prop · FZ03172 · 1975-12-31 00:00:00 — Prop.1975/76:172 Regermgens proposition Regeringenföreslår att antaga de förslag som bar upptagits i bifogade utdragur regeringsprotokoll. Ipropositionen föreslås att godkänner riktlinjer för överföring avviss personal med personlig statlig pensionsrätt till pensionering somadministreras av kommimerna och landstingen. Vidareläggs fram förslag om ändrade pensionsbestämmelser dels för vissa tjänstemän,tillsatta med förordnande för bestämd tid, dels för teaterchefer. Förslagläggs också fram om ordnande av pensionering för personal vid musikteatern iUmeå och om upphävande av vissa inskränkningar i rätten att uppbära livräntaenligt äldre pensionsbestämmelser. 1 1975176.1 saml. Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , , ,, , , , , , , , , I Överföring av viss personal med personlig statlig pensionsrätt tillpensionering administrerad av kommuner och landsting Statenhar sedan gammalt medverkat till pensioneringen av arbetstagare inom vissakommunala verksamhetsområden främst delar av undervisningsväsendet,sjukvården och socialvården som är av väsentlig betydelse för det allmänna.Pensioneringen sker med tillämpning av statliga tjänstepensionsbestämmelser ochadministreras av . Arbetstagareinom dessa verksamhetsområden anslöts till den statliga tjänstepensioneringennär det inte fanns någon enhetlig och fast organiserad tjänstepensionering förde kommunalt anställda. Primärkom-mimerna och landstingskommunerna (kommunerna)bidrog genom avgiftsbetalning till pensionskostnaderna för vissa grupperarbetstagare. Sedankommunal tjänstepensionering av i huvudsak samma innehåll som den statliga hadegenomförts mer allmänt, kom pensionsfrågan för de berörda arbetstagarna i ettnytt läge. Härtill medverkade också att det efter den allmänna pensioneringensutbyggnad blev allt svårare att fördela pensionskostnaderna planenligt mellanstat och kommun för de arbetstagargrupper som kommunema betaladepensionsavgifter för. Ar1959 tillsattes en kommitté SP med uppgift att utreda bl. a.i vilken omfattning statlig tjänstepensionering borde förekomma för kommunalaarbetstagare och hur en sådan pensionering borde finansieras. Utredningenlämnade ett betänkande med förslag till nya grunder för statligpensionering av vissa icke-statliga arbetstagare. Prop.1975/76:172 3 Förslagen var i sak grundade på en överenskommelse mellanföreträdare för staten och för berörda kommunförbund. Överenskommelsen innebari korthet följande. Sådana anställda hos primärkommuner och landsting, som vidnågot tillfälle den 30 juni 1963den var anslutna tillstatens pensionering eller kunde anslutas dit, fördelades i två kategorier, enmed statliga avlöningsbestämmelser och en med kommunalt bestämdaavlöningsvillkor. Den första kategorin (kategori I) skulle också ifortsättningen tillhöra området för den statliga tjänstepensioneringen.Kommunerna skulle här inle behöva bidra till pensionskostnaderna. Den andrakategorin (kategori II) skulledäremot i fortsättningen tillhöra oiTirådet för den kommunalatjänstepensioneringen. Statsbidrag till pensionskostnaderna skulle inte utgå.Emellertid skulle de arbetstagare som redan var SPR-anslutna tillförsäkras"personlig" statlig pensionsrätt. Övergången till den kommunalapensioneringen skulle ske successivt, antingen i mån av nyrekrytering avtjänster som hörde till denna kategori eller i mån av den enskildearbetstagarens övergång till anställning som den statliga pensionsmyndighetenfann vara av sådant slag att den inte hade kunnat medföra statligtjänstepensionsrätt enligt de beslämmelser som gällde den 30 juni 1963.Samtidigt skulle kommunerna befrias från att i fortsättningen betala avgifterför de arbetstagare som omfattades av personlig pensionsrätt. Överenskommelsen har godkänts av berörda statliga ochkommunala organ (jfr prop. 1963: 92, SU 82, rskr 197). Om kommunala arbetstagare med personlig pensionsrättskall, höra till det statliga eller det kommunala pensionsområdet är en frågasom har övervägts på nytt i en arbetsgrupp med företrädare för staten och förkommunförbunden. Arbetsgruppen har enats om att i huvudsak följanderiktlinjer bör gälla när frågan om de kommunalanställda arbetstagarna medpersonlig statlig tjänstepensionsrätt skall behandlas. Arbetstagaremed personlig statlig pensionsrätt förs över till pensioneringsom administreras av kommunerna. I samband härmed upphör den personligastatliga tjänstepensionsrätten. Staten svararför kostnaderna för vad kommunerna betalar ut i pension eller livränta till deberörda arbetstagarna och deras efterlevande. Detta gäller också arbetstagaresom vid avgång har anställning utanför den personliga statligatjänstepensionsrättens område. Kommunernabekostar förmån på grund av avtalsgruppsjukför-säkring (AGS-KL) som kan kommaatt utgå i stället för stadig sjukpension fram till pensionsåldern. Arbetsgruppen har förutsatt att riktlinjerna skallgodkännas av regeringen, och kommunförbunden. Prop.1975/76:172 4 Pensioneringenför kommunala arbetstagare med statlig pensionsrätt lades om i början av1960-talet. Bidragande orsaker till denna reform var att kommunalapensioneringsalternativ hade ttllkommit och att det hade blivit allt svårareatt fördela kostnaderna för pensioneringen mellan staten och kommunerna. Omläggningengenomfördes på så sätt att arbetstagama delades upp mellan det statliga och dekommunala pensionsområdena. Härvid var grundtanken att personal med kommunaltreglerade löner skulle hänföras till pensionering, medan övrig berördpersonal skulle vara kvar inom det statliga pensionsområdet utan att kommunernabehövde bidra till pensionskostnaderna. Deneftersträvade kostnadsfördelningen mellan stat och kommuner uppnåddes alltsågenom en uppdelning av personalgrupper i stället för, som tidigare, avpensionskostnader för vissa grupper. Omläggningenförenades med långtgående övergångsanordningar som gav statlig pensionering åtde personer med kommunalt reglerade löner som var anställda när pensioneringenlades om. Också denna pensionering grundad på personlig pensionsrätt blevavgiftsfri. De berörda arbetstagama skulle under sin återstående aktiva tidhöra till det statliga pensionsområdet om de innehade tjänster som dennapensionering omfattade . Minimiåldernför de kommunalanställda som tillerkändes personlig statlig pensionsrätt varvid omläggningen omkring och är nu alltså omkring 35. Antalet kvarvarandepersoner med sådan pensionsrätt utgör f. n. ungefär 15 000 men minskar genomårlig pensionering med ungefär 600. Ändrar man inte övcrgångsanordningarna,måste de tillämpas ända tills de förlorar sin aktualitet i början av2000-talet. Somkunde förutses redan vid omläggningen ökar svårigheterna att administreraövergångsanordningarna. Detta hänger samman främst med att de berördaverksamhetsområdena undan för undan organiseras om och med attanställningsförhållandena efter hand ändras. Det blir därför allt vanskligareatt avgöra om en arbetstagare är hänförlig till övergångskategorierna ellerinte, eftersom dessa kategorier är definierade med hänsyn till förhållandena ibörjan av . Ju som förflyter, desto svårare blir det attbestämma motsvarigheterna till dessa förhållanden. Tillämpningssvårigheternagör sig gällande både bos den statliga pensionsmyndigheten och inomadministrationen hos kommunala huvudmän och pensionsmyndigheter. Gränsdragningsproblemenmedför alltså åtskilligt arbete. Detta syftar dessutom bara till attupprätthålla en viss fördelning av de ganska speciella och successivtminskande kostnaderna mellan skilda offentliga verksamhetsområden. Att olikapensionsvillkor statliga resp. kommunala gäller för arbetstagare somtillhör samma personalkategori Prop.1975/76:172 5 harvidare kommit att betraktas som allt mindre rationellt både av personalen ochav arbetsgivaren. Underintryck av dessa förhållanden har företrädare för staten och kommunförbunden nuhaft överläggningar som syftat till att förenkla övergångsanordningarna. De harhärvid enats om att de personer som bar personlig statlig pensionsrätt på grundav anställning bör föras över till de kommunala pensionsområdena. Detär förutsatt att de ekonomiska förhållandena för staten och kommunerna iprincip inte skall ändras genom överföringen. I enlighet härmed har man utgåttfrån att staten alltjämt skall svara för pensionskostnaderna i samma utsträckningsom . Den administrativa förenkling som eftersträvas förutsätter dockvissa schablonlösningar. Man måste därför också godta att kostnadsfördelningeni någon mån kan komma att förskjutas under de mycket långa tidsperioder som detblir fråga om. Schablonlösningarnaoch deras betydelse beror i huvudsak på följande. Aena sidan skulle ett litet antal personer komma att lämna det område förvilket staten har pensionskostnadsansvar enligt reglema för den personligapensionsrätten, om det nuvarande systemet bibehålls. Detta kan bero på t. ex.omorganisationer eller individuella överflyttningar oberoende avorganisatoriska ändringar. Om en arbetstagare lämnar det berörda området,medför det vid nuvarande system att statens kostnader minskar. Efteromläggningen kan dessa arbetstagare inte skiljas från de andra utan attadministrationen betungas på ett orimligt sätt. Staten bör alltså efteromläggningen bekosta pensioneringen också för dem som inte är kvar inom områdetför den dittillsvarande personliga pensionsrätten. Aandra sidan faller statens sjukpensionskostnader för tiden fram till pensionsåldernbort efter omläggningen. Det hänger samman med att motsvarande förmåner enligtdet kommunala systemet baseras på av-talsgruppsjukförsäkring (AGS-KL) som dekommunala huvudmännen måste finansiera genom särskilda avgifter vilka intelämpligen kan påföras staten. Att närmare uppskatta detvå nämnda kostnadspostema är omöjligt, eftersom utfallet påverkas av en radovissa faktorer under kommande årtionden. En bedömning måste därför till stordel grundas på den utveckling som har ägt rum , iden mån det kan ske med hjälp av material som är tillgängligt utan meratidsödande och kostnadskrävande undersökningar. Vid de överslagsberäkningar ochöverväganden som gjorts med hjälp härav har man i den tjänste-marmagrupp medföreträdare för staten och kommunema som har arbetat med problemet funnit denbedömningen rimlig att de två kostnadspostema i stora drag balanserar varandra.Den avsedda omläggningen 1975/76:172 6 kanalltså ske på ett administrativt fördelaktigt sätt utan att kostnadema i principfördelas annorlunda mellan staten och kommunema. Förmin del ser jag omläggningen soin ett inslag i fullföljandet av denprincipiella uppdelning mellan stat och kommun av pensionskostnadsansvaret förkommunalanställda som beslutades . Det är enligt minmening naturligt och önskvärt att man genomför administrativa förenklingar pådetta område, särskilt som dessa kan påräknas komma för pensionsverkets del attmedföra minskat arbete och därmed också minskat personalbehov. Jag finner ocksåatt resultatet av de utförda undersökningarna gör det sannolikt att kostnadsfördelningenmellan stat och kommun inte påverkas i nämnvärd mån genom de avseddaschablonlösningarna. Av dessa skäl förordar jag en omläggning av pensioneringenför den berörda personalen i huvudsak enligt de riktlinjer som jag har dragitupp i det föregående. Enligtvad jag erfarit kan kommunförbunden påräknas rekommendera landstingen ocbkommunerna att medverka till den omläggning av pensioneringen som jag nu harförordat. Detkan befinnas vara fördelaktigt att göra motsvarande omläggning på närliggandeområden. Jag syftar härvid främst på de områden där kommun bar ett avgörandeinflytande på verksamheten eller där verksamheten är av sådant slag att denannars skulle ankomma på kommunen. Regeringen bör besluta härom efter samrådmed berörd huvudman. Denomläggning av pensioneringen för kommunalanställda som avses här torde böragenomföras . Regeringenbör utverka bemyndigande att utfärda de föreskrifter som behövs föratt genomföra vad jag nu har förordat. n Ändrade bestämmelser om pension åt förordnandetjänstemän Densom innehar tjänst med förordnande för bestämd tid (förordnandetjänsteman) harenligt 11 § 1 mom. fjärde stycket statens allmänna tjänstepensionsreglemente(1959: 287 SFR) rätt till förtidspension, om hans förordnande utlöper och avannan anledning än hans egen önskan inte förnyas. Entledigas sådan tjänstemanpå egen begäran före förordnandetidens utgång, kan han av regeringen förklarasberättigad till förtidspension om hans avgång anses önskvärd från allmän synpunkt.I dessa fall utgår förtidspension från pensioneringsperiodens nedre gräns/pensionsålderiieller, om regeringen medger det, från tidigare tidpunkt. Någrasärbestämmelser utöver dem som nämns i föregående stycke Prop.1975/76:172 7 gäller inte för militär förordnandetjänst ellerförordnandetjänst som avses i tjänsteförteckningsavtal förundervisningsområdet. För annan förordnandetjänst däremot tillämpas de tilläggtill eller undantag från SFR som föreskrivs i förordnandepensionskungörelsen(1959: 288). Den mest betydelsefulla skillnaden är att rätt till genastbörjande egenpension förordnandepension inträder inte bara när förordnandetjänstemannenuppfyller förulsättningama för ålders-, sjuk- eller förtidspension enligt SFRutan också på vissa villkor när förordnandet utlöper efter minst 12 årsförordnande i följd ocb på tjänstemannens egen begäran inte följs av nyttförordnande. En annan väsentlig skillnad är att det som framgår avandra punkten första stycket förordnandepensionskungörelsens föreskrifter till12 § SFR för hel förordnandepension i princip krävs endast anställning.Vid bestämmande av pensionens belopp beaktas emellertid bara tid varundertjänstemannen fortlöpande innehaft förordnande-tjänst. Förordnandepensions belopp minskar med högst omförordnandetiden understiger . Enligt fjärde punkten förordnandepen-sionskungörelsensföreskrifter till 12 § SFR gäller dessutom en garantiregel som tillämpasfrämst när tjänsteman har avkortad pension och vid tillträdet avförordnandetjänsten innehade atman pensionsberättigande statlig tjänst.Förordnandepensionens belopp får då inte understiga ett belopp som är på visstsätt beroende av vad som skulle ha utgått i pension om tjänstemannen behållitden tidigare tjänsten. En särskild minskningsregel gäller enligt andra punktenförsta stycket b förordnandepensionskungörelsens föreskrifter till 12 § SFR förförordnandetjänsteman vars anställning upphör på hans egen önskan, om han harminst 12 men inte 18 förordnandeår och inte har uppnått . Enligtden regeln minskas pensionens belopp med en sjättedel dock sammanlagt högsttre sjättedelar för varje påbörjad femårsperiod varmed tjänstemannenslevnadsålder understiger . De pensionsbestämmelser som gäller förförordnandetjänsteman har visat sig inte alltid vara helt ändamålsenliga ipraktiken. Det finns därför skäl att överväga vissa jämkningar. Bestämmelsen i 11 § 1 mom. fjärde stycket SFR hör till demsom bör jämkas. Enligt den bestämmelsen har regeringen möjlighet att under vissförutsättning besluta om förtidspension åt förordnandetjänsteman som entledigaspå egen begäran före förordnandetidens utgång. Det synes mig naturligt attmotsvarande får gälla förordnandetjänsteman, vars förordnande utlöper och påhans egen begäran inte följs av ett nytt. Regeringen bör därför medges attbesluta om förtidspension i dessa fall. 1975/76:172 8 Ettsådant medgivande medför att detsamma kommer att gälla då förordnandepensionskungörelsenär tillämplig. Dengarantiregel som finns intagen i fjärde punkten förordnandepen-sionskungörelsensföreskrifter till 12 § SFR gäller bara när den tidigare tjänsten var förenadmed statlig pensionsrätt. I vissa fall har det framstått som önskvärt att ävenkommunal tjänst som tjänstemannen innehade när han tillträddeförordnandetjänsten skall kunna beaktas för en höjning av förordnandepensionsbelopp. Med nuvarande bestämmelser är en sådan höjning inte möjlig. Jagförordar att garantiregeln får tillämpas också med en eller liknandeanställning utan statlig pensionsrätt som bas. Regeringen bör få besluta härommed beaktande av omständigheterna i varje särskilt fall. Jag finner inte anledningatt hemställa om motsvarande bemyndigande för icke-statliga anställningar avannat slag. Med hänsyn till erfarenhetemavid den hittillsvarande tillämpningen finner jag också anledning att föreslåändring av bestämmelserna i andra punkten b förordnandepensionskungörelsensföreskrifter till 12 § SFR. Enligt dessa bestämmelser skall förordnandepensionunder vissa förutsättningar beräknas till lägre belopp än eljest näranställningen upphör på tjänstemannens egen begäran. För att denna bestämmelseskall få tillämpas krävs att tjänstemannen har minst 12 förordnandeår. I undantagsfallkan regeringen emellertid numera besluta om förordnande-pension åt tjänstemansom slutar sin anställning på egen begäran och då har innehaftförordnandetjänsten än . Jag förordar därför att denifrågavarande bestämmelsen om beräkning av förordnandepensionens storlek skallgälla även om förordnandetiden understiger . Föratt regeringen skall kunna genomföra vad jag nu har förordat förutsätts vissaändringar i SFR och förordnandepensionskungörelsen. Regeringen bör utverkariksdagens bemyndigande att göra dessa ändringar. ni Ändrade pensionsbestämmelser för vissa teaterchefer m. fl. Kungl.Maj:t har genom beslut uppdragit åt f. d. generaldirektörenAllan Broomé att utreda pensionsförhållandena m. m. för vissa teaterchefer.Uppdraget har avsett chefema för Operan, Dramatiska teatern samt stadsteatramaoch därmed likställda teatrar (nu regionala och lokala teaterinstitutioner)ävensom direktören för . Broomé har i enpromemoria redovisat resultatet av sin utredning. Prop.1975/76:172 9 Efterremiss har yttranden över promemorian avgivits av dåvarande teater- ochmusikrådet efter hörande av huvudmännen för stadsteatrarna och därmedlikställda teatrar samt av Operan, Dramatiska teatern. , och statenspersonalpensionsverk. Chefernaför Operan och Dramatiska teatern liksom direktören för Institutet förrikskonserter utses av regeringen, de två förstnämnda för av ochden sistnämnde för av . Cheferna för de regionala och lokalateatrarna anställs av teaterstyrelserna genom kontrakt som i allmänhet löperpå . Statensallmänna tjänstepensionsreglemente (1959: 287 SFR) är tillämpligt påanställning som chef för regional eller lokal teater och direktör . Sådan anställning är alltså förenad med rätttill ålderspension, sjukpension och förtidspension enligt grunder som gällerför statsanställda i allmänhet. Förchefema för Operan och Dramatiska teatern gäller SFR med de tillägg ochundantag som föreskrivs i förordnandepensionskungörelsen (1959: 288). Sådanteaterchef har alltså rätt inte bara till förordnandepension som motsvararålders-, sjuk- eller förtidspension utan normalt också till förordnandepensionvid frivillig avgång oavbrutet innehav av en eller fleraförordnandetjänster. Utredningsmannens förs la g Utredningsmannenframhåller att teaterchefer i mycket stor utsträckning rekryteras blandpersonal inom teaterområdet. Det är särskilt vanligt att regissör ellerskådespelare/sångare utses till teaterchef. Utredningsmannenframhåller vidare att tjänsten som chef för en teater är mycket särpräglad medhänsyn till kravet på konstnärlig förnyelse. Ur teaterledningens synvinkel kandet vara av intresse att en och samma person inte är konstnärlig ledare underalltför . Teaterchefen kan också själv känna ett behov av att få nyaimpulser genom återgång till sitt tidigare yrke eller genom övergång till enannan teater. Också i övrigt innebär tjänsten ett påfrestande, ansvarsfullt ochömtåligt arbete. Utredningsmannenförordar vissa avsteg från gällande pensionsbestämmelser för teaterchefer. Motbakgrund av de ganska goda möjligheterna att bereda andra inkomstbringandearbeten åt den som avgår från teaterchefstjänst anser han det dock inte befogatatt föreslå en för den enskilde så förmånlig anordning som förordnandepension. Utredningsmannenerinrar om de särskilda anställnings- och pensionsvillkor som gäller för bl.a. professorer vid och . Innehavare av sådan tjänst förordnas för begränsad tid. 1975/76:172 10 Dyliktförordnande får alltså inte fömyas. Han har rätt till ett särskilt slagsförtidspension, om förordnandet har varat . Enligt utredningsmannenär det kravet på konstnärlig fömyelse som motiverar dessa särskilda villkor.Under hänvisning härtill föreslår utredningsmannen att också teaterchef bör fårätt till särskild förtidspension. Härför bör dock förutsättas minst 12 årstjänst som teaterchef. Förtidspensionen bör alllid utgå först frånpensioneringsperiodens nedre gräns. Tjänst-åldem för hel sådan pension börfastställas till . Utredningsmannenföreslår vidare en viss inkomstgaranti för teaterchef som avses att gällaunder tiden från avgången tills förtidspension börjar utgå. Få det kulturellaområdet har för vissa fall skapats en särskild ekonomisk trygghet genom dekonstnärsbelöningar (SFS 1964: 526) som utgår i den mån årsinkomstenunderstiger en viss nivå. Utredningsmannen anser att teaterchef som har rätttill uppskjuten förtidspension bör tillförsäkras en motsvarande garanti. Dennabör beräknas med utgångspunkt i förtidspensionens belopp. Enligtutredningsmannen finns det ingen principiell skillnad mellan Operans ochDramatiska teaterns chefer och de övriga teatercheferna. Han anser därför attalla teaterchefer bör omfattas av de åtgärder som han föreslagit. Det nuvarandesystemet med rätt till förordnandepension för chef för eller Dramatiskateatern bör alltså hävas. Rätten till sådan pension bör dock fortfarande gällaför den som vid förslagens genomförande innehar sådan tjänst. för rikskonserter är enligt utredningsmannen närmast attlikställa med en statlig verkschef. Samma pensionsbestämmelser som gäller fören sådan chef bör därför tillämpas på direktörstjänsten. Enligtteater- och musikrådet (TMR) finns det en rad kulturpolitiska skäl till att genågon form av trygghet åt en person som lämnar sin konstnärliga tjänst för attunder leda en teater. Utredningsmannens förslag innebär enligt TMR engod inkomsttrygghet. Däremot finner TMR det tveksamt om den kulturpolitiskaeffekten vid ett genomförande av förslagen blir den som avsetts och om detföreslagna systemet med förtidspension är det lämpligaste eftersom det tenderaratt binda en person vid hans uppgift . Vad beträffar denkonstnärliga fömyelsen betecknas det som lika viktigt att regissörer, scenografer,koreografer och musikchefer inte stannar alltför länge i sina anställningar. Pensionsfråganbör därför lösas så, att klyftan mellan ledare och annan personal inte ökas. Flertaletav huvudmännen för de regionala och lokala teatrarna anser att förordnandepensionskungörelsenbör tillämpas också på' tjänst som Prop.1975/76:172 11 chef för sådan teater. erinrar de om vikten avatt bestämmelsema om samordning av lön och pension skärps. Styrelserna för Operan och Dramatiska teatern påtalar attutredningsmannens förslag skulle försämra pensionsvillkoren väsentligt för demsom är chefer för dessa teatrar. De anser att nuvarande pensionsvillkor för debåda teatrarnas chefer bör behållas. Styrelsen för framhåller att minst 12års förordnande i allmänhet förutsätts för rätt till förordnandepension vidfrivillig avgång. Önskar en teaterchef av subjektiva skäl lämna sin tjänst tidigare,har han alltså normalt inte rätt till förordnandepension. En sådan begränsningframstår som stötande när det gäller en chef av det slag som här avses.Styrelsen förordar därför en sådan ändring av pensions-bestämmelserna att densom avgår frivilligt skall få rätt till förordnandepension oavsett hur längehan varit förordnad. Vidare föreslås att det skall räcka med sex årsanställning för hel pension. Enligt har det nu gällandepensionssystemet för teaterchefer inneburit att hänsynen till teaterchefernasekonomiska villkor i vissa fall kan ha hindrat en nödvändig konstnärligförnyelse. Det ligger i teatrarnas intresse som arbetsgivare att kunna bytachef enbart med beaktande av kraven på en förnyelse av detta slag. Man skalldärför inte behöva förhandla om pension åt en avgående teaterchef.