prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — Det har överlämnats åt dessa arbetsgivare att självabestämma vilka arbetstagare som skall intaga ställning som tjänstemän (prop.1965: 60 s. 136), Någon motsvarighet tUl huvudregeln i kungörelsen 1971:940finns således inte inom den icke statliga delen av den offentliga sektom.Särskilt inom kommunema och landstingskommunerna finns ett stort antalarbetstagare som inte är anställda som tjänstemän. Enligt uppgift är så falletmed av de anställda inom landstingen. Av Svenskakommunalarbetareförbundets medlemmar faller enligt uppgift omkrmg 300 000utanför KtjL. För de kommunanställda m. fl. som saknartjänstemannaställning gäller i arbetsrättsligt hänseende i princip sammaregler som för privata arbetstagare. De är sålunda inte underkastade debegränsningar i förhandlingsrätten som gäller för tjänstemännen. Däremot kandet finnas inskränkningar i denna rätt även för de arbetstagare hos kommunernasom inte är anstäUda som tjänstemän med hänsyn till den kommunala demokratin.Någon större skillnad i fråga om förmåner m. m. föreligger 1975/76:105 Bilaga 2 132 intemellan de avtal som gäller för tjänstemännen och de som gäller för övrigaarbetstagare inom den kommunala sektom. För den sistnämnda kategorin har ilikhet med tjänstemännen grundläggande anställningsvillkor tagits in i avtalom allmänna bestämmelser (ÄBK/ABKD 75 för kommunema, LABK 75 förlandstingskommunerna). ARK behandlar uite särskUt vilka regler som skallgälla för de kommunanställda m. fl. som inte omfattas av KtjL. Däremot berörsfrågan i två reservationer. Ledamoten tar i sin reservation upp fråganom möjlighetema att införa samma offentiigrättsliga regler för aUaoffenfliganstäUda (SOU 1975:1 s. 908). Reservanten erinrar om att så gott somsamtliga statliga arbetstagargrupper numera omfattas av StjL, medan arbetstagamai i stor utsträckning faller utanför KtjL. föreliggerknappast någon reell skillnad mellan avtalen för kommunaltjänstemän och avtalenför kommunalarbetare. Genomförs förslaget att göra fler frågor på KtjL:s områdeavtalsbara, bidrar också detta till att i sak utjämna skillnadema mellan debåda kategoriema kommunalanställda. Reservanten finner det därför omotiveratatt i fortsättningen särbehandla den ena kategorin. Den reservation som har avgetts av ledamoten sig till ARK:s förslag att inte ändra tillämpningsområdet för KtjL,men ger också uttryck för den uppfattningen att starka skäl talar för att inteskilja meUan tjänstemän och övriga arbetstagare. Flera remissinstanser påtalar att ARK har förbisettde speciella problem som gäller för de kommunanstäUda m. fl. TUl dem hör , som finner det varaoklart om KtjL:s särreglering angående myndighets verksamhet kommer attinnebära längre gående begränsningar av det avtalsbara området än allmännagrundsatser. På den kommunala sektorn omfattas majoriteten av arbetstagarnainte av KtjL. Det är enligt kommimförbun-dets uppfattning otillfredsställandeatt lagförslaget inrymmer denna oklarhet i fråga om förhandlingsrättensomfattning för olika kategorier arbetstagare. Starka skäl talar för alt sammaförhandlingsregler skall gälla för alla kommunanställda, oberoende avanställningsform, särskilt som gränsen mellan tjänstemän och övrigaarbetstagare inte bygger på arbetsuppgiftemas art och varierar från en kommuntill en annan. Det är enligt förbundet angeläget att ett avtalsförbudbeträffande myndighets verksamhet har samma omfattning för samtligaarbetstagare på den kommunala sektorn. liknanderesonemang och menar att det bör klart markeras att gruppen "övrigaanställda" har samma arbetsrättsliga ställning som kommunaltjänstemännen.Svenska kommunalarbetareförbundet framhåller att det ligger nära till hands atttolka att beröra förhåUandena för de kommunanställda sominte lyder imder KtjL på så sätt, att ARK anser att det för 1975/76:105 Bilaga 2 133 kommunanstäUdai allmänhet inte föreligger några lagstiftningshinder för den vidgadeförhandlingsfriheten. Det hade varit önskvärt att få ARK:s mening på den härpunkten klart uttalad, eftersom det inte kan uteslutas att de begränsningar iavtalsfriheten som anförts från de kommunala arbetsgivama i fråga omett vidgat medinflytande alltfort äger giltighet i kommunalrätten. Förbundettillbakavisar tanken att ändra anställningsformen för kommunernaskollektivavtalsanställda arbetstagare. I och för sig skuUe frågan kunnaförbigås med tystnad, eftersom ARK inte har föreslagit att alla kommunaltanstäUda skall överföras till en enhetlig tjänstemannaanställning. Men tankenhärpå har tydligen diskuterats inom ARK och aktualiserats i det reservationsvisframförda förslaget att man bör införa samma offentligrättsliga regler för allaoffentligt anställda. Kommunalarbelama hyser enligt förbundet ingen önskan attbU tjänstemän. 12.2.3Lärare m. fl. KtjS gäller i den mån regeringen så förordnar förtjänstemän inom KtjL:s tiUämpningsområde {1 § KtjS). Sådant förordnande har istor utsträckning meddelats i fråga om angivna tjänstemän med statligtreglerade löner (jfr avsnitt 4.4). Den största grappen utgörs av lärarna inomdet kommunala skolväsendet. EnUgt 10 kap. 4 § skolförordningen (10 kap. 4 §ändrad : 269) tillämpas KtjS, med undantag för 710 a §§ och iövrigt på det sätt som följer av förordningen, på skoldirektörer, skolledareoch lärare vid och gymnasieskolan. Inom utbildningsväsendet gäUeräven i övrigt ett flertal administrativa författningar som regleraranställningsförhållandet. Till dem hör förordningen med särskilda bestämmelserför vissa tjänstemän inom universitets- och skolväsendet. I förordningenmeddelas bestämmelser om skyldighet för bl. a. lärare vid grundskola ellergymnasieskola att utöva annan tjänst och om förflytlnmg. Somtidigare har nämnts föreslår ARK att de anställningsvillkor i KtjS som även ifortsättningen bör vara undantagna från avtalsområdet skaU regleras i lag genomatt föras över till KtjL. De har samfliga sin motsvarighet i StjL. I den månARK föreslår ändringar i paragraferna vid överförandet tUl KtjL har i regelsamma lösning valts som beträffande StjL. I sitt remissvar hänvisar SAV tUlvad SAV i motsvarande frågor anfört beträffande StjL (11 § i avsnitt 12.1.3, 34§ i avsnitt 12.1.5). 110och 10 a §§ KtjS meddelas föreskrifter bl. a. om anställningsformerna vidtUlsättning av icke ordinarie tjänst och om användandet av visstidsförordnande.Inom det kommunala skolväsendet tillämpas i stället skolförordningen, somutfärdats av regeringen med stöd av skollagen och som väsentligen avserskolmyndighetemas verksamhet. Den innehåller bl. a. utförliga bestämmelser omtillsättning av olika slags tjänster 1975/76:105 Bilaga 2 134 (17kap.). Föreskriftema i KtjS motsvaras i tillämpliga delar av 7 § StjL. ARKföreslår samma lösning som i fråga öm sistnämnda paragraf (jfr avsnitt 12.1.2).Det innebär att 10 § föreslås bli överförd till KtjL (7 §) och att 10 a §föreslås bli upphävd. I sitt remissyttrande anför SAV att om vissa frågor somnu regleras i skolförordningen skall bli avtalsbara, det synes önskvärt attomfattningen av vidgningen berörs i motiv tiU blivande lagstiftning. SÖ pekarockså på behovet av att se över de olika skolstadgorna. 115 § KtjS återfinns en föreskrift om allmänlydnadsplikt för tjänsteman (jfr 10 § StjL). Denna paragraf skall enhgt ARKupphävas. I sina remissyttranden hänvisar SAV och SÖ tUl vad de har anfört närdet gäller förslaget aU slopa 10 § StjL (se avsnitt 12.1.3). Föreskrifterna i 16 § första stycket om förbud attinneha s. k. för troendeskadliga bisysslor och i 17 § om gåvo- ellerdonationsmedel m. m. föreslås av ARK bli överförda tUl KtjL (8 och 9 §§; jfr 13och 14 §§ StjL i avsnitt 12.1.4). Liksom i StjL har i KtjS efter det att ARK haravlämnat sitt betänkande införts i stort sett nya bestämmelser omdisciplinansvar och avskedande {1824 §§) samt om åtal och avstängning m.m.{24a 26§§). Härom hänvisas tUl det föregående (avsnitt 12.1.6; jfr 1017§§förslaget tiU KtjL). Även 35 § KtjS, som av ARK föreslås bli överfördtiU KtjL (18 §), har erhållit ändrad lydelse sedan betänkandet lades fram. Medgiltighet fr. o. m. gäller enligt denna paragraf i KtjS atttjänsteman får skiljas från tjänsten endast med stöd av bestämmelse i KtjS,dock att i fråga om tjänsteman som är förordnad tills vidare även bestämmelseom uppsägning i annan författning får tillämpas. Paragrafen skUjer sig såledesfrån motsvarande paragraf i StjL (29 §) såvitt rör hänvisningen tilluppsägningsbestämmelser i andra författningar än LAS. Föreskriften i 35 § KtjSskall enligt ARK föras över till KtjL med den ändringen att skiljande fråntjänsten såvitt nu är aktuellt skall kunna ske enbart med stöd av bestämmelse iKtjL eller annan lag. Förslaget innebär således att inte bara LAS utan ävenandra lagar, t. ex. lagen (1936: 567) om domkapitel (ändrad : 956),skaU kunna tUl-lämpas i fråga om skiljande från tjänst som omfattas av KtjL.Däremot skall inte annan författning än lag få tillämpas enligt ARK. 3638 §§, som innehåller andra bestämmelser omanställnings upphörande, föreslås av ARK bli överförda tiU KtjL (1921 §§). Demotsvaras av 3032 §§ StjL (avsnitt 12.1.5). Föreskriften om beslutande organ i 41 § KtjS, sommotsvaras av 37 § StjL och som av ARK föreslås mflyta i KtjL (22 §), har efterdet att ARK:s betänkande lades fram i viss utsträckning ändrats i samband medämbétsansvarets avskaffande. Ifråga om bestänmielserna i KtjS om tiirordning vid uppsägnmg på Prop.1975/76:105 Bilaga 2 135 grundav arbetsbrist {4448 §§) och om företrädesrätt tiU ny anställning {4954 §§)hänvisas till redovisningen beträffande 3949 §§ StjL (avsnitt 12.1.5). Härskall bara anmärkas att dessa bestämmelser och deras motsvarighet i LAS t. v.inte tillämpas på skolledare eller lärare inom undervisningsområdet och inteheller på kyrkomusiker (övergångsbestämmelse tiU kungörelsen 1974: 1017). Förvissa grupper har i stäUet efter samråd med personalens organisationer utfärdats särskilda föreskrifter. Verksamheten inom kyrkokommunerna har reglerats ien särskild lag, lagen om församlingsstyrelse som utgör motsvarigheten tillkommunallag och landstingslag. Ävenpå församlingsprästeina är KtjL tUlämplig. Vid KtjL:s tUlkomst uttaladedepartementschefen särskUt att han inte fann skäl undantaga dem (prop. 1965: 60s. Genom förordningen med vissa bestämmelser om anställning som prästhar KtjS, med undantag för vissa paragrafer som bl. a. rör tjänstetillsättningoch vikariat samt det disciplinära förfarandet, gjorts tillämplig påförsamlingsprästema. De områden som inte omfattas av bestämmelser i i stället i förordningen och i lagen (1936: 567) om domkapitel (ändradsenast 1975: 957). En annan personalgrupp inom kyrkan för vilken KtjSmed vissa undantag gäller är kyrkomusikerna, dvs. organister, kyrkokantorer m.fl. Detta framgår närmare av 2 a § kyrkomusikerförordningen. Övriga anställda inom det kyrkokommunala områdethar inte statiigt reglerade tjänster. Förförsamlingsprästerna och kyrkomusikerna sluter SAV kollektivavtal med stöd avden s. k. ställföreträdarlagen (1965: 576). I fråga om de rent kyrkokommunaltanställda är församlings- och pastoratsförbundarbetsgivarorganisation. På uppdrag av förbundet sluter Svenska kommunförbundetcentrala avtal för dessa grupper. ARK har inte särskilt berört förhållandena på detkyrkokommunala området. SAVpåpekar att de särskilda problem som gäUer för kommunerna genom attkompetensfördelning och organisation har bestämts i kommunallag ochlandstingslag har sin motsvarighet beträffande de kyrkliga kommunema. gör samma påpekande. Förbundetframhåller vidare att det måste uppfattas som en brist i utredningen att vissapraktiska konsekvenser av den föreslagna utvidgade förhandlingsrätten förkyrkokommunernas del inte kan utläsas av själva utredningen. Som exempel nämnsfrågan hur lokala förhandlingar skaU föras när det gäller den föreslagnainflytanderegleringen för det kyrkokommunala området. Prop.1975/76:105 Bilaga 2 136 lenbesitter enligt förbundet insikt i de lokala förhållanden som dessaförhandlingar skulle komma att avse. framhåller attpartsförhållandena inte är klara på det kyrkooffentliga området. ARK har inteheller behandlat det kyrkliga området med hänsyn tUl kyrkomötets ställning vidkyrkolagstiftningen. Det synes därför enligt prästförbundet vara nödvändigt atten kompletterande utredning beträffande kyrkan tUlsätts. 12.2.5Försäkringskasseanställda, skogsvårdsstyrelseanställda m. fl. Bland övriga offentliga arbetsgivare för vilka KtjLgäller märks särskUt de allmänna försäkringskassorna (jfr 18 kap. lagen 1962:381 om allmän försäkring, lagen omtryckt : 908, 18 kap. ändrat senast1975:718). För kassornas tjänstemän tiUämpas kungörelsen med vissa bestämmelserom tjänstemän hos allmän försäkringskassa. Äv dess 1 § framgår att KtjS medvissa undantag och i övrigt på det sätt som följer av kungörelsen gäller fördessa tjänstemän. I kungörelsen meddelas i övrigt bl. a. bestämmelser omanställning av tjänsteman, skyldighet att utöva annan tjänst och anställningsupphörande. Flera av kungörelsens bestämmelser gäller endast den som innehar elleruppehåller statligt reglerad tjänst f, n, tjänst som är placerad i lönegrad F13 eller högre. Övriga tjänstemäns anstäUnmgsförhållanden är således i högregrad pri-vaträttsligt reglerade. På arbetsgivarsidan förekommer också olika avtalsslutandeparter, SAV i fråga om tjänstemän med statligt reglerade löner ochFörsäkringskassornas förhandlingsorganisation i fråga om övriga tjänstemän, ARK:s betänkande innehåller inte något särskiltförslag i fråga om personalen vid de aUmänna försäkringskassorna. framhåUer i fråga om deallmänna försäkringskassorna att det förhållandet att vissa tjänstemän harsina anställningsförhållanden statligt reglerade medan andra följer reglema påden privata arbetsmarknaden har upplevts som en olägenhet. Denna skulle förstärkasvid ett genomförande av föreliggande kommittéförslag där samma kategoriklyvningupprätthålls. För tjänstemän hos allmän försäk-ruigskassa skall således KtjLalltjämt äga tUlämpning, ÄRK:s förslag innebär dock att endast tjänstemän medstatligt reglerade tjänster (fr, o. m lönegrad F 13) skall omfattas avbestämmelserna i 722 §§ KtjL. finner inte att dennakategoriklyvning av försäkringskassornas personal är motiverad. Sammabestämmelser bör gälla för alla försäkringskasseanställda. Detta föratsättervissa ändringar i 722 §§ KtjL, i KtjS samt i kungörelsen med vissabestämmelser om tjänstemän hos allmän försäkringskassa. Med hänsyn främst tillatt försäkringskassorna är bärare av i huvudsak statUga uppgifter och attderas verksamhetsområden är integrerade i den statliga verksamheten på densociala trygghetens område medan beröringspunkter med 1975/76:105 Bilaga 2 137 verksamhetnästan helt saknas anser verket att StjL och StjS bör bli tillämpUga påtjänstemännen vid försäkringskassorna, Lagtekniskt kunde detta åstadkommasgenom en särskild föreskrift av innehåll att dessa båda författningar skall ägatillämpning på tjänstemän hos allmän försäkringskassa, anför verket. Även för tjänstemännen hos skogsvårdsstyrelsernahar KtjS gjorts tilllämplig genom stadgande i en särskild författning, somockså reglerar vissa allmänna anställningsvUlkor, nämligen reglementet förskogsvårds-styrelserna. Undantag har gjorts för 9 och 41 §§ KtjS, Också i dettafall har använts uttrycket att KtjS i övrigt gäller på det sätt som följer avreglementet, vilket innebär att man inte utan vidare kan säga om en viss frågaregleras av reglementet eller av KtjS, I fråga om övriga tjänstemän för vilka KtjS gällerhänvisas till avsnitt 4,4,1, Något särskUt omnämnande av dessa grupper avtjänstemän förekommer inte i ARK:s betänkande. Den offentliga sektorn har byggts ut kraftigt underde . Syftet med denna utbyggnad har varit att tUlgodose förmedborgarna gemensamma och angelägna behov. Sociala reformer har skapattrygghet vid ålderdom, sjukdom och arbetslöshet. Stat och kommun har tagit påsig ett stort ansvar för utbildning och för sjukvård, hälsovård och andrasociala tjänster. Genom en ökad och mer aktiv gemensam sektor har vi sålundauppnått ett bättre och mer behovsinriktat utnyttjande av de totala resurserna. Den offentliga verksamheten har betydandeomfattning. En fortsatt politik för en ökad välfärd och med inriktning atttUlgodose eftersatta grappers behov kommer att också i fortsättningen ställastora krav på den för alla medborgare gemensamma sektorn. Ett ökat löntagarinflytande inom den offentligaverksamheten påverkar förvaltningen positivt. De offentliganställdasmöjligheter till arbetstillfredsställelse och till att utveckla sinaambitioner, sin duglighet och sin fantasi är av stor betydelse för denoffentliga sektorns effektivitet. De grandläggande idéerna om demokrati,samverkan och solidaritet måste genomsyra förvaltningens sätt att fungera. Ett ökat självbestämmande över arbetet inom denoffentliga verksamheten är också värdefullt för att uppnå andra väsentligamål, exempelvis jämställdhet mellan kvinnor och män och mellan olika grapper avanställda inom den offentliga arbetsmarknaden. 1975/76:105 Bilaga 2 138 Inom den del av den offentliga verksamheten sombedrivs i offentligrättslig form, dvs. i myndighetsform och inte somaktiebolag e. d., reglerades tidigare anställnings- och arbetsvillkoren förtjänstemännen helt på offentligrättslig väg. Stats- och kommunaltjänstemännensinflytande över sina villkor var sålunda årsförhandlingsrättsreform ganska begränsat, i varje fall formellt. I och medförhandlingsrättsreformen ersattes denna ordning av ett system med inslag avbåde privaträtlsliga och offentligrättsliga regler. Denna reform innebarnämligen att statsmakterna på det statliga och det kommunala tjänstemannaområdetinförde principen om avtalsfrihet mellan arbetsgivare och arbetstagare. Menprincipen genomfördes inte fullt ut. Viktiga begränsningar fanns fortfarandekvar. Genom ändringar i tjänstemannalagstiftningen åren 1970 och 1973 haremellertid det avtalsbara området utvidgats. Genom LÄS, lagen (1974: 13) omvissa anslällningsfrämjande åtgärder (ändrad : 743), lagen (1974:358) om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen (ändrad senast 1975:356) och därtill anslutande lagstiftning m, m, har de fackligaorganisationerna fått ett ökat inflytande över personalpolitiken och på en delpunkter har anställningstryggheten även i allmän tjänst ytterligareförbättrats. En lagfäst grund har skapats för det fackliga arbetet påarbetsplatserna. För att ge de anställda möjlighet att påverka sinarbetssituation har de också fått viss rätt att bli representerade i destatliga myndighetemas styrelser. Dessa reformer är onekligen viktiga bidragtill demokratiseringen av arbetslivet. Senast genom lagstiftning omansvar för funktionärer i offentlig verksamhet m, m, har regleringen av deoffentliga tjänstemännens anställningsförhållanden getts en allt starkareprivaträttslig anknytning, I samband med att dessa reformer har genomförts harvikten att skydda det allmännas intressen starkt betonats. harsålunda framhållit att det är ofrånkomligt med vissa begränsningar i deoffentliga tjänstemännens möjligheter att genom avtal påverka sinaanställnings- eller arbetsvUlkor (InU 1973: 37 s, 3), Detta är enligtriksdagen en följd av de villkor som gäller för myndigheters inrättande och förderas arbetssätt. slår fast att det allmännas beslut skall träffasantingen av med regeringen och myndigheterna som styrande ochverkställande organ inom statsförvaltningen eller också av regeringen ellermyndigheterna själva. Och under behandlingen av ämbets-ansvarsreformhar särskilt pekat på samhällsmedlemmarnas intresse av att deoffentliga funktionerna utan ovidkommande hänsyn fullgörs på ett riktigt sätt(JuU 1975: 22 s, 100). De offentliga myndigheternas verksamhet styrs iförsta hand genom föreskrifter i lagar och andra författningar. Bland dessamärks RF och kommunallagarna dvs. främst kommunallagen (1953: 753, omtryckt1969: 765, ändrad : 1268) och landstingslagen (1954: 319, omtryckt1972: 101, ändrad : 471) samt förvaltningslagen Prop.1975/76:105 Bilaga 2 139 (1971:290, ändrad : 672), allmänna verksstadgan (1965: 600, ändrad senast1975: 1101) och verksinstruktionema. Naturligtvis påverkas myndighetemasverksamhet också av en rad andra, mer speciella författningar av typ skoUagen(1962: 319, ändrad : 159) eller skolförordningen (1971: 235, ändradsenast 1975: 1185), byggnadslagen (1947: 385, ändrad : 1321) etc. Även de offentUga tjänstemännens ställning ochvillkor regleras delvis av föreskrifter av detta slag. Enligt RF skallgrundläggande bestämmelser om statstjänstemännens rättsställning meddelas ilag (11 kap. 10 §). I RF finns också bestämmelser om tillsättning av statligtjänst, om ordinarie domare och om utlännings tillträde till offentlig tjänst. Bland de lagar som närmare reglerar de offentligatjänstemännens arbets- och anställningsvillkor m, m, märks främst StjL ochKtjL, vilka tillkom genom förhandlingsrättsreform. För tjänstemännenhos staten gäller StjL. För tjänstemän hos kommuner, landstingskommuner,kommunalförbund, församlingar, kyrkliga samfälligheter, skogsvårdsstyrelser,allmänna försäkringskassor och vissa andra s. k. allmänna inrättningar gällerKtjL. Varken StjL eller KtjL omfattar sådana arbetstagaresom inte är tjänstemän. För dem får motsvarande frågor i stället genomgåenderegleras i kollektivavtal. På statens område gäller detta numera enbart delsdem som sysselsätts i beredskaps- eller arkivarbele, dels några speciellaarbetstagargrapper (jfr kungörelsen 1971: 940 om tjänstemannaanstäU-ning förarbetstagare hos staten). Hos kommunerna och särskilt hos landstingskommunernadäremot utgör de arbetstagare för vilka KtjL inte är tillämplig en betydandedel av de anstäUda. Detta gäller bl. a, omkring 300 000 av medlemmar, I 3 § StjL och 2 § KtjL slås emeUertid denhuvudregeln fast att även anställningsförhållande som resp, lag är tiUämplig påregleras genom avtal. Detta utgjorde en nyhet lagstiftning. Liksom inom den enskilda sektorn träffas deviktigaste avtalen inom den allmänna sektorn i form av kollektivavtal, I frågaom ståtligt lönereglerade tjänster är det vanligen SAV som företräderarbetsgivarsidan vid avtalsförhandlingarna. På arbetstagarsidan företräds detstora flertalet statsanställda av huvudorganisationerna (/SR, SF ochTCO-S), Avtalen sluts i allmänhet under förbehåll från SAV:s sida om regeringensgodkännande, I alla viktigare frågor krävs godkännande, vilketmeddelas av dess lönedelegation (9 kap. 11 § RF). Bl, a, på det rent kommunalaområdet sluts kollektivavtalen i annan ordning. De centrala avtalen träffas vidförhandUngar mellan resp. och dekommunanställdas huvudorganisationer. Ett sådant avtal är i regel enrekommendation, som blir bindande för en kommim resp, landstingskommun förstnär denna själv har antagit avtalet. Lokala anpassningsöverenskommelser är inteovanliga. Prop.1975/76:105 Bilaga 2 140 Av 3 § StjL och 2 § KtjL framgår också attväsentliga frågor inom det offentliga tjänstemannaområdet i stället för attavtalsregleras skall regleras i offentiigrättslig ordning (jfr prop. 1965: 60s. Det gäller f, n. efter senaste lagändringar frågor omtjänsteorganisationens utformning och myndighets verksamhet samt en delsärskilda frågor, I fråga om de närmare offentiigrättsligabestämmelserna på tjänstemannaområdet får jag hänvisa till framställningen ide följande avsnitten. Bestämmelserna återfinns bl, a, i övriga delar av StjLoch KtjL, Vidare kan anföras StjS, som gäUer på statens område, och KtjS,skolförfattningar m, fl, författningar, som gäller på den statligt regleradedelen av det kommunala området, dvs, främst för lärare. Här skall betonas attde offenlliganslällda genom sina organisationer har möjlighet att läggasynpunkter på innehållet också i dessa bestämmelser under förberedelse- ochutredningsstadiet, vid remissbehandling av förslag och vid överläggningar meddet allmännas representanter. I praktiken sker sålunda inga störreorganisationsförändringar e. d. utan att personalorganisationerna har hafttillfälle att föra fram sina synpunkter.