prop · FZ03202 · 1975-12-31 00:00:00 — Vid framställningar lill domstolenom förnyat tillstånd redovisas vad som hänt under föregående lillsländsperiodoch som kan vara av betydelse för att bedöma det fortsatta behovet avtelefonavlyssning, 1 säkerhelsfallen föredras som regel ävenförlängningsärendena för rikspolischefen för godkännande, Minsl en gäng om årelgörs inom polisen en lotalin-veniering av ärendena, varvid behovei av fortsattlelefonkonlroll granskas i vatie enskilt fall. 5.3 Föreskrifter m. m. Den anmälan till rikspolischefen som skisserats i detföregående är inte fastlagd i någon av regeringen utfärdad författning. Vadavser lag finns dock motivutlalanden och instruktioner som drar uppsådana riktlinjer, RPS utfärdade (dnr C-7/69) enrekommendation om anmälan av idefonavlyssningsärendena lill rikspolischefen, försia förlängningspropositionen (prop, 1970:127) anmärkie depariemenischefenall den ordningen iakttagils, all vae ärende om ifrågasatt lelefönavlyssninganmäldes för rikspolischefen och alt de pariamentariska leda- 1975/76:202 117 möierna i RPS lämnades en fortlöpande, ingåenderedovisning för ulvecklingen av den grova narkotikabrottsligheten ochlillämpningen av lelefon-avlyssningslagen, lillvägagångssäii fanndepartementschefen lämpligt oeh ägnal alt stärka lagens garantier för alltelefonavlyssning inte användes på sådani säll att rättssäkerheten blevåsidosatt, I skrivelse lill länspolischeferna och polismästarna (dnr C-I02-2I59/70) hänvisade RPS lill departementschefens uttalande ochframhöll all del var angelägel all dittills tillämpad praxis följdes även ifortsättningen. Innan fråga om telefonavlyssning i ärenden av della slagunderslälldes åklagaren borde därför ärendet anmälas för rikspolischefen,lämpligen genom kontakt med byråchefen för polisbyrå II, För åklagarnas del framhöll RÅ (cirkulärC 56) all telefonavlyssning som spaningsmeiod i narkoiikafallen skulleanvändas yilersl restriktivt och endasl lillgripas för all skaffa bevisning molde grövsia profitörerna inom narkolikabranschen. Med hänsyn härtill kunde delenligl RÅ finnas anledning för disirikisåklagare som överviiger all begäralillslånd till telefonavlyssning att rådgöra med vederbörande statsåklagare(dvs, länsåklagare och överåklagare), 1 ell cirkulär (C74) upprepade RÅ all samråd borde ske med statsåklagare, framhöll vidare attordningen med anmälan till rikspolischefen inle skulle rubba gällande regler omåklagarens inträde som undersökningsledare och inte heller hindra åklagarenatt, om han i något fall fönn skäl därtill, pä eget initiativ göraframställning lill domslolen om telefonavlyssning, Beiräffande lag iakttas, som redan nämnls. sammaförfarande med förhandsanmälan lill rikspolischefen. Genom allsäkerheistiänsien sorlerar direkl under RPS har dock inga uttryckligaföreskrifier om förhandsanmälan behövt utfärdas. En allmän orientering förparlamentarikerna i RPS av ungefär samma slag som lag förekommerockså beträffande säkerhelsfallen. När del gäller lag lorde med stödav 20 och 30 ijij åklagarinstruktionen (I974:9l0)åklagarfunklionerna regelmässigtfullgöras av länsåklagare eller - i Siockholm, och .Malmö -avchefsåklagare, 1 Siockholm handläggs säkerhelsfallen pä särskild åklagarkammare,vars chefsåklagare fullgör åklagarens uppgifter ocksä beträffandelelefonkonirollen. Vad som sagls nu om vem som fungerar som åklagare vidförundersökning enligl lag lorde ha avseende också på RB-fallen, Någraenheiliga regler eller föreskrifter utöver vad allmänna författningarinnehåller har dock inle meddelats för dessa fall, och nägon centralredovisning hos RPS förekommer inle, Efiersom de prakliska anordningarna kringtelefonavlyssningen ombesötis av säkerheistiänsien begagnas dock i slorl selllikartade beslutsvägar. Vid rikskriminalen, som handhar narkoiikaspaningar ochnarkotikautredningar av även lokall slag inom , saml iGöteborgs och polisdistrikt har fasta rutiner med vissa formulär ochblanketter utarbetats för handläggningen av tdefonkonlrollärenden. Då frågauppkommer om telefonavlyssning i något annal polisdistrikt än de nu nämndabrukar personal frän rikskriminalen, i vart fall i uiredningsskedet, bistå medråd angående avlyssningens praktiska genomförande. 1975/76:202 118 5.4 27 kap. 16 RB Enligtden omnämnda enkäten lill läns- och överåklagarna, som avsäg tiden 1 januari1969-31 januari 1975, har telefonavlyssning under åberopande enbart av RB:sbeslämmelser förekommit vid sex skilda förundersökningar och avsett sjumisstänka personer. De misstänkta brotten har gällt mord (tvä fall),människorov m, m, (ell fall) och grovt rån (tre fall). Avlyssningsperiodernahar varierat mellan och - efter förnyat tillsländ - drygl ,Beiräffande fyra av de misstänkta har avlyssningen pågått högsl ochbeiräffande en , 1 ell fall synes avlyssningen ha lett till all denmisstänkte kunde frias och förundersökningen mot honom läggas ner. Två fall harvarit resuliatlösa och två har lett lill fällande dom. Av de sistnämnda bådafallen lorde avlyssningen ha varil utslagsgivande i del ena, Uiöverde fall som enkäten omfattade har telefonavlyssning enligt RB tillgripits ävenvid händelserna pä västtyska ambassaden i Siockholm , där demisslänkla brotten innefattade mord och människorov, Uiredningenfinner all telefonavlyssning enligt RB har utnyttiats med stor resirikliviiel.Vid bedömningen av frågan om åtgärden har haft avsedd verkan kan visserligennoteras all huvudparten av fallen blivit resuliatlösa i den meningen attfällande dom ej följt. Härvid är dock all beakla all ålgärden lillgripits ilägen dä andra efterforskningar har ansetts otillräckliga, varför sannolikhetenför all brotten skulle upp redan från bönan varil lilen. Ifråga om 1952 ärs lag tillkommer, förulom de allmänna sekretessbestämmelsernai 10 SekrL, särskild anledning lill försiktighet med offentliggörande avhänsyn lill rikets säkerhel. Den redovisning uiredningen här kan lämna måsledärför bli avseväri mer begränsad än den som görs beiräffande 27 kap, 16 i; RBoch lag. Del mä anmärkas att moisvarande resirikliviielupprätthållits i samband med förlängningarna av lag. Utredningenvill inledningsvis hänvisa lill del malerial som offentliggjorts i samband medWennerslrömaffären (se 4,1,8) och de uttalande som gjordes vid behandlingen av1958 års motion (se 4,1,9), Isamband med den debatt kring telefonavlyssningen, som under sommaren 1975förekom i massmedia, gjorde justitieministern ell undanlag från sekretessen ochoffentliggjorde vissa uppgifier rörande avlyssningens omfallning. Bl, a, nämndehan all då. , var sju svenska medborgare föremål för telefonavlyssningenligl lag. Med anknyining härtill kan utredningen, som i övrigtfinner sig inte böra lämna närmare antals-uppgifier, nämna alt under den lidsom uiredningen överblickat, antalet svenska medborgare som var föremål föravlyssning i regel utgjort ett lioial, Uiredningenhar beiräffande lag kunnal konstatera all under granskningsperiodenavlyssningen pågått betydligt längre än enligl den övriga lagstiftningen.Tillstånden har i vissa fall utsträckts som allmänt 1975/76:202 119 sell lar anses anmärkningsvärt lång. De misslankar, somlegal till grund för tillstånden, har endasl i ett mindre anlal fall kunnalbekräftas i den meningen all förundersökningarna utmynnat i åtal och fällandedom, I några fall har avlyssningen avbrutits sedan man genom avlyssningenkunnal konstatera att misstankarna varil ogrundade. Delta har då som regelkunnal ske efter förhållandevis kort lid, J andra fall lorde misstankarna haförstärkts men inte i sådan grad alt det ansetts finnas fog för vidareåigärder, 1 ytterligare andra fall synes däremot förundersökningsläget intevara nämnvärt förändrat vid avlyssningsperiodens bönan och slut. Detta synes haförekommil åven i fall då tillstånd gällt . Utredningen anserall Ibrtsall lill-siåndgivning i sådana fall allmänt setl är ägnal all ingebetänkligheter, 1 regel har misslankarna gällt en pä lång sikt arbetandebrottslighet, som samhället på någol säll måsie väoa sig emot. Del primäramålet i tvångsmedlets nuvarande uiformning är emellertid brottsutredning ochlillämpningen måsie ulgå från all åtgärden skall vara av synnerlig vikl för utredningen.Om ålgärden vidmaklhålls ulan all avsiåndel lill fällande domminskar uppslår frägan om kravei på missiankens siyrka och kravet på synnerligvikl för utredningen är uppfyllda. En iakttagelse är all tillstånden understundom hafi entämligen vid ram vad avser anlalel lill vane misstänkt knutna telefoner.Utredningen har i sin redovisning av gällande räll visat all lagstiftningenulgår från att det är den misstänktes egna samlal som är åigärdens egentligaobjekt. Del kan visserligen inle förnekas all åigärdens effektivitet fordrarall man inie inskränker apparalurvalei alllför myckel, och det har kunnaliakttas all de misstänkta i kringgående syfte söker sig lill apparaier. som haren lösare anknytning lill dem själva. För all tillgodose syftet med åtgärdenkan härvid apparaier. som begagnas av en ganska slor kreis personer, bliIbremål för avlyssning. Del har emellertid, såviii uiredningen kunnal finna, iregel inle gjorts någon redovisning av anlalel utomstående som uinynjaiapparaien eller av den frekvens, med vilken den misslänkle själv använiapparaien. Särskill i ärenden som förnyat tillstånd är en sådan redovisning aviniresse både för att mäta iniegriielskränkningcn och för all belysaavlyssningens värde för förundersökningen. Någon avvägning av graden avintegritets-kränkning förutsätts visserligen inle uttryckligen i den nuvarandelagstiftningen men bör ändock enligl ulredningens uppfallning komma ibeirak-lande. I vissa fall synes tillstånden ha kunnat baseras på misslankarockså mol andra personer än den i försia hand misslänkle, lag finns räll för undersökningsledaren elleråklagaren au provisoriskt förordna om avlyssning. Denna möjlighel haruinyujals yilersl sparsami. har iakttagits ell fall. i vilkel förövrigi domslolen sedermera underkände del provisoriska beslulel, I eu andrafall, där interimistiskt beslul lillgripits. godkiindes avlyssningen avdomsiol, .Saken var brådskande. De upplysningar som vanns genom denprovisoriski beslutade avlyssningen var av avgörande belydelse föruiredningen. som i sinom lid ledde lill fållande dom. Någol fall där samlalfördröjls eller insiiillis dier leleibnapparal har avstängts från samlal har ejiakliagiis, I fråga om ålgiirdens effekiiviiel må anmiirkas allresuliaien av avlyssningen i form av fållande dom både i absoluia lal oehrelalivi sell iir lågl oeh avsevärt understiger lag, Anlalel domarbeiriiffande brou som 1975/76:202 120 omfaltasav 1952 ärs lag är dock överhuvudtaget lågt. Del kan emellertid konstateras alltelefonavlyssningen i många fall haft en avsevärd om ock ej alltid avgörandebetydelse för utredningen. 1969års lag trädde i krafi , Ulredningens granskning avtillämpningen omfallar liden från ikraftträdandet till , Antaletärenden har för de olika åren varil följande: 28 (1969). 39 (1970). 44 (1971),34 (1972), 46 (1973) och 44 (1974), Avlyssningsliderna har varierat frän envecka , I omkring 40 procenl av fallen haravlyssningen pågåtthögsl en månad, i 70 procenl högsl , i 80 procenl högsl tre månaderoch i 90 procenl högst , I fem procenl av fallen haravlyssningsliden överskridil . Antalettelefoner som omfattats av tillstånden har i regd endast obetydligt överstigitantalet misslänkla, som varil föremål för avlyssning, Slor försiktighet hariakttagits beträffande telefoner, som i större ulslräckning brukals av andraän den misstänkte, 1det alldeles övervägande antalet fall, i vilka telefonavlyssning har tillgripils.har de misstankar som legat lill grund för lillslåndei, kunnat bekräftas ochförundersökningarna lett till fällande dom, 1 en del fall har resultatuteblivit på grund av all telefonerna ej tagils i bruk eller den misslänklegripits för annan brottslighet än narkotikabrott. Domarna i de fall som letttill ålal har i regel innefattat fängelse eller internering ellerdäröver. Av alll att döma har telefonavlyssningen varit ell mycket värdefulltoch ofta avgörande inslag vid bekämpandel av de slora smugglings- och försäljningsorganisationerna. Gällanderegler har med undanlag för det i RB iniagna grundstadgandet tillkommit för alltillgodose etter hand uppkomna behov, Fräga är till väsentligdel omtidsbegränsad lagstiftning. Svårigheter har därigenom förelegat all i sambandmed lagstiftningsålgärderna ingå på olika allmänna frågor. Brottsligheten ochandra faktorer av betydelse har fortlöpande förändrats frän liden förlagstiftningens tillkomst. Dessa förhållanden gör enligt utredningensuppfattning att behov föreligger av en mera genomarbetad reglering. 1975/76:202 121 6 Anonymitetssky(d(iet enligt tryckfrihetsförordningenoch förslaget till massmediegrundlag 1skrivelse till Kungl, Maj:t framförde Pressens samarbeisnämnd- som är ett organ för samarbeie mellan . och - önskemål omförstärkning av anonymitetsskyddet och skyddel för meddelare till massmedia, Ililläggsskrivelseden påpekade nämnden de problem somsammanhänger med telefonavlyssning hos tidningsredaktioner och andrasituationer, dä åtgärden kan komma i konfiikt med omanonymitetsskydd för meddelare. Tilläggsskrivelsen redovisas i ulredningensdirektiv. Debestämmelser beträffande telefonavlyssning, som kan finnas erforderiiga tillskydd för författares, annan upphovsmans och meddelares rätt till anonymitetmåste naturligen utgå från de grundläggande reglerna därom. Dessa haruttömmande behandlals av andra utredningar, som haftyllran-defrihelslagstiftningen lill föremål för sill arbeie, Uiredningen finnerdel därför inte ändamålsenligt att för egen del lämna en utförlig redovisningför nämnda regler utan vill för en närmare redogörelse hänvisa lill offentlighetskommitténsbetänkande (SOU 1966:60) Offentlighet och sekretess, offentlighets- ochsekretesslagsiiftningskommitténs belänkande (SOU 1975:22) Lag om allmännahandlingar och senasl massmedieulredningens (MMU:s) betänkande (SOU 1975:49)Massmediegrundlag, Dennu gällande TF är av 1949 och har karaktär av grundlag. EnligtTF skall det i princip stå envar fritt att i tryckt skrift yttra sina tankaroch åsikter (1 kap. 1 tj andra styckei). skall också ha rätt all frittmeddela uppgifter och underrättelser i vilket ämne som helst, underförulsällning all del sker lör offentiiggörande i irycki skrift, såleilcs ipub-liceringssyfie (I kap, I t; iredje slyckel). Allyttrande och meddelande av uppgifter skall kunna ske fritt innebär all detskall kunna ske ulan påföljd. Denna frihel för envar sammanhänger 1975/76:202 122 medalt ansvarel för missbruk av yttrandefriheten enligl TF lösts på ett särskillsäll. genom ell s, k, formalansvar, Ansvarel uikrävs av en enda person med vissbestämd funktion. Denne är i fråga om tidningar och tidskrifter - periodiskaskrifter - den ansvarige utgivaren, 1 fråga om ickeperiodiska skrifter svararförfallaren i den mån han framträder. Om den primärt ansvarige personen avnågol skäl inle kan åtalas, övergår ansvaret lill en annan som står närmast iden s, k, ansvarighetskedjan. Densom enligt 1 kap, 1 ij tredje tycket TF lämnat ett meddelande för publiceringär med den angivna ordningen i princip skyddad från ansvar. Från detta s, k,meddelarskydd gäller dock vissa undantag. Skydd mot straffansvar föreliggersålunda ej nom meddelandet innefattar ärekränkning mol enskild person och meddelandet inteblivit infört i skriften (7 kap, 3 ij försia slyckel) nom lämnandet av meddelandet innefattar vissa grova brolt mot rikets säkerhel (7kap, 3 ij andra slyckel försia punkien). De broll del gäller iir uppror,höglörriideri, landsförriideri, landssvek, spioneri, grovi spioneri ellerförsök, förberedelse eller siämpling till sådani broll nom meddelandei avser förhållande, ,som någon fåll kiinnedom om i samband medinnehav av allmiin befallning eller utövande av lagstadgad tiänstepliki, ochmeddelandei innefattar broll mol en i lag sladgad lysinadspliki (7 kap, 3 ijandra slyckel andra punkien) nom meddelandei avser uilämande för publicering av en allmän handling som skallhållas hemlig enligl SekrL (7 kap, 3 ij tredje stycket). Författaretill irycki skrift kan om han sä önskar vara anonym. Han är inte skyldig alllåta sälla ul sill namn på skriften (3 kap, I iJ försia slyckel). Boktryckare,förläggare eller annan som har att la befallning med skrifts tryckning ellerirycki skrifts ulgivning får inte mot författarens vilja uppenbara vem denneär. om inle sådan skyldighel är föreskriven i lag (3 kap, 1 tjandra slyckel). Vad som gäller om författares anonymitet har motsva rande lillämpning i fråga om den som, utan all vara författare, lämnat med delande för offentliggörande i tryckt skrift, 1tryckfrihetsmål, dvs, i huvudsak mål om ansvar för iryckfrihetsbrott, får frågaom någons författarskap lill periodisk skrift aldrig väckas (3 kap, 2 och3 ijij TF), När del gäller icke-periodisk skrift sammanhänger förfallarens möjlighel all vara anonym med alt han inle är skyldig att sälta ut sill namn på skriften, Ifråga om annal broll än iryckfrihelsbroil lorde vid brottsutredningen, medhänsyn lill innehållet i 23 kap, 13 ij andra slyckel RB, den ovan berördaskyldigheten enligt lag all röja om viss person är författare eller meddelareföreligga när förundersökningen Ibriskridit så långt alt någon skäligen kanmisstänkas för brottet, I dylikl fall lorde hinder inie föreligga all la ianspråk viiinesplikien gentemot en skrifts utgivare, uttalande avdepartementschefen i förarbelena lill TF (prop, 1948:230 s, 144) berör delsärskilda fall all allmänt brott begåtts genom ell meddelande, Enligldepartementschefen är i detta fall, om misslanken riklas mol viss person,skriftens utgivare skyldig alt vid vittnesförhör uttala sig i fräga om denmisslänkle lämnat meddelandet, Enligl departementschefen är däremot i sammafall utgivaren inle skyldig all uttala sig om vem som eljesi lämnal deoffentliggjorda 1975/76:202 123 Konfiikt med anonymitetsskyddet kan emellertid uppkommaäven i annal fall under brottsutredningen. Vid telefonavlyssning mol person somhar anknyining lill massmedia kan polisen få kännedom om vem som är författareeller meddelare, Dei synes böra anias alt gällande rätt lillåicr attanonymiteten bryis i sådana fall. Någon uttrycklig reglering av dennakon-fiikisiiuaiion finns dock inle f n. Regler om yttrandefriheten och ansvar i radio och TV ges iradioansvarighetslagen (1966:756), Radioansvarighetslagen upptar regler omansvar, meddelarskydd och anonymitet i rundradioverksamhel. Dess reglering slärmyckel nära vad som gäller för tryckt skrift enligl TF och upptas i delföljande inte lill särskild behandling, 6.4 Förslaget till massmediegrundlag MMU:s förslag lill massmediegrundlag (MGL) utgär från degrundläggande principerna i TF. Vad gäller ansvaret för yltrandefrihetsbrotthar de nuvarande reglerna i TF i alll väsentligt lämnats oförändrade. MMU harbehållit och i vissa avseenden förstärkt det nu gällande anonymitetsskyddet. Bestämmelsernainförs i ett gemensamt kapitel, 8 kap. MGL, 8 kap, 8 tj MGL upptar den allmänna bestämmelsen omanonymitets-rätten. Reglerna motsvarar dem som finns i 3 kap, I ;j andrasiycket och 4 ;j TF samt 9 ij radioansvarighetslagen. Den som har lagil befallning med lillkomslen elleroffenlliggörandel av framsiiillning i Irycki skrift, radio eller film eller somi övrigi har varil verksam inom förelag för sådani offeniliggörande eller inomförelag för yrkesmiissig förmedling av nyheier och andra meddelanden lillperiodiska skrifter eller radio får röja vad han diirvid har erfarii om vem somär förfallare eller annan upphovsman eller har liimnai meddelande enligl 1 t!,endasl om 1, denne har samlyckl därtill; 2, fråga diirom fär väckas enligl 7i;; 3, vid viiinesförhör eller förhör medpan under sanningsförsäkran rällen av hiinsyn till allmänt eller enskilliniresse finnerdet vara av synnerlig vikl all uppgifi därom lämnas; eller 4, fråga är om broll som angives i 2i; eller annal broll mol rikels säkerhel som avses i 5 t; andra slyckel, Sladgandet anger den krels av personer som är skyldiga alliaktta ano-nymitetsrätlen. Genom stadgandet har kretsen utvidgats i förhållandelill gällande rält. Den omfattar, förulom personer som lagil befattning medoffentliggörandet av framställning, alla personer som är verksamma inom denämnda medieföretagen. När del gäller undantagen frän anonymiieisräiien anknyterpunkterna 1, 2 och 4 nära lill vad som i motsvarande fall gäller enligl TF ochförbigås här. 1975/76:202 124 Punkien3 innefattar förändring i förhällande lill gällande rält, Säsom har framgått avavsnittet 6,2 viker enligt 3 kap, I och 4 ijij TF rälten till anonymitet närskyldighet att uppenbara författare och meddelare är föreskriven i lag. EnligtMMU bör en förstärkning av anonymitetsskyddet ske så att man söker hindra allfråga om vem som är upphovsman eller meddelare får väckas, när det inle ärpåkallat för målets avgörande eller när intresset av anonymitet väger överuiredningskravei, t, ex, därigenom att erforderlig utredning kan erhåUas påannat sätt. Detta har föranlett MMU att skapa en ordning enligl vilken fräganskall fö väckas i ett mål endasl om domstolen finner alt det av hänsyn tillallmänt eller enskilt iniresse är av synnerlig vikl att uppgift därom lämnas,för med sig all det inte såsom nu lorde kunna ske blir möjligt att ta uppfrägan vid förhör under förundersökningen, I 8kap, II tj MGL erinras om att bestämmelser lill skydd förrätten lill anonymitet vid tvångsåtgärder på grund av yttrandefrihetsbrott eller an nat brott meddelas i lag, II kap,MGL rör bestämmelser om rättegången, MMU föreslår att mål om straff förbrott mot yttrandefriheten skall handläggas av en enda domstol, yttrandefrihetsdomstolen, gemensam för hela riket och knuten lill Stock holms tingsrätt. Vid domstolen skall vidare bl. a. handläggas mål mot med delare, i de undantagsfall åtal mot meddelare skall vara tillåtet. Av iniresse är den föreslagna bestämmelsen i 11 kap. 3 tj andra slyckel MGL. Enligt denna skall, när det vid domstol uppkommit tveksamhet huruvida MGL medför hinder moi all ådöma ansvar eller vidta en viss processuell ålgärd, frågan hänskjutas till yiirandefrihetsdomstolen. Detta skall dock ej ske om saken är uppenbar eller det annars av särskilda skäl anses onödigt. Bland de frågor som således skall kunna hänskjutas lill yiirandefrihetsdomstolen märks kollision mellan intresset att erhålla uppgifter vid viitnesförhöroch ano nymiielsräiten. Prop.1975/76:202 125 7 Telefonavlyssning enligt terroristlagstiftningen 7.1 Allmänt om lagstiftningen och dess bakgrund Lagen (1973:162) om särskilda älgärder lill förebyggandeav vissa våldsdåd med internationell bakgrund (terrorisilagen) trädde i krafiden med giltighet lill utgången av , Den har därefterföriängls genom beslul av 1974 och riksdagar och gäller nu lillutgången av 1975, Terrorisilagen syftar till att förhindra all internationellaterroristdåd förövas i vårt land. Den upptar särskilda regler, enligl vilkautlänning kan avvisas eller utvisas eller, om beslut därom inle kan verkställasav asylskäl, kan underkastas övervaknings- och spaningsålgärder. Förslag föreligger nu om en uppdelning av terrorisilagensbeslämmelser på utlänningslagen (1954:193) och en särskild lag om ivångsålgärderi spaningssyfie i vissa fall, Bestämmdserna i förslagel bygger i väsentligahänseenden på överväganden som åierfinns i förarbelena lill terrorisilagen. Enkortfattad redogörelse för förarbetena lämnas därför innan uiredningen går inpä del föreliggande förslagel, Fören närmare redovisning av terroristlagen ochdess bakgrund hänvisas lill förarbelena. Proposilionen rörande lerrorisilagen baserades på enrapport (Ds Ju 1972:35) Åigärder mol vissa våldsdåd med internationell bakgrund,som avgavs av kommissionen för förebyggande av politiska våldsdåd i december1972, Kommissionen framhöll (prop, 1973:37 s, 77) all ansirängningarna för allskydda vårt land mol lerrorislhandlingar huvudsakligen borde inriklas pååigärder av brottsförebyggande nalur.