevärde. Utredningen framhållersärskilt att den vad gäUer stöd till kapitalinsatser eller övertagande avaktier eller andra andelar inte föreslår stöd till delägare i sammanslutningarsom inte innebär samverkansrationalisering. Härvidlag gör dock utredningenundantag för sammanslutningar i sambruksföreningens form. Lånegaranti föreslåsnämligen kunna lämnas till medlem eller framtida medlem i sambruksföreningeller till föreningen själv för övertagande resp, lösen av andel i föreningenäven om föreningens bildande eller verksamhet inte inneburit sam-verkansrationalisering. Prop.1975: 70 33 Enligt utredningens mening bör statsbidrag utgå till vissainvesteringar vid start eller utveckling av samverkan mellan jordbruksföretag.Bidrag föreslås utgå lill åtgärder som har samband med samverkan och ärförorsakade av denna. Bidragsstödet föreslås varierat med graden av samverkanmellan deltagarna. Samverkansföretag som driver hela växtodlingen på två ellerflera existerande eller genom samverkan upphörda jordbruksföretag föreslås försina investeringar i ekonomibyggnader för växtodlingen och i markanläggningarkunna erhålla statsbidrag med högst av godkänd kostnad. Samverkansföretagsom driver hela eller större delen av animalieproduktionen gemensamt men därdelägarna fortfarande har enskild växtodling, föreslås kunna få bidrag tillinre rationalisering, om den normala regeln om arealliUskott m. m. i 20 §rationaliseringskungörelsen är uppfylld för huvuddelen av de enskildadelägarna. Även om denna regel inte är uppfylld bör bidrag kunna utgå med högst25 % av godkänd kostnad, om stor samverkansrationaUsering uppkommer genom dengemensamma animalieproduktionen. Detta anses ske om hela eller större delen avde enskilda företagens tidigare animalieproduktion drivs gemensamt på så sättatt dessa företags organisation och produktion påverkas i hög grad i positivriktning. Samverkansföretag som driver såväl hela växtodlingen som hela ellerstörre delen av animalieproduktionen gemensamt, föreslås få bidrag tillinvesteringar i ekonomibyggnader och markanläggningar med högst avgodkänd kostnad. Vid s. k. sambeten är samverkan i växtodUng och animalieproduktionpartiell. Enbart samverkansrationaliseringen kvalificerar därför enligtutredningen inte för bidrag till sambetesföretag. På grund av dels struk-turrationaliseringseffekten,dels sambetenas angelägna sociala uppgift att bereda familjejordbrukarenledighet från djurskötseln, föreslås dock att vissa bidrag till inrerationalisering vid sambetesföretag skall kunna utgå i form av avskrivningslån,om de aUmänna förutsättningarna för stöd är uppfyllda. Bidraget föreslås utgåmed högst . Utredningen anser dock att begränsad strukturrationaliseringseffektoch relativt sett begränsade investeringar i många fall torde motivera enlägre bidragsprocent än den maximala. Utredningen föreslår att bestämmelsen om maximibelopp förbidrag tiU ekonomibyggnader tas bort vid bidragsgivning tiU samverkansföretagmed motivering att bidraget räknat per deltagare sällan kommer att överstigagällande maximibelopp. Om ett samverkansförelag Ugger inom område som godkäntsför särskild rationalisering och om övriga förutsättningar för dylik rationaliseringär uppfyllda, bör enligt utredningens mening samverkansföretaget kunna utväljasför särskUda rationaliseringsinsatser. Bidragsreglema och bestämmelserna iövrigt föreslås vara de för den särskUda rationaliseringsverksamheten normala. 1975: 70 34 Utredningenföreslår att de vUlkor för stöd tUl samverkansföretag inom jordbmket somangivits i det föregående i princip även skall gälla för samverkansföretag inomträdgårdsnäringen. Denframtida omfattningen av samverkan i jordbrukets primärpro-duklion blir enligtutredningens mening i hög grad beroende av hur stora resurser som ställs tillförfogande för att bedriva en effektiv och sakkunnig information och rådgivningom samverkan till lantbrukarna. Utredningenföreslår att lantbmksstyrelsen får i uppdrag att utarbeta normalavtal,normalbolagsordningar och normalstadgar för oUka företagsformer och typer avsamverkansföretag. Vidare bör styrelsen genomföra fortbildningskurser förlantbruksnämndernas personal om bildande och drift av samverkansföretag.Information om samverkan föreslås också få större utrymme i nämndernasrådgivningsverksamhet. För att klara nämnda verksamhet föreslås lantbmksstyrelsenfå en särskild arbetsenhet med bl. a. två handläggare. En särskild rådgivande nänmdföreslås också inrättad vid styrelsen med representanter för berördamyndigheter och organisationer. Utredningenhar slutligen uppskattat medelsbehovet för de föreslagna stödåtgärderna.Stödet tiU samverkansföretagen bedöms tills vidare inte medföra behov avutökade lånegarantiramar eller ökning av anslaget Täckande av förluster pågrund av statlig kreditgaranti. Förslagen om bidrag till inre rationaliseringvid samverkansföretag innebär enligt utredningen att ramen för bidrag tillsådan rationalisering till en början behöver utökas med 2 milj. kr. Utredningenanser det sannolikt att det föreslagna bidragsstödet till samverkansföretaginom trädgårdsnäringen kommer att på någon sikt medföra behov av att höjaanslaget Bidrag tiU trädgårdsnäringens rationalisering m. m. I fråga omservice, fortbildning, rådgivning m. m. bedömer utredningen att årskostnadernaunder kommer att uppgå till minst 1 milj, kr. Därav belöper ca300 , på den föreslagna arbetsenheten inom lantbruksstyrelsen. 4.1Ny lag om sambruksföreningar Remissinstansernaär i allmänhet positiva till tanken atl genom samverkan i jordbruketsprimärproduktion utnyttja storleksrationaliseringens fördelar och åstadkommaen från driftsynpunkt lämplig strukturering av jordbruksfastigheterna. Lantbruksstyrelsenfinner det önskvärt att samverkan främjas ocb att olika samverkansformer fårsådan omfattning att de kan ge underlag för ett fortsatt klarläggande av olikasamverkanseffekter. Lantbruks-hösskolan anser alt denna form av effektiviseringi vissa fall bör kunna 1975: 70 35 blielt lämpligt komplement tUl ralionaliseringsallernaliv för enskilda förelag. Faktorersom talar för alt samverkan kommer alt öka är enligt högskolan bl.a. ökningen av kapitalbehovet per sysselsatt, kraven på ordnad arbetstid ochsemester, konsekvenserna av sjukdom och skador på enskUda företagare samt ökatintresse för samverkan genom utbildning och upplysning. 1972 årsjordbruksutredning finner det värdefullt från såväl den enskildes somsamhällets synpunkt att ökad samverkan kommer till stånd. För de enskildainnebär samverkan enligl utredningen möjlighet till ökat ekonomiskt utbyte avgemensamt insatta resurser som arbetet kan organiseras så attnuvarande bundenhet minskar, framför aUt vid gemensam animalieproduktion. Frånsamhällsekonomisk synpunkt innebär samverkan viss resursbesparing genom att produktionenkan bedrivas effektivare och i större skala. pekar på att enavbytarorganisation endast kan lösa delar av avbytarproble-matiken och attkompletterande åtgärder behövs. Utredningen framhåller alt varjesamverkansåtgärd som avser animaUeproduktion underlättar avbytarfråganslösning för de berörda företagen. LRFanser att samverkan över ägogränserna kan vara en bra lösning för att sänkainvesteringsbehovet och öka lönsamheten i många delar av med sämreägostruktur och utvecklingsmöjligheter. finner detmotiverat att stödja uppkomsten av samverkansföretag i hela landet.Hushållningssällskapens förbund anser det angeläget atl stimulera samverkanmellan jordbrukare. anför attförslagen sannoUkt kommer att få betydelse även för trädgårdsnäringen. noterar med tillfredsställelse att utredningen funnit sambmkstankenvara värd fortsatt uppmärksamhet. Enviss tveksamhet råder i fråga om möjligheterna att skapa sambruksföreningar inuvarande form dvs. för samverkan inom ägogränserna i jordbmksföretag som ärhelt integrerade redan från starten. Lantbruksstyrelsen framhåller att härförbehövs minst 200 ha åker. Efiersom det nu finns endast ca 600 brukningsenhetermed över 200 ha åker, kan det enligt styrelsens mening endast bli fråga omringa nybUd-ningar av sådana sambruksföreningar. Liknande synpunkter förs framav LRF och . Detstora flertalet remissinstanser delar utredningens uppfattning att det behövsen särskild associationsform för vissa typer av samverkansföretag.Utredningens förslag till ny lag om sambruksföreningar godtas i huvudsak. Sveahovrätt tar för sin del inte ställning till frågan vilket intresse som inomjordbruksnäringen kan finnas för samverkan enUgt betänkandet och anför attbehovet av lagstiftningen faller utanför hovrättens bedömning. Om lagstiftningi form av en ny lag om sambruksföreningar Prop.1975: 70 36 anseserforderlig, utgör enligt hovrättens mening förslaget en i huvudsak godtagbarlösning. Lantbruksstyrelsen anseratt lagen fyller en funktion med hänsyn till att formen med samverkan över ägogränsernasynes värd att pröva. Styrelsen biträder därför utredningens förslag.Lantmäteriverket tillstyrker i huvudsak alt de framlagda förslagen genomförs.Liknande uttalanden görs av länsstyrelserna i , , ,och . Lånsstyrelsen i länifrågasätter däremot om en gemensam disposition av mark innebär sådanasärskilda förhållanden att sambruksföreningen bör behållas som en i specieUlagstiftning reglerad associationsform. jordbruksutredning har ingenerinran mot lagförslaget även om övriga befintliga associationsformer i mångafall enUgt utredningen torde vara tillräckliga för de samverkansformer som kanbli aktuella. LRF ser det nya innehålleti lagförslaget som en förutsättning för att nya sambruksföreningar skall kommatill stånd. Vid samverkan över ägogränserna ger lagförslaget större flexibUitetän nuvarande lag. I fråga om samverkan inom ägogränserna pekar förbundet på atlredan minimiantalet tre medlemmar kräver ett relativt stort företag.Hushållningssällskapens förbund har inget att erinra mot lagförslaget.Kooperativa förbundet tillstyrker förslaget och framhåller att man bör nogafölja utvecklingen och anpassa lagstiftningen och andra grundvillkor därtill.Sveriges handelsträdgårdsmästareförbund betraktar den föreslagna lagen som ettviktigt komplement till lagen om ekonomiska föreningar. anför alt förslaget innebär en viss uppmjukning avbestämmelserna i den nuvarande lagen och därför bör kunna underlätta starten avsambruksföreningar. Förbundet har inget att invända mot lagförslaget. Sveahovrätt finner det riktigt att utredningen låter lagen i princip endast upptasådana regler som skiljer den från lagen om ekonomiska föreningar och i övrigthänvisar till denna lag. Kravet i den nuvarandelagen på minst fem medlemmar, som har rätt och skyldighet till arbetsinsatser,framstår enligt som orealistiskt. Högskolan delar därförutredningens uppfattning att minimiantalet medlemmar bestäms till tre och attnågot preciserat krav på medlemmarnas arbetsinsatser inle införs i lagen. Enligllänsstyrelsen i innebär bl. a. borttagandet av sysselsält-ningskraveten väsentUg förändring av sambrukslag. och handelsbolaget kommer dock enligt ipraktiken att bli flytande. Lantbrukshögskolanpekar på alt utredningen inte har lagit ställning lill efter vilka grundervarje medlems insats skall bestämmas. I de ekonomiska föreningarna har enligthögskolan alltmer utbildat sig den praxis alt medlem skall bidra med kapital irelation till hans omsättning 1975: 70 37 Överskottsdisposilioner i form av tUläggsbetalningar eller rabatterpå omsättningen lämnar härigenom medlem gollgörelse för kapitalinsatsen på elträttvist säll. Om medlemmar kvarstår som inle aktivt deltar i verksamheten, fårdessa ingen gollgörelse för sina kapitalinsatser. Efterlikvider ochåterbäringar måste då kompletteras med ränta på gjorda insatser. Dessa räntorär inte avdragsgilla för föreningen. I elt sådant läge sker dubbelbeskattning.Antalet ledamöter i sambruksförenings styrelse bör enligt högskolans meningvara minst tre, efiersom det lägsta antalet medlemmar uppgår till tre. I frågaom förslaget att det skall finnas möjUghet att differentiera medlemmamasrösträtt på för-eningssammanträde anför högskolan att nuvarande skattemässigabehandling av tilläggslikvider för undvikande av dubbelbeskattning kräver attföreningen är kooperativ dvs. öppen och tUlämpar lika rösträtt. Högskolananser därför att frångående av den lika rösträtten inte är att rekommendera. 4.2Stödåtgärder m. m. Utredningensförslag tUl stödåtgärder tillstyrks i huvudsak eller lämnas utan erinran avremissinstanserna. Sålunda biträder lantbruksstyrelsen förslagen, 1972 årsjordbruksutredning finner ett ökat statligt stöd till samverkansföretag varamotiverat med hänsyn till de positiva effekter ökad samverkan kan ha för såvälden enskUde som samhället. Utredningen har inte tagit stäUning till detaljernai förslaget utan förbehåller sig möjligheten att anpassa och samordna stödettill samverkans-företag i överensstämmelse med de förslag till den framtidautformningen av det StatUga stödet till jordbrukets rationalisering som utredningenkan komma att lägga fram. LRF pekar på att ändringarna medför en störrerörlighet i tolkningen av begreppet samverkan och jämställer olikaassociationsformer, vilket förbundet inte har något alt invända mot. Deföreslagna ändringarna av rationaliseringskungörelsen bör enligt förbundetkunna stimulera till samverkan. delarutredningens uppfattning att det behövs bättre kunskaper hos företagarna omsamverkan och ett ökat statligt ekonomiskt slöd. Det är dock enligt förbundetangeläget att sådant stöd lämnas i former som inte motverkar jordbmkets storleksrationaliseringoch ej heller främjar tillkomsten av deltidsjordbmk. Statens jordbruksnämnderinrar om den av riksdag beslutade låginkomstsatsningen för jordbmkama.SärskUda regler kan enUgt nämnden tänkas bli erforderliga för att inte systemetmed leveranstillägg till mindre producenter av mjölk skall motverka tUlkomstenav samverkansföretag för mjölkproduktion. Liknande synpunkter framförs avKooperativa förbundet. Remissinstansernatillstyrker i stort det föreslagna statliga stödet tiU 1975: 70 38 gemensammaskinanvändning samt förslaget att maskinlånekungörelsen inarbetas irationaliseringskungörelsen. Lanlbruksstyrehen föicslår alt amorteringstidenför maskinlån fastställs till högst oavsett lånets ändamål.Länsstyrelsen i ifrågasätter om inte möjligheter även börfinnas att genom statsbidrag stimulera tillkomsten av sådan gemensammaskinanvändning där större delen av maskinparken ägs gemensamt. Effekterna aven sådan samverkan torde enligt vara fullt jämförbara med denrationalisering som uppnås genom gemensamt driven växtodling eller animalieproduktion,vilka samverkansformer föreslås kunna erhålla statsbidrag. Förslagenom statligt slöd till samverkansföretag inom jordbruket tUlstyrks i huvudsak.Lantmäteriverket finner det välbetänkt att för stöd till samverkansförelag variingår gemensam växtodling eller animalieproduktion upprätthålla det föreslagnavillkoret alt det bland del-ägamas företag skall finnas utrymme för minst ettsom kunnat vara utvecklingsbart även vid en traditionell slmklurralionalisering.HushåU-ningssällskapens förbund framhåUer att det i inland finns falldär samverkansföretag kan vara allmänt motiverade även om bland deltagarna ejfinns någon med s. k. kämfastighet. Vadgäller stödformerna föreslår lantbruksstyrelsen och i Skaraborgslän att amorteringstiden för driftslån begränsas till för samtligalåntagare. påpekar att sambmksföreningarna harfått en särställning gentemot andra samverkansformer så till vida att krav påsamverkansrationalisering inte upp-stäUs vid stöd till medlemmar eller framtidamedlemmar eller till föreningen själv för överlagande resp. lösen av andel iföreningen. Förbundet anser detta med hänsyn till sambruksföreningarnas konstmktionvara ofrånkomligt, om några sådana skall bildas. Förbundet anser vidare alt sambetesföretageni normalfallen bör kunna erhålla statsbidrag. Lantbruksstyrelsenanser atl många av de för jordbruksföretagens del beskrivna fördelarna medsamverkan direkt kan appliceras på vissa typer av trädgårdsföretag. Förelag förgemensam produktion och distribution av värme för växthusuppvärmning kanerbjuda fördelar och få särskild aktualitet i samband med kämkraftensutbyggnad. Styrelsen fömtsätter att trädgårdsnäringsutredningen prövar lämpligavägar för att främja utveckUngen av samverkan inom trädgårdsproduktionen. Denföreslagna ändringen av trädgårdsrationaliseringskungörelsen bör dock utanhinder av vad denna utredning kan komma att föreslå i dessa avseenden kunnagenomföras som ändringen av jordbrukets rationaliseringskungörelse.Styrelsen framhåller att bestämmelsema om statsbidrag vid samverkansrationaUseringinnebär att bidragsmöjligheterna blir större för åtgärder som sker i samverkanän om samma ålgärder vidtas av de enskUda företagen. Enligt styrelsens meningbör denna Prop.1975: 70 39 förmåndock endast gälla sådana rationaUseringsåtgärder som orsakas av samverkan ochannars inte skulle kommit tUl stånd. För rationaUseringsåtgärder som företasav redan etablerade samverkansföretag bör samma bidragsregler gälla som förandra företagsformer. handelsträdgårdsmästareförbundhar inget att erinra mot de föreslagna stödbeslämmelserna, men anser att de börsynkroniseras med dem som gäller för enskilda företagare. Bidragsgivningen tilldessa är enligt förbundet synnerligen restriktiv på grund av tillämpningsanvisningarnasutformning. Om tillämpningen inte ändras och betydande statsbidragskall utgå vid s. k. samverkansrationaUsering kan detta enligt förbundet kommaatt framstå som en stötande orättvisa. En mera allmän översyn av statsbidragsbestämmelsematill trädgårdsnäringen är därför angelägen. Lantbruksstyrelsenframhåller att en ökad satsnmg på samverkansföretag kräver betydande insatseri form av ortbildning, rådgivning och service, inte minst i juridiskt avseende.Därtill kommer utvecklingsarbete med inriktning på att förvärva fördjupadekunskaper om samverkansproblematiken och på att skapa praktiska ochkonstruktiva lösningar som kan tillämpas i rådgivningen och vid stödgivningen.Styrelsen biträder därför utredningens förslag att lanbmksorganisatio-nenspersonella resurser förstärks med minst två handläggare. Därutöver behövs enassistenttjänst. EnUgt styrelsens mening bör inte någon permanent tillskapas. Styrelsen beräknar årskostnaderna till350 . Statskontoret avstyrkerden föreslagna resursökningen vid lantbmksstyrelsen, eftersom de tillkommandearbetsuppgifterna nu väsentligen bör kunna rymmas inom ramen för befintligaresurser. Någon rådgivande nämnd bör inte heUer knytas till styrelsen. RRVförordar att man avvaktar erfarenheterna av verksamhetens omfattning, innan fråganom en personalförstärkning las upp till prövning. 5.1Huvudgnindema för reformer i fråga om samverkan i jordbruket Genom1948 års lagstiftning om sambruksföreningar tillskapades särskilda regler försådana ekonomiska föreningar som har till ändamål att låta medlemmarnagemensamt bedriva jordbruk på fastighet som föreningen har förvärvat ellerarrenderat. Genom lagstiftningen avsåg statsmakterna att göra det möjligtsärskilt för småjordbmkare och lantarbetare att gemensamt äga och driva slörrejordbmksfastigheter.