prop · FZ031 · 1975-12-31 00:00:00 — Elertalel centrala remissinstanser har i stort sett integåtl in på detaljfrågor i tle enskilda kommunernas program. En i flerayttranden återkommande motivering för delta är alt programmen ofta är säallmänt hållna all det är svårt all ta ställning till förslag i enskildaprogram. Man inskränker sig därf()r till generella och principiella synpunkter.Sjöfartsverket, luftjartsverkct, n/isantikvancämbetet, ,, planverket, vattenjallsverket och CDL samt SGU har mer änövriga remissinstanser tagit ställning till de enskikla programmens innehåll.Del hör här understrykas atl vissa myndigheleis regionala organ lämnatdelaljerade synpunkter pä programJnnehällel diiekl till länsstyrelserna. Dettagäller främst lantbruksnämnderna, skogsvårdsstyrelsema och landsantikvarierna. I delta avsnitt las inle upp remissinstansernas synpunkterpä enskilda program. Framställningen koncentreras till allmängiltiga ochprincipiella fräuor. 1975/76:1 11 , lantmäteriverket, och anför alt kommunerna har haft en hög ambitionsnivå vadbeträffar åtaganden i form av utrednings- och planeringsarbete. Liknandeåsikter framförs av beträffande kulturminnesvården. anser att förutsällningarna är goda för attintentionerna i den fysiska riksplaneringen skall kunna fullföljas i huvudsakinom ramen för en översiktlig planering, särskilt med tanke på atlpraktiskt taget alla kommuner avser all upprätta kommunöversikter och i mängafall även översiktliga markdispositionsplaner och områdesplaner. De åtagandensom har gjorts i programmen anser verket i huvudsak vara väl anpassade tillplaneringsproblemen. har funnit all programmaterialel visar ennästan genomgående positiv inställning hos kommunerna till den fysiskariksplaneringen och alt enigheten mellan länsstyrelser och kommuner har varitpåfallande stor. Verket anser atl programmen i huvudsak kan ligga till grundför det fortsatta arbetet med den fysiska riksplaneringen. 5.2.3 Ansvarsfördelningen mellan stat och kommun påpekar atl mänga kommuner har hävdat altkostnaderna för alt säkerslälla riksintressena i princip bör åvila staten ochatt kommunerna inte rimligen kan ta på sig kostnader för åtgärder som i förslåhand är atl betrakta som en hela landels angelägenhet. Del föreligger enligtverket behov av att ansvarsfördelningen mellan statliga och kommunalamyndigheter närmare klarläggs under planeringsskedet. Verket konslalerar ocksåalt del i riktlinjerna lagts fasl all den nuvarande balansen mellan statligtoch kommunall inflytande t, v, i huvudsak skall behållas. Naturvårdsverketanför vidare all det finns etl stort behov av gränsdragning mellan statliga ochkommunala insalser när del gäller vilken myndighet som skall svara försäkerställande av områden för naturvärd och friluftsliv, olika myndighetersplaneringsansvar i fjällen samt hur ansvarsfördelningen bör utformas i områdenav intresse för både naturvärd och kullurminnesvärd. understryker viklen av fortsatt samråd iriellanlänsstyrelser och kommuner. Länsstyrelserna bör enligt planverket förse kommunernamed underlagsmaterial för planeringen, diskutera lilläiupningen av centrala rådoch anvisningar samt tillsammans med kommunerna överväga behovet avinlerimisliska förordnanden i avvaktan pä slulgilliga förordnanden ellerplaner. Länsstyrelserna bör enligl planverkel också samordna planeringsarbetetöver kommun- och länsgränserna. 1975/76:1 12 Remissinstanserna har ägnat frågan om resurser förplaneringsverksamheten stor uppmärksamhet. Genomgående pekar man på det storabehovet av ytterligare medel för utrednings-och planeringsverksamhet päkommunal och regional nivå. l'lanverkct har funnit alt åtskilliga kommuner har angettatl programmen inle kan genomföras under liden fram lill ominte statliga bidiag ställs till förfogande. Planverkel anser att granskningenav progranuuen starkt har påvisat behovet av ökade statsbidrag lill översiktligplanering, I de fall prioriteringar måste göras i kommunernas planeringsförelaganser planverkel all särskild prioritet bör ges ät planering inom de områdensom onilallas av de geografiska riktlinjerna. Verket påpekar att riktlinjer föibebyggelsen i kommunöversikt kan skydda områden av värde för exempelvisjordbruk, friluftsliv, naturvård och kulturminnesvård i avvaktan pä fortsattplanläggning eller förordnande enligt naturvårdslagen. Cienoni elt sådantsuccessivt säkerställande av riksintressen bljr resursfrågan enligt verketmindre akut. Enligt lantmäteriverket och LRF förekommer del inte sällanatt kommuner med små ekonomiska resurser har ett stort antal riksintressan-laobjekl. Enligt verket och LRF är det särskilt viktigt alt stödja dessa kommunerekonomiskt genom statsbidrag med tanke på de stora ekonomiska påfrestningarsom riksplaneringen medför. LRF framhåller all detta i hög grad motiverasockså av all del är fräga om nationella intressen och en planering som utförsmed direktiv frän staten. Även Svenska kum-munjörhundet understryker viklen avatt statsbidrag utgår för de kommunala planeringsinsatserna. En kraftighöjning bör ske av anslaget för bidrag till översiktlig planering. understryker vikten av attlänsstyrelserna och övriga regionala myndigheter ges ökade resurser förinventeringar och utredningar samt service- och sanuädsverksamliet. Planverketanser alt särskilt länsstyrelsernas planenlieter är i behov av förstärkningar,liera remissinstanser påpekar all del för vissa verksamheter föreligger eltsärskilt stort behov av resurser. Framförallt gäller detta inom kulturminnesvården,vilket framhålls av , planverket och Svenskakommunjörhundet. 5.2.5 Hantering av bebyggelsefrågor framhåller all områden som är underutredning och där rikllinjer för markanvändningen saknas ofla vållar svåraproblem vid byggnadslovsgivning saml vid fastighetsbildnings- ochanläggningsförrält-ningar. Del är därför enligt verket av vikt att program somvisar hur riksintressena skall säkerställas utarbetas för dessaområden. anser vidare atl frågan om de kommunala programmensstatus är oklar och all del kan komma att anses tveksamt om enbartredovisningen i kommunala program ger elt tillräckligt underlag för att 1975/76:1 13 t. ex. hindra viss fastighetsbildning. Ett säkerställandeav riksintressena genom komnumala översiktsplaner kan vidare rymma vissaproblem, anser verket. Genom att sådana planer normall inle kommer atlläslslällas erhålls inle tvingande bestämmelser med rättsverkan. Länsstyrelsernakan endast samiädsvägen påverka planernas innehåll, och även om enighet iprincip råder kan skilda uppfattningar finnas i enskilda fall om huruvida t.ex. viss bebyggelse är förenlig med den fysiska riksplaneringens intentioner.Lantmäteriverket framhåller också atl det är myckel oklart vatl de olikaplanerna innebår ifråga t)m redovisningssätt, samråd, behandlingsordning m, m.Verket påpekar att en mångfald former av kommunala översiktsplaner också lättleder till osäkerhet vid fastighetsbildnings- och byggnadslovsärenden. Enhetlighetbeträffande kartor, redovisningssätt, samråd, behandlingsordning etc.underlättar enligt verket handläggningen. Verket anser därför alt anvisningar idessa hänseenden bör rdfärdas sä snart som möjligt och alt länsstyrelsernaunder planeringsarbetet bör verka för all största möjliga enhetlighet uppnäs. understryker vidare vikten av samrådmellan prövande instans och länsstyrelse i de fall minsta oklarhet råder vidprövning av ärenden om byggnadslov, fastighetsbildning eller inrättande avgenien-samhetsanläggning inom område av riksintresse. Verket understryker ocksåbehovet av samrådsformel mellan berörda myndigheter som underlättarärendehandläggningen. Delta är enligl verket särskilt angeläget inomkulturminnesvårdens intresseområden. ''ivenplanverket har ägnat bebyggelsefrågorna stor uppmärksamhet. anföralt när del gäller plan- och byggnadslovsfrågor i områden med riksintressen menutan översiktligt planunderlag bör, som också lantmäteriverket har berört, idet samråd som fortlöpande sker mellan kommuner och länsstyrelser en avstämningske mellan uppfattningarna om aktuella bebyggelsefrägor. finner länsstyrelsenall etl detaljplaneförslag inte motverkar riksintresset bör förslaget kunnafastställas. Motverkas däremot riksintresset, bör fastställelse vägras ellerplanförslaget uni.lerställas regeringens prövning, lör nybyggnad inom områdeulan faslslälld detaljplan och där lätbebyggelsesilualion råder anserplanverket alt en förulsällning för alt dispens skall medges bör vara atlriksintresset inle motverkas. 1 annat fall bör dispens vägras. Vid prövning avbyggnadslov för glesbebyggelse inom riksintressanta områden, bör byggnadsnämndenenligt planverkels mening meddela byggnadslov då företagel inte strider molriksintresset. I annat fall bör byggnadslov vägras. föreslär alt kommunöversikter och olika typerav översiktsplaner Irots alt de inte har karaktären av generalplan ändåhandläggs enligl reglerna för antagen generalplan. På så vis ges medborgarnainsyn i planeringen som kommunernas ansvariga organ får la ställningtill dessa planeringsfrågor. 1975/76:1 14 understryker betydelsen av ett brakartmaterial för att nå ett gott planeringsresullat. Vid verket pågår bl, a,framställning av en ny översiktskarta i skala 1 :250 000 med betydligt bättreegenskaper än tlen provisoriska översiktskartan. Vidare beräknas säväl dentopografiska kartan i skala 1 :50 000 som tlen ekonomiska kartan i skala 1:10000 vara färdigutgivna , En ökad revidering och ajourhållning planeras avframför allt den ekoiK)miska kartan. Verket betonar alt den topografiska ellerekonomiska kartan ofta med fördel kan utnyttjas som underlag för översiktligplanering. För de fall större skalor än 1:10 000 önskas, erinrarlantmäteriverket om alt man i har börjat arbetet med en ekonomiskkarta i skala 1:5 000. vilken är lämpad för t. ex. översiktsplanering itätorter. understryker betydelsen av att kartproduktionen förden fysiska riksplaneringen inle minst av ekonomiska skäl sker efter enhetliganormer. Stora vinster i kartframställningen kan enligt verket göras även genomall man ulnylljar underlag och deloriginal från produktionen av de allmännakartorna. 7 Verksamheten under planeringsskedet och framhåller att det ärväsenlligl all angelägenhelsgradera de insatser som skall göras underplaneringsskedet. Prioriteringen bör göras sä att insatserna sätts in först ochfrämst där riksintressen riskerar atl spolieras på grund av konkurrerandeintressen. Liknande synpunkter framförs av som anseratt planeringsarbetet i första hand skall inriktas på områden med konfliktermellan olika intressen. anser alt länsslyrel-serna och övrigaregionala organ med hänsyn till koiumunernas begränsade resurser bör haansvaret för huvuddelen av de utredningar och inventeringar som skall göras. När tlet gäller meningsskiljakligheler mellan kommuner ochlänsstyrelser anser planverket att tlessa i de flesta fall bör kunnaöverbryggas genom överläggningar under planeringssketlel. Länsstyrelserna bör iannat fall redovisa de oiuråden tlär oklarhet råder vid slutet avplaneringsskedet. Länsstyrelserna och kommunerna bör vidare enligt planverketöverväga behovet av planering inom de s, k, primära rekreationsområdena vilkaföreslagits i turistkommitténs betänkande (SOU 1973:52).' Vidare är det enliglplanverkel viktigt alt de samarbelsorgan för inlerkommunal planering somförekommer biträder kommunema i planeringsarbetet och får tillfälle att yttrasig över komiuunöversikter och markanvändningsplaner. Flera remissinstanser tar upp frågan om lidplanen förplaneringsskedet. anser att del på grund av resursproblemen, behovetav kompletterande utredningar saml den lid de nödvändiga samråden med sakägare ' So vidare avsnitt 7.5.6, 1975/76:1 15 och medborgare lar, inte är sannolikt atl alla planerhinner färdigbehand-las i kommunerna före , Verket föreslårdärför atl planeringsskedet för kommunernas del utsträcks till den 1 januari1977, LRF framfor liknande synpunkter och framhåller särskilt behovet avsamråd, LRF anser all kommimerna dels i planeringsperiodens början skallredovisa förutsättningarna för planeringen, dels arrangera utställning i denomfattning bygglagulredningen har föreslagit (SOU 1974:21). LRF föreslår enförlängning av planeringsskedet med etl år, dvs. för kommunernas del lill den1 . anser all kraven på samråd med myndigheter m. m.innebär all alla åtgärder inle kan genomföras under planeringsskedet. Enbartför utställning, remisser och diskussioner med medborgare och sakägare samtkommunens behandling erfordras minsl enligl förbuntlet. Även omplaneringsskedet förlängs till måste enligl förbundetprioriteringar göras för all lidplanen skall kunna hållas. i'ör atl underlätta genomförandet av riksplaneringenföreslår planverket vissa lagändringar. Straffet för olovligt byggantleföreslås skärpt. Möjligheterna bör vidare enligt planverkel förbättras förkommunerna alt inkassera kostnader som de har hafl i samband meddetaljplanläggning. Likaså bör möjligheterna ökas att med hänsyn lillkulturhistoriska intressen kräva viss utformning av nybebyggelse.Lantbruksnämnden bör ges tillfälle alt granska förslag till generalplan inomrenskötselområden. föreslär dessutom obligatoriskt samrådbeträffande skogsavverkningar i områden som särskilt pekar iil.Lantmäteriverket anser del angeläget all ytterligare informalJon om ändradlagstiftning beträffande genomförande- och säkcrställandeJnslrument förs uttill kommunerna. 5.3 Kommunernas synpunkter beträffande länsstyrelsernasoch de centrala myndigheternas yttranden Kommunerna har, som jag förut har nämnt, getts tillfälleall framföra kompletterande synpunkter meil anledning av vad länsstyrelsernaoch de centrala myndigheterna har anfört. Yttranden har inkommit från 126 komnumer,1 många yttranden har behandlats endast länsstyrelsernas och inte de centralamyndigheternas synpunkter, I mer ån hälften av yttrandena vidhåller kommunernatidigare redovisade ståndpunkter och i en tredjedel accepteras länsstyrelsenseller någon central remissmyndighels synpunkter. I etl fenUontal yttrandenförklarar kommunen atl inga skiljaktjgheter i uppfattning förelegat. De vanligast förekommande frågorna i yttrandena gällersäkerställande-former och områdesavgränsningar. En tredjedel av yttrandenatar upp 1975/76:1 16 Kommuner och länsstyrelser ärexempelvis ofta inte överens om huruvida byggnads- ellernalurvårdslagsliftningen är lämpligast atl utnyttja för atl säkerställaområden av riksintresse för rörligt friluftsliv. Kommunerna har ocksåsynpunkter på vilket slag av förordnande enligl naturvårdslagen som bör väljasoch vilken planeringsform som är läiupligast i en given situation. Vidare tas iyttrandena upp frågor om lämpliga planeringsätgärder i områden som berörs avgeografiska riktlinjer. Omkring en fjärdedel av yttrandena diskuteraravgränsningar av områden som har behandlats i programarbetet. a. gäller detavgränsningar av områden som avses bli säkerställda med hjälp av naturvårdslagen. I flera yttranden behandlas frågan om olika områdensstatus. 1 en del fall anser I, ex, kommunen i motsats till allett område skall betraktas som riksintressant och i andra fall är förhållandetdet omvända. 6 Allmänt om regeringens beslut Regeringen har den 20 februari-den 24 april1975 i beslut län för län tagit ställning till programarbetets resultat. Tillvarje beslut har fogats en inom i samråd med övrigaberörda departement utarbetad promemoria daterad medförslag till utgångspunkter för det fortsatta planeringsarbetet. 1 beslutenanges att vad som anförs i promemorian skaU vara vägledande för det fortsattaarbetet med att fullfölja den fysiska riksplaneringens intentioner.Promemorian fogas i sin helhet som bilaga 1 lill protokollet i detta ärende. 6.2 Allmänna synpunkter i promemoria I promemorian tas upp vissa allmänna synpunkter päprogramarbetets utfall. Del konstateras att programarbetet och de remissyttrandensom lämnats över detta j väsentliga avseenden har klargjort utgångspunkternaför det fortsatta planeringsarbetet i län och kommuner och att ambitionsnivån iprogramarbetet har varit hög. Beträffande ansvarsfördelningen i det fortsatta arbetetbör det enligl promemorian som vara berörda fackmyndigheters uppgiftalt för resp. verksamhetsgrenar ange vilka oiuråden i landet som har betytlclsefrån rikssynpunkt. och riksantikvarieämbe-lels bedömningar idetta hänseende bör meil beaktande av regeringens ställningstaganden utgöra ettunderlag för tlel fortsatta arbetet. I promemorian framhålls alt de närmast föreståendeåtgärderna i första hand bör syfta till alt inordna och beakta de behandladeområdena i en utvidgad ö.versiktlig planering, där olikamarkanvändningsin- 1975/76:1 17 tresscn prövas mot varandra. Planeringsarbetet börinriktas på att upprätta dels kommunöversikter, dels översiktligamarkanvändningsplaner i huvuddelen av de områden som berörs av de geografiskariktlinjerna samt i de områden dar programarbetet har visat att uttaladkonflikt råder eller kan förutses mellan olika niarkanvändningsintressen. Vidare framhålls att en förutsättning för att den fysiskariksplaneringens intentioner i stor utsträckning skall kunna fullföljas genomkommunal planering är att översiktliga planer för markanvändningen antas avkommunfullmäktige och att möjligheter ges för statliga myndigheter alt bedömahur de kommunala planeringsålgärderna stämmer överens med riktlinjerna. Detfortsalta planeringsarbetet bör bedrivas i sanuåd mellan kommuner ochlänsstyrelser med deltagande av övriga berörda regionala myndigheler. Omenighet inte nås om vilka åtgärder som bör vidtas bör regeringen uppmärksammaspä detta om föreslagna åtgärder äventyrar inten.lionerna i den fysiskariksplaneringen. Enligt tidigare riktlinjer skall planeringsskedet ihuvudsak vara avslutat . 1 promemorian konstateras att och planverket har framhållit att alla planeringsåtgärder intekan genomföras före detta datum och alt planeringsskedet bör förlängas till den1 . Enligt promemorian torde ett fullständigt genomförande av deåtgärder som föreslagits i programmen inte vara möjligt även under ett pätletta sätt förlängt planeringsskede. Insatserna under det nu aktuella skedetfår inriktas på de åtgärder som är mest angelägna. Del egentligaplaneringsarbetet bör i huvudsak kunna vara klart men viss liddärefter bör avsättas för behandlingen inom kommunerna. Kring årsskiftet1976/77 bör komnuuierna lämna en redovisning till liinsstyrelserna, vilkadäiefler i samarbete med övriga berörda länsmyndigheter bor redovisa resultatettill berörda centrala myndigheter. Länsstyrelserna och de centralamyndigheterna bör yttra sig till regeringen över resultatet avplaneringsarbetet. Beträffande vissa områden där särskilt kompliceradeförhållanden råder torde enligt promemorian frågan om särskildredovisningsskyldighet direkt till regeringen få prövas i anslutning tillregeringens beslut för länen. I promemorian i övrigt behandlas utfallet av programskedetoch förslag till utgångspunkter för det fortsatta arbetet när del gäller vissaverksamheter. Till ett referat av dessa delar återkommer jag i avsnitt 7. 6.3 De länsvisa besluten De länsvisa besluten innehåller inledningsvis enredogörelse för utfallet av programarbetet i länet och en koncentreradsammanställning av de synpunkter som centrala och regionala instanser harframfört beträffande de kommunala programmen. En mer utförlig sådan redogörelsehar därutöver tillställts kommunerna genom planverkets och länsstyrelsernasförsorg. Regeringen konstaterar i besluten att prograrhmen förfullföljande av 2 1975/76 1 saml. 1975/76:1 18 den fysiska riksplaneringens intentioner i huvudsak kanligga till grund för det fortsatta planeringsarbetet. För vissa kommuner hardock regeringen angett att de i vissa avseenden bör utveckla sina program isyfte att tillgodose de fastlagda riktlinjerna. I besluten ges vissa riktlinjer för de planeringsåtgärderm. m. som kommuner och berörda myndigheter bör vidta. Vidare ges, därregeringen har funnit det erforderhgt, preciseringar av de allmännautgångspunkterna för behandhngen av vissa verksamheter som redovisas ibostadsdepartementets promemoria, bl. Jordbruk och skogsbruk. Till enredogörelse för de geografiska riktlinjernas behandling återkommer Jag iavsnitt 8. 1 besluten får länsstyrelserna uppdrag att biträdakommunerna i det förestående planeringsarbetet samt vidta de övriga åtgärdersom erfordras i enlighet med länsstyrelsernas yttranden över kommunernasprogram och mot bakgrund av vad som har anförts i besluten och i bostadsdepartementetspromemoria. Regeringens ställningstaganden i besluten återges i sinhelhet i kap. 9. Ett fullständigt länsbeslut fogas som bilaga 2 tillprotokollet i detta ärende. 7 Behandlingen av vissa verksainheter i programarbetet 7.7.7 Riktlinjer och underlagsmaterial Enligt de fastlagda riktlinjerna är det angeläget attjordbruket ägnas stor uppmärksamhet i den fysiska riksplaneringen med hänsyntill dess stora samhällsekonomiska betydelse hksom dess betydelse för miljön.All möjlig hänsyn bör tas till denna närings intressen. Jordbrukets företrädarebör få medverka i planeringsarbetet och samråd bör påbörjas så tidigt sommöjligt i det kommunala planeringsarbetet. 1riktlinjerna understryks vidare att den snabba strukturomvandlingen inomjordbruket bör ske med hänsynstagande till andra berörda intressen somfriluftsliv och fritidsbebyggelse. Vid konflikt mellan Jordbruksintressen ochtätortsutbyggnad bör högvärdig jordbmksmark inte tas i anspråk förtätbebyggelseändamål om en från samhällsbyggandets synpunkt likvärdig lösningkan åstadkommas på annan för Jordbruket mindre värdefull mark. Somvägledning för kommunernas programarbete fanns en översiktlig gradering avåkermarkens ekonomiska avkastningsvärde. 1 flera län har lantbruksnämndernakompletterat detta material. 7.7.2 Behandlingen i det kommunala programarbetet Totalt ca 230 kommuner tar i sina program upp frågor medanknytning tiO jordbruket. Behandlingen utmynnar i flertalet program i gene- Prop.1975/76:1 19 rella uttalanden om att hänsyn skall tas till Jordbruketsintressen i den fortsatta planeringen. 1programmen tas åtskilliga konflikter mellan jordbrukets intressen och andrasamhällsintressen upp. Redovisningen i programmen är dock inte enhetlig. Endastvissa kommuner avgränsar konfliktområden pä karta. Den dominerande typen avkonflikter rör förhållandet till tätorternas utbyggnad. Av de 63konfliktområden som länsstyrelserna anger där jordbruket är berört kan 53hänföras tUl denna konflikttyp. Flertalet av dessa konfliktområden finns iSkåne och på . Konflikter redovisas också med industri, försvar,grustäktsverksamhet, fritidsbebyggelse, naturvård, kulturminnesvård ochflygplatser. Kommunerna längs , i älvdalarna och i Bohuslänframhåller jordbrukets betydelse för landskapsbUden och efterlyser i en delfall statliga stödåtgärder för t. ex. små och medelstora jordbruksföretag somär speciellt angelägna att ha kvar med tanke på landskapsmiljön. Jordbrukets intressen avses i regel bli tUlgodosedda genomriktlinjer för bebyggelseutvecklingen i kommunöversikt. I tätortsområden medomgivande jordbruksmark föreslås i en del fall områdesplanering (generalplan)för att närmare reglera markanvändningen. Även kommunomfattandemarkdispositionsplaner nämns i vissa program som lämpligt instrument för atttillvarata jordbruksintressena. Mänga kommuner uttrycker önskemål om attlantbruksnämnderna skall utföra inventeringar för att precisera jordbruketsintresseområden. Detta är särskilt framträdande i kommuner som kan behöva tajordbruksmark i anspråk för tätortsutbyggnad. I dessa kommuner önskar man oftafå en fördjupad avkastningsgradering utförd kring tätorterna. 7.7. i Länsstyrelsernas och övriga regionala organsyttranden Lantbruksnämndernas medverkan i programarbetet harvarierat. I mänga län har nämnderna deltagit i länskonferenser och iöverläggningar med kommunerna. I vissa lan har emellertid lantbruksnämndernainte deltagit i programarbetet annat än genom att avge yttranden tUl länsstyrelsenöver kommunernas program. Samtliga lantbruksnämnder utom en liar lämnatyttranden.