prop · FY03103 · 1975-12-31 00:00:00 — Och i denmån de oriktiga uppgifterna lämnats uppsåtligen, blir regler omsvindleri m. m. tillämpliga. Aktiebolagsutredningenföreslår slraff i fall då vissa regler rörande aktiebrev, interimsbevis elleremissionsbevis inle iakttagits, nämligen då sådana handlingar utfärdats ellerutgivits i strid mot lagens bestämmelser eller då föreskriven påteckning påredan utgiven handling av angivna slag underlåtits eller då handlingen inte iföreskriven ordning makulerats eller förvarats. Utredningenifrågasätter om behov av straffsanktion verkligen föreligger för hela dennagrupp. Å andra sidan måste man enligt utredningen ta hänsyn tUl derättsverkningar som är knutna till dessa handlingar. Det möter stora praktiskasvårigheter för handlingens innehavare att kontrollera att handlingeninnehåller alla behövliga uppgifter och att de gjorda påleckningama är riktiga.Om en sådan kontroll mera allmänt ansågs nödvändig, skulle även bolagen åsamkasstort besvär. Det är av betydande rättssäkerhetsintresse, att innehavaren kanUta på att uppgifterna i handlingen är uttömmande och korrekt angivna. Enoriktig eller vilseledande uppgift kan medföra, framhåller utredningen, att innehavarenvidtar för honom skadliga dispositioner, mot vilkas verkningar skadeståndetinle aUtid erbjuder ett effektivt skydd. Departementsförslagetinnehåller inte några bestämmelser om förhandsgranskning genomregistreringsmyndighetens eller annans försorg av att akliebrev och andrahandlingar som emilteras enligt lagen utformas på föreskrivet sätt. Fråga ärdå om straffsanktion påkallas för att föreskrifterna skall iakttas. I den måndet är fråga om handlingar som emitteras genom VPC torde anledning saknas att ipreventivt syfte föreskriva straffbestämmelser för brott mot lagensformföreskrifter. lerbeträffande övriga handlingar synes det vara påkallat all, som utredningenförordar, generellt slraffsanktionera ifrågavarande föreskrifter. Isammanhanget kan erinras om alt sådana straffsanktioner saknas beträffandeväxlar och checker. När det gäller obligationsmarknaden eller marknaden förfastighetskrediter saknas straffsanklionerade bestämmelser om hur enobligation resp. etl skuldebrev skall se ut. I departementsförslaget tasdärför upp straffbestämmelser endast för de fall någon ger ut aktiebrev,interimsbevis, skuldebrev eller optionsbevis utan att ange att handlingen avserbunden aktie (17 kap. 3, 4, 7 §§). Bestämmelserna om bundna aktier utgörnämligen etl led i vår kontroll av utländsk etablering här i landet vilketmotiverar att bestämmelserna straffsanktioneras. I sammanhanget kan tilläggasalt även vissa bestämmelser rörande emissionsbéslut, vilka sammanhänger medreglerna om bundna och fria aktier, bör straffsanktioneras (4 kap. 5 § andrastycket, 5 kap. 4 § andra stycket och 17 kap. 3 § första stycket). Den särskUdaföreskriften i 17 kap. 3 § tredje stycket om förbud mot alt tilldela "förbjudeträttssubjekt" bunden aktie behöver dock inte straffsanktioneras eftersomtilldelningen saknar rättslig verkan. Åsidosättandeav övriga bestämmelser om vad akliebrev, emissionsbevis, interimsbevis,skuldebrev och optionsbevis enligt departementsförslaget skall innehålla (3kap. 4, 5, 9, 10 §§, 4 kap. 3 §, 5 kap. 9 §, 14 kap. 13 §), om påskrift påsådana handUngar (3 kap. 4, 5, 7, 16 §§, 4 kap. 3, 5 kap. 10 §) samt ommakulering (3 kap. 4 §, 14 kap. 13 §) kan således inte enligtdepartementsförslaget föranleda straff. Detsamma gäller om aktiebrev utlämnas iförtid (3 kap. 4 §). Om emellertid makulering inte sker på föreskrivet sättoch handlingen därefter kommit i godtroende förvärvares hand, kan den ansvarigebli skyldig ersätta bolaget vad det tvingats utge till förvärvaren på grund avhandlingen. Motsvarande skadeståndsskyldighel kan inträda även i övriga fallsom avses . förs på ett korrekt sätt och hålls tillgänglig för allmänheten ärav stort allmänt intresse. Genom alt rätten att få ut utdelning ochemissionsbevis i avstämningsbolag gjorts beroende av införing i aktieboken hardennas betydelse vidgats. Jag biträder därför utredningens förslag attbestämmelsema om hur aktieboken skall föras och att aktieboken skall hållastillgänglig (3 kap. 7, 10, 11, 13, 15, 16 §§, 4 kap. 9, 15 §§, 5 kap. 11, 12§§, 8 kap. 5 §, 17 kap. 7 §) skaU vara straffsanklionerade. Detsamma gälleraktiebrevsregister (3 kap. 11 §) och förteckning som avses i 3 kap. 12 §.Någon straffsanktion påkallas inte beträffande den som underlåter alt iakttaföreskrifterna i 3 kap. 11 § tredje stycket om bevarande av avförd uppgifteller äldre aktiebok. Det ligger i bolagets eget intresse att bevara uppgiftersom kan tjäna som bevis i en framtida tvist. Jag vill tillägga att det kananföras skäl för att man från det straffbara området bör avföra de fall dåaktiebok m. m. Jag har dock inte funnit skälen tillräckligt starka för ett sådantdifferentierat regelsystem. Enligt40 § LFA straffas den som underiåler att iaktta bestämmelserna om avstämningoch om utsändande av utdelning, emissionsbevis eller vid fondemission brev påny aktie. har ansett det vara påkallat att ta upp enmotsvarighet till denna beslämmelse i den nya aktiebolagslagen. Med hänsyn tUlde praktiska svårighetema för det stora antal aktieägare det här blir fråga omatt enbart med hjälp av andra sanktioner komma tUl rätta med enbolagsfunktionärs underlåtenhet att göra föreskriven avstämning, att betalautdelningsbelopp och att översända värdehandlingar är det enligt utredningenbehövligt med en beslämmelse om straff. Föregen del menar jag att en sådan straffbestämmelse inle är påkallad. 8 § tredje stycket skall VPC för avstämningsbolag fullgöra de uppgiftersom nu föreslås bli straffsanklionerade. Med hänsyn tUl ochägarförhållanden menar jag att man inte behöver befara uppsåtliga brott motlagens bestämmelser om avstämning. Däremot bör föreskriften om sekretess i 3kap. 12 § tredje stycket liksom f. n. vara straffsanktionerad (38 § LFA). Somtidigare antytts kan vUseledande uppgifter i emissionsprospekt föranleda ansvarför svindleri. förordar med viss tvekan straff för den somunderlåter att upprätta emissionsprospekt. Om en inbjudan till kapitaltillskottskall få önskad effekt, måste bolaget rimligen lämna den aktuellapersonkretsen sådana upplysningar om bolagets situation att den till vilkeninbjudan riktas kan bedöma om ett engagemang är fördelaktigt eller inte. Attemissionsprospekt upprättas i föreskriven ordning bör enligt utredningen därförnormalt ligga i bolagets eget intresse. Den uppmärksamhet ifrågavarande bolagi allmänhet är föremål för bl. a. i pressen är också i viss mån ägnad att ipraktiken tvinga fram skyldigheten att upprätta emissionsprospekt. Det starkaallmänna intresset av att informationen blir tillfredsställande motiveraremellertid enligt fondbörsutredningen att den direkta skyldigheten att upprättaemissionsprospekt slraffsanktioneras. Föregen del menar jag att utredningen anfört starka skäl för atl skyldigheten attupprätta emissionsprospekt kommer att iakttas även utan straffsanktion. HärtUlkommer att vid emission av nu ifrågavarande slag bolaget eller aktieägaren ipraktiken i det alldeles övervägande antalet fall kommer att anlita bank,fondkommissionär eller annan som står under bankinspektionens tillsyn för attgenomföra emissionen. Detta för att banken etc. för att åta siguppdraget kommer att fordra att emissionsprospekt upprättas i vederbörlig ordning.Departementsförslaget upptar därför inte någon straffsanktion förunderlåtenhet att upprätta emissionsprospekt. Reglerom nedsättning av aktiekapitalet avser bl. a. alt hindra att reglema omvinstutdelning kringgås. Enligt 12 kap. 1 § får utbetalning på aktier skeendast enligt bestämmelserna om vinstutdelning, utbetalning vid nedsättning avaktiekapitalet eller reservfonden eller utskiftning vid bolagels likvidation.Aktiebolagsutredningen föreslår slraff för den som låtit verkställa utbetalningpå aktier i slrid mot lagen. Emellertid är den som mottagit utbetalningen islrid mol lagen skyldig att återbära beloppet jämte ränta (12 kap. 5 §). Förbrist som uppkommer vid återbäringen är de som medverkat lill beslutet omutbetalningen eller verkställande därav eller till upprättande ellerfastställande av en tUl grund för beslutet liggande oriklig balansräkningsolidariskt ansvariga enligt skadeståndsreglema i 15 kap. I mera aUvarliga fallkan den felaktiga utbetalningen föranleda ansvar för förskingring ellertrolöshet mot huvudman (10 kap. 1, 5 §§ ). Om bolaget genomutbetalningen uppsåtligen försätter sig på obestånd eller förvärrar sittobestånd, kan ansvar för oredlighet mot borgenärer inträda (11 kap. 1 §brottsbalken). Bedöms åtgärden vara av särskilt äventyrlig eller lättsinnignatur och framkallas eller förvärras därigenom uppsåtligen eller av grov oaktsamhetbolagets obestånd, föreligger vårdslöshet mot borgenärer (11 kap. 3 §brottsbalken). Denu nämnda sanktionerna är i och för sig tillräckliga som skydd både föraktieägarna och för borgenärerna. Att dessutom straffa den försumlige förutbetalningen, även om den inte medför någon skadlig effekt, är en alltförlångtgående åtgärd. En sådan åtgärd är också mindre tilltalande med hänsyntill atl redovisningssystemet medger en tämligen vidsträckt frihet att påverkastorleken av den utdelningsbara vinsten genom tillskapande av dolda reserver.En utbetalning som formellt strider mot lagen behöver inte med nödvändighetmedföra ens abstrakt fara för skadliga verkningar. I departementsförslaget harstraffbestämmelsen därför utgått med ett undanlag: utdelning på bunden aktie istrid mot 17 kap. 9 § är fortfarande straffbart. Reglerna om bundna aktierutgör som tidigare nämnts elt led i vår kontroll av utländsk etablering här ilandet, vilket motiverar en särbehandling. EnligtgäUande lag straffas den som bryter mot förbudet mot förvärv av egna aktier.Som utredningen framhåller har straffbestämmelsen, som aldrig tillämpats, såringa betydelse vid sidan av ogiltighetsregeln och den skadeståndsskyldighetsom kan uppkomma att den inte behöver bibehållas. Inte heller behövs slraffför att säkra att lagligen förvärvade egna aktier avyttras inom föreskriventid. Den skadeståndsskyldighet som kan uppkomma och bestämmelsen i 11 kap. 7 §om att sådana aktier skall upptas i balansräkningen såsom tillgång ulan värdesäkrar att bestämmelserna om egna aktier följs. Detåligger registreringsmyndigheten att tillse att bolaget har en behörigledning. Åsidosätter bolaget bestämmelserna härom skall bolaget tvångslikvideras(13 kap. 4 § 3). Ytterligare påföljd i form av straff behövs inle. Skyldighetenenligt 8 kap. 5 § för styrelseledamot och verkställande direktör att anmälaaktieinnehav i bolaget har förestavals framför allt av intresse för bolaget.Med hänsyn härtill och då underlåtenhet att iaktta bestämmelserna kan ledatill skadeståndsskyldighet och att vederbörande förlorar sin befattning hosbolaget fordras ingen straffsanktion. Underrättelse om attkoncemförhållande inträtt skall lämnas enligl 8 kap. 7 §. Enligt samma paragrafskall dotterföretagets ledning meddela styrelsen för moderbolaget deupplysningar som behövs för koncemredovisningen. ifrågavarande beslämmelserbehöver inte straff-sanktioneras. För alt säkra att löntagarrepresentanterna iföretagens styrelser får tillfälle att effektivt delta i styrelsearbetet börskyldigheten för styrelseordföranden att på begäran kalla tillstyrelsesammanträde straffsanktioneras. Detsamma gäller bestämmelserna om attstyrelseledamot och styrelsesuppleant skall beredas tUlfälle alt delta ibehandlingen av styrelseärende (8 kap. 8 § andra stycket andra punkten och 9 §första stycket andra och tredje punkterna). Aktiebolagsutredningentar upp frågan om straff för försummelse att iaktta vissa andraordningsföreskrifter. Det gäller interna förhållanden, såsom underlåtenhet avstyrelseledamot, verkställande direktör, revisor eller annan att lämnarevisorerna eller bolagsstämman handlingar eller tUlgång till upplysningar.Utredningen menar att man som regel kan komma till rätta med sådanaförsummelser utan straffhot. Jag delar utredningens bedömning. Någonbestämmelse om slraff för överträdelser av dessa ordningsföreskrifter upptasdärför inte i departemenlsförslaget, bortsett från den straffbestämmelse somavser styrelsens skyldighet att hålla aktieboken tUlgänglig på bolagsstämma. Rätlenatt delta i och utöva rösträtt på bolagsstämman tillkommer i princip varjelegitimerad aktieägare. Vad därmed förstås har utvecklats under 9 kap. 1 §.Aktiebolagsutredningen föreslår en bestämmelse om slraff för den som röstarsåsom bulvan för aktieägare och därigenom kringgår förbud enligt lagen ellerbolagsordningen för aktieägaren att rösta. För egen del menar jag atl deallmänna reglerna om av bolagsstämmans beslut är tillräcklig sanktionmot ell sådant förfarande. I fråga om förbud för utlänning att förvärva aktieri vissa svenska aktiebolag kan straffansvar inträda enligt lagen (1934: 239)om bulvanförhållande i fråga om aktier i vissa bolag. Aktiebolagsutredningenföreslår att den som i väsentligt hänseende åsidosätter bestämmelserna omupprättande av årsredovisning och revisionsberättelse skall straffas.Utredningen anf ör atl med de ökade krav som ställs påårsredovisningen, det inte kan anses tiUrådligt att upphäva den straffsanktionsom gäller f. n. Utredningen hänvisar vidare till att en samordning medreglerna om bestämmelsema om straff för försummad bokföringsskyldighet bör ske. Bokföringslagen(1929: 117) innehåller ingen annan beslämmelse om påföljd för åsidosättande avbokföringsskyldighet än en hänvisning tUl och skaltebrollslagen(1971: 69). Gäldenär, som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter honomåliggande bokföringsskyldighet på sådant sätt att ställningen och rörelsensgång inte kan i huvudsak bedömas med ledning av bokföringen, döms enligt 11kap. 5 § för bokföringsbrott. Påföljden är fängelse i högst två åreller, om brottet är ringa, böler. Åtal för bokföringsbrolt får ske endast omgäldenären från det brottet förövades försalls i konkurs, fåtteller erbjudit ackord eller inställt sina betalningar. Bokföringsbrottkan ingå som ett led i annan brottsUg gärning. Vilseledande bokföring kanförekomma vid bedrägeri, förskingring, trolöshet mot huvudman eller oredlighetmot borgenärer. När det bedöms om sådant brott är grovt, skall enligt reglernai särskUt beaktas bl. a. om gämingsmannen begagnat vilseledandebokföring. Oriklig bokföring kan förekomma också i samband med svindleri. Ärbokföringen därvid endast elt medel för svindleriel, kan den tilltalade dömasför svindleri medelst vilseledande bokföring men inte för bokföringsbrott. Densom åsidosätter bokföringsskyldighet eller räkenskapsskyldighet kan dömasenligt 10 § skaltebrollslagen för försvårande av skattekontroll. Bestämmelsenriktar sig mot den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet åsidosätterbokföringsskyldighet eller sådan skyldighet alt föra och bevara räkenskaper somföreskrivs för vissa uppgiftsskyldiga. För straffbarheten gäller altåsidosättandet skall allvarligt försvåra myndighetens kontrollverksamhet vidberäkning eller uppbörd av skatt eller avgift. Påföljden är böter ellerfängelse i högsl . Straffansvaret gäller inte beträffande ringa fall ochinte heller om ansvar för gärningen kan ådömas enligt . 1971års utredning om bokföringslagstiftningen anför (SOU 1973: 57 s. 262) att detnuvarande regelsystemet kan sägas ge en i princip tilltalande ordning förbestraffning av sådana brister i bokföring som går ut över enskilda intressen.Straffansvar aktualiseras sålunda när oriktig-heler eller brister i bokföringenutlöser en skada för ett av lagen skyddat intresse. I fall av brister ibokföringen vid obestånd har den bokföringsskyldige som gäldenär åsidosattsina borgenärers intresse. Vid bedrägeri, förskingring o. d. har en oriktigbokföring medverkat till skada för en kontrahent. TUl detta kommer möjlighetenatt gripa in mot materiell förfalskning av räkenskapsmaterial. Utredningenföreslår därför att nuvarande ordning bibehåUs. Förslaget till bokföringslaginnehåller sålunda inte någon självständig straffbestämmelse. Remissinstansernahar i princip inle haft någon erinran i denna del. Godaskäl kan åberopas för att bokföringslagstiftningen inte behöver uppta särskildastraffbestämmelser. En mera skärpt syn på årsredovis- ningenoch revisionsberättelsen kan dock motiveras med att dessa handlingar i motsatstUl bokföringen är offentiiga. Men de skäl som tidigare åberopats för att intesärskilt straffsanktionera reglema om stiftelseurkund liksom emissionsprospektoch andra offentliga handlingar kan åberopas även i fråga om årsredovisningen.Och regler om förskingring, trolöshet mot huvudman, oredlighetmol borgenärer och vårdslöshet mot borgenärer erbjuder skydd mot att en oriktigårsredovisning och revisionsberättelse läggs tUl grund för utbetalning påaktier i slrid mot lagen. Vidare kan erinras om återbetalningsskyldigheten isistnämnda fall för aktieägare enligt 12 kap. 5 § samt alt beviljad ansvarsfrihetenligt 15 kap. 5 § inle hindrar skadeståndstalan mot styrelseledamot,verkställande direktör eller revisor på grund av beslut eller åtgärd somredovisats ofullständigt eller oriktigt i årsredovisningen ellerrevisionsberättelsen. En kontroll av alt bestämmelsema om årsredovisning följsgörs av revisorerna. Slutligen innebär deparlementsförslaget (19 kap. 2 §) attregistreringsmyndigheten skall ha rält alt meddela föreläggande vid vite allkomplettera en ofullständig årsredovisning, exempelvis när lagensspecificeringsbestämmelser inte iakttagits, och att utdöma sådant vile.Aktiebolagsutredningens förslag om en straffsanklio-nering av beslämmelsema omårsredovisning och revisionsberättelse har därför inte upplagils idepartemenlsförslaget. Enligt10 kap. 13 § får revisor inle till aktieägare eller utomstående lämnaupplysningar om sådana bolagets angelägenheter som han fått kännedom om vidfullgörande av sill uppdrag, om det kan leda till förfång för bolaget.Motsvarande gäUer enligt 10 kap. 14 § för granskare. Aktiebolagsutredningenupptar förfångsrekvisitet i en straffbestämmelse: straff drabbar den som iegenskap av revisor eller granskare utan alt det är nödvändigt för fullgörandeav uppdraget yppar vad han därvid fått kännedom om så att skada följer därav.Som RÅ emellertid påpekar är en sådan straffbestämmelse inte nödvändig med hänsynlUl de andra sanktioner som kan ifrågakomma i sådanl fall. I deparlementsförslagethar straffbestämmelsen därför utgått. Igällande lag föreskrivs straff dagsböter eller fängelse för den somuppsåtligen eller av grov vårdslöshet bryler mot låneförbudet i 12 kap. 7 §.Vidare föreskrivs slraff böter för verkställande direktör ellerstyrelseledamot som uppsåtligen underlåter att i förteckning införa uppgift omlån och ansvarsförbindelser enligt 12 kap. 9 §. Molsvarande bestämmelser harupptagits i departemenlsförslaget. Att låneförbudet behöver straffsanktionerassammanhänger bl. a. med att förbjudna lånetransaktioner utgör en form avskatteflykt. Beträffandeinnebörden av den till låneförbudet knutna straffsanktionen vill jag nämna atlfullbordat brott får anses föreligga, i lånefallet när utbetalning sker avotillåtet lån och i säkerhetsfallet när exempelvis borgensförklaringen avges. Idoktrinen har ifrågasatts huruvida gällande straffbestämmelser innebär attbrottet är perdurerande så alt preskrip- ... 7 (T? tionstid börjar löpa först då lånet återbetalas (se ,Förläckt vinstutdelning och lån från aktiebolag, s. 42). Med anledning häravvill jag framhålla atl del enligt min mening varken enligt gällande lag ellerenligt deparlementsförslaget är fråga om perdurerande brott. Ansvar föröverträdelse av låneförbudet kan ådömas den som beslular om eller i kraft avsin ställning i bolaget verkställer en utbetalning eller beordrar en anställdatt göra utbetalningen. Med hänsyn tUl alt fängelse ingår i straffskalan blirbrottsbalkens regler om medverkan analogt tillämpliga. Här måsle emellertiduppmärksammas alt brottsbeskrivningen är utformad så att s. k. concursusnecessarius oftast föreligger. En överträdelse av låneförbudet fordrarnämligen två medverkande, en företrädare för bolaget samt gäldenären, menlagreglema riktar sig endast mot den ene, företrädaren för bolaget. I allmänhettorde medverkansansvar vara uteslutet vid concursus necessarius, om den nödvändigtmedverkande i detta fall gäldenären inte gjort mer än vad som fordras föratt brottet skall komma till stånd. Sträcker sig hans medverkan därutöver kandock straffansvar komma i fråga (se m. fl.. Kommentar tillbrottsbalken, II,3:e uppl. s. 596 och598). Skulle gäldenären vara en person i organställning, t. ex. verkställandedirektör, torde hans medverkan regelmässigt vara sådan att straffansvarinträder. Sammanfattningsvis innebär departementsförslaget straff för den 1. som uppsåtligeneller av oaktsamhet underiåler att enligt lagen föra aktiebok,aktiebrevsregister, förteckning som avses i 3 kap. 12 § eller hålla aktieboktillgänglig 2. som uppsåtligeneller av oaktsamhet bryter mot 3 kap. 12 § tredje stycket och 8 kap. 8 § andrastycket andra punkten och 9 § första stycket 3. som uppsåtligeneller av grov oaktsamhet bryter mol låneförbudel (12 kap. 7 §) eller underlåteratt föra och bevara låneförteckning (12 kap. 9 §) 4. som uppsåtligeneller av oaktsamhet bryter mot bestämmelserna om bundna och fria aktier i 17kap. 3 § första stycket, 4 § första eller andra stycket, 7 § tredje stycketeUer 9 § samma kapitel 5. som uppsåtligeneller av oaktsamhet bryter mot 4 kap. 5 § andra stycket eller 5 kap. 4 § andrastycket såvitt dessa lagrum rör förbehåll enligt 17 kap. 1 §. I uttrycket föra aktiebok etc. innefattas självfalletupprättandet av sådan bok eller förteckning. Straffet är böter eUer fängelse i högst ett år.Preskriptionstiden blir därmed . m. m. Enligt gällande lag kanallmän domstol på talan av allmän åklagare förelägga styrelseledamötema ochverkställande direktören vid vile alt tUl registreringsmyndigheten sända in Denna vitesbeslämmelse, som kommer till storanvändning, behålls i utredningsförslaget men i förenklad form. Uppgifterna attförelägga och utdöma vite anförtros åt registreringsmyndighelen. Förslagetinnebär således att domstolsproceduren i vilesärendena bortfaller. Dessuiombefrias polisen från arbetsuppgifter som inle har samband med den egentligapolisverksamheten. F. n. är gången i vitesärendena följande. Bolag som inlesänder in föreskrivna handlingar till regislreringsmyndigheten erhåller avmyndigheten en påminnelse om sin skyldighet. Inkommer ändå inle handlingarna,anmäls bolaget till allmän åklagare för vitesföreläggande. Åklagaren begär hospolismyndigheten utredning om orsaken till att bolaget inte sänt in handlingartill regislreringsmyndigheten. Under denna utredning inträffar mestadels attbolaget fullgör sin skyldighet, varefter anmälan ålerkallas. har medanledning av en framställning från om överflyttande påpalentverket av vilesärendena avstyrkt alt någon sådan överflyttning f. n. ägerrum. Verket invänder att det normalt inte har uppgift om verkställandedirektörs eller styrelseledamots bostadsadress. I åtskilliga fall skulledärför när adress är ofullständig eller felaktig, hänvändelse till lokalpolismyndighet ändå behöva göras. En annan invändning är att verket inte harpersonalresurser för att kunna handlägga ärenden rörande vitesföreläggande. Medanledning av patentverkets sistnämnda yttrande anför utredningen all man averfarenhet vet alt många bolag av någon anledning, kanske ofta avkonkurrensskäl, finner det förenligt med sina intressen att dröja så länge sommöjligt med att ge in redovisningshandlingarna. De utnyttjar därvid den respitsom trögheten i nuvarande förfarande ger dem fram till dess åklagarens talan omvitesföreläggande blir aktuell. Övergången till automatisk databehandling avbevaknings- och påminnelserutinerna hos palentverket kan förväntas medförastörre effektivitet. Utredningen i ärendena rörande vitesföreläggande kan i deflesta fall inte ställa sig mer komplicerad än att den likaväl kan utföras avregislreringsmyndigheten.