prop · FZ0315 · 1975-12-31 00:00:00 — Detta gäller även i sådana fall när staten visserligen inte ärskadeståndsskyldig enligt bilansvarighetslagen av den anledningen att fordonetinte är en automobU i lagens mening men staten annars skulle ha ådragit .sigsådan skyldighet. Enligt 1 § första stycket trafikförsäkringslagen skalltraflkförsäkring finnas för motorfordon som är registrerat här i riket och sominte är avställt samt för annat motorfordon som brukas i trafik här i riket.Försäkringsplikten åvilar ägaren. Enligt 1 § andra stycket skaU försäkringspliktendock fullgöras av den som innehar motorfordon på grund av avbetalningsköp, ävenom äganderätten till fordonet inte har gått över på honom. Försäkringspliktenär sanktionerad genom straff- och vitesbestämmelser 1 24 och 25 §§. Begreppet motorfordon i trafikförsäkringslagen överensstämmer i 1975/76:15 26 huvudsak med begreppet automobil i bilansvarighetslagen. Befrielse från försäkringsplikt medges i vissa fall. Entyp av undantag är knuten till det förhållandet att fordon ägs av visstsubjekt. Staten är sålunda inte försäkringspliktig. Vidare kan regeringenenligt 4 § första stycket trafikförsäkringslagen befria främmande stat frånförsäkringsplikt. Den skadelidandes ställning skall emellertid inte påverkasav sådan befrielse från försäkringsplikt. Vederbörande främmande stat ärdärför, om den inle har tagit trafikförsäkring, enligt 4 § andra stycketskyldig att utge den ersättning som skulle ha utgått ur fordonetstrafikförsäkring om sådan funnits, även om staten i fråga inte är i egenskap avägare ansvarig för skadan. Trafikförsäkringsplikt föreligger inte heller i fräga omfordon som nyttjas av staten under sådana omständigheter som anges i 1 § lagen(1939:776) med vissa bestämmelser rörande traflkförsäkring å motorfordon, somnyttjas av staten, m. m. Lagen avser fordon som tas i anspråk enligtrekvisitions- eller förfogandelagstiftningen. Om i enlighet med denna lagtrafikförsäkring saknas för ett fordon som omfattas av lagens bestämmelser ärstaten enligt 2 § samma lag skyldig att ersätta skada i följd av trafik medfordonet med belopp som skulle ha utgått om försäkring funnits. Detta gälleräven om staten inte enligt lag är ansvarig för skadan. En annan kategori av undantag från trafikförsäkringslagenstillämpning har knutits till fordonets användningsområde. Enligt 2 § fjärdestycket trafikförsäkringslagen äger lagen inte tillämpning på motorfordon somanvänds uteslutande inom järnvägs- eller fabriksområde eller inhägnattävlingsområde eller annat sådant inhägnat område (s. k. områdesfordon). Slutligen gäller enligt 5 § trafikförsäkringslagen attmotorfordon, som är försäkrat hos utländsk försäkringsgivare, i vissa fall kanbrukas i tillfällig traflk i utan traflkförsäkring. Sä kan ske omförsäkringsanstalt, som får meddela trafikförsäkring, i överensstämmelse medföreskrifter av regeringen har förbundit sig att mot var och en som har rätttill skadestånd på grund av trafikskada ansvara som om trafikförsäkring varmeddelad. Administrativa bestämmelser härom har meddelats i kungörelsen(1963:655) med särskilda bestämmelser angående försäkring å motorfordon sominförts för tillfälligt brukande i riket. Genom denna reglering kan utländsktfordon som är hemmahörande i viss främmande stat, med vilken har ingåttspeciell överenskommelse, samt utländskt fordon som omfattas av det s. k.gröna-kort-systemet användas i utan svensk trafikförsäkring (se vidareavsnitt 2.4.8). Trafikförsäkringen innebär en garanti för det skadeståndför trafikskada som kan utgå på grund av reglerna i bilansvarighetslagen ellerde allmänna skadeståndsreglerna i skadeståndslagen. Enligt 3 § första styckettrafikförsäkringslagen kan nämligen den som på grund av trafik- 1975/76:15 27 skada är berättigad till skadestånd av fordonets ägare,brukare eller förare föra s. k. direkt talan mot försäkringsgivaren om dettaskadestånd. Trafikförsäkringen har emellertid inte bara dennagarantifunktion. Enligt 3 § första stycket trafikförsäkringslagen utgör denockså ansvarsförsäkring till förmån för försäkringstagaren. Detta gäller dockbara i den mån inte försäkringsgivaren har gjort förbehåll om annat. Sådanaförbehåll förekommer ibland (se avsnitt 2.4.3). Ytterligare inskränkningarframgår av 3 § andra stycket. Enligt denna bestämmelse är försäkringsgivareninte utan särskilt åtagande ansvarig i anledning av skada på fordonet eller påegendom som befordras med detta. Ersättning från trafikförsäkringen utgår inteheller utan särskilt åtagande för skada på föraren av det försäkrade fordonet.Undantag härifrån gäller dock om försäkringstagaren är ansvarig för skadan, t.ex. när han har vållat förarens skada. Slutligen är trafikförsäkringsgivareninte utan särskilt åtagande ansvarig för skada på person som färdas i fordonet,om detta brukas olovligen och den skadelidande känner tUl detta. Trafikförsäkringsgivarens ansvarighet begränsas genomvissa bestämmelser i 11 § trafikförsäkringslagen. För vafle händelse sommedför skada skall försäkringsgivarens ansvarighet täcka skadestånd omsammanlagt 25 milj. kr. i anledning av personskada och 5 milj. kr. i anledningav sakskada. Om den skadelidande utnyttjar sin rätt till direkt talan motförsäkringsgivaren, kan denne resa samma invändningar som ägaren, brukareneller föraren hade kunnat göra om anspråket hade riktats mot honom.Försäkringsgivarens ansvarighet sträcker sig alltså inte längre än detskadeståndsansvar som lagligen åvilar ägaren, brukaren eller föraren. Genomfrivilliga åtaganden har emellertid trafiklörsäkringsanstalterna åtagit sig enansvarighet att, oberoende av om skadeståndsskyldighet föreligger, i vissomfattning ersätta skador på passagerarnas personliga egendom. Om försäkringsavtalet upphör, fortsätter ändåförsäkringsgivarens ansvarighet gentemot skadelidande tredje man såvitt avserskada som har inträffat efter det att anmälan om avtaletsupphörande inkom till . Detta framgår av 18 § förstastycket trafikförsäkringslagen. Enligt 18 § tredje stycket tillämpas dennabestämmelse dock ej om den skadelidande har rätt till ersättning pä grund avannan trafikförsäkring. Enligt 19 § får försäkringsgivaren inte i vidare mån änsom följer av 18 § åberopa omständighet mot den skadelidande som beror av annanän denne. Försäkringsgivaren får alltså inte åberopa t. ex. villkor iförsäkringsavtalet som begränsar hans ansvarighet mot försäkringstagaren pågrund av att försäkringsfallet har framkallats genom grov vårdslöshet eller pågrund av att försäkringstagaren är i dröjsmål med premieinbetalningen e. d. 1975/76:15 28 Vissa situationer där försäkringsgivaren är fri frånansvarighet gentemot försäkringstagaren regleras i lagen (1927:77) omförsäkringsavtal (försäkringsavtalslagen). Enligt 1 § tredje stycketförsäkringsavtalslagen är nämligen denna lag tillämplig också påtrafikförsäkring i den mån annat inte föreskrivs. I lagens 18 § anges attförsäkringsgivaren är fri från ansvarighet gentemot den som uppsåtligen eller -när avtalet gäller annan försäkring än livförsäkring - genom grov vårdslöshethar framkallat försäkringsfaUet. Vissa inskränkningar i möjligheterna attåberopa ansvarsfrihet enligt denna bestämmelse, bl. a. när den som framkallatförsäkringsfallet var , följer av 19 § försäkringsavtalslagen. Omförsäkringsfallet framkallats genom vårdslöshet som inte kan betecknas somgrov, har detta enligt lagens 20 § inte någon inverkan på försäkringsgivarensansvarighet. Bestämmelserna i 18 och 19 §§ försäkringsavtalslagen äremellertid dispositiva och kan alltså åsidosättas genom villkor iförsäkringsavtalet. I den mån försäkringsgivaren är fri från ansvarighet motförsäkringstagaren, har han återkravsrätt mot denne för ersättning som han harutgett till tredje man. Denna rätt är enligt 20 § första stycket trafikförsäkringslagentill sin natur en s. k. subrogationsrätt, dvs. försäkringsgivaren kan inträdai den skadelidandes rätt mot försäkringstagaren för vad han på grund avförsäkringen har utgett till den skadelidande. Mot annan, som jämte försäkringstagaren är i egenskap avägare, brukare eller förare ansvarig för skadan, har försäkringsgivaren enligt20 § andra stycket trafikförsäkringslagen regressrätt endast om vederbörandehar gjort sig skyldig till förfarande av sådan beskaffenhet att, om han tagitförsäkringen, försäkringsgivaren hade varit fri från ansvarighet gentemothonom. Frågan om trafikförsäkringsgivares återkravsrätt mot annanän försäkringstagaren eller subjekt som anges i 20 § andra styckettrafikförsäkringslagen regleras av 25 § första stycket försäkringsavtalslagen.Där föreskrivs att skadeförsäkringsgivare som har utgett ersättning på grund avförsäkringsavtalet inträder i försäkringshavarens rätt till skadestånd av densom har vållat skadan uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet eller som enligtlag är ansvarig för skadan oberoende av eget vållande. Även denna bestämmelseär emellertid dispositiv. I villkoren brukar trafikförsäkringsgivarna förbehålla sigen längre gående regressrätt än som följer av de nu återgivnabestämmelserna. Trafikförsäkringsbolagen förbehåller sig normaltåterkravsrätt mot den som vållat skadan med uppsåt eller genom grovvårdslöshet. Mot försäkringstagare och förare som inte är försäkringstagaregörs förbehåll bl. a. för fall av vissa bristfälligheter hos fordonet, förolovlig körning, rattfylleri eller rattonykterhet och för brukande av fordonetsom hjälpmedel vid brottslig gärning. Mot försäkringstagaren görs dessutomregressförbehåll för vissa fall där fordonet brukats i strid med vad somantagits, när premien bestämts, och vid underlåtenhet att betala premien. Prop.1975/76:15 29 kravsrätt föreligger vidare bl. a. mot annan änförsäkringstagare, brukare eller förare, vilken enligt gällande rätt ärskadeståndsskyldig oberoende av vållande. I de fall när skadan har framkallats uppsåtligen ellergenom grov vårdslöshet är försäkringsgivaren enligt koncessionsviUkoren skyldigatt utöva regress. I praktiken torde trafikförsäkringsgivarna endast merasällan utnyttja sin återkravsrätt mot försäkringstagaren och, när så sker, oftasätta ned sitt krav. 2.4.4 TrafikförsäkringsanstaKernas ansvarighet förskada genom oför säkrat eller okänt fordon Om föreskriven trafikförsäkring saknas, är samtligatrafikförsäkringsanstalter solidariskt ansvariga för skadan, dock integentemot den som försäkringsplikten åvilade. Ett motsvarande ersättningsansvaråvilar anstalterna i fall då det inte kan fastställas av vilket fordon skadanorsakats (21 § första stycket trafikförsäkringslagen). Båda dessa grupper avskador regleras av trafikförsäkringsföreningen. Ansvarigheten för trafikförsäkringsföreningensförbindelser fördelas mellan anstalterna efter storleken av influtna (21 § andra stycket trafikförsäkringslagen). Om enligt dessa regler ersättninghar betalts för skada orsakad av ett oförsäkrat fordon eller av okänt fordonsom sedermera blir känt, har anstalterna återkravsrätt mot den som är ansvarigför skadan, dvs. fordonets ägare (brukare) och förare (21 § tredje stycket).Var fordonet försäkrat, blir det trafikförsäkringsgivaren som får återgäldatrafikförsäkringsföreningen den utgivna ersättningen. Trafikförsäkringspremierna är i första handdifferentierade efter fordonsslag (personbil, lastbil, buss, motorcykel,traktor etc.) och geografiskt område (storstad, , övriga landet)beroende på var försäkringstagaren är bosatt. Flertalet fordonsslag ärindelade i undergrupper efter t. ex. vikt eller användningssätt. För personbUaroch i flertalet bolag även för lätta lastbilar tillämpas differentiering efterårlig körsträcka. För dessa fordonsslag är premien dessutom beroende avfabrikat och modell, s. k. märkestariffering. Denna innebär att varje bilmodellmed hänsyn till trafikskaderisken placeras i någon av 10 premieklasser. Enligt försäkringsvillkoren är försäkringstagaren efterskadefria år berättigad till rabatt (bonus) på trafikförsäkringspremien. Eftervarje skadefritt år flyttas försäkringen till en högre bonusklass. Den lägstabonusen är och den högsta som uppnås efter sex skadefria år i följd är . Efter försäkringsår med skada flyttas försäkringen ned två bonu.sklasser förvarje skada som medför ersättningsskyldighet för försäkringsgivaren. a. för det fall att fordonet har brukats 1975/76:15 30 En särskild form av självrisk gäller i trafikförsäkringenför fall när förare av personbU i ej yrkesmässig trafik eller lastbil medtotalvikt av högst . vid skada inte har fyllt . Självrisken utgör300 kr. Också i övrigt kan självrisk förekomma. Detta är dock ovanligt. Trafikförsäkring får, förutom av anstalt som inrättats avstaten, meddelas endast av försäkringsanstalt som har fått tillstånd därflll avregeringen. Enligt 6 § andra stycket trafikförsäkringslagen är sådan anstaltskyldig att på begäran meddela trafikförsäkring. Regeringen kan dock medgeförsäkringsanstalt rätt att i bolagsordningen göra förbehåll om atttrafikförsäkring hos anstalten skall få tecknas bara av dem som tUlhör vissyrkesgrupp eller intressegrupp eller av dem som är bosatta inom visst område.F.n. meddelar 16 försäkringsanstalter trafikförsäkring. Någon statlig anstaltför trafikförsäkring har inte inrättats. utövar fortlöpande kontroll övertrafikförsäkringsanstalternas verksamhet. Särskilt gäller denna kontrollanstalternas . Inspektionen har fastställt vissa normer för beräkning avomkostnader, premiereserv m. m. Regeringen har enligt 9 § trafikförsäkringslagenbefogenhet att fastställa belopp vartill för traflkförsäkring högstfår sättas. Denna befogenhet har dock inte utnytflats. 2.4.7 Kontroll av trafikförsäkring Registreringspliktiga motordrivna fordon är enligt 8 §bilregistrerings-kungörelsen (1972:599) bil, motorcykel, terrängmotorfordon,traktor som är försedd med gummihjul eller band samt motorredskap om det brukaspå sådant sätt som anges i vägtraflkskattelagen (1973:601) för att traktorskall anses som trafiktraktor. Undantag gäller dock beträffande fordon somflllhör staten och är tillverkat för särskilt militärt ändamål samt fordon somär avsett att föras av gående (se 1 § andra stycket nämnda kungörelse). Enbartregistrering medför inte rätt att bruka fordonet. Andra förutsättningar är bl.a. att skatt har betalats och att trafikförsäkring har tecknats. Registreratfordon kan avställas. Ett sådant fordon får, utom i vissa undantagsfall, inteanvändas i trafik. För att bl. a. underlätta kontrollen av att fordonet ärtrafikförsäkrat skall för alla fordon utom terrängfordon ärligen utfärdas ettkontrollmärke, som skall anbringas på fordonets registreringsskylt. Betalningen av trafikförsäkringspremien har dock intesamordnats med kontrollmärkets giltighetstid. Trafikförsäkringspliktenkontrolleras endast med hänsyn till förhållandena närkontrollmärket utfärdas. Om försäkringen upphör under märkets giltighetstid,t. ex. därför att försäkringsgivaren säger upp avtalet på grund av underlåtenpremiebetalning, har detta ingen inverkan på fordonsägarens rätt att hakontrollmärket kvar på-sitt fordon. Det kan alltså inträffa att ett fordon 1975/76:15 31 har kontrollmärke utan atttrafikförsäkring gäller för fordonet. Ensärskild arbetsgrupp (samrådsgruppen för trafikförsäkringskontroll) medrepresentanter för försäkringsinspektionen, trafikförsäkringsgivarna,bilregisternämnden och har föreslagit ettnytt påföljdssystem för att kontrollen av att trafikförsäkringsplikten iakttasskall bli mer effektiv. Förslaget, som har överlämnats tilljustitiedepartementet, är f. n. föremål för remissbehandling. 2.4.8 Trafikförsäkringens giltighet utomlands Den obligatoriska trafikförsäkringen gäller enligt 3 §första stycket trafikförsäkringslagen i princip endast skada som har uppkommiti följd av trafik med fordonet här i landet. På samma sätt somtrafikförsäkringen för utländska fordon kan medföra att fordonet får brukas iSverige (se avsnitt 2.4.1) har svenska fordons trafikförsäkring i vidsträcktomfattning giltighet också vid utlandsfärd. Genom särskilda överenskommelsermellan staterna regleras skadan i det land där skadan inträffar. Den som harutgett ersättningen får återkravsrätt mot försäkringsgivare i bilens hemland.Från svensk sida regleras skadorna av trafikförsäkringsföreningen. Trafikförsäkring i , , eller Sverigeär utan vidare giltig i de övriga länderna. En svensk bilist kansåledes utan några extra formaliteter bege sig med sitt fordon till ,eller . Gröna-kort-systemet omfattar de europeiska länderna (utomSovjetunionen och ) samt , och . Systemet harvarit i tillämpning . I samtliga länder godtas grönakortet, vars officiella namn är "Internationellt försäkringskort förmotorfordon", som bevis för att gällande trafikförsäkring finns. Den internationella samfärdseln inom harytterligare underlättats genom nya överenskommelser mellan staterna. I mångaländer kan bilister numera, på samma sätt som inom de nordiska länderna,passera in utan ätt förete något grönt kort. Ett system, som ursprungligeninfördes inom , omfattar numera motorfordon som är registrerade iBelgien, , , , , , ,, , , Schv,'eiz, , ,, , ,, eller . Detta system omfattar också ickeregistrerade mopeder hemmahörande i , , , , ,, , , , ,eller . Att en bilist kommer från ett land som är anslutet tUl detnu beskrivna samarbetet kontrolleras vid gränspasseringen med hjälp avregistreringsskyltens utseende och uppbyggnad, registreringsnumret samtnationalitetsbokstaven. Motorfordon från ett land som inte är anslutet till 1975/76:15 32 systemet får sin försäkringsfråga kontrollerad då detanländer till , eller . En viss inskränkning vid passerandeav den svenska gränsen gäller dock när sådant fordon anländer hit från Finlandeller . Det förutsätts nämligen då att fordonet är inrättat huvudsakligenför att självständigt nytflas till person- eller godsbefordran. Är det inrättatför annat ändamål måste - om trafikförsäkringsplikt föreligger enligt densvenska lagstiftningen särskild kontroll av försäkringsförhållandena ske,eftersom det kan tänkas att fordonet inte är traf ikförsäkringspliktigt enligtfinsk eller norsk lagstiftning och att därför inte någon kontroll har ägt rumvid inpasseringen till dessa länder. Om för fordonet flnns ansvarsförsäkringavseende , och hos utländsk försäkringsgivare, för vilkenhar avgivits förbindelse enligt 5 § trafikförsäkringslagen, får det föras in ilandet. Om inte någon av de nu nämnda överenskommelserna ärtillämplig, måste en svensk bilist själv bygga på sitt försäkringsskydd, närfordonet används utomlands. I motsvarande situation får utländskt motorfordonföras in i endast om särskild försäkring tecknas för fordonet.Försäkringen skall gälla i , och . När svensk trafikförsäkring gäller enligt nämndainternationella överenskommelser, omfattar ansvaret den skadeståndsskyldigheti följd av trafik med fordonet som enligt lag kan åläggas försäkringstagareneller den som med hans medgivande för fordonet. Vissa inskränkningar finnsemellertid i detta åtagande. Om inte lagen i det land där skadan inträffarföreskriver annat, gäller försäkringen inte för skada som tillfogas föraren,fordonet eller egendom som befordras med fordonet och inte heller för skada påpassagerare när fordonet brukas olovligen och passageraren känner till detta. Försäkringen gäller med de skadebelopp som föreskrivits idet främmande landet eller med de svenska beloppen om dessa är högre. Försäkringsvillkoren innehåller också ett åtagande varsinnebörd är att den som är svensk medborgare eller mantalsskriven i iregel får en ersättning som minst svarar mot vad han skulle ha fått enligtsvensk skadeständsrätt, om han i utlandet skadas i följd av trafik med svensktfordon. 2.5 Övrig motorfordonsförsäkring m. m. För svenskt motorfordon som får brukas i trafik utan atttrafikförsäkring har tecknats för fordonet - beroende på att det ägs av stateneller av främmande stat som har befriats från försäkringsplikt eller på grundav att det uteslutande används inom inhägnat område - kan i stället tecknasbilansvarighetsförsäkring. Den gäller då för skada i följd av trafik medfordonet, i den mån skadeståndsskyldighet enligt lag kan åläggasförsäkringstagaren eller den som med hans medgivande har fört fordonet.Försäkringen har med ett undantag samma villkor som trafikförsäk- 1975/76:15 33 Undantaget består i att försäkringen inte gäller isådana fall där trafikförsäkringsgivaren har regressrätt motförsäkringstagaren. Motorfordonsförsäkringen, eller som den i dagligt talkallas bilförsäkringen, omfattar förutom trafikförsäkring och frivilligbUansvarighets-försäkring olika former av kaskoförsäkring samträddningsförsäkring och rättsskyddsförsäkring. Som motorfordonsförsäkringräknas i vissa sammanhang också förarplatsförsäkring. Kaskoförsäkringen, som ger ekonomiskt skydd mot skador pådet egna fordonet, indelas med hänsyn till skadans art och uppkomstsätt ibrand-, stöld-, glasrute-, maskin- och vagnskadeförsäkring. För att hållaantalet möjliga försäkringskombinationer på en rimlig nivå har dessakaskoför-säkringsfcrmer, med undantag för vagnskadeförsäkringen, innefattats iett s. k. paket tillsammans med räddnings- och rättsskyddsförsäkringen. Dettanaket kallas ddkaskoförsäkring. En bilägare kan därför välja mellan att tecknaenbart trafikförsäkring eller trafik- och ddkaskoförsäkring("halvförsäkring") eUer trafik- och delkaskoförsäkring samt vagnskadeförsäkring("helförsäkring"). Dessutom kan han i dessa fall tecknaförarplatsförsäkring. 1 regel sker detta också. All kaskoförsäkring meddelas med viss självrisk. Vidvagnskadeförsäkring är självrisken vanligen 500 eller . Vid högresjälvrisk sjunker premien. Vid vagnskadeförsäkring lämnas rabatt på premien.Rabattens storlek grundas på trafikförsäkringens bonus. Bonus på ger 30 %rabatt på vagnskadeförsäkringen. Högre bonus ger rabatt. Varken bonuseller rabatt påverkas av vagnskada. Vagnskadeförsäkringen har gåttkraftigt liUbaka beroende pä de s. k. vagnskadegarantierna. Dessa innebär vid köp av ny bU får en med vagnskadeförsäkring praktiskt taget likvärdiggaranti mot skador på bilen genom yttre olyckshändelse eller åverkan. Över 80 %av aUa försålda nya bilar har vagnskadegaranti gällande vanligen fem eller från leveransdagen. Förarplatsförsäkring har karaktär av frivilligolycksfallsförsäkring. Den kan endast tecknas tillsammans med trafikförsäkringeller bUansvarighets-försäkring. Försäkringen omfattar av personbilarna,medan procenttalet för bl. a. motorcyklar och mopeder är betydligt lägre. Förarplatsförsäkringen omfattar olycksfallsskada somdrabbar föraren under färd med det försäkrade fordonet eller när han under enkort stunds uppehåll i färden befinner sig i eller på fordonet eller i dessomedelbara närhet. Vissa skador undantas dock från försäkringsskyddet. Försäkringen gäller vid invaliditet och dödsfall.Ersättningen utgår i form av pä förhand bestämda engångsersättningar. 3 Regeringen 1975. 1975/76:15 34 år är de vanligaste ersättningarna vid förande av annatmotorfordon än motorcykel, moped eller snöskoter . Vid stigande ålder sjunker ersättningen för attefter fyllda utgöra en femtedel av nämnda belopp. Ersättningarna vidförande av motorcykel, moped eller snöskoter uppgår till hälften av de nunämnda beloppen. En motsvarighet till förarplatsförsäkringen utgör vidtrafik med fordon, som staten äger eller nyttjar, det statliga förarskyddetenligt kungörelsen (1969:113) om statligt förarskydd. Liksom förarplatsförsäkringengäller statligt förarskydd för skada till följd av olycksfall som drabbarföraren under färd med motorfordon eller när han under en kort stunds uppehålli färden befinner sig i eller på fordonet eller i dess omedelbara närhet. Också ersättningsbeloppen har nära överensstämmelse medförarplatsförsäkringen. Har skadan medfört förlust av arbetsförmågan och kanförlusten antas bli bestående för framtiden, utgår ersättning tUl den skadademed . Vid nedsättning av arbetsförmågan utgår ersättning med detlägre belopp som svarar mot nedsättningen. Har skadan medfört döden utgårersättning till den avlidnes dödsbo med . Från detta belopp avgårersättning som enligt kungörelsen kan ha utgetts till föraren under denneslivstid.