prop · FZ03170 · 1975-12-31 00:00:00 — Hittillshar ansetts gälla, att lalan om fastställande av faderskapet lill ett barn intefår föras, om barnet enligt presumtionsregeln i 1 kap. 1 S har äktenskapligbörd (se , a. a. s. 49 O- Av grunderna för den nya lagstiftningen följer,att motsvarande princip skall upprätthållas även . Vad som föreslåsi denna paragraf om förening av mål innebär emellertid att visst avsteg skalltillåtas. Alt del härar fråga om ell undanlag från den angivna principen är avstor betydelse, och undantaget bör markeras tydligare än som har skett i denföreslagna lagtexten. Vidare bör som förutsättning föratt faderskapstalanskallfåväckasangesiniebaraatltalansomavsesi1 kap.2 Sre-dan har anhängiggjorts utan också att denna talan ännu inte harprövats i någon instans samt dessutom att faderskapstalan väckes vid sammadomstol. Någon särskild forumregel av det slag som föreslås! 7 S tredje slycketerfordras i så fall inle. Dä av reglerom förening av mål intemed nödvändighet följeratl de båda målen också tas upp till handläggning i enoch samma rättegång, boren särskild beslämmelse meddelas om alt sådanhandläggning skall äga rum. Delta bör inle få hindra att man, om del underhandläggningen skulle visa sig lämpligt, låter frågan om fastställande avfaderskap vila i avbidan på lagakraftägande dom rörande faderskapspresumiionenshävande. Deproblem beträffande rättegångskostnadernas fördelning som kan uppkomma vidförening av mål enligt denna paragraf bör kunna lösas utan alt särskilda bestämmelsermeddelas. Ettproblem som däremot måste regleras uppkommer, om domstolen bifaller såväl lalanom förklaring enligl 1 kap. 2 S som faderskapslalan men målel förs vidare tillhögre rätt endasl beträffande den förstnämnda talan. 1 detta läge måsteöverinstansen kunna pröva även frågan om fastställande av faderskapet. Annarsskulle det kunna inträffa att två mol varandra stridande avgöranden blirgällande. I den angivna situationen bör emellertid frågan om faderskapelsfastställande tas upp till prövning av överinstansen endast i den utsträckningsom talan har bifallils i den lägre rätten. Om domstolen, som den isin dom har meddelat förklaring enligt 1 kap, 2 S, har förklarat viss man varafader och ogillat samma slags talan som riktats mot en annan man, skall målet ivad det gäller denne senare inte prövas i överrälien, såvida inte talan har ivanlig ordning fullföljts också i den delen. Vadsom nu sagts innebär att en särskild bestämmelse måste meddelas om skyldighelför den högre rälten att i den förut beskrivna situationen Prop.1975/76:170 312 Det kan förtjäna övervägas att, på moisvarande sätt som skett i16 S faderskapslagen och föreslås beträffande 15 S i förevarande kapitel,föreskriva alt erinran om överrätlens skyldighet härvidlag skall tas in iföreläggande alt komma in med genmäle. Lagrådei har dock inte funniitillräcklig anledning all föreslå en sådan föreskrift. Lagrummet torde medhänsyn till del anförda kunna ges följande lydelse: "Utan hinder av attviss man enligt 1 kap. 1 S skall anses som barns fader får, under'förutsättning att lalan som avses i 1 kap. 2 S har anhängiggjorts och ännu ejprövats, vid samma domstol väckas talan om fastställande av att annan man är barnelsfader. Om så sker, skola målen handläggas i en rättegång, Bifallessåväl talan om förklaring enligt 1 kap. 2 S som talan om fastställande avfaderskapet och fullföljes talan beträffande den förstnämnda frågan, skall denhögre rätten pröva också den andra frågan, även om talan ej har fullföljts iden delen." Paragrafenmöjliggör inte för den av föräldrarna som ensam har vårdnaden om bam att påegen ansökan få vårdnaden överförd till den andre, Säkeriigen är del vanligastatt, när vårdnaden överförs från den ene av föräldrama till den andre, det skerpå initiativ av den som inle har vårdnaden. Fall kan dock tänkas, då den sominte har vårdnaden i och för sig skulle vara lämplig som vårdnadshavare mensjälv inte vill ta initiativ till all fö ändring till stånd. Första punkten iparagrafen bör därför utformas så att rätten skall överföra vårdnaden från denene av föräldrama lill den andre, om någon av dem ansöker därom och det finnesskäligt med hänsyn till barnets bästa. Iparagrafen har barnavårdsnämndens möjlighet att genom anmälan till rätten fåendera eller båda föräldrarna skild från vårdnaden av barnet begränsats tillalt avse endast fall av grovt missbruk eller grov försummelse vid vårdnadensutövande. Det kan ifrågasättas om en sådan beskärning av barnavårdsnämndenshandlingsmöjligheter är tillrådlig. Barnavårdsnämndenär enligt 4 kap, barnavårdslagen ålagd att vidlaga åigärder bl. a, om underårigmisshandlas i hemmet eller eljesi där behandlas på sådant sätt att hanskroppsliga eller själsliga hälsa utsätts för fara eller om hans utvecklingäventyras på grund av föräldrarnas olämplighet som fostrare eller bristandeförmåga att fostra honom. De åtgärder lagen anvisar är förebyggande åtgärdersamt, om sådana inte hjälper, omhändertagande Prop.1975/76:170 313 Det förutsätts att barnavårdsnämnden inle vidtar mer ingripandeåtgärd än som är påkallat samt att barnavårdsnämnden, om det är tillfyllest, utnyttjardebefogenhetersomtillkommer nämnden enligl andra författningar. I delta sammanhang hänvisassärskilt lill nämndens möjlighet att göra framställning till domstolbeträffande vårdnaden (prop. 1960:10 s. 210 ff och 259). Nämnden bör inteavvakta att sådana förhållanden inträtt, som kräver ingripande enligt 4 kap,,ulan bör påkalla ålgärd av domstolen så snart nämnden finner, att laga grundhärför föreligger och att den underäriges bästa därigenom skulle främjas. Lagrådeiansluter sig alltså till det uttalande med denna innebörd som gjorts ikommentaren till barnavårdslagen (se , Barnavårdslagen, 4 uppl,1970, s. 77). Tillgrovt missbruk eller grov försummelse vid vårdnadens utövande kan inte enshänföras alla fall som utgör grund för ingripande enligt 4 kap. barnavårdslagen.Det skulle alltså kunna inträffa, alt barnavårdsnämnden i ett fall där denadekvata åtgärden vore att få en olämplig vårdnadshavare skild från vårdnaden istället måste göra ett svårare ingripande, kanske omhänderta den underårigeför samhällsvård. Detbör i detta sammanhang beaktas, att de ökade möjligheter till gemensam vårdnadsom de nya bestämmelserna innebär kan leda till att barnavårdsnämnden i störreutsträckning än behöver använda sig av befogenheten att föranstalta omentledigande av vårdnadshavare. Visserligen medför 7 S i remissförslaget attendera av föräldrarna när som helst kan fö den gemensamma vårdnaden upplöstgenom en ansökan till rätten, men man måste räkna med all fadem eller modernmånga gånger inte kan förmås att göra sådan ansökan utan hellre ser attbarnavårdsnämnden lar initiativet till att den andre skils från vårdnaden. Motbakgrund av del anförda vill lagrådet förorda, att i första stycket iförevarande paragraf efter orden "grov försummelse vid vårdnadens utövande"skjuls in "eller innebär hans deltagande i vårdnaden eljest fara förbarnets utveckling". Dei paragrafefi föreslagna reglerna om fördelning av rättegångskostnader i målangående vårdnad och umgängesrält avviker från rättsgrundsatser som har kommittill uttryck i de i NJA 1973 s. 654 upptagna rättsfallen. Lagrådet har i sakinte någon erinran mot förslaget i denna del. Emellertid vill lagrådetframhålla att särskilda skäl alt förplikta pan att helt eller delvis ersättamotparts rättegångskostnader torde förekomma oftare i högre räll än i förstainstans. Det inträffar inte så sällan att parts ålgärd att fullfölja talan iförevarande typer av mål framstår som helt obefogad. Särskilt gäller detta närpart, utan att skäl lill prövningstillstånd föreligger, fullföljer lalan tillhögsta domstolen, som ju numera i princip är en prejudikatinstans. Beträffandeparagrafens utformning vill lagrådet endast anmärka att i and- Prop.1975/76:170 314 rastycket andra punkten orden "Oberoende av utgången i målet eller ärendet"bör utgå; jämför härom vad som anförs vid 3 kap. 14 §. Iandra stycket har i förhållande till gällande rätt gjorts en ändring, sominnebär att om den ene av två makar är skild från vårdnaden av ett barn ochmakarna lever ålskilda, så skall underhållsbidrag alltid utgå, oavsettanledningen till särievnaden. Orden "efter domstols beslut ellereljest" får därmed inte någon självständig betydelse. De har heller intenågon motsvarighet i I kap. 2 S 3, där fråga också är om faktisk särievnad.Lagrådet vill därför föreslå att de citerade orden för utgå. I anslutninghärtill kan anmärkas att det förhållandet, att anledningen till särievnadeninte längre blir av betydelse, inte innebär någon ändring när det gällerbedömningen av frågan om särievnad föreligger; jämför vad lagrådet i dettahänseende anför vid 1 kap. 2 §. Isamband med FB:s antagande uttalades, att den nya lagstiftningen inte skullemedföra ändring i redan slutligt avgjorda faderskapsfrågor. Hade före balkensikraftträdande talan om hävande av presumtionen om äktenskaplig börd ogillatsgenom dom som vunnit laga kraft, skulle alltså frågan om barnets status intedärefter kunna tas under omprövning i enlighet med de nya bestämmelserna i balken.De nya bestämmelserna skulle däremot i princip äga tillämpning i alla de fall,då faderskapsfrågan efter ikraftträdandet var föremål för prövning. Någotsärskilt övergångsstadgande ansågs inte erforderiigt för att de nyabestämmelserna om bördspresumtionens hävande skulle gälla i de fall, dåbördsfrågan inte redan blivit rättskraftigt avgjord. Såsom närmare kommerattberöras i det följande infördes emellertid en särskild övergångsregel, varigenommöjligheterna att tillämpa balkens nya bestämmelser om hävande av bördspresumtionbegränsades i visst avseende. Nuåtergivna allmänna uttalanden bör äga moisvarande tillämpning i samband medatt förevarande lag om ändring i FB träder i kraft. Det bör emellertidpåpekas, att den nu föreslagna möjligheten att genom erkännande och alltså utanrättegång häva faderskapspresumtion enligt 1 kap. 1 § kan medföra att man efterden nya lagens ikraftträdande kan åstadkomma att sådan presumtion bryts, ävenom talan angående presumtionens hävande har blivit ogillad. Att man,trots att frågan tidigare prövats genom lagakraftvunnen dom, skall kunna få presumtionenupphävd, hänger samman med att det enligt den nya regleringen om verkan av faderskapser- 1975/76:170 315 kännandei de fall som avses i 1 kap. 1 § över huvud taget inte ställs något krav på attpresumtionsfrågan inle lidigare har varit föremål för prövning i rättegång.Lagrådet har inte funnit anledning lill erinran mot de nya bestämmelsernasinnehåll i detta avseende och vill här endast framhålla, att den berörda fråganinte är ett specifikt övergångsproblem. må betonas, att det ingalundaär givet att ett ogillande av talan om att en faderskapspresumtion skall brytasi alla lägen hindrar att presumtionens hävande på nytt prövas i rättegång. Beträffandede i remissen föreslagna särskilda övergångsbestämmelserna vill lagrådet anföraföljande. Ipunkten2harföreslagits att de nya bestämmelsema om rält för man som av-sesi 1 kap. 1 Saltväcka talan mot barn ellerdess arvingar enligl3kap, 1 Sskall gälla utan hinderav att motsvarande rätt att väcka lalan enligl de äldre bestämmelserna harförsuttits. Som skäl härför har endast anförts, att de nya beslämmelsernaannars skulle få alllför liten räckvidd. Detta skäl finner lagrådet intebärande. Vid FB:s ikraftträdande intogs i moisvarande hänseende den ståndpunktenatt talan om hävande av bördspresumtion inte fick väckas, om rätlen till sådantalan på grund av äldre lag hade gått förlorad före ikraftträdandet (se 4 Slagen om införande av FB). Vad som den gången föranleddeatt man inte villetillåta ett återupplivande av talerätten - vare sig denna gått föriorad somföljd av att förut gällande preskriptionstid försuttits eller varit uteslutenpå grund av att mannen erkänt barnet såsom sitt -äger enligt lagrådets meningfortfarande giltighet. Det kan här tilläggas att den föreslagnaövergångsbestämmelsen inle torde medföra, att efter den nya lagens ikraftträdandetalan kan väckas, om domstol lidigare genom lagakraftvunnet avgörande funnittalerätt vara utesluten. Mot förslaget kan vidare erinras att den tänktaövergångsregeln - i motsats till 4 S lagen om införande av FB- inte synes varaavsedd att omfatta den situationen att möjlighet att häva faderskapspresumtionhar varil utesluten enligt äldre rätt pågrund av mannens erkännande av barnetmen föreligger enligt den nya lagen. Enligtlagrådels mening bör nu ifrågavarande problem lösas på samma sätt som vid FB:sanlagande och den erforderiiga'övergångsbestämmelsen utformas i näraöverensstämmelse med 4 S lagen om införande av FB, som enligt vad som tidigareberörts har ansetts gälla även situationen, där erkännande av barnet inverkatpå möjligheterna att fö faderskapspresumtionen hävd. Lagrådet hemställer alltsåatt punkten 2 i övergångsbestämmelserna får innehålla, att talan som avses i 3kap, 1 S inte får väckas, om rällen lill moisvarande talan på grund av äldrebestämmelser har gått föriorad före den nya lagens ikraftträdande, 1remissprotokollet uttalas att, om frånskild kvinna har föll barn föreikraftträdandet och födelsen har ägt rum så efter äktenskapsskillnadenatt barnet kan vara avlat , den frånskilde mannen skall även efterikraftträdandet anses som fader till barnet. Såsom vidare sägs i remissen tordedetta inte kräva någon särskild övergångsbestämmelse. Prop.1975/76:170 316 Uppenbartär också, att det efler ikraftträdandet bör finnas samma möjligheler all föden på grund av äldre lag gällande presumtionen hävd som om faderskapspresumtionförelegat enligt I kap. 1 S i dess nya lydelse. Visseriigen kommer 3 kap. 1och 2 §S alt efter orden endast gälla, när sådan situation föreligger som avsesi 1 kap. 1 S- Det torde likväl inle behöva råda någon Ivekan om att de bådaparagraferna i 3 kap. skall utan någon särskild övergångsbestämmelse kunnatillämpas i det nu berörda övergångs-föllet. Omde av lagrådet föreslagna ändringarna beträffande 3 kap. 6 S bifalles så altparagrafen kommer att innehålla mer än ett stycke, bör hänvisningen i punkten 4till sagda paragraf kompletteras med ett angivande av det stycke som åsyftas. Beträffandepunkten 6 vill lagrådei påpeka, att underhållsbidrag som fader till bam utom äklenskapkan enligt nuvarande 7 kap. 10 S vara skyldig att utge till bamets moder isamband med föriossningen ansetts förfalla till betalning i nära anslutningtill barnets födelse (se NJA 1958 s. 86). Den här ifrågavarandeövergångsbestämmelsen bör därför inte utformas pådet sätl som har föreslagits.Genom den föreslagna lösningen skulle barnets moder kunna gå miste omunderhållsbidrag, som hon enligl vad hon har haft fullgod anledning räkna medvarit berättigad till. Lagrådet-som finnerdet inte vara påkallat att vidövergångsbestämmelsens avfattning beakta det fall som avses i 7 kap, 10 Stredje stycket-hemställer att bestäm melsen ges följande lydelse: "6.Bestämmelserna i 7 kap, 10 Si dess äldre lydelseom skyldighet för fader tillbarn utom äktenskap att bidraga till underhåll av barnets moder ägerfortfarande till-lämpning, om barnet fötts före ikraftträdandet av dennalag." nu anfört skulle väl kunna anses böra föranleda en jämkning av övergångsbestämmelsernai punkten 7. Något egentligt behov av en sådan jämkning synes emellertid inteföreligga. Förslagettill lag om ändring i utsökningslagen (1877 nr 31 s. 1) Dettalagförslag torde böra kompletteras med en övergångsbestämmelse, såatt i den månunderhållsbidrag till utomäktenskapligt bams moder enligt 7 kap. 10 S FBfortfarande skall utgå bidraget kommer alt i samma ulslräckning som hittillsvarit möjligt kunna drivas in enbart på grund av skriftlig förbindelse. Ensådan komplettering är särskilt angelägen, om man följer lagrådets förslag tilländring av punkten 6 i övergångsbestämmelserna vid FB. Den erforderligabestämmelsen bör få innehålla, all i fråga om sådant underhållsbidrag som avsesi 7 kap. 10 FB i dess intill den . 1977 gällande lydelse äldre beslämmelserfortfarande äger lillämpning. Prop.1975/76:170 317 Förslagettill lag om ändring i bamavårdslagen (1960:97) . Underförutsättning att vad lagrådet föreslår beträffande 2 kap, FB god tages bör i 12S första styckei punkt 4 bamavårdslagen hänvisning även ske till 2 kap. 9 S FB. Förslagettill lag om ändring i namnlagen (1963:521) Vid1 kap, 1 SFB har framhållits, att det enligl lagrådets mening är lämpligt all någolnärmare än som skell i del remitterade förslaget knyta an till den terminologisom har använts i FB och namnlagen, I överensslämmelse härmedföreslår lagrådet att första styckei i förevarande paragraf utformas påföljande sätt: "Är vid barns födelse modern gift, förvärvar bamet vidfödelsen mannens släktnamn, om del ej har fastställts att mannenicke är barnets fader. Delsamma gäller, om äktenskapel har upplösts genommannens död och barnet födes inom sådan tid efler dödsfallet att det kan varaavlat ," Reglernai 15 S avser fall då ett bam, som har förvärvat en viss mans släktnamn, föriorardetta till följd av att det fastställs att mannen i fråga inte är barnetsfader. Enligt gällande bestämmelser kan sådan fastställelse ske endasl genomdomstols avgörande, och namnförlusten inträder automatiskt som en följd avutgången i målet, om inte domstolen i avgörandet lar in att bamet tillåtsbehålla mannens namn. Frågan om tillåtelse att behålla släktnamnet måste alltsåprövas i det målet och kan inte tas upp . Någon särskild forumregelbehövs inle. Återförvärv av namnet är för övrigt i detta fall uteslutet enligt beslämmelsernai 11 S namnlagen. Enligtdet remitterade förslaget skall samma verkan i fråga om namnförlust för barnetinträda, om mannen i äktenskapel godkänner ett av annan man i viss ordninglämnat faderskapserkännande. Så som 15 S i förslaget är utformad innebär reglemaatt namnförlusten även i delta fall inträder automatiskt, 1ett nytt andra siycke i 37 S tar det remitterade förslaget utan närmaremotivering upp en forumregel, som anges gälla del fallel att barn gör ansökanom rättens tillstånd all enligl 15 S få behålla släktnamn. Ansökningen skallenligt denna regel upptagas av den rätt där målel om faderskap är anhängigteller, om sådant mål ej är anhängigt, av den rätt som har att upplaga frågarörande vårdnaden om barnel eller av rälten i den ort där bamet har sitthemvist. Mot förslageli denna del kan försl anmärkas, att någon särskild forumregel fortfarande inlekommer all behövas för del fallet all frågan om faderskapet Prop.1975/76:170 318 prövasi ett mål vid domstol. Såvitt lagrådet kan finna saknas anledning att frångånuvarande ordning alt utgången i faderskapsmålet blir direkt avgörande förnamnfrågan. Vadsom kan vålla problem är enligt lagrådets uppfattning endasl det fallet attfaderskapsfrågan avgörs på annat sätt än genom dom, alltså när fastställelsensker genom all mannen i äkienskapel godkänner ell av annan man lämnatfaderskapserkännande. Om man med tanke på den typen av fall vill skapa enmöjlighet för bamet alt söka rättens tillåtelse att behålla släktnamnet, kanman emellertid knappast begränsa sig till alt meddela en forumregel. Det skulleinte vara rimligt om möjligheten att söka rättens tillstånd fick stå öppennågon efter del att fastställelsen har skett. En tidsgräns måsteunder alla omständigheter bestämmas. Över huvud taget möter det vissasvårigheter att passa in reglerna i namnlagens systematik. Man bör t. ex.undvika att del blir fråga om återförvärv av släktnamn och bör i stället hållafast vid konstruktionen att saken gäller, om barnet skall få tillstånd attbehålla mannens släktnamn. Medhänsyn till vad som har anförts och under hänvisning till att vissaredaktionella jämkningar synes önskvärda hemställer lagrådei alt 15 S gesföljande lydelse: "Fastställesatt man icke är far till barn, som enligl 1 S första eller andra styckeiförvärvat hans släktnamn, och har barnets moder annat släktnamn än mannen, föriorarbamet mannens släktnamn och förvärvar i stället moderns släktnamn. Föreligga synneriigaskäl, får dock rätten tillåla alt bamet behåller mannens släktnamn. Sådanttillstånd meddelas, om frågan angående mannens faderskap prövas av rätlen isamband med rättens dom och i annat fall efter särskild ansökan,som skall ha inkommillill rätten inom en månad efler fastställelsen," Deövriga bestämmelser som erfordras i ämnet lorde huvudsakligen kunna meddelas iadministrativ ordning. I 37 S namnlagen behövs emellertid en forumregel. Dennatorde där, såsom föreslagits i remissen, böra placeras i ett nyll andra siycke.Enligt lagrådets mening kan den lämpligen ulformas på följande sätl:"Ansökan enligt 15 S om rätlens lillslånd att få behålla släkt-nam n upptagesavden rätt som haratt upptaga fråga rörande vårdnaden om barnet eller, om barnelej slår under vårdnad, av rällen i den ort där bamet har sitt hemvist." Dennaändring i 37 S bör såvitt lagrådei kan finna medföra följdändringar i 38 S-Sålunda torde i denna paragrafs första stycke böra hänvisas till 37 S förstastycket. I ett nytt andra stycke i 38 S synes därefter lämpligen kunnaföreskrivas följande: "1 ärende som avses i 37 S andra styckei skall rällen,där så kan ske, höra modern och den vars släktnamn barnet avses skola behålla-I övrigi gäller vad som sägs i första stycket." 1975/76:170 319 Förslagettill lag om ändring i införsellagen (1968:621) Utöverden i remissen föreslagna ändringen i 5 S bör den ändringen genomförasbeträffande 15 S att andra punkten i andra stycket får utgå. Samma övergångst)estämmelsebör här meddelas som lagrådet förordar såvitt gäller förslaget till lag omändring i utsökningslagen. Förslagettill lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429) Samtidigtmed den i remissen föreslagna ändringen i 9S lorde även 19 och 26 §S böraändras. Sålunda bör den ändringen göras i 19 S alt hänvisningen i fjärdestycket till 20 kap, 19 S FB kommer att i stället avse 10 kap. 13 § FB. Såvittgäller 26 S i förevarande lag bör i andra slyckel vidtagas motsvarande ändringsom i remissen föreslagits beträffande 9 § andra stycket punkt 4 och tredjestycket. Förslagenlämnas utan erinran. Prop.1975/76:170 320 Närvarande:statsministem , ordförande, och statsråden , , , ,, , , , , , , ,, , Propositionom ändring i , m. m. Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag lill 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i utsökningslagen(1877:31 s, I), 4. lag om ändring i lagen (1924:322) omvård av omyndigs värdehandlingar, 5. lag om ändring i lagen (1947:529) omallmänna barnbidrag, 6. lag om ändrirg i militärersättningsförordningen(1950:261), 7. lag om ändring i lagen (1954:243) omyrkesskadeförsäkring, 8. lag om ändring i lagen (1958:642)angående blodundersökning m, m. i mål om äktenskaplig börd eller vid utredningav faderskapet lill barn utom äktenskap, 9. lag om ändring i bamavårdslagen(1960:97), 10. lag om ändring i lagen (1962:381) omallmän försäkring, 11. lag om ändring i namnlagen(1963:521), 12. lag om ändring i införsellagen(1968:621), 13. lag om ändring i lagen (1969:620) omersättning i vissa fall för utgivna underhållsbidrag, 14. lag om ändring i rätlshjälpslagen(1972:429), 15. lag om ändring i sludiestödslagen(1973:349). Fördragandenredogör för lagrådets yttrande och anför. Lagrådethar i allt väsentligt godtagit de sakliga nyheter som de remitterade förslageninnehåller. De påpekanden som görs gäller i huvudsak lagförslagens närmare uiformning.Jag finner påpekandena värdefulla och kan med några smärre undanlag ansluta migtill vad lagrådei anfört, Beiräffande de olika punklerna i lagrådets yttrandevill jag anföra följande. 'Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde . 1975/76:170 321 Förslaget till lag om ändring i Jag kan i allt väsentligt biträda de förslag lill ändrad uiformningav 1 SS som lagrådet för fram. Vad gäller terminologin i 1 S andra punktenanser jag dock, till skillnad från lagrådei, att det är ändamålsenligt altanvända uttrycket änka. Genom att ange att modern är änka markeras inte bara,att hennes man har avlidit utan också att hon inte har gift om sig.