prop · FZ0396 · 1975-12-31 00:00:00 — finner jag det viktigt att även i fortsättningen enchefstjänsteman har ansvaret under departementschefen för ledning av arbetetinom och utrikespresentationen (jfr instmktionen fÖr UD §2). Kabinettssekreterareninnehar sålunda en särstäUning i organisationen. Detta har även på sin tidframhåUUs av statsutskottet (1970: 85) som bl. underströk den samordnandefunktionen. I enlighet med strävandena att skapa större enhetUghet även ifråga om titulatur inom regeringens kansli anser jag att titelnkabinettssekreterare bör utbytas mot titeln statssekreterare. Detta innebärinte någon förändring i vederbörande tjänstemans övergripandesamordningsansvar. Detta ansvar för beredningen av såväl viktigare aktueUaärenden som frågor av mera långsiktig eller principiell natur bör kvarstå. Jämtesina instmktionsmässiga uppgifter bör liksom f. n. den biträdandestatssekreteraren vid sidan av statssekreteraren i haansvaret för utrikeshandelsenhetema och statssekreteraren liksom nu närmastunder vederbörande statsråd för intemationellt utvecklingssamarbete svara förde tre enhetema inom avdelningen för ui-temationellt utvecklingssamarbete. Varjeavdelningschef bör tilldelas ett särskUt samordningsansvar för Prop.1975/76: 96 87 samtligaärenden som faller inom avdelningens ansvarsområde eller särskilda kompetens.Chefen för rättsavdelningen (rättschefen) bör dessutom få tUl särskild uppgiftatt svara för lagenlighet, följdriktighet och enhetlighet i departementetsverksamhet. Administrationschefen, som bör benämnas expeditionschef, bör haansvaret för arbetet inom den admir nistraliva avdelningen inkl.dokumentationsenheten och kommunikationssektionen samt budget- ochorganisationssekretariatet och sekretariatet för säkerhet och beredskap.Samordningsansvaret för den politiska avdelningens enheter samt protokolletbör åvila chefen för den poUtiska avdelningen. Innehavaren bör få titelnambassadör. Jag vill i detla sammanhang peka på att arbetsfördelningen meUanrättsavdelningen och administrativa avdelningen inom UD är sådan att rättschefenäven kommer att uträtta vissa göromål som i andra departement fullgörs avexpeditionschef eller expeditionschef/rättschef. Genom det ansvar somåläggs cheferna för avdelningarna bör en väsentlig delegering avarbetsuppgifter från statssekreteraren kunna komma tUl stånd. Jag förutsätteratt erforderlig samordning av verksamheten säkerställs genom fortlöpande samrådmellan chefstjänstemännen. Jagavser att i varje särskilt fall fastställa hur de tjänstemän som skall stå lillmitt förfogande skall inordnas i organisationen. Dessa tjänstemän bör så långtmöjUgt inordnas i olika enheter. Planeringsverksamheteninom departementet bör i första hand åvila de olika sakenheterna. Ansvaret förplaneringsverksamhet med sikte på en utrikespolitisk beredskap bör dock åvilaen särskild enhet inom den politiska avdelningen. För den personalplanerandeverksamheten krävs en särskUd personaladminislraliv enhet. vill jagunderstryka nödvändigheten av att personalplaneringen förankras väl idepartementsledningen. Vadslutligen gäller den verksamhet som inom övriga departement bedrivs avplanerings- och budgetsekretariat förordar jag den av utredningen föreslagnalösningen med ett sekretariat för budget- och organisationsfrågor. bör utöver budgetärenden få ansvaret for organisationsfrågor avmera övergripande karaktär samt gentemot utlandsmyndigheterna svara fördepartementets samordning i frågor som rör verksamhets- och resursplanering. om att inom enheterna slopa sektionsindelning utom vad gäller enhetemainom den administrativa avdelningen ansluter jag mig till. Jagansluter mig också till förslaget att upplösa förhandlingsgruppen som särskildorganisatorisk enhet. Jaghar inget att erinra mot förslaget att upprätta ett särskUt sekretariat försäkerhets- och beredskapsfrågor. Händelseutvecklingen har klart visatangelägenheten av att stärka denna funktion inom departementet. Jag finner deav utredningen förordade arbetsuppgiftema för detta sekretariat lämpliga. 1975/76: 96 88 Förnedrustningsärenden har regeringen en nedrustningsdelegation medparlamentariska representanter och under ordförandeskap av enstatssekreterare inom . Delegationen är understäUd mig. Detjänstemän inom som förbereder ärenden förnedmstningsdelegationen liksom nedrustningsfrågor inom FN är i dessafrågor underställda ordföranden i nedmstningsdelegationen. Ordförandeni nedrustningsdelegationen har en handläggare och en assistent till sittförfogande. Dessa är organisatoriskt på samma sätt som min ochkabinettssekreterarens handläggare knutna till politiska avdelningen. UDOhar föreslagit att verksamheten inom den politiska sektom fördelas mellan femenheter. Två av dessa enheter föreslås bU länderenheter med en indelning eftergeografiska kriterier. Den första enheten skulle svara för handläggningen avfrågor rörande aUa länder i och och den andra för länder, iAfrika, , och . FN-ärenden föreslås, liksom ,hållas samman i en särskild organisatorisk enhet. En fjärde politisk enhetföreslås få ansvaret för samtUga ärenden som handläggs inom den nuvarandefjärde poUtiska byrån, dvs. ärenden rörande bl. a. nedrustnings-, kärnenergi-,miljö-, rymd- och andra teknisk-vetenskapliga frågor med undantag för nedrustningsfrågor.Dessa föreslås överförda tUl en nyinrättad femte enhet för bl. TiU denna föreslås också överförda ärendenrörande bl. a. eiiropeiska säkerbetskonfe-rensen. , ,förhandUngarna om begränsning av strategiska vapen liksom om ömsesidigatmppreduktioner i . Det har också föreslagits att den femteenheten skuUe få speciella utredningsuppdrag. föreslår vidare att dennanya enhet får uppgiften att sammansläUa utrikespolitiska översikter och attredigera vissa publikationer från . Enrad olika skäl kan anföras för skUda länderindelningar på den politiskasektorns bUaterala enheter. Man kan låta öst/väst-problematiken avspeglas iorganisationen eller anlägga ett synsätt som talar för en indelning efternord/sydkriterier. Jagbedömer det som särskilt angeläget att i en ny organisation av verksamheteninom den politiska avdelningen beakta dels att bevakningen av den poUtiskautvecklingen i oUka delar av världen får ökade resurser, dels attdepartementets planerings- och ulredningsorganisation vad gäller främstsäkerhetspoUtiska frågor stärks. De multUaterala frågorna, framför aUtsamarbetet inom FN:s ram, måsle ha en fortsatt stark ställning inom denpolitiska sektom. Jagbehandlar först den bUaterala sidan. Ökade krav ställs på departementetatt följa utvecklingen i olika delar av världen och handha Prop.1975/76:96 , 89 vårapolitiska förbindelser inte minst med de många statema i , ochLatinamerika. De alltmera omfattande förbinddsema med de väst- ochösteuropeiska statema liksom med kräver ökade arbetsinsatser. Dessakrav kan tillmötesgås endast genom en väsentlig utbyggnad av den bUateralasektom av nuvarande politiska avdelningen, som för detla ändamål bör uppdelasi tre enheter: Enenhet omfattande de nordiska ländema, , övriga östeuropeiska länder, samt vissa stater i . TUldenna enhet hänförs även frågor rörande rikets gränser, neutralitetsfrågorsamt mUitära tillståndsärenden. En andra enhet omfattande utom ,och , statema i det karibiska området samt . En tredje enhet omfattande , utom destater som faUer under enhet I, samt AustraUen, och . Denpolitiska avdelningen bör indelas i fem enheter. Ett större antal skuUe skapaadministrativa problem. Till den föreslagna FN-enhelen bör utöver de ärendensom f. n. handläggs på föras vissa ärenden från nuvarande fjärdepolitiska byrån. FN-enhelen bör för del handlägga ärendenavseende (lAEA), övriga kärnenergiärenden,miljö- och rymdfrågor. Även utrikespolitiska aspekter av tekniskt ochvetenskapligt samarbete och befolkningsfrågor samt av samarbete inom vissamultUaterala organ angående naturtUlgångar och energi bör överföras tillenheten för FN-frågor. Jag anser det angelägetatt sammanföra handläggningen av ärenden med säkerhetspolitiskt innehåll enhet inom utrikesdepartemenlel. Fömtsättningar skapas därigenom såväl fören fördjupad behandling av löpande ärenden med säkerhetspolitiskt innehåll somför elt noggrannare beaktande av de mer långsiktiga aspekterna av svensksäkerhet. Jag bar tidigare framhållit behovet av att även stärka departementetsplanerings- och ulredningsorganisation vad gäller sådana frågor. Med hänsynhärtill instämmer jag i UDO:s bedömning av behovet att för i första hand dessaändamål inrätta en ny enhet. Den skall alltså kunna anförtros planerings- ochutredningsuppdrag av övergripande natur. Inriktningen av de säkerhetspolitiskautredningama bör ske i nära samarbete med sekretariatet för säkerhetspoUtikoch långtidsplanering (SSLP) inom försvarsdepartementet. Utrikesdepartementetbör även ges möjlighet att medverka vid utövandet av försvarsdepartementetsanvisningsrätt när det gäller inriktningen av säkerhetspoUtiska studier ochutredningar vid . TUl denna nya enhet bör frånnuvarande fjärde politiska byrån överföras ärenden angående nedmslning samt detsäkerhetspolitiska perspektivet på såväl kämenergin som frågor om användningenav jordens resurser. Denföreslagna organisationen av den politiska avdelningen innebär inte någonförändring av arbetsuppgifter eller ställning för avdelningen 1975/76: 96 90 Denna avdelning svarar således för ärendenom bUaterala och multilaterala utvecklingssamarbete, ärenden omhumanitärt bistånd samt ärenden som rör SIDA. Idetla sammanhang finns det anledning alt helt kort beröra ansvarsfördelningenmellan och andra departement vid bandläggningen avinlemationeUa frågor. Detankommer på regeringen att fördela ärenden mellan olika departement. Genomdepartementsförordningen har tämligen utförligt reglerats tUl vUketdepartement olika sakfrågor hör. Där föreskrivs alt ärenden rörande bl. a.rikels förhållande till och överenskommelser med främmande makter hör tillutrikesdepartementet. Någon generell regel om att internationella frågor somberör visst sakområde skall handläggas i viss ordning finns inte. Det åvilardärför resp. departement att liU-varata även de intemationella aspekterna av desakfrågor som hör till departementet. De olika departementen har också resurserför detla i form av sekretariat för internationella frågor.Utrikesdepartementet har till uppgift att bedöma de utrikespolitiska aspektersom kan vara aktuella och vid behov bistå andra departement med förhandlingsexperlisetc. Gemensam beredning sker därför i frågor som i sak faUer underfack-departement men vilka också har utrikespolitiska aspekter eller rör internationellaförpliktelser. Den nuvarande kompetensfördelningen mellan utrikesdepartementetoch fackdepartementen är enligt min mening tillfredsställande och det finnsinte anledning alt föreslå några förändringar härvidlag. Beträffanderättsavdelningen har föreslagit att verksamheten uppdelas på tre enhetermed departementala ärenden, och verksärenden blandade. I förslaget har särskiltframhållits behovet av atl prioritera traktaträltsliga frågor, inte minst medhänsyn lill utrikesdepartementels särskUda ansvar för dessa uppgifier. Jagansluter mig tUl utredningens förslag om tre rättsenheler. I fråga omfördelningen av ärendena mellan de olika enheterna inom rättsavdelningen harjag ingen erinran mot huvudlinjerna i det förslag utredningen framlagt. Enfråga med anknytning tiU den rättsUga sektorn gäller den folkrättssakkunnige.Handläggningen av de folkrättsliga ärendena bör, liksom , normalt skeinom rättsenhetema. Den folkrättssakkunnige är placerad utanförlinjeorganisationen. Den sakkunnige skall dds självständigt bevakafolkrättsulvecklingen och uppmärksamma departementsledningen på initiativ somkan vara önskvärda, dels bistå statssekreterare och samtliga avdelningar iviktigare folkrältsliga frågor. Jag finner inle skäl föreligga att ändra pådetta förhållande. Jagövergår nu till den administrativa avdelningen. Jag delar den av utredningen framförda åsikten att administrationschefen fortsalt bör utöva etlsouschefskap för de administrativa ärendena inom departe-. Som jagtidigare har anfört, bör till den administrativa avdel-. 1975/76: 96 91 ningenföras en personalenhet, en ekonomienhet, en dokumenlationsen-het, enkommunikationssektion, sekretariaten för budget- och organisationsfrågor samtför säkerhels- och beredskapsfrågor. Jag instämmer i stort i de förslag tUlomorganisation som i övrigt föreslås för den administrativa avdelningens del.Jag återkommer till organisationen av den personaladministrativa enheten liksomtill inspeklionsfunktionen. Jaghar ingen erinran mot utredningens förslag till organisation av protokolletsverksamhet, som enligt vad jag har anfört kommer atl falla underchefens för politiska avdelningen samordningsansvar. Ocksåbeiräffande sammanslagningen av press- och informationsby-råema till engemensam press- och informationsenhet tiUstyrker jag i huvudsak utredningensförslag. Jag vill därvid särskilt betona att enheten i ökad utsträckning börägna sig åt information tUl riksdag, myndigheter och allmänhet omutrikespolitiska frågor och den svenska utrikesförvaltningens verksamhet.Förslaget att nuvarande tjänstetitlar inom pressbyrån bevaras anser jag rimligtmed hänsyn tUl de speciella krav som verksamheten alt ombesörjapressfunklionerna ställer. För att departementets verksamhet i fråga om denallmänna Sverige-informationen i utlandet inte skall eftersättas bör dendirekta ledningen av denna uppgift liksom nu omhänderhas av en tjänsteman ikansliråds ställning. Ifråga om arkivet har det av uiredningen ansetts angeläget att åstadkomma enuppdelning av verksambeten på skilda enheter, en för dokumentation och en förkommunikation. Jag ansluter mig i huvudsak till delta förslag och även tUl denföreslagna uppgiftsfördelningen. Arkivchefen blir i fortsättningen chef förden nya dokumentationsenhelen medan kommunikalionsseklionen skall ledas avannan tjänsteman. Detföreslagna budget- och organisationssekretariatet liksom sekretariatet förberedskaps- och säkerhetsärenden underställs expeditionschefen. Jag avseremellertid atl i instmktion fastställa att dessa sekretariat också är verktygåt departementsledningen. En särställning i organisationen intar även chefenför dokumentationsenheten vars uppgift i samband med behandling av ärenden omutlämnande av handlingar bör kvarstå. Även delta bör få en instmktionsmässigreglering. Miltförslag tUl ny organisation för har sam-manstäUts i enorganisationstablå, vUken bör fogas lill regeringsprolokollel i delta ärende(jfr s. 92). personalpolitiska utredningens (UDP) betänkande är förslagen koncentreradetill vissa huvudområden, som alla har en direkt anknyt- Prop.1975/76: 96 4.» ...1 0) 4.) Prop.1975/76: 96 93 ningtill personalpolitiken och den personaladministrativa verksamheten. UDP harsålunda föreslagit en förenhetligad utrikestjänst med en gemensam karriäruppdelad på biträdande och handläggande personal. En viktig förutsättning förgenomförandet av detta förslag är enligt UDP att departementetsutbildningsverksamhet kan ytterUgare utvecklas. UDP har dragit upp riktlinjerför en sådan utveckling. Vidare har UDP framfört en rad förslag avseendeverksamheten vid utlandsmyndigheterna med tonvikt på tjänstgöringsförhållandenautomlands för såväl utsänd som lokalanställd personal. Inledningsvis viU jagfästa uppmärksamheten för det första vid att vissa av UDP:s förslag i likhetmed UDO:s är avsedda att genomföras som sträcker sigutöver etl budgetår. Bland dessa förslag märks utbyggnaden av departementelsulbUdningsverksam-het och ADB-utveckUngen inom departementet. Hit hör ävensådana förslag som för sitt slutUga genomförande är beroende av en lösning avdepartementets lokalfrågor. Dessa frågor, som jag nu inte lar ställning till,får prövas i det årliga budgetarbetet. För det andra viU jagerinra om att, såsom utredningen själv påpekat, ett antal av de iUDP-betänkandet behandlade spörsmålen främst avseendetjänstgöringsförhållanden utomlands är frågor som avses regleras genomkollektivavtal och följaktligen blott kan lösas genom förhandlingar. För dettredje bar UDP inom ramen för sina direktiv tagit upp flera frågeställningarsom fordrar en mera tidskrävande analys än som varit möjlig inom den förutredningsarbetet tillmätta tidsramen ett exempel utgör de lokalanställdasarbetsvillkor. Dessa får jag följaktligen anledning att pröva, närerforderliga undersökningar slutförts. För det fjärde, slutligen, bör anmärkasatt vissa av de av utredningarna föreslagna åtgärderna är av sådanorganisatorisk och administrativ natur att de efter prövning kan genomförasutan särskild medelsanvisning eller mera vittgående principiell förändring ochatt de därför inte fordrar ställningstagande. Utredningenframhåller alt personalplaneringen måste grundas på en fortlöpande analys avverksamheten inom utrikesförvaltningens olika delar. En effektivpersonalplanering fömtsätter verksamhetsplanering och en starkare departemenialstyrning av utlandsmyndigheternas arbete. Verksamhetsplanering ochpersonalplanering måste gå hand i hand. Även () har ägnat hithörande frågor uppmärksamhet. I en revisionsrapport med analysav ambassader understryker RRV vikten av planering och styrning avambassadernas verksamhet i syfte att bl. a. nedbringa riskema för felaktigaprioriteringar samt alt möjliggöra ett effektivare utnyttjande av resurserna.RRV framhåUer att en utiandsmyndighets verksamhetsinriktning bör fastställas ien dialog 1975/76: 96 94 meddepartementet varvid hänsyn bör tas till utomstående intressenter. Jag fiimer dessasynpunkter välgrundade. Det är min avsikt att med utgångspunkt bl. a. i deförslag som framförts i RRV:s rapport låta närmare utreda möjligheterna atlinföra verksamhetsplanering i mera systematiska former vidutlandsmyndigheterna. Arbetet härmed har redan påbörjats inom departementet.Sedan någon tid pågår också arbete med en undersökning som syflar lUl attutvärdera flertalet utiandsmyn-digheter i med avseende påverksamhetsinriktning och prioriteringar i förhållande till departementetsönskemål och behov. TUlkomsten av det föreslagna budget- ochorganisationssekretariatet bör kunna öka departementets möjligheter att bedrivafortsatt sådan verksamhet. Enrationell styrning av utlandsmyndigheterna förutsätter enUgt UDP som regel attchefema har det av utredningen omnämnda övergripande ansvaret för allaofficieUa svenska aktiviteter i sitt verksamhetsland. Som ett led häri börenligt uiredningen de specialattachéer som är verksamma vid svenskutlandsmyndighet ha ulrikesdepartementet som huvudman. ()och () har vänt sig mot detta förslag. LOpåpekar att frågan rymmer aspekter utöver de rent personalpolitiska. SAF menaratl exempelvis social-attachéema i viss mån fungerar somarbetsmarknadsorganisationernas representanter. Deras formellt friare ställningkan enligt föreningen underlätta arbetet med motsvarande organisationer iverksamhetsländema. För egen del finner jagdet naturligt att det övergripande ansvaret för i ett annat land utövadofficiell svensk verksamhet gentemot detta lands myndigheter normall åvilarchefen för därvarande svenska beskickning. Detta förutsätter information ochsamordning. Det lokala personaladministrativa ansvaret bör också åvilabeskickningschefen. Ofla kan arbetsuppgifter vara gemensamma eller besläktadeför utlandsmyndigheten och de specialatlachéer som är placerade vid denna. Isådana fall bör man givetvis i samråd meUan berörda hemmamyndigheter sträva eftersamordning av verksamheten och gemensamt utnyttjande av personalresurserna föratt uppnå största möjliga effektivitet. Vederbörandefackdepartements sakområdesansvar bör självfallet bestå. Frågor som rörverksamhetens inriktning och omfattning bör liksom bU föremål förlöpande samråd i hemmaorganisationen. Formerna för rekrytering av specialatlachéer,för fastläggande av deras arbetsuppgifter och för det löpande arbetet bör varaoförändrade. Enligt min mening tillgodoses i sak de synpunkter LO och SAFanfört inom ramen för de sålunda uppdragna riktlinjerna. JagvUl erinra om att en integration av SIDA:s biståndskontor i ambassaderna sedannågra år prövats med framgång. Inordnandet av bi-ståndsatlachéer underbeskickningschefen har inneburit klarare ansvars- Prop.1975/76: 96 95 fördelningoch ökad flexibilitet i organisationen utan att biståndsattachénssjälvständighet i handläggningen av frågor rörande utvecklingssamarbetet harträtts för nar. Sådantsamråd som jäg har nämnt sker redan inom den form av specialistverksamhetsom bedrivs inom ramen för handdssekreterar-organisationen. För tjänstemän inomdenna utgör exportråd centralt organ medan en samrådsgrupp mellanutrikes- och handelsdepartementen samt har inrättats. I frågor somrör verksamhetslandets myndigheter är handelssekreterarna emellertidunderställda beskickningschefen. Isitt förslag till en enhetlig utrikestjänst förordar UDP atl den nuvarandeuppdelningen i personalkategorier ersätts med en fördelning på biträdande ochhandläggande personal inom ramen för en gemensam karriär: utrikestjänsten.Motiveringen är bl. a. den förskjutning av arbetsuppgifter mellan olikapersonalkategorier som ägt rum under de senasie åren. Denna förändring skulleenligt uiredningen ha lett lill att gränserna mellan personalkategorierna aUtmerhar kommit alt framstå som godtyckliga och att en otidsenlig kategorUnddninghar uppstått. Alten omfördelning av arbetsuppgifterna har ägt rum vid ett antalutlandsmyndigheter finner jag i likhet med flera av remissinsiansernaobestridligt. De personaladministrativa konsekvenserna härav har också sattspår i myndigheternas organisation och i rekryteringen tUl poster utomlands.Jag vill mot denna bakgrund biträda förslaget om en ändrad kategoriindelning. UDP:sförslag syftar i princip till en från allmänt accepterade personalpolitiskasynpunkler genomförd personalintegralion med likvärdiga befordrings- ochutvecklingsmöjligheter för all personal. Häri ingår förbättrade möjligheterför befordran från biträdande till handläggande personal. Ipraktiken innebär förslaget bl. a. i stort sett oförändrade rekryteringsformerför biträdande personal samt en samlad rekrytering av flertalet handläggare,alltså avskaffande av såväl aspirantsystemet som den särskUda rekryteringen avutrikeskanslister. Det bör i detta sammanhangslås fast att utrikestjänstemännens yrke liksom all annan verksamhet kräversina speciella kvalifikationer som inte enbart är koncentrerade till kunskaperi främmande språk. Man tycker sig ibland möta uppfattningen att en i Sverigeyrkesverksam person kan förvandlas till en fullt kvaUficerad utrikéstjänstemanenbart genom att han eller hon placeras vid en ambassad. I själva verket är jukraven på lämplighet och utbUdning inte mindre rhärkerade för utrikesförvaltningenän för annan offentlig tjänst. utgör inte någonisolerad sektor, av statsförvaltningen men har liksom övriga 1975/76: 96 96 sektorersina egna särdrag. Det finns emellertid ingen aidedning att begränsarekryteringen på det sätt som det nuvarande aspirantsystemet i praktiken kommitatt göra. Möjlighet bör finnas också för personer med kortare eller längreerfarenhet inom statsförvaltningen och kvalifikationer som gör dem väl ägnadeför utrikestjänsten att på olika nivåer-för längre eUer inttäda idenna. Genom en sådan öppnare rekrytering ökas möjligheterna förutrikesförvahningen. att kunna anställa tjänstemän med en bredareerfarenhetsbakgrund., Jaghar alltså ingen erinran mot UDP:s förslag alt det nuvarande aspirantsystemetavvecklas för att ersättas av ett förfarande med bredare intern och externrekrytering samt förstärkt internutbUdning. Vidare instämmer jag iutredningens bedömning att nyanställningar i fortsättningen i första hand börgöras efler utrikesförvaltningens beräknade behov och utbildningen anpassashärefter. Detta innebär att man i ljuset av gjorda erfarenheter avaspirantsystemet överger tanken på att utrikesförvaltningen skaU erbjudautbUdning även till personer som utanför dess ram avser att ägna sig åtinternationeU verksamhet.