prop · FY039 · 1975-12-31 00:00:00 — Historisk-filosofiskaoch språkvetenskapliga sektionerna i anser inte att beredningensförslag om forsknmgsmöjligheler på ,etl tillfredsställande sätt garanterar liksiällighetmellan olika högskoleorter. Prop.1975: 9 285 U68-beredningen anser att det för vissa planeringsändamål är av stort värde altha en indelning av högskoleutbUdningen som täcker såväl den traditionelltfakultetsmdelade utbildningen inom UKÄ-området som de många utbUdningama vidolUca slag av fackhögskolor m.fl. Mot bakgmnd av sin anslutning tUl principenatt högskoleutbUdningens linjer normalt skaU förbereda för yrkesverksamhetanser beredningen det naturligt att en sådan indelning gmndas på utbUdningensyrkesinriktning. Beredningen tUlstyrker därför förslaget om en indelnmg iyrkesutbildningsseklorer i första hand som underlag för planering och resursfördelningcentralt och regionalt. Sektorernas olika karaktär kan enligt beredningensmening motivera variationer beträffande hur sektors-indelningen skall slåigenom i utbildningens lokala institutionella organisation. ,, samhällsvetenskapliga fakultetensutbildningsnämnd i m. fl. delar beredningens uppfattning omsektorsindelningens tillämpning. Konsistoriet i anser att beredningensförslag är ett framsteg men pekar på de komplikationer som bliroundvikliga om central och regional planering och resursfördelning inte sker iöverensstämmelse med de befintliga lokala organisationernas fömlsättningar.Konsistoriet ifrågasätter därför förslaget alt centralt och regionaltgenomgående införa en sektorsindelning. Flera universitetsorgan pekar påangelägenheten av att undvika administrativa svårigheter i de fall närverksamhelen inom t. ex. en institution kommer att faUa inom flera sektorer. U68-beredningen tUlstyrker de föreslagna principerna för studieorganisationen.Den framhåller särskUt de lokala utbildningslinjernas stora betydelse sominstrument för att utveckla nya utbUdningsalternativ. Beredningen betonar ocksåalt den ser som en huvuduppgift för en reformerad högskoleorganisation attfortsätta utvecklingen av yrkesinriktade UtbUdningar i vilka bl.a. resursernavid de nuvarande filosofiska fakultelema utnyttjas. Beredningenser det som angeläget för att möjliggöra en utveckling av utbUdningsutbudetöver nuvarande fakultets- och läroanstaltsgränser att ett gemensamt systemtiUämpas för tidsmässig värdering av kurser m.m. och tillstyrker utredningensförslag i denna del. Det finns enligt beredningen anledning att framhålla attett införande av det aktuella poängsystemet inte i sig är avsett att ellerbehöver innebära några förändringar i utbildningens uppläggm'ng m.m. Beredningenser det som i praktiken omöjligt atl tiUgodose alla skUda utbildningarsönskemål i fråga om system för värdering av studieresultat, om syfte att skapanåg;on jämförbarhet i detta avseende, över hela högskolefältet skallförverJkligas. Beredningen ansluter sig i princip tiU U 68:s förslag om entregradig betygsskala och fömtsätter att beträffande enskilda utbUdningar ellerdelar av utbildningar undanlag bör kunna förekomma. Beredningenhar inget att erinra mot alt elt syslem med examenstillar bevaras för dem somgenomgått utbUdningslinjer. Beredningen förutsätter emellertid då en sådanutveckling av systemet att titlarna generellt kommer alt ge meningsfullinformaiion om den genomgångna UtbUdningens innehåll eller i varje fallhuvudsakliga inriktning. Detta bör enUgt beredningen beaktas i den fortsattautvecklingen av ulbild-ningslinjeorganisationen. SACOaccepterar beredningens förslag i dess helhet vad gäller högskolestudiernasorganisation. i och matematisk-naturvetenskapligafakultetens utbildningsnämnd i anser att begreppet utbUdningslinje börreserveras för sådana utbildningsvägar som är pedagogiskt genomarbetade, harett klart definierat yrkesmål och är inriktade mot en existerandearbetsmarknad. i menar att begreppet allmän utbUdningslinje bör Uiskränkas tiUalt mera direkl överensstämma med vad kompetenskommittén upptar som''fasta" allmänna utbUdningsUnjer, medan övriga allmännautbildningslinjer med undantag av ämneslärar-utbUdningen bör hänföras tUllokala utbUdningslinjer. Enligt konsistoriet bör man också överväga att avståfrån begreppet individuell utbildningslinje och nöja sig med enstaka kurseroch studiekurser. Konsistorieti finner beredningens linjemodell mindre användbar för utbildningen inomde nuvarande filosofiska fakulteterna. SFSförordar studiegångar med breda gmndkurser och stegvis fördjupning. Ett rekommenderande;linjesystem skulle, enligt SFS, kunna förbättra utbildningens yrkesanknytning,medan ett stelbent linjesystem skulle få en hämmande effekt på utbildningensutvecklLag. Fleraorgan inom de tekniska fakulteterna liksom ärnegativt inställda tiU det av beredningen föreslagna poängsystemet förtidsmässig värdering av kurser. i konstaterar å sin sida att U 68 :s förslag tillenhetl);gt poäng- och betygssystem underlättar nya utbildningskombinationer. Sektionenför arkitektur vid samt humanistiska och medicinskafakulteternas utbildningsnämnder i vill ha en tvågradig belygsskala istället för den föreslagna tregradiga. Även ABF anser att endast tvåbetygsgrader godkänd och underkänd bör användas. 1975: 9 287 Juridiskafakulteten i vUl behålla den fyrgradiga betygsskalan som tUlämpasvid de juridiska fakultelema med hänsyn till betygens betydelse förstudiemotivationen, som information och som urvalsinstrument. Juridiskafakulteten i och dess utbildningsnämnd vill ha en förnyad ingåendeprövnmg av betygsfrågan för de juridiska fakulletemas del. Betygssystemet inomjuristutbildningen bör inte nu göras till föremål för ändringar utan tas upptill prövning i samband med ställningstaganden till U 68:s förslag om reform avjuristutbildningen. Konsistorietvid lekniska högskolan i samt tekniska fa-kultelens utbildningsnämndi vUl inle ändra på nuvarande betygssystem inom den tekniskautbUdningen. Etlstort antal universitets- och högskoleorgan samt civilingenjörsförbundoch är positiva tUl att nuvarande examenstillarbibehålls. 1.3.4Antalet studerande i högskoleutbildning. Antagning till hög skoleutbildning U68-beredningen ansluter sig tiU U 68:s uppfattning att utbUdningsplaneringenbör grundas på sirävan att tUlgodose såväl individernas önskemål somarbetsmarknadens behov. Beredningen delar också utredningens bedömning , trots de svårigheter som är förenade med prognoser rörande bådeindividernas och arbetsmarknadens efterfrågan, inte i planeringen kan avståfrån det underlag som prognoser utgör. Den mera långsiktiga planeringen böremellerlid enligt beredningen i första hand avse bredare fält av utbildning ocharbetsmarknad. Beredningenansluter sig vidare tUl synen alt avvägningen av resurser tillhögskoleulbildning måste göras med hänsyn till dels det totala samhällsekonomiskautrymmet, dels resursbehoven inom andra områden, bl.a. andra delar avulbUdningsväsendet och då särskilt förskolan och den överbryggandevuxenutbildningen. Ifråga om gymnasieskolans dimensionering finner beredningen U 68:s förslagrimligt, att studerandeandelen på de mera allmänl inriktade linjerna undersenare delen av bör ligga på ca 25 procenl. Beredningen har ocksåprincipiell sympati för utredningens tanke att de arbetslivsförberedandeinslagen på de f.n. utpräglat studieförberedande Unjerna börförstärkas. Ifråga om högskoleutbUdningens dimensionering ansluler sig beredningen till denav U 68 föreslagna ordningen med övergripande planeringsramar för bl.a. deolika yrkesutbildningssektorema. Beredningen ser en sådan ordning som nödvändigav hänsyn både tiU den ekonomiska långtidsplaneringen, tillutbildningsorganisationens egen planering och till de potentiella studerande. Denföreslagna ordningen med en nedre och en övre planeringsgräns för antagning tUlutbildningslinjer synes beredningen användbar. Den nedre gränsen bör sannoliktinledningsvis Ugga något lägre än U 68 förutsatt, delta med hänsyn tillaktuella tiUströmningstendenser. I frågan om antagningsbegränsning görberedningen följande bedömiUng. Även om den totalatiUströniningen ryms inom givna totala ramar, är det ingalunda säkert attanlalel utbildningsplatser och antalet sökande ens tillnärmelsevisöverensstämmer när det gäller en viss yrkesutbildningssektor, grapp avUtbUdningslinjer eller utbUdningsUnje. I sammanhanget måste också beaktasvärdet för myndigheternas planering och personalens anställningstrygghet m.m.av en på något sätt reglerad tillströmning även avseende delar av syslemet.Olägenheterna, i elt skede av svängningar, av en ordning med fri tillströmningoch en tUl studerandeantalet relaterad tilldelning av lärarkrafter inom en delav högskoleutbildningen har varit uppenbara. Det är ocksåenligt beredningens mening av stor betydelse att högskoleorganisationen hållerberedskap för en situation då tillströmningen och därmed konkurrensen om deresurser som kan stäUas till förfogande för högskoleutbUdning på nytt ökaroch de skäl som anförts tiU stöd för en styrd dimensionering får än störrevikt. Beredningenförordar mot denna bakgrund att ett syslem utarbetas för totaldimensionering avden grandläggande högskoleutbildningen, innefattande vid behov begränsning avantagningen till linjer eller kurser i enlighet med vad U 68 föreslagit.Närmare ställning till hithörande frågor bör enligt beredningen tas i sambandmed behandlingen av kompetenskommitténs förslag. BeredningenvUl i anslutning härtUl stryka under vikten av de olika av utredningenförordade åtgärderna i syfte att undvika negativa sociala effekter av enantagningsbegränsning. Dessa åtgärder måste ges hög prioritet i det kommandeplaneringsarbetet. OmtUlströmningen mera varaktigt visar sig ligga på en nivå under den av U 68föreslagna nedre gränsen, bör enUgt beredningens uppfattning åtgärder för allstimule;ra ulbUdningsefterfrågan vidlas. Beredningenhar inget att erinra mot att planeringsramarnas studerandeantal ökas iföreslagen takt, dvs. Närdet gäUer dimensioneringen av enstaka kurser och studiekurser ansluter sigberedningen tiU U 68:s bedömning alt kapaciteten här bör öka snabbare änkapaciteten i utbUdningslinjer, detta bl.a. som ett led i förverkligandet avden återkommande utbildningens princip. Beredningen tUlstyrker den föreslagna,ökningstakten om . Även i fråga om denna del avutbUdningsutbudet förefaller det emellertid beredningen realistiskt att räknamed en lägre kapacitet i utgångsläget än den av utredningen förutsatta. 1975: 9 289 SACOansluter sig till U 68-beredningens förslag vad gäller antagning lillhögskoleutbildning. anser att ett väsentligt mål fördimensioneringssystemet måste vara att skapa en viss stabilitet i fråga omantalel studerande. Positiva tiU beredningsförslaget är också bl. a.humanistiska fakulteten och språkvetenskapliga sektionens utbildningsnämnd iUppsala, konsistoriet i , konsistoriet vid ,, och i tillstyrker en antagningsbegränsning som skulle ge istort sett samma studerandeantal som och som inskränker sig tUl deallmänna utbildningslinjerna. För lokala utbildningslinjer och enskilda kurserbör medel tilldelas de enskilda enhelema och evenluella dimensioneringsbeslutfallas lokalt. TCOanser alt del inte är realistiskt att planera för en lägre kapacitet i utbudetav enstaka kurser än vad U 68 föreslagit. ABF anser att dimensioneringen börligga vid den nedre planeringsgränsen. Ökade resurser för vuxenutbildning bör iförsta hand satsas på överbryggande utbildning för alt ge vuxna med kortgrundutbildning möjlighet till studier. Humanistiskafakulteten i anser att med hänsyn tUl nuvarandesluderandelillslrömning en mjuk styming enligt reservantema ochNordstrandh är att föredra. De av U 68 framräknade dimensioneringslalen bördärvid tjäna som "planeringsramar" och styrningen av enskildastuderande till önskvärda utbildningslinjer ske via studie- ochyrkesvägledning. Humanistiska och medicinska fakulteternas utbildningsnämnderi samt SFS anser också att en styrning bör åsiadkommas genom förstärktastudie- och yrkesvägledningsresurser och tar avstånd från en utökad lillämpningav antagningsbegränsningar. U68-beredningen ser en ökad geografisk spridning av högskoleutbildningen ochdärmed en ökning av utbildningens tillgänglighet och av dess samspel med detomgivande samhäUet som synnerligen angelägen. Beredningen delar U68 :s och många remissinstansers bedömning att en avvägning alllid måste görasmeUan strävandena å ena sidan alt undanröja geografiska hinder för utbUdning, åandra sidan all ge UtbUdningsutbudet på varje enskUd ort en rimlig bredd ochdärmed den studerande en acceptabel valfrihet. Härtill kommer som en ytterligareväsentlig restriktion att redan befintliga resurser måste utnyttjas effektivtoch att investeringar som gjorts för utbildning och forskning inte fåräventyras. Påde största högskoleortema har man nått ett studerandeantal och en lotalomfaltning av verksamheten som gör att det enligt beredningens mening ärrealistiskt alt föratsätta att någon expansion uiöver 19 1975.1 saml Nr 9 1975: 9 290 denav U 68 beräknade nivån här inle skall äga rum inom överblickbar tid.Beredningen anser det önskvärt atl bredda utbudet på så många orter sommöjligt. Den ansluler sig till U 68 :s bedömning att huvuddelen avhögskoleutbildningens expansion bör avse förutom enstakakurser och studiekurser kortare yrkesinriktade ulbildningsvägar. Det ärsålunda enligt beredningen inte fråga om att traditionelluniversitetsutbildning i detla planeringsskede skall byggas ut på ytterligareett flertal orter. Motden av U 68 föreslagna riktpunkten på lång sikt för utveckling av enhögskoleorts totala kapacitet - normalt minst 3 5004 000 studerande harberedningen inget att erinra. Möjligheterna att under den planeringsperiod U 68arbetat med uppnå det nämnda sluderandeantalet på de av utredningen föreslagnautbyggnadsorterna måste f.n. i fiertalel fall bedömas vara mycket begränsade.Della har lett en del remissinslanser, även sådana som i princip är positivatill en ökad geografisk spridning av utbUdningen, till alt avstyrka attställning nu las liU U 68:s lokaliseringsförslag. Enligt beredningens synsättär ett sådant perspektiv alltför kortsiktigt. Beredningen anser atl statsmakternanu bör fatta principbeslut om orter för en framtida uibyggnad avhögskoleutbUdningen. Ordningen och takten för förverkligande av en utbyggnadmåste sedan självfallet anpassas till de fakliska förutsätlningarna i form avefterfrågan m.m. Atlnu hell avstå från ställningstaganden i lokaliseringsfrågan vore enligtberedningens mening atl på elt olyckligt sätt avhända sig möjligheterna atleffektivt planera en uibyggnad på och utan påfrestningar på denetablerade organisationen möta en på nytt ökad efterfrågan påhögskoleutbUdning. Det vore också att helt bortse från de positiva effekter, iform av en förnyelse av det samlade utbUdningsutbudet, som en nyetablering avulbildning på orter utanför de nuvarande universitetsorterna kan väntas få förden totala efterfrågan på högskoleulbildning. Beredningenfinner U 68:s förslag beträffande anlal orter för utbyggnad avhögskoleutbildningen väl avvägt och förordar alt principbeslut fattas om atlnytillkommande högskoleulbildning skall förläggas lill någon av dessa orter dvs. , /, /, , , ,, , / , , /,, och om inte särskilda skäl talar för förläggning avutbUdningen antingen till ort utan högskoleutbildning eller tilluniversitetsort. Delär som redan framhåUits väsentligt att ingen nyetablering aktualiseras somkan äventyra resurser och verksamhet som redan finns, t.ex. i ochLinköping och på filialorlerna. Den regionala organisation beredningen föreslårbör enligt beredningens mening vara 1975: 9 291 välägnad atl inom varje utbildningsregion svara för en samordnad planering medsikte på ett effektivt utnyttjande av de samlade resurserna förhögskoleutbildning. Takteni förverkligandet av en utbyggnad måste bli beroende av utveckUngen av efterfråganpå högskoleutbildning men också av i vad mån man på utbyggnadsortema kommer attinitiera och utveckla nya ulbildningsvägar som kan attrahera bl.a. nyastuderandegrupper. Det är enligt beredningens mening inle ändamålsenligt att nugenom centrala beslut binda ordning och tidpunkter för uibyggnad av olika slagav utbildningar på de berörda ortema. Den regionala högskoleorganisationen fåren viktig uppgift i alt på grundval av det utvecklingsarbete som kan komma tUlstånd successivt lägga fram förslag härvidlag. Beredningen ser det emellertidsom önskvärt för all det lokala planeringsarbetet skall få rimUg konkretionredan från början att stalsmakterna utpekar några orter som bör kunna erbjudavisst ökat utbildningsutbud . Beredningen har ingetatl erinra mol att den av U 68 föreslagna ordningen här följs, även omstarttidpunkten inte blir /77 som i utredningens exemplifiering.Detta skulle innebära att /, , , /Härnösandkom i fråga för den första utbyggnadsfasen. Förberörda orter bör ett mera konkret planeringsarbete inledas med utgångspunkt ivad U 68 anfört om inriktningen av utbildningsutbudet på resp. ort. För övrigautbyggnadsorter bör planeringen irUedningsvis vid sidan av en meralångsiktigt inriktad planering i första hand ta sikte på att få till ståndenstaka kurser och studiekurser och ev. lokala utbildningslinjer inom de ramarför dessa ändamål som förutsätts slällas till resp. regionala styrelses förfogande. Beredningenhar inget att erimu mot den av U 68 föreslagna indelningen iUlbUdningsregioner och högskoleområden med undanlag för att torde böraföras till högskoleområde. Bl.a. länsstyrelserna i och , länslandsiing och , TCO samt i sina yttranden över U 68-beredningens promemoria beredningensförslag rörande högskoleutbUdningens lokalisering. Flerauniversitets- och högskoleorgan bl. a. konsistoriet i ,samarbetsnämnden vid universitetsfilialen i ochmatematisk-naturvetenskapliga fakultetens utbildningsnämnd i framhålleratt inga lokaliseringsbeslut får fattas som negativt påverkar utvecklingen viduniversitetsfilialerna. anför också att under inga omständigheter sådannyetablering av högre utbUdning bör förekomma som skulle medföra svårigheterför verksamheten vid filialerna. SFS finner det angelägel med en geografiskspridning av utbildningsutbudet. Prop.1975: 9 292 menanser atl en uibyggnad i enlighet med U68:s förslag skulle fånegativa konsekvenser för de mindre utbildningsorterna. Ökade satsningar bördärför i första hand ske vid nuvarande mindre enheter. Denytterligare spridning av högre utbildning som eftersträvas bör enligtkonsistoriet i m,. främst tUlgodoses genom ylterligareutbyggnad av decentraliserad utbildning. Konsistorieti menar att med hänsyn till gjorda investeringar och kravet på etldifferentierat utbud vid att en ytterligare utbyggnad i den norraregionen utanför tills vidare måste ske efter noggranna överväganden ochvara inriktad på nya utbildnmgs-vägar och nya distributionsformer förutbildningen. Konsistoriernai och anser att regionstyrelserna bör fatta beslut omtidpunkt, omfattning elc. för en eventuell utbyggnad av högskoleutbildningen.Att nu utpeka vissa orter skulle låsa regionstyrelsema i deras arbete. Invändningenmot att principbeslut om lokaliseringsorter fattas nu har också framförts avkonsistorierna vid universiteten i och samt tekniska högskolan iStockholm, humanistiska fakulleten i m. fl. universitetsorgan samtSveriges civilingenjörsförbund. Ilikhet med det slora flertalet remissinstanser släller sig U 68-beredningenmycket positiv till U 6S:s förslag att högskoleutbUdningen skaU planeras så attålerkommande utbUdning främjas. Beredningen ser detla som en av de väsentligastefaktorerna när det gäUer att bredda högskoleutbildningen och göra den lättaretiUgänglig för andra grupper än ungdomsstuderande som kommer direkt frångymnasieskolan. U 68diskuterar eller föreslår ett stort anlal anordningar och åtgärder, ägnade attpå längre eller kortare sikt medverka i utvecklingen av återkommandeutbildning. Många i sammanhanget aktuella åtgärder är enligt beredningensådsma som närmast ankommer på utbildningsmyndigheter och institutioner ideras löpande studieorganisatoriska och pedagogiska utvecklingsarbete. Det ärenligt beredningens uppfattning synnerligen angeläget att statsmakterna genomett principuttalande till förmån för ulveckling av återkommande utbildning geren fast gmnd för konkret arbete i denna riktning vid utbUdningsenheter och inomcentrala organ. Särskilda beslut från statsmaktemas sida får sedan aktuaUserasi den mån så visar sig erforderligt. Enövervägande majoritet av dem som yttrat sig över beredningens förslag i frågaom återkommande utbildning är positiva till förslaget. TCOhälsar med tillfredsställelse beredningens uppfattning att det är angeläget attstatsmakterna gi5r ett principuttalande tUl förmån för 1975: 9 293 utvecklingav återkommande utbUdning. LO framhåller att återkommande ulbildning inte fårses som något avlägset och långsiktigt. Ett planm.ässigt arbeie måste inledasoch beslut fattas för att utveckla återkommande utbUdning. i Växjöanser att den återkommande UtbUdningen är en väsentlig faktor när det gäUer altbredda högskoleutbildningen och göra den lättare tUlgänglig även för andragrupper än ungdomsstuderande. menar att det ärspeciellt vikligt att den återkommande utbildningen redan i inledningsskedetfår en fullt tiUräcklig resurstilldelning. Konsistoriet vid tekniska högskolani Slockholm finner skäl att överväga om några i vidare mening"folkbildande" uppgifier kan tänkas böra ligga på de tekniskahögskolorna och erinrar om alt den senare tidens offentliga debatt t. ex. om energifrågor,har fäst uppmärksamheten på omfattande och angelägna behov av tekniskinformation till slora grapper av lekmän. SFS beklagar att beredningen inteföreslår några konkreta åtgärder för att tillfredsställa det ökade behovet avålerkommande ulbildning. i hyser dock farhågor för alt ett system däråterkommande ulbildning tar en alltför stor del av utbildningsplatsema ianspråk kan medföra stora svårigheter för utbildningsanslalten. i menar att det i försia hand är de lokalaorganen som kan ge anvisningar om efterfrågan på ålerkommande utbildning ochsom bör ha möjlighet att inom ganska vida ramar successivt anpassa planeringendärefter. EnligtU 68-beredningens bedömning kan väsentliga skäl både principiella ochpraktiska anföras för ett samlat huvudmannaskap för högskoleutbUdningen.Beredningen har förståelse för svårigheterna att på kort siktåstadkomma en förändring till ett generellt statligt huvudmanna.skap med hänsyntiU den kommunala högskoleutbUdningens nära samband dels medgymnasieskoleutbildningen, dels med sjukvården och dess planering. Det står sålundaklart att en sådan förändring är förhållandevis komplicerad och föratsätter eltomfattande »tekniskt» utredningsarbete och självfaUet överenskommelser mellanberörda parter. Beredningen anser det angeläget att frågan om etl enhetligt,statligt huvudmannaskap för högskoleutbildningen tas upp till behandling isamband med ställningstagandena till länsberedningens kommande förslag.Fiskesjö anför att han anser sig sakna underlag för någon SärskUdmeningsyttring i huvudmannaskapsfrågan. 1975: 9 294 Enliglberedningens uppfattrdng finns del principiella skäl för en samordning också avden slalliga utbildningen. U 68 har inte sett det som möjligt eUerlämpligt att inom ramen för sitt arbete la upp överväganden om de prakliskamöjlighelerna att samordna utbildnings-och forskningsdelen av verksainheten vidjordbmkets högskolor med den statliga högskoleorganisationen . Beredningen anser att sådana överväganden nubör komma till stånd. Fiskesjö anser sig inte heller på denna punkt ha underlagför någon särskUd meningsyttring. Deflesta som yttrar sig över U 68-beredningens promemoria biträder ihuvudmannaskapsfrågan beredningens förslag. TCO anför exempelvis atlorganisaiionen helt delar beredningens bedömning att väsentliga skäl, bådeprincipieUa och praktiska, kan anföras för elt samlat huvudmannaskap förhögskoleutbildningen. Länsslyrelsen i anser att frågan om ettsamlat statligt huvudmannaskap bör behandlas i samband med övervägandena i anslutningtUl länsberedningens förslag.