prop · FZ03148 · 1975-12-31 00:00:00 — Dessutom förordarutredningen att i RB införs regler om all domstolen i mindre brottmål färbereda den tilltalade möjlighet att skriftligen erkänna brottet i stället föratt inställa sig vid huvudförhandlingen. Remissinstanserna har mottagitförslagen positivt. Ocksäjag anser att den nuvarande ordningen i vissa hänseenden ärotillfredsställande. Liksom utredningen anser jag systemet med obligatorisktvitesföreläggande, även när den tilltalade inte behöver komma personligen tillhuvudförhandlingen, vara behäftat med nackdelar. Nuvarande regel medför bl.a.en olycklig kollision med möjligheten att enligt 46 kap. 15 § andra stycketavgöra bötesmål i den tilltalades utevaro. Jag förordar därför attvitesföreläggande skall meddelas bara när den tilltalade skall infinna sigpersonligen. Genom denna inskränkning av vitesföreläggandets användningundanröjs den motsättning som ligger i att å ena sidan kräva att den tilltaladeinställer sig vid vite och å andra sidan förklara för den tilltalade att haninte behöver inställa sig om saken ändå kan nöjaktigt utredas. Attsåsom utredningen har föreslagit nu kodifiera den hos somliga domstolartillämpade ordningen att domstolen tillställer en tilltalad erkännandeformulärför att göra det möjligt för honom att utebli från huvudförhandUngen finner jagdäremot mindre lämpligt. Prop.1975/76:148 180 mig förordade ändringen beträffande tillämpningen avvitesföreläggande minskar ocksä behovet av ett system med erkännandeformulär.Samma effekt inträder i än högre grad till följd av den fortgående minskningenav erkända bötesmål hos domstolarna. Jag är därför inle beredd all tillstyrkautredningens förslag om att införa ett system med erkännandeformulär. De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft den 1januari 1977. 1 enlighet med vad jag nu har anfört har inomjustitiedepartementet upprättats förslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändringi , 3. lag om ändringi lagen (1946: 864) om återgäldande av kostnad för blodundersökning i brottmål. 8.1 Förslaget till ändring i 8 kap. 8 a §. Paragrafen har i huvudsak sin motsvarighet i den avutredningen föreslagna 8 a §. Med automatapparat förstås alla former avautomater, såväl sådana som förmedlar varor eller andra föremål som sådana somförmedlar tjänster. Automaterna kan vara konstmerade för sedlar, mynt,polletter o. d. Medbegagnande förstås att apparatens mekanism sätts i funktion varigenom dess innehålleller tjänster tas i anspråk. Om apparatens innehåll tas i anspråk på annatsätt, t.ex. genom att apparaten bryts eller dyrkas upp och plundras föreliggerinte automatmissbruk utan ett stöldbrott. Om otillåtna manipulationer med enapparat i syfte att få den i funktion leder till att mekanismen skadas tordegärningen i denna del kunna bedömas som skadegörelse eller åverkan. Påföljdenför automatmissbruk är böter eller fängelse och om brottetär grovt fängelse i högst . Försök eller förberedelse är endaststraffbart vid grovt automatmissbruk (12 §), 2 § andra stycket. Bestämmelsen överensstämmer tillviss del med det av utredningen i andra hand framlagda förslaget lill ny straffbe stämmelse i 9 kap. BrB. Ändringen innebär att den nu gällande snylt ningsbestämmelsen begränsas i olika hänseenden. 1975/76:148 181 melsen omfattar sålunda endast dem som skaffar sig mm påhotell eller på pensionat, förtäring på restaurang, kafé eller annat sådantnäringsställe, transport med taxi, jämväg, buss eller annat allmänt samfärdsmeddeller tillträde till föreställning, som tillhandahålles under fömtsättning avkontant betalning, och inte gör rätt för sig. Brottet betecknas som bedrägligtbeteende och påföljden är böter eller fängelse . För straffbarhet saknar det betydelse om vilseledandeföreligger eller inte. Om ett vilseledande föreligger skall gärningenemellertid betecknas som bedrägeri om det inte avser ringa värde. Enbart denomständigheten att ett snyltningsfall avser mera betydande värde medförsåledes inte som fallet är enligt gällande rätt att gärningen utan vidare skallbedömas som bedrägeri, 12 § andra stycket. Denna bestämmelse saknar motsvarigheti utredningens förslag. Den nya regeln innebär att sådant bedrägligt beteendesom avses i 9 kap, 2 § andra stycket BrB dvs, s, k, snyltningsbrott inte fååtalas av åklagare, om inte åtal av särskilda skäl finnes påkallat från allmänsynpunkt. Avsikten med den nya bestämmelsen är att åtal för sådana brott somdet här är fråga om bör ske endast i undanlagsfall. Angående den praktiskatillämpningen av denna åtalsregel vill jag hänvisa till vad jag har anförtdärom i den allmänna delen. 8.2 Förslaget till ändring i 10 och 16 §§. För att rätten skaU kunna kaUa den tilltalade lill huvudförhandling i stämningen förutsätts f.n, att det pågrund av hans erkännande eller annan omständighet kan antas att bevisuppgiftinte behövs. För att åklagaren skall kunna utfärda stämning med kallelse tillhuvudförhandling måste del på motsvarande sätt vara uppenbart att bevis intekommer all uppges av den tilltalade och att inte heller annan förberedandeåtgärd krävs. Som jag har anfört i avsnitt 6,3,4 bör möjlighet öppnas auutfärda stämning, bevisföreläggande och kallelse , I enlighet härmedhar 10 och 16 §§ ändrats så alt det tydligt framgår att den tilltalade fårkallas till huvudförhandlingen i stämningen, även om bevisföreläggande skallutfärdas. Den tilltalade skall alltså i sådant fall föreläggas all inkomma medbevisuppgift inom viss angiven tid och att inställa sig till huvudförhandlingvid en senare tidpunkt. Möjligheten att utfärda bevisföreläggande ochkallelse till huvudförhandling bör främst användas i mindre brottmål. Det böremellertid vara möjligt att tillämpa regeln också i andra mål. t.ex. sådana sompåkallar skyndsam handläggning och där bevislägel är 1975/76:148 182 överblickbart.Som jag har nämnt förut kan det vara fallet när den tilltalade är häktad ellerinte har fyllt tjugoett år. Detmåste prövas i varje särskilt fall om bevisföreläggande och kallelse lämpligenbör ske . Eljest riskeras att huvudförhandlingen måste ställas in, t.ex.därför att ett vittne inte har kunnat delges kallelsen. 1 paragrafens andra stycke har gjorts den ändringen att vitesföreläggandeskall användas endast när den tilltalade skall inställa sig personligen tillhuvudförhandlingen. Ändringen innebär att vite inte skall föreläggas, omanledning saknas att döma till annan påföljd än böter och den tilltaladespersonliga närvaro anses utan belydelse för utredningen (jfr 21 kap. 2 §). Dentilltalade skall i stället erinras om alt målet kan komma att avgöras ulanhinder av hans utevaro. Somhar berörts tidigare (se avsnitt 6.3.4) har del vid somliga domstolarpraktiserade systemet med erkännandeformulär inte föranlett någon reglering idetta sammanhang. 1 denna paragraf regleras tillämpningsområdet för strafföreläggande.Strafföreläggande får enligt paragrafens nya lydelse användas dels vid rena bötesbrott,dock med undantag för normerade böter, dels i princip vid varje brott med bötereller fängelse i straffskalan som ensamt eller tillsammansmed annat sådani brott i det konkreta fallet förskyller högst sextio dagsböter. Somframgår av den allmänna motiveringen (se avsnitt 6.3.2) finns det åtskilliga broltsom formellt går in under det utvidgade tillämpningsområdet förstrafföreläggande men som likväl inte bör beivras i sådan ordning. Åklagarenmåste därför noga överväga om brottet bör handläggas genom strafföreläggandeeller av domstol. Det får i första hand ankomma på RÅ att lämna de anvisningarsom kan bli nödvändiga för att uppnå en enhetlig praxis härvidlag. 1paragrafens andra stycke har tagits in en bestämmelse om att regeringen kanförordna att strafföreläggande fär användas även för brott för vilketföreskrivs böter eller fängelse i högsl Ivå är men vilkel i övrigt är sådantsom anges i första stycket (se vidare avsnitt 6.3.2). 9och 10 §§. Ändringama i dessa paragrafer är av redaktionell art. Ordet"underkasta" har bytts ut mot "godtaga". Till denna paragraf har fogats ett nytt första stycke om koppling mellanstrafföreläggande och domslolshandläggning. Närett strafföreläggande inte godkänns av den misstänkte leder del i regel tillatt åklagaren ansöker om stämning. Gärningsbeskrivningen i stämningsansökan ärvanligen identisk med den som har angetts i slrafföreläggandet och som denmisstänkte redan har tagit del av. 1975/76:148 183 nyaregleringen i första stycket innebär att den misstänkte inte behöver delgesstämning beträffande den gärning som omfattas av tidigare utfärdatstrafföreläggande. Åklagaren kan i stället väcka talan genom att tUl domstolenkomma in med framställning om att lalan skall väckas mot den misstänkte ienlighet med det icke godkända slrafföreläggandet. Vid framställningen skallfogas del exemplar av strafföreläggandel som den misstänkte har undertecknat,alternativt en kopia av det utfärdade strafföreläggandel jämte bevis om attdelgivning har ägt rum. Det ankommer pä domstolen att utfärda kallelse ocheventuellt bevisföreläggande. Domstolen skall också se lill att den tilltaladepå lämpligt sätt fär del av åklagarens framställning. Är det t.ex. av betydelsefrån preskriptionssynpunkl, bör framställningen formligen delges dentilltalade. Åtalskall enligt sista meningen i första stycket anses väckt när åklagarensframställning härom inkom lill rätten. Från preskriptionssynpunkt fär dettaden följden att preskriptionsavbrotl sker när den tilltalade fär del avframställningen (jfr 35 kap. 1 § BrB). fall åklagaren enligt 45 kap. 1 § första stycket har fält rättens uppdragatt själv ulfärda stämning medför kopplingen inte att åklagaren direkl kanutfärda kallelse. 1 denna situation mäste åklagaren antingen göra framställninghos rätten eller själv utfärda stämning. Åklagaren är naturligtvis alllidoförhindrad att i vanlig ordning ansöka om stämning. 1andra stycket regleras frågan om verkan av sådant godkännande avstrafföreläggande som har kommit in . I denna bestämmelse har gjorts enändring som föranleds av att åtal i fall som avses i första stycket skall ansesväckt utan stämning. Ändringen innebär alt godkännande är ulan verkan om detsker sedan åklagaren har utfärdat stämning, stämningsansökan ellerframställning enligt första stycket (jfr prop. 8.3Förslaget till ändring i lagen (1946:864) om återgäldande av kostnad förblodundersökning i brottmål Avlagen (1946:864) om återgäldande av kostnad för blodundersökning i brottmålframgår att vad som föreskrivs i 31 kap. RB om kostnad, som enligt rättensbeslut har utgått av allmänna medel, skall äga motsvarande tillämpning i frågaom skyldighet att till statsverket återgälda kostnad för tagande av blodprov påden som misstänks för brott samt undersökning av sådani blodprov. 1 1946 årslag har i tydlighetssyfle införts en regel om att lagen är tillämplig även närfråga om ansvar för brott tas upp av åklagare genom strafföreläggande. Dettafår praktisk belydelse endast beträffande föreläggande som avserrattonykterhet. Blodprovs- och analyskostnaderna måste således beaktas vidutfärdande av strafföreläggande i sådant fall. 1975/76:148 184 Enligl31 kap. 1 § RB är den tilltalade i regel inte skyldig att betala tillbaka tillstatsverket mer än som motsvarar det för honom gällande maximibeloppet förkostnadsbidrag vid allmän rättshjälp enligt rätlshjälpslagen (1972:429). Detankommer alltså på åklagaren all beräkna storleken av det återbeialningspliktigabeloppet med hjälp av härför fastställda tabeller. Vad den tilltalade sålundaskall betala tillbaka får dessutom jämkas eller efterges om det med hänsyn tillhans brottslighet eller personliga och ekonomiska förhållanden föreligger skälhärtill. Minsta äterbetalningsplikliga belopp uppgår fn. JaghemstäUer att regeringen föreslår att antaga förslagen till 1. lagom ändring i , 2. lag om ändring irättegångsbalken, 3. lag om ändring i lagen (1946:864) om återgäldande av kostnad för blodundersökning i brottmål, Regeringenansluter sig tUl föredragandens överväganden och beslutar att genom propositionföreslå att antaga de förslag som föredraganden lagt fram. Bilaga 1 Utredningens förslag såvitt avser snyltningsbrotten Lag om ändring i Härigenomförordnas i fråga om dels att i 8 kap. införs en ny paragraf, 8 a §,och att 12 § skall erhålla nedan angivna lyddse, dels att 9 kap. 2 § andrastycket skall upphöra att gälla. Begagnar någon olovligen automatapparat genom att användafalska eller främmande sedlar eller mynt, brickor eller polletter eller andra förapparaten icke avsedda föremål, dömes för automatmissbruk till böter. Har brottet medfört skada av betydande värde eller ärbrottet eljest att anse som grovt, dömes för grovt automatmissbruk tillfängelse i högst . För försökeller förberedelse till stöld, grov stöld, rån, grovt rån, tillgrepp av fortskaffningsmeddeller olovlig kraftavledning, så ock för stämpling till eller underlåtenhetatt avslöja rån eUer grovt rån dömes till ansvar enligt vad i 23 kap. stadgas.Skulle tillgrepp av fortskaffningsmedd, om brottet fullbordats, hava varit attanse som ringa, må dock ej dömas till ansvar som sagts. För försökeller förberedelse till stöld, grov stöld, rån, grovt rån, tillgrepp av fortskaffningsmedd,grovt automatmissbruk eller olovlig kraftavledning, så ock för stämpling tilleller underlåtenhet att avslöja rån eller grovt rån dömes till ansvar enligtvad i 23 kap. stadgas. Skulle tillgrepp av fortskaffningsmedd, om brottet fullbordats,hava varit att anse som ringa, mä dock ej dömas till ansvar som sagts. 2 § Är brott ............................................................ sexmånader. Begagnar sig någon av husrum, förtäring, transport,tillträde till föreställning eller annat dylikt, som tillhandahålles underförutsättning av kontant betalning, och gör hem ej rätt för sig, dömes, vare 13 1975176.1 saml. Prop.1975/76:148 186 Föreslagenlydelse (forts) Föreslagen lydelse sighan vilseleder någon eller ej, för bedrägligt beteende eller, om brottet ej äratt anse som ringa, för bedrägeri. Detsamma skall gälla, om någon som har ättbetjäna allmänheten efter viss taxa tager betalning utöver taxan utan attpåvisa avvikelsen. Dennalag träder i kraft den Bilaga 2 Utredningens förslag såvitt avserstrafföreläggande m. m. Lag om ändring i Härigenomförordnas att 21 kap. 2 §, 35 kap. 14 §, 36 kap. 9 §, 45 kap. 10, 15 samt 16 §§,48 kap. 2, 4, 5, 6, 9, 10, 12 samt 17 §§ erhåller ändradlydelse på sätt nedan angives och att i införes tre nyaparagrafer, 22 kap. 9 §, 46 kap. 17 § och 48 kap. 5 a § av nedan angivnalydelse. 21 kap 2 § Denmisstänkte vare i mäl om allmänt åtal skyldig infinna sig personligen vidhuvudförhandling i underrätt, dock ej om anledning saknas att ådöma annanbrottspåföljd än böter och hans närvaro tillika kan antagas vara utan betydelseför utredningen. 1 mål om enskilt åtal skall den misstänkte infinna sigpersonligen vid dylik förhandling, om hans närvaro ej kan antagas saknabetydelse för utredningen. Vid huvudförhandling i hovrätt skall den misstänkteinfinna sig personligen, om han av underrätten dömts till fängelse i minst sexmånader eller internering för brottet eller anledning förekommer till ådömandeav sådan påföljd, så ock eljest, om hans närvaro ej kan antagas sakna betydelseför utredningen. Vid huvudförhandling i högsta domstolen vare den misstänkteskyldig att infinna sig personligen, om hans närvaro finnes erforderlig för utredningen.1 underrätt skall den misstänkte ock infinna sig personligen vid muntligförberedelse, om det kan antagas, att förberedelsen därigenom främjas. Vidannan förhandling än nu nämnts vare han skyldig att infinna sig personligen,om hans närvaro finnes erforderlig. Denmisstänkte vare i mål om allmänt åtal skyldig infinna sig personligen vidhuvudförhandling i underrätt, dock ej om anledning saknas att ådöma annanbrottspåföljd än böter och hans närvaro tillika kan antagas vara utan betydelseför utredningen. / mål, varom stadgas i 46 kap. 17 §, vare den misstänkte skyldigatt infinna sig personligen, om hans närvaro finnes erforderlig förutredningen. 1 mål om enskilt åtal skall den misstänkte infinna sig personligenvid huvudförhandling i underrätt, om hans närvaro ej kan antagas saknabetydelse för utredningen. Vid huvudförhandling i hovrätt skall den misstänkteinfinna sig personligen, om han av underrätten dömts till fängelse i minst sexmånader eller internering för brottet eller anledning förekommer till ådömandeav sädan påföljd, så ock eljest, om hans närvaro ej kan antagas saknabetydelse för utredningen. Vid huvudförhandling i högsta domstolen vare denmisstänkte skyldig att infinna sig personligen, om hans närvaro finneserforderlig för utredningen. I underrätt skall den misstänkte ock infinna sig personligenvid muntlig förberedelse, om det kan antagas, att förberedelsen därigenom främjas.Vid annan förhandling än nu nämntsvare han skyldig att infinna sig personligen, om hans närvaro finneserforderlig. 1 och 2 §§ stadgas om åtal för brott skall i tillämpliga delar även gällautfärdande av strafföreläggande. Om upptagande av enskilt anspråk i sådantföreläggande stadgas i 48 kap. 5 a §. 35 kap. 14 § Ej må berättelse, somnågon skriftligen avgivit i anledning av redan inledd eUer förestående rättegång,eller uppteckning av utsaga, som i anledning av sådan rättegång avgivits införåklagare eller polismyndighet eller eljest utom rätta, åberopas som bevis, medmindre det är särskUt medgivet eller rätten på gmnd av särskildaomständigheter finner, att det må tillåtas. Berättelse, som någonskriftligen avgivit i anledning av redan inledd eller förestående rättegång,eller uppteckning av utsaga, som i anledning av sådan rättegång avgivitsinför åklagare eller polismyndighet eller eljest utom rätta, får ej åberopassom bevis. Sådant åberopande får dock ske, om det är särskUt medgivet ellerrätten i mål, varom stadgas i 46 kap. 17 §, med hänsyn till handlingens art ochmålets beskaffenhet medgiver detta eller rätten eljest på grund av särskildaomständigheter finner, att det må tillåtas. - det ske. /mål, varom stadgas i 46 kap. 17 §, äger rätten, om part ej motsätter sigdetta, förordna om sådana avsteg från vad i första eller andra stycket sägs,som rätten finner lämpliga. Föreslagen lydelse 45 kap. 10 § I stämningen---------------------- --------- tUl huvudförhandling. / mål, varom stadgas i 46 kap. 17 §, får rätten, även omförutsättningar enligt andra stycket ej föreligga, i stämningenkalla den tilltalade till huvudförhandling, varvid rätten äger förelägga dentilltalade att inom viss av rätten bestämd tid muntligen eller skriftligenuppgiva de bevis han vill åberopa och vad han vill styrka med varje särskiltbevis. Om inkommen uppgift skall åklagaren erhålla kännedom genom rättensförsorg. 15 § TiU huvudförhandlingen------------------------------- honom vite. Den tiUtalade skaU kallas till huvudförhandlingen i stämningen eller genom särskild kallelse. Föreläggande skall meddelas honom vid vite. Förekommer anledning, att den tilltalade ej skulle iakttaga sådant föreläggande, må förordnas, all han skall hämtas till rätten. Om inställande av tUltalad, som är anhållen eller häktad, förordne rätten. Den tilltalade skall kallas tUl huvudförhandlingen istämningen eller genom särskild kallelse. Skall den tilltalade infinna sigpersonligen, förelägge rätten honom vite. Förekommer anledning att dentilltalade ej skulle iakttaga sådant föreläggande, må förordnas, att han skallhämtas tiU rätten. Om inställande av tilltalad, som är anhållen eller häktad, förordnerätten. 7 mål, varom stadgas i 46 kap. 17 §, får rätten i sambandmed stämning och kallelse bereda den tilltalade möjlighet att i stället för attinställa sig vid huvudförhandlingen inkomma med skriftligt erkännande avbrottet och medgivande av i stämningen upptaget enskilt anspråk. Sådan åtgärdfår dock ej vidtagas om den tilltalade är skyldig att infinna sig personligenvid huvudförhandlingen. Om kallande----------------------------------------------- ärstadgat. 14 1975/76. Stämning, som----------------------------------------- avåklagaren. I stämningen--------------- '---------- ------------- till huvudförhandling. I mål, varom stadgas i 46 kap. 17 §, får åklagaren, ävenom förutsättningar enligt föregående stycke ej föreligga, i stämningenkalla den tilltalade till huvudförhandling, varvid han äger förelägga dentilltalade att inom viss, av åklagaren bestämd tid muntligen eller skriftligenhos rätten uppgiva de bevis han vill åberopa vid huvudförhandlingen och vadhan vill styrka med varje särskilt bevis. Om inkommen uppgift skall åklagarenerhålla kännedom genom rättens försorg. Då mål av åklagare utsattes tiU huvudförhandling, åligge honom att iakttaga de föreskrifter om tiden för huvudförhandling, som meddelats av rätten; åklagaren äge ombesörja kallelser och förelägganden, som avses i 15 §. Då mäl av åklagare utsattes till huvudförhandling, åliggehonom att iakttaga de föreskrifter om tiden för huvudförhandling, sommeddelats av rätten; åklagaren äge ombesörja kallelser, förelägganden och sådananvisning om skriftligt erkännande, som avses i 15 §. -------------------- tillställas rätten. 46 kap. 17 § Då huvudförhandling avser mål om brott, som hör underallmänt åtal, och för vilket ej stadgas svårare straff än böter eller fängelsei högst , och som ej heller förskyller annan påföljd än böter, fårrätten, om part ej motsätter sig detta, göra sådana avsteg från bestämmelsernai 6, 8 och 10 §§ som rätten med hänsyn till målets beskaffenhet finner lämpliga.Om i m.ålét därjämte föres talan om enskilt anspråk i anledning av brott fåravsteg, varom nu sagts, ske endast under förutsättning att värdet av anspråketej överstiger hälften av det enligt lagen (1962:531) om allmän försäkringbestämda basbeloppet för oktober näst föregående år. Föreläggande enligt Är brott --------- 2 § ---------------- . enligt 14 §. ------- -------------- tUl godkännande. Enskilt anspråk, som grundas å brott, får upptagas istrafföreläggande efter vad som be stämts enligt 5.a§. Strafföreläggandefår utfärdas beträffande brott, för vilket ej stadgas svårare straff än böteroch ej heller normerade böter och vilket, om dagsböter stadgas, finnesförskylla högst femtio dagsböter eller, jämte annat brott, högst sextiodagsböter som gemensamt straff. Konungen äger förordna, att strafföreläggande får utfärdasäven beträffande brott, för vilket stadgas dagsböter eller fängelse men vilket i övrigt är sådant som anges i första stycket. Strafföreläggandefår utfärdas då för brottet Stadgas a) böter, dock ejnormerade böter, b) bötereller fängelse samtbrottet ensamt eller jämte annat sådant brott som gemensamt straff finnesförskylla högst sextio dagsböter. Strafföreläggande får icke utfärdas, om fömtsättningar för aUmänt åtal ej föreligga, om i föreläggandet ej upptagas alla brott av den misstänkte, vilka enligt åklagarens vetskap föreligga till bedömning, om målsägande förklarat, att han ämnar föra talan om enskilt anspråk i anledning av brottet, eller begärt, att åtal skall väckas, eller Strafföreläggande får icke utfärdas, om förutsättningar för allmänt åtal ej föreligga, öm i föreläggandet ej upptagas alla brott av denmisstänkte, vilka enligt åklagarens vetskap föreligga till bedömning, om målsägande begärt, att åtal skall väckas, om målsägande förklarat,, att han själv ämnar föra talanom enskUt anspråk i anledning av brottet, om förutsättningar för föreläggande enligt 5 a § ejföreligga eller om brottet bör föranleda äm-betsstraff. om brottet bör föranleda äm-betsstraff. I fråga------------------------------ --- - särskildabestämmelser. Har målsägande till undersökningsledaren eller åklagarenanmält enskilt anspråk, som grundas å brott, och begärt att åklagaren skallutföra hans talan, prövar åklagaren om anspråket kan upptagas i föreläggandet. om anspråket finnes vara otillräckligt grundat ellerobefogat, om värdet av anspråket överstiger hälften av det enligtlagen (1962:381) om allmän försäkring bestämda basbeloppet , om anspråket innefattar yrkande om ränta eller omden misstänkte, mot vilken anspråket riktas, är omyndig. Strafföreläggande avfattas Föreläggandet skall av åklagaren, den misstänkte.