prop · FY038 · 1975-12-31 00:00:00 — Somjag nämnde förut avser vissa av de författningar som regeringen har beslutat påkommunikationsväsendets område föreskrifter som enligl nya RF inle ens efterbemyndigande kan hänföras till regeringens normgivningsområde. Till dennakategori hör kungörelsen (1970:561) om upprätthållande av ordning och säkerhetinom järnvägsområde. 1 kungörelsen finns bestämmelser om begränsningar igrundlagsskyddade fri- och rättigheter, nämligen om tagande i förvar och ombrukande av visst våld. Jag föreslår atl kungörelsen i föreliggande skickupphöjs till lag. Föreskrifterna i den föreslagna lagen torde inte kräva någonnärmare kommentar. Jag vill endasi nämna, atl del frihetsberövande som järnvägstjänstemankan göra med stöd av lagen blir av mycket kortvarig natur. Sedan polisman harkommit tillstädes, åligger del denne alt efter allmänna regler bedöma om denomhändertagne skall hållas i förvar Därvid kommer närmast ingripande med stödav lagen (1973:558) om tillfälligt omhändertagande eller förordningen (1841:58s. 1) emot fylleri och dryckenskap i fråga. 6.9 Förslagettill lag om förbud för redare att i visst fall lämna ut handling som angår den svenska sjöfartsnäringen Enligtkungörelsen (1966:156) om förbud för redare alt i vissl fall lämna ut handlingsom angår den svenska sjöfarten gäller att, om främmande stals myndighetavfordrar redare i svenskt fartyg handling som förvaras ulanför den staten ochinnehåller uppgift vars utlämnande till myndigheten kan medföra betydande skadaför den svenska sjöfartsnäringen, vid vite lär förbjuda redarenatt lämna ut handlingen. Föreskrifterna får anses innefatta en begränsning avyttrandefriheten och faller därför inom det obligatoriska lagområdet. Jagföreslår alt bestämmelserna i kungörelsen transformeras till lag. 6.10-11Förslaget till lag om ändring i tullförordningen (1973:979) m. m. Jagföreslår i det följande (avsnitt 6.20) en särskild lag med bemyndigande förregeringen atl besluta föreskrifter om in- och utförsel. Denna lag böremellertid inle avse befogenhel att besluta om tullar. 9 § första stycket RF att till regeringen delegerar rätt altmeddela föreskrifter om tull. Frågan om delegation på tullområdet är emellertidredan, och bör också för framliden vara reglerad inom ramen förtullagstiftningen. Degrundläggande reglerna om uttagande av lull, om tullfrihet och om restitutionav lull finns numera samlade i tullförordningen (1973:979) och i den därtillanslutande tulltaxan (1971:920). Tullförordningen, som har beslutals avriksdagen och vid tillämpningen av nya RF är alt betrakta som lag, innehålleråtskilliga bemyndiganden för regeringen alt meddela föreskrifter om tull. Jagföreslår nu att på ytteriigare en punkl ell bemyndigande införs itullförordningen. 1973:109 föreslogs att vissa oljor och fetter saml margarin, vilka varortidigare hade varit tullfria, skulle beläggas med tull. För alt möjliggörafortsalt tullfri import från och övriga EFTA-länder i en omfattning som ihuvudsak motsvarade importen under lidigare år föreslogs dock i propositionenatl regeringen skulle bemyndigas vidta lämpliga åtgärder härför i form avkontingentering eller på annat sätt. godkände förslaget (SkU1973:32, rskr 1973:217). En kungörelse om tullfrihet för margarin har därefterutfärdats (1973:429). Detbemyndigande sålunda har lämnat regeringen faller utanför delbemyndigande som regeringen har erhållit i 4 § 1 tullförordningen och som gerregeringen räll all förordna om avvikelser från tullförordningen och fråntulltaxan med anledning av och associations-avtal, slutet ienlighel med konventionens beslämmelser. Bemyndigandet att förordna omtullfrihet för margarin bör införas i en särskild paragraf, 4a§. 1sammanhanget föreslår jag att 25 § tullförordningen såsom obehövlig får utgåOfr 8 kap. 13 § första stycket RF). 6.12Förslaget tlll lag med bemyndigande att meddela föreskrifter om betalningsvillkorvid yrkesmässig försäljning av bilar 1förordningen (1959:575) med föreskrifter om vissa betalningsvillkor vidyrkesmässig försäljning av bilar meddelas regler om minsta kontantinsats ochlängsta kreditlid vid yrkesmässig försäljning av bilar. Förordningen harutfärdats av regeringen efter hörande (prop. 1959:155, BeU 43, rskr325) och har ändrats senast genom kungörelse (1974:23). Föreskrifternai förordningen innefattar ingrepp i enskildas ekonomiska förhållanden och hördärför till lagområdet. Då fråga är om näringsverksamhet (8 kap. 7 § förstaslyckel punkl 3), är emellertid delegation möjlig. Jag föreslår att regeringeni en särskild lag bemyndigas att meddela föreskrifter av den art som ärupptagna i förordningen. Nägot behov av subdelegering torde inte vara förhanden. 6.13Förslaget till lag om ändring i skollagen (1962:319) 1fråga om skolväsendet finns de grundläggande föreskrifterna om de kommunalaskolformerna och gymnasieskolan i skollagen (1962:319, omtryckt1970:1026, ändrad senast 1972:129). Den närmare utformningen av utbildningen igrundskolan och gymnasieskolan regleras av föreskrifter som Kungl. Maj:t harmeddelat, främst i skolstadgan (1971:235, ändrad senasi 1974:481) och iläroplanerna. Skolstadgan innehåller också närmare regler om kommuns ochlandstingskommuns ansvar för och gymnasieskolan. Läroplanerna harinte meddelats i form av författning. Föreskrifterna i skolstadgan ochläroplanerna grundar sig i allt väsentligt på beslut av stalsmaktema. Somexempel kan nämnas besluten om införande av , om revideringen avläroplanen för och om införande av gymnasieskolan. Förspecialskolan och nomadskolan finns dels föreskrifter i skollagen, delssärskilda föreskrifter beslutade av Kungl. Dessa senare föreskriftermolsvarar i slor utsträckning föreskrifterna i skolstadgan. Uiöver vad jag nuhar angett, har Kungl. Maj:t med slöd av beslut meddelat särskildastatsbidragsbestämmelser dels för och gymnasieskolan, dels förvissa privata skolformer. Maj:ls föreskrifter på skolområdet innefattaren rad bemyndiganden för bl. Inte minst gäller delta ifråga om läroplanerna. Förvuxenutbildningen finns de väsentliga föreskrifterna i kungörelsen (1971:424)om och statlig vuxenutbildning (ändrad senast 1974:442). 1973:90 gjorde jag vissa uttalanden om normgivningen på skolväsendetsområde enligt nya RF (s. 313). Jag framhöll sålunda atl läroplaner och andraföreskrifter om undervisningens innehåll föll under regeringens kompetens pågrund av bestämmelserna om restkompetensen i 8 kap. 13 § första stycket 2 RF.Även stora delar av skolstadgan var av beskaffenhei alt kunna beslutas avregeringen med stöd av 8 kap. 13 §. 1 den mån beslämmelserna i denna ellerliknande författningar på undervisningens område kunde sägas gälla åliggandenför enskilda eller i övrigt avse ingrepp i enskildas personliga förhållandeneller gälla kommunernas befogenheter eller åligganden föll de emellertid,anförde jag vidare, på grund av 8 kap. 3 och 5 §§ RF inom lagområdel.Bestämmelser av det slag som åierfinns i skolstadgan borde även ifortsätiningen beslutas av regeringen. Det var därför påkallat atl öppna ensärskild delegationsmöjlighet avseende föreskrifter om undervisning ochutbildning. - lämnade dessa mina uttalanden ulan erinran. 1delta och följande avsnitt (6.14) behandlar jag den lagstiftning på utbildningsområdet,som i enlighet med vad jag sålunda uttalade påkallas av den nya RF, och vissaandra frågor i samband därmed. Vadförst gäller måste behovet av ytteriigare lagbestämmelser ellerbemyndiganden i lag bedömas mol bakgrund av atl skollagen föreskriver enskyldighet för enskilda att deltaga i undervisningen och ålägger kommunerna atlsörja för undervisningen av barn i . Regeringenkan som jag redan berört utan hinder av 8 kap. 3 eller 5 § RF meddelaföreskrifter om innehållet i undervisning. Till sådanaföreskrifter hör utöver läroplanerna föreskrifter om den inre organisationenav undervisningen, såsom om klass- och gruppindelning, lektioner och raster.Till detla slag av föreskrifter fär också räknas reglerna om uppflyttning avelev och om uttagning av elev lill viss undervisning. Föreskrifter som beslämmerskolpliktens närmare innehåll avser sådana åligganden för enskild som enligt 8kap. 3 och 7 §§ RF faller inom del primära lagområdel. Till detta område hör,förutom föreskrifterna i 24 § skollagen om antalet årskurser ochstadieindelningen, föreskrifter om läsårels längd och antal veckotimmar (Ikap. 5 § skolstadgan och läroplanen för ), skolarbetstiden (5 kap.25 och 26 §§ första stycket skolstadgan) och elevs ledighet (6 kap. 25 och 26§§ skolstadgan). Till de föreskrifter som bestämmer skolpliktens innehåll färvidare räknas bl. a. dels föreskrifterna om lämplig ulbildning m. m. såsomvillkor för sådan befrielse från skolgång som enligt 36 § andra stycketskollagen kan medges elev med utgången av vårterminen det kalenderår, då elevenfyller (2 kap. 11 § andra stycket skolstadgan), dels föreskrifterna omrätt för skolstyrelsen att under vissa förutsältningar avstänga elev igrundskolan från undervisningen av terminen (6 kap. 30§ andra styckel skolstadgan). Föreskrifternaom skyldighet för elev i att underkasta sig läkarundersökning inomramen för skolhälsovården (4 kap. 7 § skolstadgan) samt de grundläggandeföreskrifterna om skolhälsovården (4 kap. I, 2, 4 och 5 §§ skolstadgan) bör,med iiiänsyn till del ingrepp en sådan skyldighet innebär för individen anseshänföriiga lill det obligatoriska lagområdel (jfr 2 kap. 3 § och 8 kap. 7 §tredje stycket RF). Äveni fråga om kommunernas slällning som huvudmän för finnsföreskrifter som har meddelats av Kungl. Maj:l men som med anledningav 8 kap. 5 och 7 §! ; RF bör föras över till lag eller grundas på bemyndigandei lag. Till denna kategori hör de redan berörda föreskrifterna om läsåretslängd och antalet veckotimmar, dvs. föreskrifter som anger ramen för kommunensåligganden i fråga om undervisningen. Hit får vidare räknas bl. a. föreskriftenom att kommunfullmäktige fär bestämma att förvaltning och verkställighet ifråga om byggnad och mark för skola som står under skolstyrelsens förvaltningskall handhas av annan nämnd än skolstyrelsen (2 kap. 4 § försiastycket skolstadgan) och föreskrifter av motsvarande innehåll om anställning avannan personal än skolledare, lärare, skolläkare och skolsköterska (17 kap. 55§ andra stycket skolstadgan) Prop.1975:8 " 8! ochom handläggningen av frågor om ledighet m. m. för sådan personal (18 kap. 9 §andra stycket skolstadgan), föreskriften om skyldighet för kommun att beaktalänsskolnämnds beslut om anordnande eller indragning av skolenhet (2 kap. 22 §andra stycket skolstadgan), föreskriften att länsskolnämnd åriigen beslutaromklassanordning(5 kap. 22 § skolstadgan), föreskriften om au huvudman försjukvårdsanslalt, barnhem eller liknande anslall får övertaga kommunensåliggande att ansvara för undervisningen av barn som vistas på anstalten (5kap. 45 § skolstadgan) samt föreskriften om skyldighet för kommun alt geeleverna i vissa läromedel sotn gåva och vissa måltider (2 kap. 27§ andra och tredje styckena skolstadgan). Lagform eller bemyndigande i lagkrävs också för de grundläggande föreskrifterna om skyldighet för kommunernaatt anordna skolhälsovård (4 kap. skolstadgan). Vadsom anförts för del om den enskildes rättigheter och skyldigheteräger motsvarande tillämpning i fråga om annan obligatorisk utbildning än densom ges i . Detta innebär för specialskolans del alt till lagområdetfår hänföras följande föreskrifter i specialskolstadgan (1965:478, omtryckt1970:327, ändrad senast 1974:405) nämligen dels den föreskrift som handlar omatt elev i specialskolan under de motsvarande villkor som gäller förgrundskolan får befrias från skolgången om han kan beredas lämplig ulbildningeller annan lämplig sysselsättning, dels de grundläggande föreskrifterna omskolhälsovården (13 § andra stycket och 46, 47 och 49 §§). Enligt33 § skollagen kan skolplikt fullgöras i annan offentlig skola än grundskolaneller i enskild statsunderstödd skola enligt bestämmelser som meddelas avKungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Med offentlig skolaåsyftas nomadskolan. Föreskrifter om nomadskolan finns i nomadskolstadgan(1967:216, omtrycki 1971:390 och ändrad senast 1974:406). 1 fråga om enskildstatsunderstödd skola har Kungl. Maj:t meddelat föreskrifter iprivatskolstadgan (1967:270, omtrycki 1971:259 och ändrad senast 1972:90). Förelev som fullgör skolplikt i nomadskola eller i privatskola som avses i privatskolstadgangäller i fråga om skolhälsovård detsamma som i (19 §nomadskolstadgan och 19 § privatskolstadgan). Även dessa föreskrifteromskolhälsovård kräver-såsom avseende skolpliktiga elever - lagens form. Föreskrifter om gymnasieskolan kan därför inte anses innefaltasådana åligganden för eleverna och inte heller avse sådana ingrepp i övrigt ielevernas personliga eller ekonomiska förhållanden som anges i 8 kap. 3 § RF.1 delta sammanhang torde del dock vara lämpligt atl ta upp en fråga omkomplettering av 29 § skollagen på annan grund. Enligl denna paragraf gälleratl ungdomar som är bosatta i och som fyller föreskrivnainträdesvillkor har rält till undervisning i gymnasieskolan i mån av tillgång påplals. 1 skolstadgan har denna rätt 1 saml Nr 8 pånågra punkter begränsats. Att sådana begränsningar finns framgår inle av 29 §skollagen. Denna brisl bör nu rättas lill. Jag syftar här på bestämmelser avdet slag som finns i 9 kap. skolstadgan, nämligen dels föreskrifterna ombegränsning i rätlen för elev i gymnasieskolan atl tas in på annan studieväg igymnasieskolan (7 och 8 §§). dels föreskrifterna om skiljande frånundervisningen med hänsyn till brislande studieresultat (42 §), dels föreskriftenom alt elev i gymnasieskolan skall anses ha avgått från skolan, om han inleinställer sig vid uppropet och inte heller inom viss lid anmäler giltigtförfall (51 §), dels föresknfterna om avstängning och förvisning från gymnasieskolan(58 §). Vaddärefter angår kommunernas och landstingskommunernas ställning som huvudmän förgymnasieskolan fär behovet av föreskrifter i lag eller bemyndiganden i lagbedömas med utgångspunkt i alt skollagen ålägger kommunerna och landstingskommunernaatt främja åtgärder i syfte atl bereda ungdom undervisning i gymnasieskolan.Med denna utgångspunkt finner jag hinder inte möta mot aitt regeringen i sammaomfattning som för meddelar föreskrifter med stöd av reglerna omrestkompetensen i 8 kap. 13 § RF. Till restkompetensen hör också föreskrifterom bl. a. minsta antal elever för undervisning. I andra avseenden innebär dennya RF emellertid att föreskrifter som f n. meddelats av Kungl. a. iskolstadgan i fortsättningen skall ha lagform eller grundas på bemyndigande ilag. Detta gäller bl. a. föreskrifter som motsvarar vissa av dem som jagnyligen nämnde på tal om kommunemas åligganden belräffande (1 kap.5§, 2 kap. 4§ andra stycket, 4 kap., 17 kap. 55 § andra slyckel och 18 kap. 9 §andra stycket skolstadgan). Därutöver bör uppmärksammas den precisering avkommunernas och landstingskommunernas åligganden och befogenheter sominnefattas i föreskrifterna i skolstadgan om tillstånd föranordnande av gymnasieskola eller sludieväg i gymnasieskola (7 kap. 6-11 §§)och för inrättande av skolenhet i vilken denna skolform skall ingå (2 kap. 20§). Till det primära lagområdet hör också föreskriften om skyldighet för kommunoch landatingskommun att underkasta sig prövning avlokalbehovet för gymnasieskolan (2 kap. 25 § första styckel skolstadgan). Föreskrifterom skyldighet för kommun att utge ersättning för elev som deltar i undervisningi annan kommun än den i vilken han är kyrkobokförd, s. k. interkommunalersättning, är enligt RF alt hänföra till lagområdet. Sådana föreskrifter finnsför och gymnasieskolan i 46 och 47 b §§ skollagen. Efiersomskollagen gäller endast i fråga om barn och ungdom, har föreskrifterna i 46 och47 b §§ inte ansetis tillämpliga på vuxna som tas emot såsom elever igymnasieskolan. Föreskrifter om interkommunal ersättning för vuxna elever igymnasieskola har därför meddelats särskilt och tagits in i kungörelsen omkommunal och statlig vuxenutbildning (114 och 155 §§). Bestämmelserna avserersättning för elev som efter 21års ålder upptar studier vid gymnasieskola efter fiera års avbrott i studierna. Kungl.Maj:t har föreskrivit att mark och lokaler som disponeras för ochgymnasieskolan bör upplåtas för annat än skolans behov, om siörre olägenhetinte vållas verksamheten i skolan (2 kap. 26 § första stycket skolstadgan).Föreskrift har i samma ordning meddelats om att mark och lokaler under sammavillkor skall upplåtas för frivillig bildningsverksamhet och liknandeverksamhet bland ungdom. Tas i det senare fallet ut ersättning, fär denmoisvara högst den ökning av kommunens eller landstingskommunens kostnader somomedelbart föranleds av upplåtelsen (2 kap. 26 § andra stycket skolstadgan).Föreskrifterna bör i detta sammanhang ges lagform. 1 samband därmed bör denbegränsning till ungdom, som gäller i fräga om skyldigheten att upplåta markoch lokaler för frivillig bildningsverksamhet och liknande verksamhet, tasbort. Vidsidan om den i skollagen angivna verksamheten inom ochgymnasieskolan pågår fortlöpande försöksverksamhet i syfte att vinnaerfarenheter som kan främja utvecklingen på skolområdet. Förförsöksverksamheten föreligger behov av atl kunna göra avsteg från föreskriftersom eljesl gäller i pedagogiskt och organisatoriskt avseende. Riksdagenhärockså i skilda sammanhang lämnat Kungl. Maj:t bemyndiganden alt förförsöksverksamhet göra avvikelser från gällande föreskrifter (jfr prop. 567, SÄU 1962:1, rskr 1962:328). Del bör även i fortsättningen vara möjligtför regeringen att meddela särskilda föreskrifter för försöksverksamhet inomskolväsendet. Av skollagen bör uttryckligen framgå att för försöksverksamhet -liksom -gäller föreskrifter som regeringen meddelar. Vadjag har anfört i det föregående om föreskrifter för skolväsendet bör föranledaföljande lagstiftning. 18 § skollagen bör föras in bestämmelser som svarar mot nuvarande föreskrifter i2 kap. 4§ första stycket, 17 kap. 55 § andra stycket och 18 kap. 9 § andrastycket skolstadgan om överiämnande av vissa uppgifter till annan nämnd änskolstyrelsen. I anslutning härtill bör 9 § andra stycket a) skollagenförtydligas. Av lagrummet i fråga bör sålunda utirycklingen framgå altskolstyrelsens befogenheter kan inskränkas dels genom att regeringen enligt 8§skollagen har beslutat om särskild styrelse för del av kommunens gymnasieskola,dels genom atl kommunfullmäktige enligl samma paragraf har beslutat att vissdel av skolstyrelsens uppgifter skall fullgöras av annan nämnd, delsgenom att viss uppgift som avser förvaltning och verkställighet enligtregeringens bestämmande har uppdragits åt annal organ. Exempel på sådanauppdrag är de som i skolstadgan har givits bl. a. ochlänsskolnämnden (exempelvis 18 kap. 11 § skolstadgan)saml rektor,klasskonferensen, intagningsnämnden och samarbetsnämnden. Motsvarande ändringarbör göras i 20 b och 20 c §§ i vad avser landstingskommunens gymnasieskola. I48 § skollagen bör föras in en bestämmelse om att regeringen lär föreskriva omrätt för kommun att genom annan anordna undervisning som avses i 24 § tredjestycket skollagen. En sådan föreskrift gör det möjligt att i skolstadganbehålla nuvarande föreskrifter i 5 kap. 45 §. Föreskrifterna i 114 och 115 §§kungörelsen om och statlig vuxenutbildning angående skyldighet förkommun eller landstingskommun att utge interkommunal ersättning för vissavuxna elever i gymnasieskolan bör nu föras över till lag. Lagbestämmelsen börkunna fä sin plats i skollagen. Jag föreslår atl den förs in i 9 kap. som en ny52a§. Föreskrifterna i 2 kap. 11§ andra slyckel skolstadgan om villkor för befrielse från skolgång m.m. enligt36 § andra styckel skollagen bör föras in i detta lagrum, som avser förutomelever i även elever i bl. a. nomadskolan. Motsvarande villkor m.m. förelev i specialskolan, vilket f n. finns i 13 § andra stycketspecialskolstadgan, bör också framgå av skollagen. Detta kräver dock intenågon ändring i skollagen, eftersom de bestämmelser om elever i specialskolansom finns i 39 a § skollagen omfattar en hänvisning till bl.a. 36 § skollagen. Den komplettering avföreskrifterna i 29 § skollagen om ungdomars rätt till undervisning igymnasieskolan som jag föreslagil i det föregående bör uiformas så atl däravframgår att det kan finnas föreskrifter om andra villkor för rält tillundervisning än de som anges i 29 § skollagen och atl sädana föreskriftermeddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av annanmyndighet. Denna komplettering bör tas in i 29 § första styckel. I sambanddärmed bör första meningen i det nuvarande andra stycket fiytlas till försiastycket. De grundläggandeföreskrifterna om del ansvar för skolhälsovården som åvilar huvudmannen förgrundskola eller gymnasieskola enligt 4 kap. skolstadgan (1,2,4 och 5 §§ saml7 § i vad avser elevs rätt all kostnadsfritt anlita skolhälsovården) börflytlas till skollagen. Beträffande kan de lämpligen las in i en nyparagraf, 25 a §, vad avser gymnasieskolan i elt nytt iredje siycke i 29 §.Nuvarande bemyndigande för skolöverslyrelsen i 4 kap. 4 § andra stycketskolstadgan att närmare bestämma omfattningen av skolhälsovården igymnasieskolan måste härvid ändras lill att avse etl bemyndigande förregeringen eller myndighet som regeringen beslämmer. Föreskrifterna i 4 kap. 4,5 och 7 §§ skolstadgan om skyldighet för elev i att undergåläkarundersökning bör också placeras i den nya 25 a §. Motsvarande föreskriftför eleverna i gymnasieskolan kräver däremoi, såsom avseende en frivilligskolform, inte lagform utan bör slå kvar i skolstadgan. Även i fråga omspecialskolan bör de grundläggande föreskrifterna om skolhälsovård (46, 47 och49 §§ specialskolstadgan) föras över lill skollagen, läiTipligen till en nyparagraf 28 b §. Delta kräver en ändring av formell karaklär i 28 a §.Införandet av föreskrifter om skolhälsovård i skollagen bör föranleda enformell ändring av rubriken till 5 kap. i lag som behövs för skolhälsovården i nomadskolan och iprivatskola, som avses i privatskolstadgan, kan lämpligen tas in i 33 §skollagen. Av de nya föreskrifterna bör framgå att sådan skola skall omfattaskolhälsovård för skolpliktig elev. I fråga om sådan skolhälsovård bör föreskrifternai 25 a § i övrigt äga motsvarande tillämpning. Det bör dock vara möjligt förregeringen alt medge undantag. 150 § skollagen bör tas in de föreskrifter om upplåtelse av mark eller lokalerför annat än skolans ändamål som f n. finns i 2 kap. 26 § skolstadgan. Därvidbör, som jag redan har förordat, upplålelseskyldigheten såvitt avser frivilligbildningsverksamhet och liknande verksamhet inle längre begränsas lill attgälla bara sådan verksamhet bland ungdom. Enligl 19 kap. 5 § skolstadgan lärbesvär över beslut i ärende om upplåtelse f n. föras hos länsskolnämnden. Någonmolsvarande besvärsbeslämmelse bör inte las in i skollagen. Del bör nämligenräcka'med den möjlighet till kommunalbesvär som följer av 53 § tredje styckelskollagen. 1fråga om övriga av mig nämnda föreskrifter för och gymnasieskolansom faller underdel primära lagområdet samt beträffande andra bestämmelser avliknande slag bör nu utverkas bemyndigande i lag. Detta bemyndigande bör alllsåge regeringen räll atl meddela föreskrifter om sådana åligganden för elevernai som närmare bestämmer innebörden i skolplikten, såsomföreskrifter om läsårets längd, antal veckotimmar, skolarbetstid och elevsledighet. Bemyndigandet bör också omfatla de föreskrifter om avstängning avelev i som finns i 6 kap. 30 § andra styckel skolstadgan.Bemyndigandet bör vidare ge regeringen rätt att meddela föreskrifter somnärmare bestämmer innebörden i kommunernas och landstingskommunernasbefattning med och gymnasieskolan, såsom föreskrifter om läsårelslängd, antal veckotimmar och skolarbetstid. Bemyndigandet omfatlar ocksåexempelvis de nuvarande bestämmelserna i 2 kap. 22 § andra stycket skolstadganom skolenhet för och föreskrifterna i 2 kap. 27 § andra och iredjestyckena skolstadgan om skyldighet för kommun att tillhandahålla läromedel m.m. som gåva.