prop · FY03104 · 1975-12-31 00:00:00 — Enligtutredningsförslaget skall andra affärshändelser än kassaposter gmndbokföras såatt grundbokföringen för en månads bokföringsdagar slutförs senast under dendärefter följande månaden. EnUgt min mening är det emellertid knappast möjligtatt för sådana affärshändelser kräva grundbokföring inom någon bestämdtidsperiod. Det är sannolikt att många bokföringsskyldiga inte skulle kunnaiaktta en sådan tidsgräns i samband med årsbokslut. Även under löpande årförekommer ofta förhållanden, t. ex. semester, sjukdom m. ni., som gör detpraktiskt svårt eller omöjligt att hålla en viss tidsgräns. Det bör ocksåbeaktas att i rörelser, som anlitar bokföringsbyrå eller datacentral, enbestämd tidsgräns inte alltid kan hållas på grand av exceptionellarbetsbelastning eller andra skäl. Redovisningsbyråerna samarbetar ofta meddataserviceföretag. Härigenom blir tre parter inblandade innangrandbokföringen kan slutföras, nämligen företaget, redovisningsbyrån ochdataserviceföretaget. Tidsförskjutningar kan härigenom lätt uppstå. För att omständigheterav det nu berörda slaget skall kunna beaktas förordar jag, att affärshändelseri allmänhet skall bokföras så snart det kan ske. Jag återkommer strax tUlfrågan om grandbokföring av kassaposter. Jag avser också att senare särskiltutveckla frågan om bokföring av fordringar och skulder (avsnitt 5.3.5). Grundbokföringenskall aUtså ske efter affärshändelsen. Det äruppenbarligen omöjligt att bortsett från kassabok- föringenange någon för alla fall gemensam yttersta tid, inom vUken denbokföringsskyldige kan få dröja med grandbokföringen. En fördröjning måsteemellertid vara motiverad av omständigheterna. De omständigheter som då kanböra beaktas är sådana som jag anytt tidigare. Så snart hmder i form av t, ex,sjukdom eUer semester upphört, skall naturligtvis grundbokföring ske. Främst äremellertid bestämmelsens utformning motiverad av att många bokföringsskyldigaanlitar olika servicebyråer. För ett rationellt utnyttjande av olika byråerstjänster vill jag inte utesluta möjligheten av att den bokföringsskyldigeexempelvis en gång sänder in sina verifikationer för grundbokföring.Jag vUl påpeka att den bokföringsskyldige har att iaktta god redovisningssed.Dennas utformning i kommande praxis på detta område får sålunda ytterst ange detidsramar, inom vilka grandbokföringen med hänsyn till rörelsens förhållandenmåste ske. Jag vill i dettasammanhang understryka att verifUcationerna naturligtvis skaU håUas ordnade i awaktanpå bokföringen. Även om bokföringsbyrå anlitas, är det självklart att enintern sammanhållning av materialet måste göras. Materialet bör grapperas medindelning på lämpUga bokföringsdagar. Jag har bland de bestämmelser somreglerar verifikationshanteringen föreslagit en föreskrift om attverifikationerna såväl före som efter bokföring skall förvaras ordnade på ettbetryggande och överskådUgt sätt, se vidare specialmotiveringen tUl 5 §, Föratt nå överskådlighet åsätts naturligtvis verifikationema i allmänhet löpandenummer, Verifikationema för viss dag ger då grandbokföringsposter-na för sammadag. Jagövergår nu tiU att behandla frågan om grundbokföring av kassa-poster. Utredningenföreslår att alla kassaposter, dvs, in- och utbetalningar som sker kontant eUeröver bankräkning eller postgiro, skall grundbokföras . Detta ärenligt utredningen kassabokföring. Utredningen har emellertid funnit att detfinns behov av undantag från denna regel. Utredningen föreslår därför vidare enbestämmelse som innebär att om särskUda skäl föreligger så kan kassabokföringenfå koncentreras till . De föreslagnabestämmelserna har rönt stark kritik under remissbehandlingen, I fråga om bank-och postgiroposter finns det enligt min mening inte skäl för att dessa posterskall bokföras , I efterhand kan man mycket lätt med hjälp av postgiro-eller bankbesked följa och kontrollera transaktionema. Sådana betalningar kandärför enligt min mening jämställas med övriga affärshändelser, memorialposter.Med avvikelse från vad utredningen föreslagit beträffande bank- och postgiroposterförordar jag att också dessa poster skaU bokföras så snart det kan ske, dvs,enligt de regler beträffande memorialposter som jag föreslog. Vadhärefter angår kontanta in- och utbetalningar vUl jag först framhålla att detbör vara möjligt att grandbokföra sådana kontanta poster i en särskUd bok som rörelseidkarenkan ha med sig när han arbetar på annan ort än där kontoret är beläget. Undersådana omständigheter behöver det inte väcka några betänkligheter att krävaatt grand-bokföringen skall ske mer eller mindre . Jag anser dock altdet skulle föra för långt att fordra att grundbokföringen skall ske samma dagsom in- eller utbetalningen görs. Det kan räcka härvidlag att peka på attkontant försäljning kan äga ram då de som handharbokföringen har slutat sin tjänstgöring för dagen. Jag föreslår därför attkontanta in- och utbetalningar skall bokföras senast påföljande arbetsdag. I gäUandelag krävs inte uttryckUgen att bokföringen skall omfatta huvudbok, I likhet medutredningen anser jag att i bokföringslagen nu bör tas upp en bestämmelse omatt affärshändelserna skaU bokföras i systematisk ordning för att ge överblicköver verksamhetens gång och över dess resultat och ställning. Genomgrundbokföringen förs affärshändelsema in i bokföringen. Detta ger möjlighetertill kontroll i efterhand av enskUda affärshändelser. Genom huvudbokföringengörs en systematisk bearbetning av det gmndnoterade materialet. Densystematiska bokföringen inriktas mot bokslutet och är alltså enförbindelselänk mellan grandbokföringen och årsbokslutet. Man kan säga atthuvudbokföringen specificerar årsbokslutets poster. kan densystematiska bokföringen direkt eller över sammanfattningar ge en mera kontinuerUgöverbUck över utvecklingen, över rörelsens gång och över dess resultat ochställning. Huvudbokföringen behöverinte utgöra ett självständigt inslag i bokföringsarbetet utan den kan varaförenad med grandbokföringen. Den systematiska bokföringen kan alltså i förstahand ses som en princip för hur bokföringsmaterialet skall grupperas. Jagvill i detta sammanhang nämna att utvecklingen på redovisningsområdet isärskild grad har berört huvudbokföruigen. Det pågår elt ständigt arbete påolika håll för att få fram och utveckla kontoplaner med cn ändamålsenligsystematisering av bokföringsmaterialet, Systematiseringsmöjlighetema har naturUgtvisökat genom maskinbokförings-tekniken och datortekniken. Vid en datorbearbetningarbetar man sålunda inte sällan med ett betydligt större antal konton än vidtraditionell bokföring. Datorbearbetningen medför också att det nu finns möjligheteratt snabbt få fram olika aktuella rapporter från bokföringsmaterialet. Utredningenhar inte föreslagit någon bestämmelse om skyldighet att ha dubbel bokföring.Något sådant krav finns inte heller i gällande lag. Dubbel bokföring innebär enfortlöpande systematisering med inrikt- ningjust på resultatredovisning och periodisering i bokslutets resultaträkning ochbalansräkning. I vissa utpräglade småföretag med okomplicerade förhållandentorde man kunna undvara dubbel bokföring, I sådana fall kan bokföringenfullgöras genom att man vid grundbokföringen gör noteringar i kolumner utanatt inordna dessa i ett debet-kredit-system. För att man skall kunna serörelsens resultat och ställning och för att man skall kunna göra uppårsbokslut måsle då separata sammanställningar göras. Det finns för övrigtockså deklarationsblanketter som är avsedda att användas för den som driverrörelse utan att ha dubbel bokföruig som avslutas med vinst- och förlustkonto.I likhet med utredningen anser jag därför att lagen inte bör innehålla bestämmelserom dubbel bokföring. Utredningenframhåller att den systematiska bokföringen kan föras på ett detaljerat sättmen att den också kan inriktas endast på sammansatta poster. kan då dessa sammansatta poster kräva någon form av specifikation.Ibland kan man också behöva ställa samman olika enkla poster ihuvudbokföringen i särskUd gruppering för att få överblick över speciellaförhållanden. Utredningen framhåUer att i vissa fall kan tillräckligspecifikation erhållas genom en tydlig hänvisning till ett antal enskildaposter i grundbokföringen. Antalet delposter kan emellertid vara så stort eUerposterna så splittrade alt överblicken försvåras. För att man skall få en tUlfredsställandekontroll och överblick över särskUt viktiga förhållanden föreslår utredningendärför en bestämmelse om att poster i huvudbokföringen skall redovisas ytterUgarei hjälpbokföring i den utsträckning det behövs, Ulredningen föreslår också enbestämmelse om att sammansatta poster skall få användas i huvudbokföringen, omdet utan svårighet kan klarläggas vad som ingår i sådan post. Frånett par håll har under remissbehandUngen riktats kritik mot utredningensförslag i fråga om sammansatta poster och hjälpbokföring. För egen del vill jagframhålla att hjälpbokföring knappast behövs när det är fråga om rörelser avmindre omfattning. Jag kan inte biträda den uppfattning som förts fram under remissbehandUngenatt hjälpbokföring aUtid skall finnas i sådana fall då skatt- elleravgiftsskyldighet föreligger enligt särskUda författningar. Det får överlämnasåt redovisningspraxis att närmare precisera de fall då hjälpbokföring börfinnas. Jag vill i detta sammanhang dock påpeka alt hjälpbokföring kan behövasför att få en överblick av förhållandet till enskUda leverantörer och kunder (reskontra).Sådan bokföring kan också behövas för att man skall få överblick över ettstort, sammansatt och livligt omsatt lager. Annan hjälpbokföring kan avseväxelaffärer, löneredovisning, avskrivningar, räntor m. m. Någrasärskilda bestämmelser om att sammansatta poster får användas ihuvudbokföringen behövs inte enligt min mening, I stället bör anges att kontonöver tillgångar och skulder som förts i sammandrag i huvud- bokföringenskall specificeras i sidoordnad redovisning i den mån det behövs förtillfredsställande överbUck och kontroll. Regelbundnasystematiska rapporter krävs för att den bokföringsskyldige skall kunna följarörelsens ekonomiska utveckling. Olika uppgifter som skall lämnas, exempelvisvid redovisning av källskatt och mervärdeskatt, måste grundas på sammanstäUningar.Vid datorbaserad bokföring förhåller det sig också så att man inte alltid, somvid traditionell bokföring, kan följa bokföringen steg för steg och det ärdärför angeläget att man med vissa tidsintervaller får systematiska rapporter.Utredningen föreslår därför att huvudbokföringen skall sammanfattas förperioder . Denna sammanfattning skall göras senast inom enmånad från utgången av tvåmånadersperiod. Enligt utredningen kansammanfattningen göras genom att huvudbokföringens konton summeras, genom gör en särskild uppställning med sammandrag av dessa konton eller också påannat sätt som kan vara lämpligt med hänsyn till rörelsens förhållanden. Denbokföringsskyldige ges sålunda en viss frihet alt välja form försammanfattningen. En råbalans eller en saldobalans kan enUgt utredningen varafullt tiUräcklig, Det ställs alltså inte upp krav på något mera fullständigtperiod-bokslut. Utredningensförslag om sammanfattning av huvudbokföringen får ett blandatmottagande av remissinstansema. Ett par instanser, RÄ ochmervärdeskatteutredningen, finner förslaget bra. anser ocksåatt det är värdefullt med periodiska sammanfattningar. Kollegiet påpekaremellertid att sådana sammanfattningar kan vara förenade med en mycket betydligarbetsinsats och kollegiet föreslår därför att kravet på periodicitet anpassastill de risker som är förknippade med verksamheten. Ett par instanser,kammarrätten i och statskontoret, kan inte tillstyrka att alla de smårörelserna skall åläggas skyldighet att göra de föreslagna sammanfattningarna.Några remissinstanser, bl. a, LRF, Föreningen auktoriserade revisorer. Svenska handelskammarförbundetoch , förordar att bestämmelsen om periodvisasammanfattningar helt utgär ur lagtexten. Föregen del har jag kommit fram till att, när det gäller sammanfattning avhuvudbokföringen, det inte, som utredningen föreslagit, bör i lag föreskrivasnågot absolut krav på sammanfattning och tidsgränser härför. För det storaantalet småföretagare skulle en sammanfattning av huvudbokföringen på vissatider bli ganska intetsägande. För större företag föratsätter den internakontrollen att periodvisa sammanfattningar görs betydligt oftare än exempelvisper . Det väsentliga torde vara att understryka att densystematiska bokföringen skall håUas tillfredsstäUande åjourförd. Enligtmin mening är det emellertid inte endast fråga om att huvud- bokföringenskaU hållas tidsmässigt aktueU, Det bör också krävas att avstämning har skettmot grandbokföringen, så att alla poster från denna finns med. Eftersom förhåUandenaär olika för olUca rörelser föreslår jag en bestämmelse om att huvudbokföringenskall hållas aktuell samt avstämd mot grandbokföringen i enlighet med vad sommed hänsyn tUl rörelsens förhållanden överensstämmer med god redovisningssed.Med en sådan utformning av bestämmelsen kan det överlämnas åt praxis attnärmare utforma vilka krav på periodvisa bokslut resp. råbalanser som kan ställasför olika rörelser. 5.3.5Bokföring av fordringar och skulder Somjag tidigare framhållit bygger förslaget till bokföringslag på att bokföringsmässigagrander skall iakttas. Hänsyn skaU sålunda bl, a. tas tUl uppkomna fordringaroch skulder. Utredningen har funnit att man bör ha med en särskild regel omskyldighet att vid löpande bokföring snabbt bokföra uppkomna fordringar ochskulder. Jag delar denna uppfattning, som inte heller mött någon erinran underremissbehandlingen. framhållit inställer sig här den praktiska frågan hur tidigt enbokföring kan komma i fråga och vilket dröjsmål med bokföringen som man avpraktiska skäl kan behöva tillåta. Utredningen har valt att formulera enbestämmelse som antyder att den tidigaste bokföringstidpunkten är uppkomsttidenför fordran eller skuld. Utredningen menar emellertid att man inte behöverbokföra förrän skuld-faktura avsänts eller leverantörsfaktura mottagits. Fråganom när fordran eller skuld har uppkommit måste avgöras med ledning av civUrättensregler. Ofta kan det förhålla sig så att fordran och skuld uppkommer vid annantidpunkt än leverans e. d. Det kan t, ex, också vara svårt att avgöra när en bokföringsmogenskuld uppkommer vid ett långvarigt konsultarbete utan någon delleverans. Enligtmin mening bör bokföringstidpunkten inte vara beroende av när fordringen resp,skulden uppkom. Jag föreslår i stället att fordringar och skulder skallbokföras så snart det kan ske efter det att faktura eller annan handling, somtillkännager anspråk på vederlag, utfärdals eller mottagits. framhållit är det emellertid uppenbart att en regel om attbokföring skall ske vid fakturering inte kan vara utan undanlag. Härigenomskulle en säljare få alltför stora möjligheter att själv bestämma närbokföringsskyldigheten inträder, eftersom han kan dröja med att fakturera.Enligt min mening är det dock knappast möjligt att införa bestämmelser omskyldighet att fakturera inom viss i lagen angiven tid. Jag föreslår därföratt skyldigheten att bokföra också bör inträda när faktuering bort ske enligtgod affärssed. pekarfår frågan när faktuering bör ske då bestämmas efter praxis för den aktuellatypen av affär. Utredningenhar ftmnit att man bör tillåta att den löpande bokföringen förenklas i frågaom kundfordringar och leverantörskulder. Det förekommer system sominnebär att alla inkommande fakturor och kopior av aUa utgående fakturor samlasi ett särskilt pärmsystem. Bokföring sker inte förrän .betalning äger ram.Betalningen bokförs då som inbetalning tiU eUer utbetalning från kassan.Fakturan för vad som betalats plockas ur pärmen för obetalda fakturor och förssamman med övriga bokföringsverifikationer eller förvaras i en pärm för betaldafakturor. Pärmen för obetalda fakturor ger en överblick över fordrings-ochskuldbeståndet samt tjänar som underlag för bevakning av vad man skall betalaoch vad som skall flyta in. Inför bokslutet räknar man ut fordringar ochskulder genom att summera de obetalda fakturorna. Det beskrivna systemetanvänds i stor utsträckning i mindre företag och utredningen framhåller att detdär också kan ge en tillfredsställande överblick. Motbakgrund av det här nämnda pärmsystemet anser utredningen att kontantprincipenbör kunna användas temporärt vid den löpande bokföringen. Utredningen föreslårdärför en bestämmelse om att bokföring av affärshändelse, vid vilkenkundfordran eller leverantörskuld uppkommer, kan dröja tills betalning sker.Vid räkenskapsårets utgång skall dock de fordringar och skulder som inte ärbetalda bokföras. Som förutsättning för förfarandet gäller att verifikationemaför obetalda fordringar och skulder ordnas och förvaras för sig, så attbetryggande överblick finns över dem. Utredningen föreslår också en bestämmelsesom begränsar rätten att använda kontantprincipen. Denna princip får nämligeninte liilämpas, om elt betydande antal fakturor förekommer, om de fordringareller skulder som fakturorna avser uppgår till avsevärda belopp eller om andraförhållanden gör en omedelbar bokföring påkallad. Med den angivna begränsningenmenar utredningen att det är främst de mindre företagen som skall kunna användakontantprincipen. Någraremissinstanser är kritiska mot de föreslagna bestämmelsema. Det framhållssålunda att fömtsättningarna för det allmännas skattekontroll i väsentligaavseenden skulle försämras om bestämmelsema godtas. För övrigt menar dessainstanser att en tillämpning av kontantprincipen klart strider mot degrundprinciper som kännetecknar förslaget i Övrigt. Flera instanser uttalarsig emellertid för att även större företag skall kunna tillämpa kontantprincipen.Försäkringsinspektionen, och Folksampåpekar att de föreslagna bestämmelsema skulle kunna innebära att försäkringsbolagenålades att som fordringar bokföra aviserade . Som skulder skullebokföras exempelvis inkommande leveranlörfakturor i skadefall.Detta förfarande som skulle medföra ett icke motiverat stort merarbete förbolagen strider också mot den praxis som utvecklats inom försäkringsbranschen. Enligt min mening måste enmodern bokföringslagstiftning bygga på principen om bokföringsmässiga grunder.Görs undantag härifrån, uppstår risk för att det uppkommer oordning ibokföringssystemet. I delta sammanhang bör också stor vikt fästas vid attskattekontrollen försvåras, om det av utredningen beskrivna pärmsystemet tUlåts,Jag kan för min del inte finna annat än att det är elt rimligt krav att rörelseidkareskall bokföra fordringar och skulder i samband med att faktura avsänds resp.mottas. En viss respittid torde ibland få accepteras och jag har därför, som föratnämndes, stannat för att bokföring skall göras så snart det kan ske efter det atlfaktura avsändes resp, mottogs. Med en sådan regel synes mig aU erforderlighänsyn ha tagits till de specieUa problem som framför allt mindre företagarekan möta i sammanhanget. Närmare föreskrifter för försäkringsbranschen får vidbehov utfärdas av försäkringsinspektionen. Jaghar alltså kommit till den slutsatsen att den av utredningen föreslagna regelnom tiUämpning av kontantprincipen inte bör genomföras. Årsbokslutethar en central betydelse för bokföringen. Genom årsbokslutet får rörelseidkarenen definitiv överbUck över rörelsens resultat och StäUning efter det gångnaräkenskapsåret. Denna information är av största vikt inte bara för honom självutan också för andra som har intresse av rörelsens utveckling såsomkreditgivare, anställda och det allmänna. Jag vill särskUt understryka detstora informationsvärde som årsbokslutet har för de anställda. För att deanställda skall kunna få del i beslutsprocessen i företagen fordras bl. a. attde får insyn i företagen och möjlighet att följa den ekonomiska utvecklingen.Från den synpunkten är det av stor vikt inte bara att årsboksluten innehåUergod information om den ekonomiska utveckUngen utan också att årsboksluten äruppställda efter ett enhetligt system som är klart och så lätt som möjligt att överbUckaför den som saknar särskild utbildning i redovisningsfrågor. Mot denna bakgrundansluter jag mig till utredningens uppfattning att frågorna om årsbokslutmåste ges en central plats i en modem bokföringslagstiftning. Jag vill i dettasammanhang också erinra om det arbete som, i enlighet med vad jag fömt nämnt,kommer att inledas inom i syfte att utarbeta särskildaregler rörande bl. a. särredovisning på produktgrapper m. m. framhållit kan utförliga bestämmelser om årsbok- slutmedföra vissa svårigheter för de minsta företagen. Jag har förståelse för defarhågor som från några remissinstanser framförts om att den enskUde rörelseidkareni många fall kan ha svårt att förstå ett långtgående och kanske också någotinvecklat regelsystem. Det kan dock inte komma i fråga att undanta vissarörelser från tUlämpningen av bestämmelserna. Självfallet är det så att ettsystematiskt utformat årsbokslutet har mycket stor betydelse också försmåföretagaren. Även han måste kunna få en god överblick över rörelsensresultat och utveckling. Han måste också ha en beredskap för att vid behovkunna lämna uppgifter i olika sammanhang till bl. a. kreditgivare, anställdaoch myndigheter. Det är enligt min mening fullt möjligt att utforma reglerna omårsbokslut så att de kan tillämpas även av utpräglade småföretag. GäUande lag innehålleringen föreskrift om att resultaträkning skaU göras upp av denbokföringsskyldige. För att uppnå de tidigare nämnda syftena med årsbokslutetanser jag att det är nödvändigt att bokslutet består av både resultaträkningoch balansräknuig. Från några håll har under remissbehandlingen framhållitsatt, då bestämmelser ges om hur dessa oUka räkningar skall ställas upp, det börmed hänsyn till de mindre rörelsernas behov införas särskilda bestämmelser somtar sikte på dessa. Lagstiftningen bör emellertid enligt min mening varaenhetlig och innehålla grundläggande allmängiltiga bestämmelser i bl. a. nämndahänseende. Bestämmelserna bör dock avfattas på så sätt att det tydligt framgåratt hänsyn kan tas till den ifrågavarande rörelsens särskUda behov. ex. vissa poster i ett schema för balans- eUer resultaträkning saknaaktualitet för ett småförelag. I sådana fall utelämnas naturligtvis posterna ifråga och balans- resp. resultaträkningen kommer därigenom att ställas upp ienlighet med det berörda småföretagets speciella förhållanden. Dennuvarande beteckningen inventariebok försvinner enligt förslaget, som innebäratt årsbokslutet, bestående av resultaträkning och balansräkning, skall förasin i en å r s b o k. Jag kan ansluta mig härtill. Utredningensförslag alt årsboken, liksom f. n. inventarieboken, skall utgöras av en bundenbok kritiseras under remissbehandlingen. En del instanser menar sålunda att enbestämmelse bör ges om att årsboken kan bindas i efterhand. Det påpekas att enföreskrift om bunden bok omöjliggör att boken framställs maskineUt. Andrainstanser menar att ett betryggande lösbladssyslem bör få användas i ställetför bunden bok. Vadsom skaU föras in i årsboken är resultaträkning och balansräkning. Som jagsenare kommer att närmare redovisa kan tUl balansräkningen fogas olika bilagorsom specificerar poster i balansräkningen. Även i övrigt kan bilagor tillårsbokslutet förekomma. Det är uppenbart att vadsom bör tas in i årsboken är bara själva resultaträkningen och balansräkningen.De bUagor som dessa handlingar hänvisar tiU behöver sålunda inte tas med iboken. Detta innebär alt oavsett hur stort ett företag är årsbokslutet intekommer att omfatta mer än två å fyra sidor. Det kan enligt min mening inteanses aUtför betungande för en företagare själv eUer hans servicebyrå att förhand föra in de aktueUa uppgiftema i en bunden bok. Med hänsyn tiU att kravenpå kontinuitet meUan åren och möjlighet att göra jämförelser meUan olUca årenligt min mening måste tUlgodoses, bör årsboken, som utredningen föreslagit,vara bunden. En bindning i efterhand kan knappast uppfylla de krav man börställa på en kontinuerligt förd bok.