prop · FY0330 · 1975-12-31 00:00:00 — i anser i likhet medGöteborgs kommun att stora förbättringar av storstadens luftmiljö kan uppnåsvid övergång till fjärrvärme, men att skillnaden i detta hänseende mellan ettmodernt fossileldat kraftvärmeverk och en kärnkraftanläggning torde varamarginell. Vissavattenvårdssynpunkter på närförläggningsfrågan anförs av statensnaturvårdsverk. Vid närförläggning måste man enligt verket räkna med attrecipienten oftast är förorenad av såväl tungmetaller som klorerade kolvätenoch närsalter från kommunala och industriella utsläpp. En sådan recipient måsteanses vara en mycket olämplig mottagare för varmvattenutsläpp. I ett närlägekan ett värmepåslag i kombination med närsaltbelastning och otillräckligvattenomsättning avsevärt öka risken för vattenförstöring. Risken för negativakombinationseffekter mellan värme och olika miljögifter måste särskilt beaktas.Naturvårds- 1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 274 verketfinner det mot denna bakgrund nödvändigt att stor försiktighet iakttas i frågaom utsläpp av uppvärmt kylvatten i närlägesrecipienter. Liknande synpunkterframförs av . Utredningensteknisk-ekonomiska bedömning av de olika fjärrvärme-alternativen kommenteras avbl. a. statens industriverk. Enligt verket torde de ekonomiska fördelarna medkärnkraftvärme inte vara omtvistade, även om investeringsbehoven blirbetydande och kan fordra speciella överväganden. Vissa principstudierindikerar att ekonomiskt möjliga överföringsavstånd för hetvatten vid rådandeoljepriser kan bli väsentligt längre än de som tidigare ansettsmaximala. Sådana studier måste dock verifieras genom analyser av faktiskaprojekt innan de läggs tiU grund för utbyggnadsplanering. Denanalys närförläggningsutredningen gör av de ekonomiska förutsättningarna förfjärrvärme från icke-närförlagda kärnkraftverk finner industriverket välförsiktig. Sedan utredningen publicerades har bl. a. mer detaljerade analyserav fjärrvärme i från presenterats. Dessa understrykerenligt verket de potentiella ekonomiska fördelarna med kärnvärme vid rådandeoljepriser även med beaktande av de höjningar av anläggningskostnader scm kanförutses. ÄvenAB Atomenergi påpekar att flera faktorer tiU-kommit som ändrar deekonomiska förutsättningarna för bedömningen till fördel för kärnkraften.Förutom till de höjda oljepriserna hänvisar Atomenergi till de nya tekniska rönbeträffande distributionssystem för fjärrvärme som har framkommit bl. a. inombolaget. Varmvattendistribution vid något lägre temperaturer än de nuvedertagna bör göra det möjligt att övergå till nya och bilUgare konstruktionerbl. a. med utnyttjande av plastmaterial. Genom att fjärrvärme med de nyasystemen tycks kunna distribueras över betydligt större avstånd än man tidigarehar räknat med utan att kostnaden blir prohibitiv trädernärförlägg-ningsproblematiken enligt Atomenergis mening i bakgmnden. anser att vissa forskningsinsatser vad gäller möjligheterna tilllångväga överföringar av värme kunde vara värdefulla bl. a. med tanke påbefintliga kärnkraftverk som t. ex. och Forsmark. Fleraremissinstanser påpekar att denna fråga inte har behandlats i betänkandet. påpekar att utredningen inte har undersökt frågan om påhur långt avstånd ett kärnkraftvärmeverk kan placeras från tätorten medbibehållen ekonomisk överlägsenhet. varnar bestämt föratt några slutsatser beträffande ekonomiskt förläggningsavstånd dras utgåendefrån de av utredningen angivna kostnadsuppgifterna. Föreningen förordar attdenna fråga utreds särskilt med användande av aktuella kostnader undervarierande förutsättningar med hänsynstagande till olika teknik. Länstyrelseni anser att utredningen inte har Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 275 tagit tillräcklig hänsyn till de ekonomiska konsekvensernaav skyddsåtgärder och frizoner som erfordras och som kan komma att ändra utredningensslutsatser. påpekar att utredningen inte behandlarfrågan om de olUta kraven på mark och påverkan pä naturmiljön i övrigt, somsker vid oUka typer av värmeförsörjning. Genom att lokaUsering måste ske tillett relativt orört område kommer ingreppen och markanspråken att bli större änför oljebaserade system, särskilt vad gäller distributionsanläggningar för eloch värme. Detta är en nackdel för kärnkraftsalternativet som inte har berörtsav utredningen. Enligt kommer vidare påverkan pålandskapsbilden också att bU större än vad som är nödvändigt med andraalternativ för produktion av värme- och elenergi. Bergrumsförläggning skulleenligt kunna motverka dessa nackdelar vid närförläggning avkärnkraftverk. Även statens planverk framhåUer att flera plan- ochmiljömässiga problem kan uppstå vid närförlägguing i eller i anslutning tiU enstorstad. Verket pekar som exempel på svårigheten att inom ett starkturbaniserat område förlägga kraftledningsgator. Ett annat problem som enligtplanverket kan behöva beaktas närmare utgör de under utbyggnadsskedetomfattande transporterna. Verket pekar vidare på att de problem som ärförknippade med framtida förnyelse av aggregat och hantering av anläggningarsom har tagits ur bruk kan behöva klarläggas ytterligare. Frågan om avveckling av kärnkraftverk tas upp av fleraandra remissinstanser. Enligt i kan det övervägasom inte väl genomarbetade avvecklingsplaner skall bifogas framtida ansökningarom koncessioner enligt atomenergilagen. Liknande synpunkter förs fram avlänsstyrelserna i och . Även utredningen om radioaktivtavfall anser det angeläget att frågorna kring avveckling och nedmontering avreaktorer beaktas på ett tidigt staduim. Utredningen ser som en av sina primärauppgifter att närmare studera problemen med nedläggning av kärnkraftverk. Energiteknisktcentrum vid riktar stark kritik mot utredningensjämförelser av såväl miljöeffekter som ekonomi. Centrum anser att utredningensvärdering av de skador som kan uppkomma genom utsläpp av svaveldioxid frånoljekraftvärmeverk i modellstaden ligger för högt. Vidare påpekar centrum attför alternativet kärnkraftverk med alla sannoUkhet tillkommersamhällsplaneringskostnader, t. ex. ändrat markutnyttjande i zonen runt ettkärnkraftverk. Utredningen har inte heller beaktat samhällets totala kostnaderför att bygga, driva och kontrollera godtagbara kärnkraftverk. Energiteknisktcentrum anser att utredningens slutsats att kämkraften bjuder ett ekonomisktalternativ till fossilt bränsle för fjärrvärmebmk inte är tillräckligt underbyggd. Prop.1975:30 Bilaga 1 Industridepartementet 276 Utredningensallmänna rekommendation att kämkraft skaU utnyttjas för storstadsregionernasvärmeförsörjning får stöd från överstyrelsen för ekonomiskt försvart,i , IVA, , AB Atomenergi,Centrala driftledningen (CDL) och . Dessaremissinstanser åberopar huvudsakligen allmänna försörjningspolitiska ochmiljömässiga skäl. anser, främst med hänsyn till de regionala luftvårdsaspekterna,att kärnbränsle är att föredra framför olja eller kol för samtidig produktionav fjärrvärme och elkraft. Vid sammanvägning av aUmänna naturvårds- ochmiljöskyddssynpunkter här verket således funnit att luftvårdsproblemen i dettafall väger tyngre. ' Övriga befarade miljöstörningar kan i de flesta fallmotverkas genom tekniska åtgärder. Verkets bedömningar i närförläggningsfråganomfattar emellertid inte de problem som hänger samman med riskerna förbefolkningen genom spridning av radioaktiva ämnen från en kärnkraftanläggningvare sig under normaldrift eller vid haverier. vägning är såledesendast relevant om samhället i sin kommande bedömning av dessa frågor finneratt bör satsa på en fortsatt produktion av elenergi ikärnkraftanläggningar. Vadgäller frågan om lägen för befintliga kärnkraftstationer i förhållande tillnärmaste storstadsregion är det enligt uppenbart att storainsatser måste göras för att söka lösa de tekniska och ekonomiska problemen medtransport av hetvatten över långa sträckor innan slutligt ställningstagande tastill eventuella nylokaliseringar. Eftersom vattenvårdsproblem kan komma attuppstå även vid kustförlagda kondenskraftverk bör enligt verkets mening iförsta hand övervägas förutsättningarna för att avlasta recipienten genomhetvattenavtappning till fjärrvärmenät. förordar starkt att en eventuell utbyggnad av kämkraft utöver denu beslutade elva aggregaten i första hand sker för sådana kärnkraftverk somkan anslutas till fjärrvärmenät. Härvid bör ett tredje aggregat i Barsebäckutfört enUgt de projektstudier som har presenterats av Syd v ärmegruppen geshögsta prioritet. Vidare föreslår industriverket, i likhet med iGöteborgs vch län att möjligheterna att från ett femte aggregat iRinghals; förse med fjärrvärme närmare undersöks. kan enligtindustriverket även en fjärrvärmeleverans till från Forsmark bliintressant. Även i län anser att, om ytterligarekärnkraftverk skall byggas, det bör förläggas så att värmeenergin kan tastillvara. Matematisk-naturvetenskapligafakulteten vid i anser att konkreta exempel hade varitatt föredra framför en generell behandling med hänsyn till att endast ett fåtalnärförläggningslösningar kan vara aktuella i vårt land. Fakulteten är dock,efter att ha tagit del Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 277 avutredningens rapport i detalj, beredd att se resultaten som ett klartecken fören mera djupgående och konkret analys i syfte att allvarligt pröva möjlighetenatt med kärnenergi lösa de svåra energipolitiska och miljömässiga problem somstorstadsregionerna har att brottas med. Enligt statensplanverks uppfattning bör i det fall tar ställning för en fortsattkärnkraftutbyggnad i första hand en utbyggnad ske i de fyra befintliga lägenadär de planmässiga förutsättningarna i stor utsträckning klarlagts. Vidställningstagande till eventuella nya lägen för kärnkraftverk bör beslut omnärförläggning tills vidare avvakta ytterligare erfarenheter. Liknandesynpunkter framförs av länsstyrelserna i län och och . viduniversitetet i anser att närförläggningsutredningen lämnar beaktansvärdaprincipiella bidrag till belysning av närförläggningsfrågan. Utan ytterligarestudier och praktisk drifterfarenhet bör dock enligt fakulteten inte de avutredningen utförda beräkningarna användas som argument för närförläggning avkärnkraftverk. Samtliga remissinstansersom har yttrat sig i frågan ansluter sig till utredningens bedömning attnuvarande bebyggelserestriktioner till från ett kärnkraftverk börbibehållas. Enligt synes utredningens resultatbekräfta att det har varit en klok åtgärd att föreskriva dessa restriktioner. Remissinstanserna bar iallmänhet tolkat utredningen så att förläggning från en storstadscentmm är acceptabel men att utpräglad närförläggning, exemplifierat medutredningens 5 km-fall, bör undvikas tUls ytterligare erfarenheter vunnits.Flera remissinstanser ansluter sig till en sådan uppfattning, bl. a.matematisk-naturvetenskapliga fakulteten vid i och IVA. Tekniska högskolan i att det genom utredningen inte har framkommit någonting som kanifrågasätta en fortsatt utbyggnad av kärnkraften, om man beaktar demiljömässiga och ekonomiska fördelar kärnkraften ger. Det i betänkandetrekommenderade närmaste förläggningsavståndet och en restriktionszonpå är enUgt högskolan tiUrådligt tills man får större erfarenhet av driftav kärnkraftverk. Analysen visar emellertid att en förläggning av kärnkraftverkpå avstånd ned från tätorter inte ger grund för något oro. Man hardock i ett sådant fall att ta hänsyn till huruvida andra tekniska alternativsåsom bergförläggning samt val av andra reaktordata eller en annan reaktortypkan ställa sig fördelaktigare. Eventuella högre kostnader för anläggningen fårställas mot lägre kostnader för fjärrvärme-ledningarna. Detta har inteanalyserats av utredningen. delar utredningens uppfattning att de ekonomiska motiven för demest utpräglade närlägena inte är särskilt starka. För den skuU bör enligtförbundet förläggning närmare en storstadsregions centrum än inte kommai fråga. 1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 278 erinrar vidare om att enligt bestämmelserna ibyggnadslagen § 136 a en lokalisering av kärnkraftverk inte kan ske mot berördkommuns vilja. Det är enligt förbundet väsentiigt att ingen ändring sker idetta avseende utan att även i fortsättningen den närmast berörda befolkningensmening tillmäts avgörande betydelse. Flera remissinstanser pekar på att man vid ennärförläggning enligt utredningens förslag bör lägga större vikt vid skydd motkrigshandlingar. Enligt överbefälhavaren är det bästa alternativetbergförläggning. Där detta inte är möjUgt bör gropförläggning användas. I defall närförlagt kärnkraftverk inte ges erforderligt krigsskydd måste andraåtgärder vidtas för att minska verkningarna av krigshandlingar. Civilförsvarsstyrehen anser att en belysning avförhållandena under beredskap och krig krävs som underlag för utarbetande av enhelhetssyn på lokalisering av kärnkraftverk. Styrelsen förutsätter i fråga omkämkraftvärmeverk för kombinerad el- och värmeproduktion att anläggningarnastängs av i krig, vilket innebär att tätorters värmeförsörjning måste kunnaupprätthållas på annat sätt. Närförläggning av sådana anläggningar enligtutredningens förslag kan godtas under den absoluta förutsättningen attförebyggande civilförsvarsåtgärder vidtas. Kostnader som uppkommer bör belastaanläggningens ägare. finner att det som harframförts av närförläggningsutredningen inte utgör skäl för att frångå detbetraktelsesätt som har tillämpats för kärnkraftverkens lokalisering. Några remissinstanser har fört fram önskemål omytterligare underlag rörande frågor som inte behandlats närmare avutredningen. påpekar att utredningen har begränsatsin undersökning till de reaktortyper som f. n. planeras komma till användningi landet, dvs. lättvattenreaktorer av kokar- och tryckvattentyp. För båda dessatyper gäller att tankbrott ger de dominerande riskema. För reaktortyper, somsaknar trycktank såsom gaskylda reaktorer eller tungvattenreaktorer avkanadensisk typ, kan man inte utesluta att riskema vid niirförläggning skullekunna vara väsentligt lägre. Det skulle då kunna finnas reaktortyper för vilkadet kan vara motiverat att sänka det av närförläggningsutredningenrekommenderade minsta avståndet om från centrum av en miljonstad. finner det därför angeläget att även andra reaktortyper undersöksoch då främst sådana som skulle kunna motivera en förläggning närmare ettstorstadscentrum än . Liknande önskemål framförs av bl. a. FOA, statensnaturvårdsverk, IVA och flera tekniska högskolor. Enligt uppfattning kan smådecentraliserade anläggningar med hänsyn till landskapsbild ochianspråktagande av mark vara Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 279 attföredra i icke exploaterad närmiljö. Verket fäster uppmärksamheten på att andrafördelar än de rent miljömässiga kan uppnås genom utnyttjande av mindrereaktorenheter vid närförläggning. Ett system med flera och mindre enheterborde medge en bättre ekonomisk riskspridning genom ökad standardisering avkomponenter och lägre frekvens av materialfel eftersom mera konventionellteknik och långvarig erfarenhet från oljeeldade anläggningar kan utnyttjas.Decentraliserad produktion och högre drifttillgänglighet borde vidare medföraeldistributionstekniska och ekonomiska vinster. Verket anser det därförangeläget att insatser görs för att stärka de ekonomiska motiven förnärförläggning även vid tätorter med mindre värmebehov än storstäderna. erinrar isammanhanget om att driften vid enda igångsatta kärnkraftvärmeverk iÄgesta i av företagsekonomiska skäl lades ned under år 1974.Naturvårdsverket efterlyser en samlad utvärdering av alla erfarenheter,ekonomiska och miljömässiga, från de senaste tio årens drift av Ägesta-verket.Flera andra remissinstanser efterlyser en redovisning av erfarenheterna frånAgesta. i Malmöhuslän anser det vara en brist att utredningen inte ger någon vägledning i fråganom större samlade kärnkraftstationer från strålskydds- och beredskapssynpunktär att föredra framför flera förläggningsplatser med färre antal reaktorer.Inför framtida ställningstaganden anser det vara angeläget attutredningen fullföljer sina studier vad gäller samlokaUsering av kärnkraftverkoch annan industri. understryker vikten av att möjligheterna ochviUkoren för en sådan samlokalisering klarläggs så snart ske kan, eftersomfrågan har stor betydelse från planeringssynpunkt. i Stockholmslän framför liknande synpunkter. Några remissinstanserframför önskemål om ökade insatser för kontroll, standardisering, utbildningm. m. framhåller att närförläggning av ettkärnkraftverk måste betraktas som en mycket känslig tillämpning av en relativtny teknologi. Detta gäller särskilt för som i stort sett saknar engrundad tradition på vär-mekraftverksområdet. Man har enligt förbundet fögastuderat hur dagens kärnkraftindustri och de övervakande myndigheterna ärrustade för att möta de stränga krav som kärnkraftverk, oavsett förläggningsform,ställer. Enligt förbundet bör resurerna för kontrollen av kon-stmktion,byggande, drifttagande och drift ökas. Vidare bör normerings-ochstandardiseringsarbetet intensifieras och den inhemska utbildningen samt forsknings-och utvecklingsverksamheten förstärkas. Liknande synpunkter framförs avenergitekniskt centrum vid och tekniska högskolan iStockholm. Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 280 11.4Lägesrapport från utredningen om radioaktivt avfall Utredningen(I 1972: 8) om radioaktivt avfall () tillsattes i början av år1973 med uppgift att belysa frågor rörande upparbetning av använt kärnbränsleoch hantering och förvaring av högaktivt avfall från upparbetningsprocessen.Den fick uppdraget utvidgat till att avse allt radioaktivt avfall. Utredningen avlämnade ijuni 1974 lägesrapporten (Ds I 1974: 6) Kärnkraftens högaktiva avfall, sominnehåUer en redogörelse för arbetet fram till denna tidpunkt. Utredningensammanfattar i rapporten resultatet av sitt arbete. Av den härvid lämnaderapporten framgår i huvudsak följande. Ettkärnkraftverk omfattar ofta flera aggregat. Ett aggregat består av reaktor ochturbin. I reaktorn sker en kärnreaktion i bränslet, varvid värme utvecklas.Värmet överförs till vatten som förångas. Ångan driver en turbin vilken i sintur driver en generator som alstrar elektricitet. Kärnbränslets kretslopp, dens. k. bränslecykeln, omfattar hela den serie av processer som bränslet undergårfrån malmbrytningen i gravan fram till förvaringen av det högaktiva avfaUet. Vid reaktordriften bildasi kärnbränslet radioaktivt material, i första hand klyvningsprodukter ochplutonium. Efter utbränningen i kärnreaktorn tas bränsleelementen ut ochersätts med färskt bränsle. Det använda bränslet får svalnai en särskild vattenbassäng intill reaktorn, och försvinner demera kort-livade klyvningsprodukterna. Det forslas därefter i tunga,strålskärmade, stötsäkra transportbehållare till en anläggning för upparbetningav bränsle. I upparbetningsanläggningen skiljs kvarvarande uran och nybildatplutonium från klyvningsprodukterna, som utgör det högaktiva avfallet. Uranetåterförs i bränslets kretslopp för användning i nya bränsleelement, iallmänhet först efter förnyad anrikning. Avsikten är att längre fram ocksååterföra plutonium. Det högaktiva avfallet lagras i anslutning tillupparbetningsanläggningen, till en början i flytande form. Avfallet kommerlängre fram att överföras till fast form för långtidsförvaring. De nya grundämnen sombildas vid kärnklyvningen är av två slag, dels klyvningsprodukter frånkärnklyvningen, dels s. k. transuraner, varav den viktigaste är plutonium.Många av klyvningsprodukterna och transuranerna är starkt radioaktiva. Desönderfaller och övergår till andra grundämnen varvid de utsänder strålning avolika slag. Halveringstiden, som är den tid som åtgår för sönderfall avhälften av det ursprungliga antalet atomer, varierar hos klyvningsprodukternafrån bråkdelar av sekunder till i några fall miljontals år. Prop.1975:30 Bilagal Industridepartementet 281 Sålunda är några av klyvningsprodukterna gasformiga, t. ex. xenon ochkrypton, medan andra är lättflyktiga såsom jod. Somett exempel visas bränslegången för 1 som varit i drift sedanår 1972. Antalet bränsleelement i reaktorn är 448. Uraninnehållet i de ca 75bränsleelement, som tas ut från reaktorn är ca 14 500 kg.Plutoniuminnehållet i detta använda bränsle är ca , varav ärklyvbart, dvs. består av plutoniumisotoperna 239 och 241. Utredningengör i lägesrapporten ingen egen uppskattning av behovet av kärnbränsle ochtjänster inom bränslekretsloppet utan hänvisar till departementspromemorian (DsI 1971:4) försörjning med kärnbränsle. Behovet avupparbetningstjänster anges där till räknat som uran för . Allaländer har en stark statiig kontroll över hela kärnenergiområdet. Förentastatema, , , och förmodligen även Kinahar egna anläggningar som täcker hela kärnbränslecykeln. Fler nationerplanerar nu att skaffa sig kontroll över och delta i nya anläggningar förurananrikning, tillverkning av bränsleelement samt upparbetning av använtbränsle. 11.4.2Upparbetning av använt kärnbränsle och hantering av högaktivt avfall IVästeuropa finns två stora anläggningar för upparbetning av kraft-reaktorbränsle,Windscale i och La Hague i . Kapaciteten hos dessaanläggningar beräknas vara tiUräcklig för behov fram till början av1980-talet då nya anläggningar behövs. Sverigedeltar i Eurochemic-bolaget, som är ett samarbetsprojekt inomOECD:s ram för upparbetning av använt kärnbränsle. Sedan driften avanläggningen påbörjades har vid Eurochemic upparbetats använtbränsle och utvunnits ca plutonium. Dessutom har höganrikaturan från forskningsreaktorer behandlats. a. har bränsle från reaktorn R 2i Studsvik och från Agestareaktorn upparbetats. Verksamhetenvid Eurochemic har varit tekniskt framgångsrik men har inte kunnat drivas undervillkor som har ansetts ekonomiskt godtagbara.Upparbetningsverksamheten upphörde därför . En betydelsefulluppgift för bolaget är nu att ta hand om det avfall som har uppstått underupparbetningsperioden. ,och träffade en överenskommelseom att bilda ett särskilt företag, , för marknadsföringav upparbetningstjänster för de franska och engelskaupparbetningsanläggningama. Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 282 En ekonomisk storlek av en upparbetningsanläggninguppskattas av utredningen motsvara en kapacitet av åtminstone uranper år under nuvarande förutsättningar. Investeringskostnaden för en anläggninghar beräknats till 45 milj. dollar vid en kapacitet av och till84 milj. dollar vid en kapacitet av . Transporten av det använda bränslet frånkärnkraftstationen till upparbetningsanläggningen äger rum avminst tre men ofta efter det bränslet har tagits ut ur reaktorn.Transporten sker i tunga, väl strålskärmade behållare som väger från 30 till 90ton och kan ta 5 till 25 bränsleelement åt gången. Vid upparbetningsanläggningen sönderdelas bränsleelementenmeka niskt varefter uran, plutonium och klyvningsprodukter skiljs från varandragenom en serie kemiska processer som inleds med upplösning av uranoxiden isalpetersyra. De avskilda klyvningsprodukterna utgör huvudbeståndsdelen i dethögaktiva avfallet. Det högaktiva avfallet i form av en vattcnlösningindunstas och förvaras vid anläggningen som en koncentrerad lösning ilagringstankar av rostfritt stål. Vad gäller inställningen i utlandet till sättet atthantera och förvara högaktivt avfall anför utredningen, att det synes vara engemensam uppfattning i kärnkraftiänderna att avfallet möjligt böröverföras till fast form och att förvaringen bör ske i statlig regi. I finns redan nu bestämmelser om att dethögaktiva avfallet från upparbetning av använt kraftreaktorbränsle skall förasöver till fast form. Andra länder kommer sannolikt att införa . Flertalet länder med egna upparbetningsanläggningar planerar atttill en början förvara fast högaktivt avfall under kontroll i särskildaanläggningar ovan jord. Först efter ett antal års lagring på detta sätt ämnarman lagra materialet i härför lämpade geologiska bildningar. I har en storförvaringsanläggning anlagts i en nedlagd saltgruva i , nära Braunschweig.Hittills lagras där endast låg- och medelaktivt avfaU.