prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — De under 24 angivna lagförslagen harupprättats i samråd med chefen för och det under 11angivna förslaget i samråd med statsrådet . Förslagen bör fogas till regermgsprotokoUet i dettaärende som bilaga 2:4. 15.1Förslaget till lag om offentlig anställning Den nya lagen som skall ersätta såväl StjL somKtjL och delar av KtjS har rubricerats lag om offentlig anställning. Därmedhar dess tillämpningsområde markerats. Ätt beakta är dock att det förutomreglerna om lagens tUlämpningsområde m. m. (1 och 2 kap.) enbart är reglernaom arbetskonflikter och skadestånd (3 kap.) som gäller för hela den offentligasektorn. Övriga regler i den nya lagen (417 kap.) gäller uteslutande sådanaarbetstagare som har statligt reglerad anstäUning, dock inte präster, ellersom är anställda hos allmän försäkringskassa (1 kap. 15 §§, jfr 2 kap. 1 §). Det inledande kapitlet i den nya lagen innehållerbestämmelser om lagens tillämpningsområde. Äv bestämmelserna, som delvis harfått en fylligare utformning än motsvarande lagrum i StjL och KtjL, framgår bl.a. att den nya lagen omfattar ett större område än de båda nämnda lagarna, vUkauteslutande avser anställning som tjänsteman. Detta innebär främst att denstora grupp offentliganställda som utgörs av kommunalarbetare också omfattasav den nya lagstiftningen, dock med de betydande begränsningar som följer av 5§. I denna paragraf, som motsvarar 1 § första stycketStjL och 1 § KtjL, ges en allmän bestämning av den nya lagenstillämpningsområde. Lagen skall sålunda gälla arbetstagare hos (1) staten, (2)kommun, landstingskommun, kommunalförbund, församling, kyrklig samfällighet,skogsvårdsstyrelse eller allmän försäkringskassa eller (3) annan allmän inrättning,om anställningen är statligt reglerad. De under 13 angivna rättssubjekteneller den myndighet som företräder dem anses aUtså som arbetsgivare i lagen. Paragrafeninnehåller i sak två nyheter. I förhållande till nuvarande ordning har för detförsta gjorts en ändring som gäller anställning hos "annan allmäninrättning". I stället för att helt lämnas över till regeringensbestämmande har främst av konstitutionella skäl frågan om den nya lagenstillämpningsområde Prop.1975/76:105 Bilaga 2 235 Lagom offentlig anställning 1 kap. idenna del som nämnts sålunda angetts gälla arbetstagare med statiigtreglerad anställning hos inrättningen (jfr 1 § KtjL), Uttrycket statligtreglerad anställning definieras i 2 kap, 1 §, Det ankommer därefter påregeringen att, i den mån det behövs, utfärda verkställighetsföreskrifter tillden nya lagen (jfr 8 kap, 13 § RF), övergångsvis har regeringen också möjlighetatt göra den nya lagen tillämplig på ytterligare vissa arbetstagargrapper inomKtjL:s område. De nya bestämmelserna ansluter i huvudsak lUl gäUande praxis ifråga om förordnanden enligt 1 § andra stycket KtjL, Det medför att det hosvissa aUmänna inrättningar kommer att kunna finnas både anställda som omfattasav den nya lagen och sådana som faller utanför dess tillämpningsområde. Dettakan dock betecknas som undanlagsfall. För det andra har den ändringen införts att den nyalagen i princip skall gälla varje kategori av arbetstagare hos de i lagenangivna rättssubjekten (utom sådana arbetstagare hos allmän inrättning enligtpunkt 3 vUkas anställningar inte är statiigt lönereglerade), I motsats tillStjL och KtjL omfattar den nya lagen således också andra arbetstagare äntjänstemän. Det är att märka att bara lagens "generella" del (2 och 3kap.) har gjorts tiUämplig på rent anstäUning (5 §). Fråganom vem som skaU anses som arbetstagare och således inte som uppdragstagare,elev etc. får bedömas efter samma regler som på den övriga arbetsmarknaden. Äv denna paragraf framgår alt från den nya lagenstUlämpningsområde har undantagits statsråd och JO. Vidarehar undanlag gjorts för vissa präster i som anses varastaistjänstemän (jfr SOU 1972: 37 s. 128). Det är fråga om biskopar m. fl.Motsvarande undantag görs f. n. i 1 § andra stycket StjL (jfr prop. 1965: 60 s.139). För bl.a. åsyftade präster gäller särskUda regler, som åtminstone delvisär att anse som kyrkolag (jfr även förordningen 1965: 729 med vissabestämmelser om anställning som präst, omtryckt 1975: 365, ändrad senast 1975:957). Däremot har den nya lagens generella del (2 och 3 kap.) liksom falletär med KtjL {prop. 1965: 60 s. 224) i fråga om anstäUning hos försaraUng eUerkyrklig samfällighet gjorts tiUämplig även på präst med statligt regleradtjänst (jfr därom 5 §). Det kan också hänvisas till den nu föreslagna lagen medbemyndigande att meddela föreskrifter om anställning som präst i . Här meddelas vissa inskränkningar i den nya lagenstillämpning i fråga om justitie- och regeringsråd (första stycket) och JK(andra stycket). Bestämmelserna motsvarar 1 § sista stycket StjL. 1975/76:105 Bilaga 2 236 Lag om offentliganställning 1 kap. Enligt paragrafens första stycke gällerföreskrifterna om disciplinansvar (10 kap,), åtalsanmälan (12 kap.), talan motbeslut (16 kap.) eller verkstäUighet av beslut (17 kap.) inte justitieråd ellerregeringsråd. Genom den nya lagen har gjorts en ändring som avserskyldigheten att anmäla justitie- eller regeringsråd tiU åtal. F. n. åliggerdet regeringen att i vissa fall anmäla sådana domare tUl åtal (25 § och 38 §första stycket StjL). I den nya lagen, däremot, har de undantag som avserjustitie- och regeringsråd genom förevarande paragraf utvidgats till allomfatta även frågan om åliggande att göra åtalsanmälan (12 kap.). Det harnämligen inte ansetts nödvändigt att i lagen särskilt reglera skyldigheten förregeringen att anmäla ledamot av högsta domstolen eller regeringsrätten tiUåtal. Uppkommer anledning för regeringen att göra åtalsanmälan mot justitie-eller regeringsråd, får regeringen i fortsättningen pröva frågan om anmälan medhänsyn till omständigheterna i fallet. Betonas bör att det uteslutande ärfrågan om skyldighet att göra anmälan som på detta sätt har lämnats utanförlagreglering, inte frågan om väckande av åtal e, d. Äv 12 kap. 8 § förstastycket RF framgår sålunda att åtal för brott i utövningen av tjänst somledamot av högsta domstolen eller regeringsrätten skall väckas i högstadomstolen av JO eller JK (jfr även 3 kap. 3 § första stycket och 57 kap.rättegångsbalken). Andra stycket utvisar att föreskrifterna omdisciplinansvar (10 kap.) inte gäller JK. Äv första stycket framgår att den nya lagenstillämplighet på samma sätt som är fallet med StjL (1 § första stycket) harbegränsats till tjänsle-mannaanställning, när det gäUer arbetstagare hosriksdagen eller dess myndigheter. Det har nämligen ansetts ankomma uteslutandepå att i denna del överväga en ändring i förhållande till vad somgäller f. n. I fråga om sådan arbetstagare hos staten som är s.k. lokalanställd utom riket föreskrivs i andra stycket att den nya lagen gällerbara den som är svensk medborgare. Enligt gällande ordning brukar som lokalanställdutom riket räknas den som har anställts på platsen av lönad utlandsmyndigheteller annan svensk statsmyndighet med särskild verksamhet utom riket och som avlönasmed statsmedel. Fråga om lokalanställning av arbetstagare vid beskickningeller lönat konsulat underställs för prövning. De lokalanställda,bland vilka finns såväl svenska medborgare som andra, fullgör mestadelsarbetsuppgifter som översättare, skrivbiträden, receptionister, telefonister,expeditionsvakter, chaufförer etc. En del av dem hör till den handläggandepersonalen. Antalet lokalanstäUda torde f. n. uppgå till omkring 600. EnligtgäUande rätt avgörs det för den händelse svensk lag är tillämplig påanstäUningen från fall till fall Prop.1975/76:105 Bilaga 2 237 Lagom offentlig anställning 1 kap. huruvidaden lokalanställde skaU vara att anse som tjänsteman eller inte, dvs. omfattasav StjL eUer inte (jfr kungörelsen om tjänstemanna-anstäUning för arbetstagarehos staten, även prop. 1972: 1 bU. 2 s. 15). Med hänsyn bl, a, liU den nya lagens innehåll hardet ansetts att sådana lokalanställda som är svenska medborgare har så starkanknytning till riket, att de liksom andra statligt anställda bör omfattasav de nya bestämmelserna. Denna lösning ligger i linje med vad som skall gällai fråga om medbestämmandelagens tillämplighet på anställningar medinternationell anknytning (se därom bil, 1, specialmotiveringen till 1 §), Förlokalanställd som inte är svensk medborgare får motsvarande frågor regleras isärskild ordning. Enligt vad som anmäls i prop. 1975/76: 96 (s. 106)skall frågan om de lokalanställdas förhållanden göras tiU föremål för ensärskild undersökning inom . Om så behövs, får frågan återtas upp i senare sammanhang. Slutligen bör i fråga om andra stycket i paragrafenanmärkas att särskilt samråd har skett med chefen för . Av denna paragraf framgår att, i fråga omarbetstagare hos kommun, landstingskommun, kommunalförbund, församling, kyrkligsamfällighet eller skogsvårdsstyrelse, bara arbetstagare med statiigt regleradeavlöningsförmåner, t, ex, lärare i det allmänna skolväsendet, skaU omfattas avden specieUa delen av lagen (417 kap,). Det innebär att för rent kommunalaanställningar endast den generella delen (2 och 3 kap,) blir tillämplig. Detsistnämnda gäller enligt paragrafen också de prästerliga tjänster som omfattasav 1 kap. 1 § 2, Andra prästtjänster omfattas inte av den nya lagen över huvud(1 kap, 2 §), Prästema blir alltså inte genom den nya lagen underkastade lag ividare mån än f, n, (jfr även förslaget liU lag med bemyndigande att meddelaföreskrifter om anställning som präst i ). Denna ordning är i stort jämförbar med den som f,n, gäller enligt KtjL (1 §), Den nya lagen kommer sålunda att i sin helhet blitillämplig på statlig eller annan statiigt reglerad anställning, med undantagför anställning som präst, och på anställning hos aUmän försäkringskassa, varesig denna anstäUning är statligt reglerad eller inte, I fråga om försäkringskassornahänvisas särskilt till vad som har sagts i den allmänna motiveringen (avsnitt13.12,2.5). Av denna paragraf framgår att den nya lagen likalitet som StjL eller KtjL gäller arbetstagare vars anstäUning har kommit tillstånd genom att han av det allmänna har anvisats beredskapsarbete, arkivarbeteeUer 1975/76:105 Bilaga 2 238 Lag om offentliganställning 1 och 2 kap. musikerhjälp(jfr, i fråga om statUga sådana arbetstagare, kungörelsen omtjänstemannaanställning för arbetstagare hos staten). Med hänsyn till att dennya lagen inte är begränsad till att gäUa tjänstemän har undantaget dessutom i kongraens med 1 § andra stycket 4 LAS sträckts ut tiU att avse ocksåarbetstagare som har anvisats arbete i verkstad inom arbetsvärden (skyddadverkstad). Att nu avsedda arbetstagare inte skall omfattas av reglerna i dennya lagen har motiverats av att det här är fråga om extraordinära åtgärder inomramen för samhällets arbetsmarknadspolitik, i allmänhet främst avsedda som entemporär lösning av den enskildes sysselsättning. I detta kapitel har samlats några bestämmelser, somrör statligt reglerad tjänst (1 §), vikariat (2 §), riksdagsanstäUning ()och vissa undantag från lagen om medbestämmande i arbetslivet (4 §). Denna paragraf innehåller en definition avuttrycket "statUgt reglerad anställning". Därmed avses sålunda i dennya lagen (1 kap. 1 och 5 §§, 7 kap. 2 och 10 §§) anställning för vUken, enligtlag eller särskilt beslut av , avlöningsförmånerna fastställs undermedverkan av regeringen eller av myndighet som den bestämmer (jfr 1 § lagen1965: 576 om ställföreträdare för kommun vid vissa avtalsförhandlingar m. ).Paragrafen saknar motsvarighet i StjL och KtjL. På statens område av sessålunda med statligt reglerad anställning varje anstäUning utom anställninghos eller dess verk. På det kommunala området avses främstanställning som lärare vid eller gymnasieskolan. Medverkar SAV vidavtalsförhandlingar för en anställning hos en ickestatlig institution, ansesanställningen enligt lagrummet vara statligt reglerad bara i de fall där dennamedverkan grundar sig på lag eller på särskUt riksdagsbeslut (jfr t. ex. prop,1967: 131), Den nya lagens bestämmelser om tjänst äger enUgtdenna paragraf motsvarande tillämpning på vikariat, om annat ej föreskrivs (jfr1 § tredje stycket StjL, även 13 § andra stycket KtjS), Med tjänst avses härgivetvis tjänst i teknisk mening, Av denna paragraf framgår att regeringen inteheller i den nya lagen ges några befogenheter i fråga om tjänstemän hosriksdagen eller dess myndigheter. Paragrafen stämmer överens med 2 § StjL (jfr8 kap, 13 § andra stycket och 11 kap, 8 § RF, även prop, 1974: 174 s, 84). 1975/76:105 Bilaga 2 239 Lag om offentliganställning 2 och 3 kap. Äv denna bestämmelse framgår att 2 § medbestämmandelageninte skall tillämpas i anställningsförhållande som omfattas av . 1 denparagrafen undantas verksamhet, som är av ideell natur eller som haropinionsbildande ändamål, från medbestämmandelagens tillämpningsområde, såvittavser verksamhetens mål och inriktning. Avbestämmelsen framgår vidare att föreskrifterna om tystnadsplikt och förhandlingom tystnadsplikt m. m. i 21 och 22 §§ medbestämmandelagen inte skall gälla ifråga om arbetstagare som omfattas av . Inom pågår f.n. en översyn av reglerna om tystnadsplikt för offentliga funktionärer. Dethar ansetts lämpligt att med-' bestämmandelagens angivna föreskrifter intetillämpas inom den offentliga sektorn i avvaktan på resultatet av dennaöversyn. I detta sammanhang kan erinras om att 53 § medbestämmandelageninnehåller en föreskrift om tystnadsplikt för förlikningsman, särskildförlikningsman eller ledamot av .' Paragrafen har delvissin förebild \-4 § kungörelsen (1920: 898) med närmare föreskrifter angåendemedling i arbetstvister, vilken kungörelse upphör att gälla vid medbestämmandelagensikraftträdande. Någon anledning att ta undan 53 § från tillämpning inom den nyalagens område har inte ansetts föreligga. Detta kapitel tar upp föreskrifter om dels olikaslridsåtgärder och deras användningsområde (1 §), dels uppskov med vidtagandeav stridsåtgärd vid tvist om viss åtgärds tillåtlighet (2 §), dels villkor fördeltagande i stridsålgärd (3 §) och dels skadestånd m. m. (46 §§), Föreskrifterna i 1 och 3 §§ ersätter 15 § första och andra styckena StjL resp, 3 §första och andra styckena KtjL. Regeln i 2 § har hämtats från ARK:s förslagtill ändring i tjänstemannalagarna. Föreskrifterna i 46 §§ ersätter 15 §tredje stycket och 16 § StjL resp, 3 § tredje stycket och 4 § första stycketKtjL, Enligt 15 § fjärde stycket StjL resp, 3 § fjärdestycket KtjL gäUer särskilda bestämmelser om skyldighet att lämnaunderrättelse angående arbetsinställelse. Denna hänvisning syftar på 3 a § ilagen (1920:245) om medUng i arbetstvister, enligt vilket lagrum part ärskyldig att varsla såväl förlikningsman som motparten om arbetsinställelse.Motsvarande regler om varsel har tagits in i 45 och 47 §§ medbestämmandelagen.De är avsedda att gäUa också den offentliga sektom. Någon särskUd hänvisningsregeli har inte ansetts behövlig. De regler om tjänstemans neutraliletsrätt och omskyddsarbete som finns intagna i tjänstemannalagarna (17 § StjL resp, 5 § KtjL)saknar motsvarighet i den nya lagen. Dessa frågor kan i fortsättningen reglerasi avtal. 1975/76:105 Bilaga 2 240 Lagom offentlig anställning 3 kap. Denna paragrafs första stycke klargör vilka slag avslridsåtgärder som arbetsgivare och arbetstagare inom den offentliga sektornfår använda vid arbetskonflikt, I jämförelse med förhållandena på den privataarbetsmarknaden innebär den nya lagstiftningen alltjämt vissa begränsningarsom har ansetts motiverade av de särskUda viUkoren för verksamheten inom denoffentliga sektorn. Men i förhållande till gällande tjänstemannalagstiftning,som begränsar användningen av stridsmedel inom hela det offentligatjänstemannaområdet till att omfatta bara lockout och strejk samtnyanställningsblockad, innebär den nya lagen en avsevärd utvidgning. Dels skaUsamma stridsmedel som på den privata marknaden få användas inom de betydandedelar av den offentliga verksamheten, där arbetet varken består imyndighetsutövning eller är oundgängligen nödvändigt för dennas genomförande,vilket är fallet bl, a, inom näringsverksamheten. Dels vidgas användningen avstridsmedel i vad gäller arbete, som består i myndighetsutövning eller som äroundgängligen nödvändigt för dennas genomförande, till att omfatta förutomlockout, strejk och nyanställningsblockad även partiell arbetsvägran i formav övertidsvägran. Rörande de närmare skälen för att uttrycketmyndighetsutövning får styra användningen av stridsmedel hänvisas till denallmänna motiveringen (13,9), När det gäller arbete som på angivet sätt berörmyndighetsutövning, dvs, arbete som består i myndighetsutövning eller som ärabsolut nödvändigt för genomförande därav, skall de lovliga stridsmedlenalltså utgöras av lockout, strejk, övertidsvägran och nyanställningsblockad.Andra partiella stridsåtgärder än övertidsvägran blir däremot inte till-låtna.Skälen för denna gränsdragning framgår av den allmänna motiveringen (13,9), Lagtekniskt innebär detta att lagen bara upptarregler rörande användningen av stridsmedel som på förut angivet sätt berörarbete inom myndighetsutövningen, I fråga om annat arbete som omfattas av LOAblir i avsaknad av speciella regler samma regler gällande som på den privataarbetsmarknaden. När det gäller sympatiåtgärder, får arbetstagaremed arbete, som består i myndighetsutövning eller som är oundgängligennödvändigt för myndighetsutövningens genomförande, gripa till samma men ingaandra stridsmedel som blir tillåtna vid primärkonflikt som rör sådant arbete. Den nuvarande begränsningen i fråga om rätten attvidtaga sympatiåtgärder till att gälla part i primärkonflikt inom densympatistridandes eget avtalsområde har, som framgår av den allmännamotiveringen, ansetts kunna slopas. Varje arbetstagare inom den nya lagenstillämpningsområde även den som utövar myndighet får därmed gripatUl 1975/76:105 Bilaga 2 241 Lag om offentliganställning 3 kap. sympatiåtgärdtill förmån för varje annan sådan arbetstagare. Det betyder t, ex. attstatsanställda får strejka tUl förmån för kommunanställda och vice versa.OtiUåtna blir däremot sympatiaktioner till förmån för part utanför den nyalagens tiUämpningsområde, såvitt sympatiåtgärderna berör arbete som består imyndighetsutövning eller är oundgängligen nödvändigt för genomförande avmyndighetsutövning. Beträffande skälen för denna begränsning får hänvisas tUlden allmänna motiveringen (13.9), Vad som gäller på den privata sektom blir i frågaom arbete som på förat angivet sätt inte berör myndighetsutövningen tUlämpligtpå sympatiåtgärd som företas till förmån för part i primärkonflikt på denprivata inhemska eller på den utländska arbetsmarknaden. De här föreslagna reglerna rubbar inte vad somannars gäller enligt lag (t. ex, tjänstepliktslag), avtal eller allmännarättsgrundsatser, / andra stycket slås fast att också i annat arbeteän som sägs i första stycket är stridsåtgärd, som vidtas i syfte att påverkainhemska politiska förhållanden otillåten. Sådan stridsåtgärd har nämligeninte ansetts vara förenlig med de offentliga arbetstagamas ställning.Föreskriften har motsvarighet i gällande lag; enligt StjL och KtjL är rättentill stridsåtgärd knuten tUl anställnings- eUer arbetsvUlkor som får bestämmasgenom avtal. Såvitt gäller myndighetsutövning, följer förbudsregeln av förstastycket andra meningen i denna paragraf. Såvitt rör åtgärder med bakgrund i utländskaförhållanden, upptar den nya lagen inga regler om arbete som inte berörmyndighetsutövning. Det betyder att arbetsinställelse etc. tUl förmån för partutomlands blir utanför myndighetsutövningen tUlåten i samma mån som sådanåtgärd är tUlåten inom den privata arbetsmarknaden. I arbete som består imyndighetsutövning eUer som är oundgängligen nödvändigt för dennas genomförandefår däremot inte vidtas stridsåtgärd med bakgrund i utiändska förhåUanden. Detframgår av andra meningen i denna paragrafs första stycke, Enligt denna paragraf får vid tvist omtillåtligheten av viss stridsåtgärd denna inte vidtas förrän tvisten slutligtavgjorts. Beträffande skälen för att införa detta stadgande i den nya lagenhänvisas till den allmänna motiveringen, Enligt denna bestämmelse (jfr 13,10) fårarbetstagare deltaga i stridsåtgärd bara efter beslut avarbetstagarorganisation som har anordnat åtgärden. Bestämmelsen motsvararnärmast 15 § andra stycket StjL och 3 § andra stycket KtjL, 16 1975/76.1 saml. 1975/76:105 Bilaga 2 242 Lag om offentUganställning 3 kap. Paragrafen reglerar arbetstagarorganisationsskyldigheter i fråga om OtiUåtna stridsåtgärder. Motsvarande bestämmelser finnsi 15 § tredje stycket StjL och 3 § tredje stycket KtjL, I förhållande tUlgällande rätt har emellertid en utvidgning gjorts av organisations ansvar,såvitt gäller förbudet mot anordnande, föranledande i övrigt och medverkan tUlOtUlåten stridsåtgärd. Förbudet träffar i princip alla arbetstagarorganisationer,oavsett om de har medlemmar bland dem som har vidtagit den otillåtnastridsåtgärden eller inte. Skyldighet att aktivt ingripa mot otillåtenstridsåtgärd åvUar däremot organisation enbart i förhållande tUl egnamedlemmar. Detta stämmer överens med den princip som har följts i 42 § förstastycket medbestämmandelagen, Paragrafen motsvarar 43 § medbestämmandelagen. Närdet gäller stridsålgärd som till följd av 3 § inte är tillåten uppkommerskyldighet för offentlig arbetsgivare och arbetstagarorganisation att överläggaoch att gemensamt verka för åtgärdens upphörande, om det är organiseradearbetstagare som har vidtagit åtgärden. Anledningen tUl att överläggningsskyldigheteninte som i nyssnämnda lagrum i medbestämmandelagen harknutits till kollektivavtalsbundenhet är det generella förbudet förarbetstagare på den offentliga sektorn mot att dellaga i stridsåtgärd, sominte är beslutad av arbetstagarorganisation. Det förbudet är skadeståndssanktioneratpå sätt som framgår av 6 §, Även i fråga om överläggning som avses i dennaparagraf skall samband råda med reglema om nedsättning eller befrielse frånskadestånds-skyldighet i 60 § medbestämmandelagen. Hur dessa regler är avseddaalt tillämpas framgår av avsnitt 11,8 i bUaga 1, Vem som är att anse som arbetsgivare i lagensmening framgår av specialmotiveringen tUl 1 kap, 1 §, I denna paragraf, som motsvarar 16 § StjL resp, 4 §första stycket KtjL, regleras i vUka fall skadestånd enligt gmndema för angivnalagmm i medbestämmandelagen kan åläggas offentlig arbetsgivare, arbetstagarorganisationeller arbetstagare, som bryter mot någon av de föregående paragrafema i deltakapitel. Enligt första stycket kan arbetsgivare åläggasskadestånd om han vidtar stridsåtgärd, som är otUlåten enligt 1 eller 2 §.Skadestånd kan vidare åläggas arbetsgivare eller arbetstagarorganisation, sominte fullgör sina skyldigheter enligt 5 §. ansvar iolika avseenden för otillåtna stridsåtgärder enligt 4 § är också sanktioneratmed skadestånd. 1975/76:105 Bilaga 2 243 Lagom offentlig anställning 3 och 4 kap. När det gäller skadeståndsansvar för arbetstagarevid deltagande i stridsålgärd, som är otillåten enligt 13 §, får man skiljamellan olika fall. Av hänvisningen till 3 § i sista meningen i förstastycket följer bl, a, att skadestånd kan åläggas arbetstagare oavsett om deär organiserade eller ej om de handlar i strid mot bestämmelsen i 3 §, sombl. a. innebär förbud mot icke organisationsmässiga stridsåtgärder. Detta harberörts i den allmänna motiveringen (avsnitt 13,10). Sambandet mellan regeln om överläggning i 5 § ochbestämmelserna i 60 § medbestämmandelagen om nedsättning eller befrielse frånskadeståndsskyldighet har berörts vid 5 §, Har arbetstagarorganisation anordnat eUer föranlettstridsåtgärd, som inte är tillåten enligt 1 eller 2 §, skall som framgår avandra stycket huvudregeln vara att arbetstagare, som deltar i stridsåtgärden,befrias från personligt skadeståndsansvar. Bara om synnerliga skäl föreliggerskall sådant ansvar uppkomma.