prop · FY0326 · 1975-12-31 00:00:00 — Statsbidragtill stödundervisning för invandrarelever inom utgår sedan läsåret1966/67, Stödundervisningen består dels av undervisning i svenska somfrämmande språk, dels av studiehandledning på elevens modersmål. Barnensmöjligheter all i få undervisning på sitt eget raodersraål skapadesgenom statsmakternas beslut (prop, 1968: 67, SU 1968:129, rskr 1968:303),Syftet med denna heraspråksundervisning är att varje elev i görligaste månskall ges möjlighet att bibehåUa och utveckla den ursprungliga kultureUa ochspråkliga identiteten. Det är dock först som denna undervisninghar fått större omfattning och medvetenheten om betydelsen av att eleverna fårundervisning i sitt eget modersmål har ökat. Somett led i denna utveckling har i kommuner med många invandrare av sammaspråkgrupp inrättats förberedelseklasser. Detta innebär att en del avstödundervisningsiesurserna koncentreras så att klasser kan ordnas antingenför elever som tillhör sararaa språkgrupp eller för elever med olika språkligbakgrund. Förberedelseklass har tillkommit för att i början av skolgången geeleven en effektiv träning i svenska sora undervisning kan ske påmodersmålet (hemspråket). Föratt öka rekryteringsunderlaget av tvåspråkiga, finska lärare tUl grundskolanhar fattat beslut (prop, 1974:1 bil. 10, UbU 1974: 17,rskr 1974:172) om särskild utbildning av klasslärare med finska som modersinål.Utbildningen har påbörjats under innevarande budgetår. Inom gymnasieskolan harsärskilda kurser anordnats för invandrare, såväl av yrkesinriktad som av allmänkaraktär. Särskilda medel för stödundervisning för invandrarelever igymnasieskolan har anvisats fr.o,ra, detta budgetår. En särskild folkhögskola,som kan ge utbildningstillfällen för en del av de finska ungdoraarna i vårtland, startade sin verksamhet i /74. IU har vid sin behandlingav undervisningen för invandrarbarn föreslagit alt därmed sammanhängandefrågor bör utredas ytterligare. Statsrådet tillkallade i decemberförra året en arbetsgrupp med uppgifi att utföra det ytterligare utredningsarbetesom behövs. EnUgt direktiven till arbetsgruppen skall en naturlig utgångspunktför dess arbete vara de av IU avgivna förslagen och vad som i dessa delar haranförts av remissinstanserna. Enligt vad jag har erfarit kommer arbetsgruppenatt redan under detta år kunna lägga fram förslag om insatser förinvandrarbarnen. Mot denna bakgrund vill jag inte nu närmare gå in på IU:solika förslag. I det följande behandlar jag emellertid i samråd med statsrådetHjelm-Wallén vissa principiella frågor om invandrar-undervisningen. Senareårs lorskni.ag om språkinlärning, språkutveckling och tvåspråkighet har visatatt ett barn, som inte får möjlighet att utveckla sitt modersmål till enabstrakt nivå och som i skolan konfronteras med undervisning på ett annat språk,utsätts för stora intellektuella och emotionella påfrestningar. Allvarligastörningar i barnets utveckling kan därigenora uppstå. Barn, som fullständigtskiftar språk i tidig ålder, kan å andra sidan komma att uppleva aUvarligaproblem i kontakten med föräldrarna. Dessutom underlättas inlärning av ettandra språk i avgörande utsträckning om barnet har kunskaper i det egnamodersmålet. Mot denna bakgrund menar IU att samhället bör värna om barnetsrätt till sitt modersmål. Inom skolsystemet bör ökade ansträngningar göras föralt erbjuda alla barn möjlighet att utveckla sitt modersmål. Jagdelar utredningens principiella uppfattning, som också har fått stöd avremissinstanserna. Invandrarbarnen bör i görUgaste mån erbjudas möjlighet attgenom åtgärder inom skolsystemets rara bevara och utveckla sin språkliga ochkultureUa identitet. Frågan om särskilda skolorför språkliga och religiösa rainorlteter behandlades av är 1968(prop, 1968:67), Därvid anförde dåvarande chefen för utbildningsdepartementetatt det raåste betraktas som en självklar rättighet för minoritetsbarnen att fåreella möjligheter att följa sarama skolgång som andra barn i , Vidareframhölls att 1975: 26 72 inflyttadespråkliga minoriteters bam bör undervisas tillsammans med övriga barn och intei särskilda skolor. Jaganser att det är en styrka för det svenska skolväsendet, som förfogar överstora resurser för ändamålet, att på olika sätt kunna tillgodose mångfalden avintressen i utbildningen. Härigenom kan hänsyn tas tUl de anspråk påutbildningen som finns i dagens samhälle. Inom det aUmänna skolväsendet kanbättre garantier skapas för en kultureU valfrihet än genom särskilda skolor förspråkliga och religiösa minoriteter. Huvudsyftet med den svenska grundskolanär att den skall vara en skola för alla ungdomar, oberoende av deras sociala,ekonomiska, nationella eller religiösa bakgrund. Jag finner det vara mycketangeläget att slå vakt om detta. Manbör emellertid inte bortse från att de mål för undervisningen avinvandrarelever, som utredningen har ställt upp, inrymmer vissa problem. JagvUl peka på några. Ävenom vissa språkgrapper är relativt talrika inom geografiskt begränsade områden,återfinns invandrare från olika språkgrapper spridda över hela landet. Dettamedför praktiska svårigheter att kunna organisera undervisningen på samma sätti regioner med få invandrare som i regioner med stort antal invandrare. Elevensbosättningsort har följaktligen viss betydelse för om skolan skall kunnauppfylla målen för in-vandrarundervisningen, IU pekar på möjligheten att genominterkommunal samverkan lösa sådana problem. Frågan om sådan samverkan ingår iuppdraget för den arbetsgrupp sora jag har nämnt. Ettannat problem är invandrarföräldrarnas syn på skolan och den utbildning somges. Många föräldrar vill inte att deras barn skall gå miste om delar av denreguljära undervisningen, t,ex, genom bortval av visst ämnesmoment till förmånför hemspråksundervisningen. Detta kan bero på att föräldrarna underskattarmodersmålets betydelse för barnets senare skolframgång, men kan också uppfattasså att föräldrarna är angelägna om att bamet skall få en med svenska barn fulltjämförbar UtbUdning och få samma utgångsläge som sina svenska kamrater. Dennainställning kan också innebära att föräldrarna uppfattar som viktigoch positiv för barnets utveckling, IU har framhållit vikten av att särskildinformation ges i sådana situationer för att hos föräldrarna skapa ökadförståelse för hemspråksundervisningens betydelse. Frågan om information avdetta slag ingår i den nämnda arbetsgruppens uppdrag, IUhar behandlat frågan om för vilka barn hemspråksundervisning skall anordnas.Utredningen anser det inte möjligt ätt upprätthålla ett krav på obligatorisktdeltagande i denna undervisning för elever med annat modersmål än svenska,eftersom den kategori barn en sådan bestämmelse skulle avse inte entydigt kanavgränsas. Formella kriterier som att barnet eller föräldrarna är utländskamedborgare eller har in- 1975: 26 73 vandratfrån utlandet är inte tillräckliga, eftersom det grundläggande kriteriet föratt bedöma behovet av hemspråksundervisning är barnets språkliga utveckling.Utredningen anser i stället att kommunerna bör åläggas att ordnahemspråksundervisning, raen att denna undervisning bör vara friviUig föreleven. Flertalet remissinstanser tiUstyrker utredningens förslag. Någraremissinstanser vill gå längre än utredningen och anser atthemspråksundervisningen även bör vara obligatorisk för den enskilde invandrareleven.För egen del vUl jag anföra följande. Jag hyser viss förståelseför dem som förordar att hemspråksundervisningen bör vara obligatorisk föreleven. Som jag har framhållit är väl befästa kunskaper i modersmåletofta avgörande för många invandrarbarns senare skolgång. Detta är emellertidinte alltid fallet. Erfarenheterna visar nämligen att många invandrarelever vidskolstarten har betydligt bättre kunskaper i svenska än i hemspråket. Mångabarn har t,o,m, så bristfälliga kunskaper i hemspråket att det kan ifrågasättasom inte heraspråket för dera är ett fräramande språk. I sådana fall är dettveksamt ora ett obligatoriura för eleven skulle vara meningsfullt. Enligt minmening bör deltagande i hemspråksundervisning vara frivilligt och omfattningenav åtgärderna beroende av de berörda barnens och föräldrarnas önskeraålhärora. Skolan och berörda myndigheter bör dock på ett aktivt sätt spridaupplysning om möjligheterna till undervisning i ursprungslandets språk ochkultur. Barnet bör så långt som möjligt kunna få undervisning i sitt hemspråknär bamet och hans föräldrar finner det påkallat. Under vilka omständigheterrätt till hemspråksundervisning skall föreligga och hur undervisningen skallorganiseras liksora andra hithörande frågor bör bedömas av statsmakterna efterdet att den nämnda arbetsgruppen har avgivit sitt förslag. Jagvill slutiigen beröra en annan aspekt på invandrarbarnens situa-situation iskolan. Genom att det i skolan finns ungdomar med olika kulturbakgrund kanömsesidig förståelse och respekt och aktivt intresse väckas för andra språk,kulturer, normer och värderingar. Invandrareleverna är därför en särskiltvärdefull tillgång i skolan för att förverkliga en internationalisering avundervisningen. 6.8Föreningar och trossamfund m.m. F.n,utgår i begränsad utsträckning bidrag till invandrarorganisationer främst iform av projektbidrag från samt i form av kommunala bidrag. IUhar presenterat ett omfattande material om invandrar- ochmino-riletsörganisationernas verksamhet. Utredningens principiella uppfattningär att samhället bör stödja föreningar som bygger på etnisk eUer språkliggrupptUlhörighet, eftersom dessa organisationer tUlfredsställer ett behov avidentitetsbildnmg hos sina medlemmar och dessutora kan Prop.1975: 26 74 varavärdefulla kontaktorgan för personer som invandrat till ,Utredningen har föreslagit alt ett särskilt statligt bidragssystem inrättas förverksamhetsbidrag till invandrar- och mmoritetsorganisationer av rikskaraktär.Stödet till större och väl etablerade organisationer bör utgå under vissaförutsättningar, bl,a, i fråga om medlemsantal, medan organisationer, som inteuppfyller förutsättningarna bör kunna få bidrag efter prövning i varje enskiltfaU, Som förutsättning för bidrag till större organisationer föresläs attorganisationen i fråga skall ha minst 3 000 registrerade medlemmar. För såvälstörre som raindre organisationer föreslås som villkor för stöd att de har sinhuvudsakliga verksamhet i och är demokratiskt uppbyggda. Bidrag börkunna utgå med högst av styrkta kostnader. Större organisationer bör delsfå ett grundbidrag, dels ett rörligt bidrag. Mindre organisationer bör kunna fåbidrag på grandval av antalet medlemmar och organisationens verksamhet, SIVbör administrera bidragsgivningen, Remissinsiansernahar ställt sig mycket positiva till förslaget att ett särskilt statligt stödinförs för invandrar- och minoritetsorganisationerna i . Däremot ärremissopinionen splittrad när det gäller vUlkoren för bidrag. Vissa instanseranser att statliga bidrag bör utgå även till lokala organisationer. Någrainstanser menar att antalet personer som omfattas av organisationens verksamhetoch inte antalet registrerade medlemmar bör läggas till gmnd för bidrag till destörre organisationerna. Vidare avstyrker ett stort antal instanser denföreslagna gränsen på 3 000 medlemmar och föreslår att den sänks väsentligt.Ett antal instanser betonar dessutom vikten av att bidragen till mindreorganisationer av rikskaraklär ges på generösa grunder. Merparten avremissinstanserna tillstyrker förslaget att skall svara för fördelningen avbidragen, medan ett mindre antal instanser avstyrker och föreslår att statenskulturråd skall vara bidragsmyndighet. Föregen del vill jag anföra följande. Organisationer, som har bildats avinvandrare och minoriteter i utgör ett raycket värdefullt inslag isarahället och kan betraktas som en del av folkrörelserna i Sverige.Organisationer som bygger på etnisk eller språklig grupptillhörighettillfredsställer ett särskilt identitetsbehov hos sin raedleramar. Samtidigthar invandrarnas organisationer en värdefull praktisk funktion. De kanunderlätta invandrarnas anpassning i den nya omgivningen och medverka till attsprida information om förhållandena i samhäUet. Organisationerna spelar ocksåen viktig roll som språkrör för de oUka invandrar- och minoritetsgrupperna ikontakter med myndigheter och andra organ i samhället. Motdenna bakgrund tillstyrker jag utredningens förslag att statligt stöd i form avverksamhetsbidrag bör, utgå tiU invandrar- och minoritetsorganisationer samtatt bidragen bör avse organisationer som är att anse som riksorganisationer. 1975: 26 75 Ettstort antal remissinstanser har anfört kritiska synpunkter på IU:s förslag atlorganisationerna bör delas in i två grupper, nämligen större organisationer,som skulle få bidrag enligt en viss schablon och mindre organisaiioner, somskulle få bidrag efter årsvis återkommande prövning. Vidare har den föreslagnagränsen på 3 000 registrerade raedleramar i många fall ansetts vara för hög.Även om gränsen sätts väsentiigt lägre skulle endast ett litet antal av denuvarande organisationerna kunna få bidrag enligt schablonen. Tolkningen avmedlerasbegreppet kan dessutora koraraa att orsaka svårigheter i vissa fall. Organisationsbildningenbland invandrare och rainorlteter i är f,n, under stark utveckling ochdet är naturligt att förändringar fortlöpande sker i organisationsstrukturen,Statsraakterna bör därför enligt min mening inte på detta stadium binda sig förden utformning av bidragssystemet som IU har förordat. Jag föreslår att bidragtill invandrar-och minoritetsorganisationer skaU utgå enligt följande.Invandrar- och minoritetsorganisation som är att anse som riksorganisation börkunna få statsbidrag för sin verksamhet om denna huvudsakligen är förlagd tillSverige. Vidare bör gälla att organisationen skall vara demokratiskt uppbyggd,dvs, de enskilda medlemmarna skall ha det avgörande inflytandet överorganisationens verksamhet. Bidrag bör utgå endast om organisationen självstår för en del av kostnaderna för sin verksamhet, Ilikhet med IU förordar jag att skall administrera bidragsgivningen. Detbör ankomma på att i anvisningar närraare ange de villkor som skall gällaför att få bidrag. Jagberäknar medelsbehovet under /76 för bidrag till invandrar- ochminoritetsorganisationer tUl 1,6 mUj, kr. Jag återkommer härtill i detföljande, IUhar föreslagit att även bör förfoga över medel för bidrag tillorganisaiioner och institutioner av skilda slag för avgränsade projekt som hartill syfte alt bidra till invandrarnas anpassning m,m. Projektbidragen bör avseinvandrar- och minoriteisorganisationer, trossamfund, svenska ideellaorganisationer m,fl, Reraissinstanserna har tillstyrkt förslaget, LO och TCOhar därvid framhållit att projektbidrag bör utgå också till fackligaorganisationer för deras invandrarverksamhet. Enligtmin mening bör också i fortsättningen kunna förmedla bidrag för tidsmässigtoch kostnadsmässigt klart avgränsade projekt, I likhet med vad bl,a, haranfört i sitt remissyttrande anser jag, att ett väsentligt syfte medprojektbidragen är att stimulera sådan verksamhet för invandrare sominvandrarnas organisationer och trossamfund samt svenska ideella organisationersvarar för. Jagansluter mig även i princip till LO:s och TCO:s uppfattning att projektbidragbör kunna utgå för fackliga organisationers verksamhet 1975: 26 76 Bidragen till fackliga organisationer bör dock avse endast klartavgränsade projekt av försökskaraktär. Projektbidrag bör inte utgå för åtgärdersom kan anses ingå i de fackliga organisationernas ordinarie verksamhet för invandrare. IUhar föreslagit att statsbidrag skall utgå till kommunerna för särskUdverksamhet för invandrare. Som statsbidragsgrundande kostnader bör räknas delskostnader för personal, sora är anställd vid invandrarbyrå, eller försärskilt avgränsad invandrarfunktion, dels övriga kostnader för driftav invandrarbyrå eller invandrarfunktion. Vidare bör som statsbidragsgmndandekostnader räknas sådana merkostnader som uppkommer till följd av särskildinformation till invandrare eller i invandrarfrågor eUer för särskilduppsökande verksamhet bland mvandrare. IU föreslår att statsbidrag förkommunernas informationsverksamhet för invandrare bör utgå avgodkända kostnader, föreslås svara för bidragsgivningen. Ettstort antal remissinstanser har tillstyrkt förslaget om statsbidrag tillkommunerna, men bl,a, kommunalekonomiska utredningen och socialutredningen haravstyrkt förslaget. Även har anfört kritiskasynpunkter. Kommunalekonomiska utredningen har sålunda anfört att innan dessarbete har avslutats bör inte statsbidrag införas på n3'a områden om intespeciella förhållanden föreligger. Tillräckliga skäl har inte anförts för detföreslagna statsbidraget, anser utredningen. Det förhållandet att vissa kommunerhar merutglfter för invandrare och att dessa kostnader belastar kommunernaojämnt utgör i och för sig från rättvisesynpunkt inget skäl att ge bidrag tilldessa kommuner, efiersom ett jämförelsevis högt utgiftsläge på ett visst områdekan vara förbundet med lägre kostnader på ett annat eller med ettförhållandevis högt inkomstläge. En stor del av det av IU föreslagnastatsbidraget skulle komma att gä till koramuner med ett eget skatteunderlagsom ligger vid och av raedelskattekraften i landet,Koramunalekonoralska utredningen anför avslutningsvis att i dess undersökningarav kostnadsfördelningen mellan stat och kommun även ingår bl,a, kostnader förinvandrarbyråerna. anser att ett särskilt statsbidragssysteminte är motiverat utan förordar att statsbidraget antingen bör ingå i detaUmänna statsbidraget för kommunernas socialvård eller i de utvecklingsbidrag,vilka socialutredningen har föreslagit i betänkandet (SOU 1974: 39)Socialvården, Mål och medel. har förordat att statsbidrag utgår till kommunerna för derasverksamhet för invandrare raen anfört att bidrag enligt IU:s raodell underöverskådlig tid koramer att organisatoriskt låsa kommunemas verksamhet förinvandrarna och försvåra en anpassning till nya förhållanden. Bidraget gervidare inte utrymme för de insatser, som med utgångspunkt från lokalaförhållanden kan vara mest ända- 1975: 26 77 målsenliga.Det står dessutom i direkt motsättning till strävandena att komma bort frän statligdetaljreglering och kontroll, anser förbundet. Enligtrain uppfattning har bärande skäl anförts för att i ett vidare sammanhang seöver frågan om statsbidrag tUl kommunerna för verksamhet för inwindrare.Samtidigt är det enligt min mening önskvärt att komraunerna liksom ideellaorganisationer m.fl, kan få bidrag tUl projektverksamhet av försökskaraktär.Bidragen bör främst avse avgränsade informationsprojekt. Projekten bör kunnaavse såväl samhällsinforraation tUl invandrare som information till allmänheteni invandrarfrågor och annan liknande verksamhet med sikte på invandrare ochinvandrarfrågor. Motbakgrund av vad jag nu har anfört beräknar jag medelsbehovet för projektbidragtill organisationer, trossamfund och kommuner m.fl. under /75tiU 1,8 milj, kr, .Jag återkommer härtiU i det följande. Det bör ankoraraa påSIV att administrera bidragen för avgränsade projekt och att utformaerforderliga anvisningar, Isamråd med statsrådet vill jag i fråga om trossamfund anföra följande. IUhar uttalat att det ur principiell synpunkt är svårt och dessutom olämpligt attskilja mellan "invandrartrossamfund" och andra trossamfund när detgäller samhäUsstöd till dem eller deras stäUning i sarahället. Utredningenansluter sig till de stäUningstaganden som beredning om stat ochkyrka har gjort i betänkandet (SOU 1972:36) Samhälle och troi32mfund, nämUgenatt samhällsstöd bör utgå till religiösa samfund oavsett vilken religion dessaföreträder. IU:s uppfattning delas av de remissinstanser som har yttrat sig ifrågan. EnligtbesU:t av föregående års riksdag (prop, 1974:1 bil. 10, KrU 1974:9, rskr1974:113) kan bidrag utgå lill såväl kristna som icke kristna trossamfund. F.n.kommer bl,a. estniska evangelisk-lutherska kyrkan i , ungerskaprotestantiska församlingen i , katolska kyrkan i och demosaiska församlingarna i i fråga för bidrag, I årets budgetproposition(prop, 1975:1 bil. 10 s. 126) har föredragande statsrådet anmält att han avseratt senare föreslå regeringen att raedel ur anslaget Bidrag till trossamfundfr,o,m, /76 får utgå till de ortodoxa kyrkorna i . IUhar vidare behandlat frågan om finskspråkig service inom svenska kyrkan.Utredningen anser att den hittiUsvarande verksamheten på detta område har varitvä:"defall och att den biir utvecklas ytterligare. framhåller i sitt remissyttrande att det avser att genominformation och rekommendationer till församlingar förbättramöjUgheterna för inflyttade finländska lutheraner att få religiös service samtatt överläggningar i frågan har ägt rum raellan förbundet och Riksförbundetför finskspråkigt församlingsarbete i , 1975: 26 78 Detbör enligt min mening ankomma på att svara för att de av dessmedlemmar, som har invandrat från andra länder, får den religiösa service debehöver. inUiativ får ses som ett led i sådana strävanden.Åtgärder har vidtagits för att öka kyrkans insatser för olikainvandrargrupper, Fr,o.ra, innevarande budgetår utgår medel ur kyrkofonden tilllön för ytterligare två stiftsadjunkter, som är avsedda för den finskspråkigabefolkningen i , Sammanlagt finns därmed sex tjänster som stiftsadjunktför finskspråkiga. Domkapitlen har dessutom länge haft möjlighet att inrättapastoratsadjunktstjänster för finskspråkiga. Flertalet domkapitel har utnyttjatdenna möjlighet, I finns vidare anställda präster för invandrarefrån , och , Ifråga om invandrarnas rättsliga ställning och deras möjligheter tillmedinflytande har IU anfört bl.a, följande synpunkter. IUframhåller att önskemål om ett ökat inflytande för invandrarna har framförts iden allmänna debatten. Vissa framkomstvägar har anvisats, bl.a, attinvandrarna bör vara representerade i politiska och fackliga organisationersvalda församlingar, att rösträtt och valbarhet införs samt attåterstående skillnader i lagstiftningen mellan svenska och utiändska medborgarei fråga om tillgången till nyttigheter och samhällsservice bör avlägsnas sålångt det är raöjligt, IU anser att bl,a, dessa vägar bör prövas för att ökainvandrarnas inflytande i det politiska livet och samhällsdebatten. Föregen del anser jag i likhet med utredningen att strävan också i fortsättningenbör vara att avlägsna återstående skillnader i lagstiftningen meUan i Sverigebosatta utländska medborgare och svenska medborgare. Ett orafattande arbetehar lagts ned på att stärka invandrarnasrättsställning i vistelsestaten. har tagit aktiv del i detta arbete pådet internationella planet. Vidare har genom att ansluta sig tillinternationella överenskoraraelser eller träffa särskilda avtal med skildastater verkat för att tUlförsäkra utlänningar som vistas här samma förmåner somsvenska medborgare. Som ett resultat av detta arbete och i stor utsträckningockså av ensidiga åtgärder från svensk sida återstår det nuraera få skillnaderraeUan utländska och svenska medborgares rättsliga ställning. Jagvill i detta sammanhang erinra om att frågan om möjligheterna att i grundlagenföra in ett skydd också för utlänningar som är bosatta i f.n. prövas av1973 års fri- och rättighetsutredning. Jag vill också eruira om att i sittremissyttrande har anfört att verket har inlett en kartläggning avsärbestämmelser för utlänningar m.m. Kart- 1975: 26 79 läggningenavses ligga till grund för initiativ om undanröjande av sär-bestämraelser. Ävenjag anser att det är väsentligt att invandrarna i vårt land på olika sättbereds ökade raöjUgheter att delta i det politiska livet och isamhällsdebatten, och att praktiska och formella hinder härför så långt möjligtundanröjs. Frågan om utländska medborgares rätt att delta i allmänna val iSverige har berörts av en rad remissinstanser. Med anledning härav får jag isamråd med chefen för koraraundeparteraentet anföra följande. Isamband med att antalet invandrare har ökat har frågan omkommunal rösträtt och valbarhet för utländska medborgare tilldragit sig ettallt större intresse.