prop · FZ03136 · 1975-12-31 00:00:00 — I sådantfaU får vidare övervägas naturalisation tidigast bör ske. Ipromemorian har från denna utgångspunkt gjorts en genomgång av de dispenser sommedges med stöd av 6 § andra stycket MbL. Jag får i denna del hänvisa tillavsnitt 8.2.3 i bUagan. Idepartementspromemorian föreslås vissa riktlinjer för dispenspraxis vid enförkortning av den tid som utlänningen enligt MbL skall ha vistats här för attbli svensk medborgare. Förslaget innebär i huvudsak följande. Beträffandedispensgmnderna gagn för riket och tidigare ägt svenskt medborgarskap föreslåsinte någon ändring i gällande praxis. I de faU dessa dispensgmnder tillämpasnedsätts hemvistkravet vanligen högst betydligt. I fråga om utomnordiskmedborgare som är gift med svensk medborgare föreslås en sänkning avhemvisttiden tUl och en sänkning av tiden för 'äktenskapets bestånd . Sammanboende under äktenskapsliknande former bör även framdelesjämställas med 'äktenskap. Dispens på grund av andra särskilda skäl skaU enligtförslaget även fortsättningsvis kunna ges för den som erhåUer s. k. vUlkoratmedborgarskap. Beslut härom föreslås kunna meddelas hemvist. Förstatslösa och poUtiska flyktingar föreslås en generell dispens. Dessa bådagrapper skaU kunna upptas tiU svenska medborgare hemvist iSverige. Utöver de nu nämnda dispensgmnderna kan det enligt promemorian ienstaka fall finnas skäl att med hänsyn tUl humanitära, sociala ellerpersonliga förhållanden medge vissa 1'åttnader betr'åffande hemvistkravet. 1975/76:136 31 Promemorieförslagethar 'även i denna del godtagits av praktiskt taget aUa remissinstanserna.Kammarrätten i förordar att den kortare hemvisttiden för statslösaoch flyktingar anges i lagtexten. föreslår att kravet påhemvisttid för flyktingar och statslösa begränsas tiU samt att sådandispens lämnas också krigsvägrare och andra skyddsbehövande som avses i 2 §sista stycket utlänningslagen (1954: 193). Deförslag tiU riktUnjer som har lagts fram i promemorian är enUgt min mening välunderbyggda och är ägnade att läggas tiU grund för dispenspraxis efter ensänkning av det lagstadgade hemvistkravet. Jag förordar därför att de tas tillutgångspunkt vid prövningen av natura-lisationsansökningar. BeträffandetUlämpningen av dispensregleraa på medborgare i annat nordiskt land vill jagunderstryka, att dessa omfattas av 6 § andra stycket MbL. Med hänsyn tiU attsådan utiänning redan enUgt första stycket kan naturaUseras , tordeemellertid anledning till dispens med hänsyn tiU äktenskap eller eljest merasäUan föreligga. Enligtmin mening bör hemvisttiden för politiska flyktingar och statslösa lika välsom för övriga dispensgrupper liksom regleras dispensvägen. Denföreslagna genereUa tiden för dessa grapper om fyra är innebär en avsevärdsänkning av gällande krav. Jag kan inte biträda flyktingrådets önskemål omytterUgare sänkning av tiden. Inte heUer finns det erdigt nun mening tiUräckUgaskäl att i medborgarskapshänseende jämstäUa de utlänningar som avses i 2 §sista stycket utlänningslagen med flyktingar. EnUgt6 § MbL gäUer som villkor för naturaUsation bl.a. att sökanden har möjUghet attförsörja sig och sin familj. Utvecklingen har medfört att försörjningsviUkoretefter hand har fått en avsevärt minskad betydelse som självständigbedömningsgrund. I naturalisationsärenden skall visserUgen göras en utredningav sökandens försörjningsförmåga och på gmndval av denna bedömas omförsörjningsvillkoret är uppfyUt. I allmänhet leder dock denna prövning tillatt sökanden antingen anses uppfyUa villkoret eller också erhåUer dispens frändet. Dekategorier av sökande som enUgt nuvarande praxis inte anses uppfyUaförsörjningsviUkoret och som normalt inte heUer får dispens begränsas ihuvudsak tUl dds personer som för sin försörjning är i huvudsak beroende avsocialhjälp och dels personer som inte gör vad som skäligen kan begäras för attbetala skatter, böter och underhålls-skulder. I vissa faU anses inte hellerhemmafruar som ensanuna ansöker om svenskt medborgarskap uppfyUaförsörjningsvDlkoret. Beträffande dessa tre gmpper undersöks i promemorian, omde ensamma motiverar att det nuvarande försörjningsvillkoret bibehåUs. 1975/76:136 32 Ifråga om personer som uppbär socialhjälp pekas på att gruppen är jämförelsevisUten och att det dessutom som regel finns en godtagbar orsak tiU att dettasker. Det kan t.ex. vara fråga om bristande skol-imderbyggnad eUeryrkesutbUdning. Med hänsyn tiU att rätten tiU socialhjälp tillkommer utlänningi Uka mån som svensk medborgare bör eidigt promemorian den omständigheten attutläiuiing uppbär socialhjälp på grund av förhåUanden som inte kan läggas honomtiU last inte få påverka hans möjUghet att få svenskt medborgarskap. I andrafaU fär i StäUet bedömas i vad mån omständigheterna är sådana att han inte kananses uppfylla vandelsvillkoret i 6 § MbL. Attvid upprepade tillfäUen utan godtagbart skäl underlåta att betala skatter,böter eller underhållsskulder bör enUgt promemorian närmast betraktas som envandelsfråga. Det anges att en sådan bedömning har gjorts i praxis i flera faU.Övervägande skäl anges därför tala för att medveten försummelse att betala skatter,böter eUer underhållsskulder hänförs tiU bedömningen av frågan huruvidavandelsvillkoret har uppfyllts. Vadslutligen gäller hemmafru som söker svenskt medborgarskap meddelas sedan längedispens från försörjningsviUkoret i de faU då hon söker naturalisationtiUsammans med sin man. Detsamma gäller hemmafru som söker ensam, om hennesman är svensk medborgare. Hemmafru som ensam söker svenskt medborgarskap ansesvidare i praxis uppfyUa försörjningsvUlkoret, om hon har yrkesarbetateUer har yrkesutbUdning och vid ansökningstiUfäUet har minderårigt barn. Dengrapp av hemmafruar som inte anses uppfylla försörjningsvUlkoret bedöms därförvara mycket begränsad. Det kan enligt promemorian i vart fall inte ansesrimligt att behålla försörjningsvUlkoret i MbL endast beträffande dessasökande. Förslagetatt slopa försörjningsvUlkoret har mottagits positivt av praktiskt taget aUaremissinstanser. Även jag anser tiden nu vara mogen att slopaförsörjningsviUkoret, vUket i praktiken i så hög grad redan har satts ur spel.Jag kan i allt väsentUgt ansluta mig till de skäl härför som har framförts ipromemorian. Bristandeförsörjningsförmåga skall alltså inte längre i och för sig utgöranaturalisationshinder. En annan fråga är i vad mån sökande som medvetet underlåteratt försöka ärligen försörja sig och i övrigt göra rätt för sig skall kunnanaturaUseras. Jag skaU nu övergå tiU den frågan. Ettav villkoren enligt 6 § MbL för naturaUsation är att sökanden har fört enhederUg vandel. Motsvarande viUkor fanns redan före MbL:s tillkomst. Genom MbLinfördes möjUghet att meddela dispens från villkoret. 1968:158 anförsföljande angående Kungl. Maj:ts praxis vid bedömningen av vandelsvillkoret. 1975/76:136 33 Frågani vad mån brott, som har begåtts av en naturaUsationssökan-de, skall varadiskvaUficerande är beroende av tidpunkten för brottet och brottets art.Upprepad brottsUghet, som inte upphört åtminstone förenaturaUsationstillfäUet, anses inte förenligt med lagens vandelsviUkor. Vandelsanmärkningarav armat slag t.ex. misskötsamhet i arbetet, försummad underhållspUkt och annanoviUighet att göra rätt för sig kan föranleda avslag på naturaUsationsansökan.Sådant avslag meddelas i princip när underhållsskuld tiU barn föreUgger. Dessaprinciper gäller i huvudsak aUtjämt. I naturalisationsärenden utreds omsökanden har begått brott eller om det föreligger vandelsanmärkningar av annatslag, såsom t.ex. misskötsamhet i arbetet, sprit-missbrak, försummadunderhållsplikt och förfaUna obetalda hötes- och skatteskulder. RörandetiUämpningen i praxis kan ytterUgare nämnas att en sökande som har begåttbrott och dömts för detta kan om övriga villkor är UppfyUda bli svenskmedborgare som varierar med hänsyn till påföljden, t.ex. sedanminst tre är förflutit från brottet, när domen avser kortare fängelsestraff. Omdomen eUer verkstäUigheten ligger nära tidpunkten för medborgarskapsprövningen,bedöms det i vissa fall lämpligt att vänta med att uppta sökanden tillsvensk medborgare. För den som har fått villkorUg dom eller skyddstiUsyn harhittills krävts att prövotiden gått tiU ända. Beträffande skyddstillsyn krävsnumera att förflutit efter domen samt att övervakningen harupphört. Dispensfrån vandelsvillkoret förekommer i praxis främst då vederbörande vistas sedanmycket i , dvs. avsevärt än den i lagen stipuleradehemvisttiden. Vidare medges dispens för den som i varaktigt äktenskap eller äktenskapsliknandeförhållanden sammanlever med svensk medborgare liksom för den som förut harvarit svensk medborgare och önskar återfå sitt svenska medborgarskap. Ipromemorian (8.3.3) anförs att försörjningsvUlkorets avskaffande medförkonsekvenser i fråga om tUlämpningen av vandelsvillkoret. I vissa av de faU dåen ansökan nu avslås på grund av sökandens bristande försörjningsförmåga får istället prövas om vandelsvillkoret är uppfyllt. De fall som åsyftas är sådanadå sökanden inte gör vad som skäUgen kan begäras för att betala skatter, bötereller underhåUsskulder eller för att försörja sig. Sökandetillhörande den första gruppen bör enUgt promemorian anses inte uppfyllavandelsviUkoret, om han visar uppenbar ovilja att göra rätt för sig, t.ex.genom att hålla sig undan från berörda myndigheter, eller också visar bristandevilja att iaktta uppgjord avbetalningsplan eUer dylikt. Hit hänförs i principäven sädana fall där sökanden åberopar bristande förmåga att betala men där ensammanställning av sökandens ekonomiska förhållanden klart ger vid handen, atthan har möjUghet 3 1975/76.1 saml. 1975/76:136 34 atthelt eUer delvis klara betalrdngen. För att ansökan skall avslås pä grund avbristande vandel bör således enUgt promemorian föratsättas att sökanden på etttydligt sätt har dokumenterat sin ovilja eller brist på vUja att betala. Dennabör dessutom ha manifesterats under en inte aUtför . Denomständigheten att en utlänning uppbär socialhjälp på grund av förhåUanden sominte kan läggas honom till last anges inte få påverka hans möjUghet att fåsvenskt medborgarskap. I andra fall däremot får enligt promemorian bedömas ivad mån omständigheterna är sådana att han inte kan anses uppfyUavandelsvillkoret enUgt 6 § MbL. Förslagethar i allmänhet godtagits av remissinstanserna. har emeUertid framförtinvändningar i ohka hänseenden. Verket anser det inte vara rindigt att inaturaUsationsärenden göra ingående undersökningar av orsakerna tiU attsökanden uppbär socialhjälp eUer har underlåtit att betala skatter eUer böter,särsldlt som en bedömning av dessa orsaker i sig själv är svår att göra. Endastde fall då socialhjälp har åtkommits genom brottsligt beteende samt faU avflagrant underlåtenhet att betala skatter, böter och underhåU bör enligt SIVbeaktas. I lagen bör som naturaUsationsförutsättning anges att skatter, böteroch underhällsbidrag har erlagts i den omfattning som skäUgen kan fordras. Föratt man i tveksamma faU skaU kunna utröna om tredska föreUgger i sistnämndafaU, föreslår att införsel prövas . Omnaturalisationssökanden lojalt finer sig i att införsel sker, skaU tredska inteanses föreUgga. Enligt bör vidare föreskriften om hederUg vandel utgå ur 6§ MbL. I stället bör av lagtexten framgå, att skötsamhetskravet uppfylls avden som inte har gjort sig skyldig tiU brott och som inte heUer för ett grovtstörande levnadssätt. Medanledning av de synpunkter som har framfört viU jag för egen del framhåUaföljande. Naturalisation innebär att en utiäiming under vissa givnaförutsättningar bevUjas svenskt medborgarskap. Någon absolut rätt härtUlföreligger inte, även om vUlkoren i och för sig 'är uppfyUda. Det måste somockså anser vara rimligt att som förutsättning för naturalisation tiUsvensk medborgare uppstäUa vissa skötsamhetskrav. I detta hänseende krävs f.n.att sökanden har fört en hederlig vandel. SIV:s förslag innebär attvandelsföratsättning-arna i stället anges uttömmande och begr"änsas tUlfrånvaron av brottslighet eUer grovt störande levnadssätt. TiU detta konunerkravet på fullgörande i rimUg mån av vissa förpliktelser. Jag kan inte anslutamig tiU en sådan utformning av lagtexten. förutsätteren diskretionär prövning av medborgarskapsansökningar. Det är därför enUgt minmening naturUgt att utforma vandelsvillkoret liksom övriga villkor positivt,dvs. att uppstäUa krav på hederUg vandel. Till detta kommer att även andravandelsskäl än dem som uttryckUgen nämner bör tillmätas betydelse. FörhåUandenakan även i andra faU 1975/76:136 35 varasådana, att det skuUe vara stötande för rättskänslan att bevilja sökandensvenskt medborgarskap. Man kan heUer inte bortse från faU då sökanden utgör ens'äkerhetsrisk. Jaganser sålunda att det nuvarande kravet att sökanden skaU föra en hederUg vandelbör behållas. Det får i praxis närmare anges i vilka faU vandelsviUkoret inteskaU anses uppfyUt. En sådan praxis finns . Jag har inte föravsikt att nu genereUt ange ändrade riktUnjer för denna. De frågor somaktualiserats genom promemorian vUl jag emellertid beröra. Ipromemorian föreslås, som har nämnts, att den omständigheten att sökanden haruppburit socialhjälp eUer underlåtit att betala skatter, böter och underhåU ivissa faU kan få betydelse för vandelsprövningen. Jag kan tiU stora delaransluta mig tiU de synpunkter som förs fram i promemorian i denna del. Jag villemellertid för min del betona, att det endast i faU av mera allvarUgförsummelse eUer av asociaUtet bör komma i fräga att av nu nämnda skäl avslåen naturaUsationsansökan. När förhållandena i nu berört hänseende inte redanfrån början framstår som graverande torde utredningen kunna i hög gradbegränsas. Vid prövning av naturaUsationsansökningar ankommer det självfalletpå berörda myndigheter, dvs. i första hand polismyndighetema, att svara för attden utredning görs som behövs för ett riktigt beslut och att därvid utreda ävensådana förhållanden som talar tiU förmån för sökanden. Med den utgångspunktför bedömningen samt de begränsningar i fråga om utredningens omfattning somjag har angett, torde denna prövning inte behöva föranleda särskiltomfattande svårigheter. Ipromemorian understryks att uppskovstiden med bevUjande av svensktmedborgarskap för sökande som har begått brott i princip bör beräknas medutgångspunkt i tidpunkten för brottet. , som i Ukhet med övrigaremissinstanser har tUlstyrkt förslaget, har anhållit om vissa, närmareriktlinjer för praxis. Den nuvarande lägsta uppskovstiden, tre är, föreslåssänkt till vid dom pä en månads fängelse. Vidare föreslås bl.a. atttidpunkten för frigivningen skaU vara utgångspunkt vid grövre brottsUghet. JagviU även för egen del framhåUa, att tidpunkten för brottets begående iallmänhet bör vara utgångspunkt för bedömning av om sökanden uppfyUervandelsvillkoret. I vissa faU är det emeUertid motiverat att beakta även senaretidpunkter. I princip bör en sökande sålunda inte upptas tiU svensk medborgaremedan han undergår frihetsstraff. Jag delar SrV:s uppfattning att den nuvarandetreårstiden bör sänkas. anser jag emellertid vara . Somallmän riktlinje bör eidigt min mening gäUa en karenstid av fränbrottets begående, när sökanden har ådömts en månads fängelse. Även vid skyddstillsyneUer villkorUg dom bör karenstiden i princip beräknas från brottet och iallmänhet utgöra . Vid skyddstillsyn bör dock övervakningen i Prop.1975/76:136 36 allmänhetha upphört innan sökanden upptas tiU svensk medborgare. bör dock naturalisationkunna ske under pågående övervakningstid. Detta kan ibland vara faUet närbrottet Ugger i tiden långt före domen. Vid grövre brott bör givetvis längrekarenstid gälla, särskilt vid upprepad brottsUghet. Sökandesom bor här i landet bör kunna naturaliseras även omvandelsvillkoret mte är uppfyllt. JagviU slutligen erinra om 9 a § MbL enligt vUken kan hänskjuta ärenden tillregeringens prövning. TiU denna kategori ärenden hör framföraUt sådana i viUcaSFV avser att ändra praxis i fråga om dispens från naturalisationsviUkoren. Detär angeläget att dessa ärenden hänskjuts till regeringen med hänsyn till attden ändrade tiUämpningen annars ofta inte bUr föremål för regeringensprövning. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom arbetsmarknadsdepartementetupprättats förslag tiU lagom ändring i lagen (1950: 332) om svenskt medborgarskap. Iparagrafen anges i vilka fall bara förvärvar svenskt medborgarskap vidfödelsen. Som framgår av den allmänna motiveringen har bestämmelsernaanpassats tiU det ändrade innehäU som om faderskap föresläsfä (lagrädsremiss med förslag till lag om ändring i FB). faU dä viss man även efter ändringarna i FB presumeras vara fader tiU etf.barn skall baraet Uksom hittiUs i medborgarskapshänseende följa honom. Iövriga fall får baraet svenskt medborgarskap genom modern. Det senare kommeratt gäUa, inte bara barn vars föräldrar inte är eller har varit gifta, utanäven barn som har fötts efter det äktenskapet har upplösts genomäktenskapsskillnad. Punkterna13 avser faUet att viss man presumeras vara fader till baraet. Detta inträffarnär barnet föds i bestående äktenskap eUer inom så efter äktenskapetsupplösning genom makes död, att barnet kan vara avlat i äktenskapet. Underangivna föratsättningar fär baraet svenskt medborgarskap om fadem är svenskmedborgare. Ärfadern i nu nämnda faU statslös eUer är han utlänning men överför inte sittmedborgarskap tiU bamet, fär baraet enligt punkt 3 svenskt medborgarskap ommodern är s/ensk medborgare. Var baraet är fött har därvid ingen betydelse. Punkt4 avser det fall dä baraets föräldrar inte är gifta och modern 1975/76:136 37 inteheller är änka efter barnets fader. Bamet får i detta faU svensktmedborgarskap, om modem är svensk medborgare. Denna punkt omfattar även barnsom föds efter skilsmässa. Enligtde föreslagna nya reglerna i 1 kap. FB kan huvudregehi att moderns make skaUanses som fader sättas ur spel under vissa förutsättningar. Bl.a. kan annanman erkänna faderskapet, vilket får tUl följd att presumtionen för makensfaderskap hävs. Sädant erkännande kan lämnas redan före barnets födelse. Om säskett och det alltså redan vid barnets födelse är klart att annan man änmoderas make är fader tUl bamet, bin: punkterna 13 aldrig tUlämpliga. I stäUetgäUer bestämmelserna i punkt 4. Iparagrafen anges under vilka förutsättningar ogift bara under som ärbosatt i landet får svenskt medborgarskap genom att dess fader eUer moderförvärvar svenskt medborgarskap genom anmälan enligt 3 eUer 4 §. Den nuvarandeprincipen innebär att barnet under närmare angivna förutsättningar automatisktfår svenskt medborgarskap då dess fader eUer moder genom anmälan blir svenskmedborgare. En annan princip gäUer vid ansökan om naturaUsation. I sädant faUbedömer ansökningsmyndigheten särskilt om naturalisationen skall omfatta ocksåsökandens ogifta barn . Bestämmelsen,som har anpassats tiU de nya faderskaps- och vårdnadsreglema, innebär attnuvarande automatik efterges i viss utsträckning. Den behåUs i de faU då densom genom anmälan får svenskt medborgarskap är ensam vårdnadshavare. Dettagäller oavsett om man eUer kvinna får svenskt medborgarskap och oavsett omföräldraraa är eller bar varit gifta. Även i det fall då den andre föräldernhar del i den rättsUga vårdnaden behåUs nuvarande automatik under denföratsätt-ningen, att den andre föräldern redan är svensk medborgare. En särskildbestämmelse har införts i tredje stycket för det fall båda föräldrarnasamtidigt får svenskt medborgarskap enligt 3 eUer 4 § och båda har vårdnaden.Det har i den situationen ansetts naturligt att barnet får svensktmedborgarskap tUlsammans med föräldraraa. Iandra fall av gemensam vårdnad fär bam inte automatiskt svenskt medborgarskapsom biperson. I stäUet får naturaUsationsvägen anlitas. De närmareövervägandena i denna del har angetts i den allmänna motiveringen (5.2.5). Dennaparagraf anger villkoren för förvärv av svenskt medborgarskap genomnaturaUsation. Bestämmelsenändras bl.a. så, att den föreskrivna hemvisttiden sänks 1975/76:136 38 Nuvarande sjuårskrav gäller även för nordiska medborgare. Medstöd av en särskild dispensregel för denna gmpp har kravet i praxis konunit attsänkas tiU . För nordiska medborgares del sänks kravet ytterUgare tiU tvåår och en uttryckUg bestämmeke om detta tas in i första stycket. Samtidigtupphävs den särskilda dispensregeln i andra stycket. Naturalisationsvillkorenändras även därigenom att kravet på försörjningsförmåga upphävs. Iövrigt får jag hänvisa till vad jag har anfört i den allmänna motiveringen(5.3). Enligtförevarande paragraf får regeringen, efter avtal med annat nordiskt land,förordna om tUlämpnmg av vissa i paragrafen angivna bestämmelser. Förstastycket har ändrats endast i redaktionellt hänseende. Iandra stycket a) har första punkten utgått som en följd av att det i 1 § förvisst faU angivna kravet pä födelse här i riket har utgått. Denför förvärv av svenskt medborgarskap genom anmälan föreskrivna har sänkts tiU fem är. Underremissbehandlingen har kammarrätten i framhållit att uttrycketfängelse i andra stycket b) bör förtydligas. Enligt 36 kap. 6 § BrB jämställsmed fängelse bl.a. villkorUg dom och skyddstiUsyn. Detta borde emeUertid enligtkammarrätten framgå redan av bestämmelsen i MbL. Bestämmelseni 36 kap. 6 § BrB har generell räckvidd. Enligt denna jämställs vissa andrapåföljder med fängelse vid tUlämpning av lagstiftning i vilken fängelseföreskrivs. Att endast i detta särskUda faU införa en förklarande bestämmelseär därför enligt min mening inte befogat. Paragrafenhar ändrats i redaJltioneUt hänseende med anledning av att uttrycken barn i ochbarn utom äktenskap har slopats. Andringaraai 6 §, vUka avser naturalisationsföratsättningaraa, föreslås träda i kraft den1 juU 1976. Andringaraai 1, 5 och 13 a §§ har utformats bl.a. med utgångspunkt i de i annatsanmianhang föreslagna ändringarna i FB. Dessa avses träda i kraft den 1januari 1977. Även 1, 5 och 13 a §§ bör därför i den nya lydelsen gäUa fr. o.m. Denföreslagna ändringen i 10 § a) hänger samman med den nya utformningen av 1 §och ändringen i 10 § b) föratsätter för sin tillämp- 1975/76:136 39 ningatt nytt avtal träffas med övriga nordiska länder. Med hänsyn härtiU föreslåsäven ändringen av 10 § träda i kraft . Medhänvisning tiU vad jag nu har anfört hemstäUer jag att regeringen föreslårriksdagen att antaga förslaget tiU lag om ändring i lagen (1950: 382) omsvenskt medborgarskap. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att antaga det förslag som föredraganden harlagt fram. Förvärv av svenskt medborgarskap 1975/76:136 43 Idenna promemoria föreslås vissa ändringar i lagen (1950: 382) om svensktmedborgarskap (MbL) och medborgarskapskungörelsen (1969:235 MbK). Ändringarnahar aktualiserats av invandraratredningen i dess slutbetänkande Invandraraaoch ramoriteteraa (SOU 1974: 69). Utrednuigen har haft tiU uppgift attkartlägga invandraraas och minoritetemas situation i och att föreslåsamhäUsåtgärder på skilda områden för dessa grapper. Betänkandet, somremissbehandlats, har lett tUl en proposition om riktlinjer för invandrar- ochminoritetspolitiken m. m., vUken har antagits av (prop.1975: 26, InU 1975: 6, rskr 1975: 160). Utredningen har i betänkandet ävengjort en genomgång av regleraa om förvärv av svenskt medborgarskap och funnitanledning att ta upp vissa frågor tUl diskussion. Frågorna rör i huvudsakkravet på viss tids hemvist i och försörjningsmöjUgheter för den somönskar få svenskt medborgarskap samt vissa problem i samband med baras förvärvav medborgarskap. Promemorieförslagetinnebär till en början att kvalifikationstiden för erhåUande av svensktmedborgarskap vid naturalisation enligt 6 § MbL sänks från nuvarande . Motsvarande sänkning föreslås i 10 § b) MbL, som behandlar rätten förmedborgare i annat nordiskt land att genom anmälan erhålla svensktmedborgarskap. Den sist nämnda ändringen föratsätter för sin tUlämpning attregeringen efter avtal med de övriga nordiska länderna förordnar därom. Vidareföreslås att nordisk medborgare skall kunna naturaUseras redan efter två årshemvist här i stället för som .