prop · FY0370 · 1975-12-31 00:00:00 — Utredningenframhåller att för f a m i 1 j e j o r d b r u k a r e n kan målet med gemensamjordbruksdrift vara att minska den egna arbetsinsatsen, VUl han å andra sidaninte uppnå detta kan det ske genom att företaget slorleksrationaliserar isamband med samverkan t, ex, genom att utöka animalieproduktionen, startaytterligare produktionsgrenai eller skaffa mera mark. Eventuellt kan det finnasdeltidsarbete utanför jordbruket. Samverkan kan också ge familjejordbmkarenmöjlighet tiU avlösning i arbetet, vilket kan behövas bl. a. vid animalieproduktion.Ytterligare motiv för familjejordbrukare att gå med i samverkan är om företagelhar för liten areal eller del har dåliga eUer för små byggnader och får ökaderesurser i dessa avseenden genom samverkan. Förstor jordbrukaren kan gemensam jordbruksdrift ge fördelar om hans förelag harsvårt alt ge full sysselsättning åt helårsanställd arbetskraft eller om detinte går alt organisera regelbundna av-bytarturer för den ordinarie arbetskrafteni animalieproduktion. Företag med dåliga byggnader kan ha fördel av att startasamverkan med annat företag som har bra byggnader som kan användas gemensamt. Alternativtkan kanske gemensam om- eller nybyggnad göras, Ifråga om gemensam animalieproduktion är förutsättningarna för deltids jordbrukarenatt delta i stort sett desamma som vid gemensam jordbruksdrift. Utredningenframhåller alt samverkan är möjlig särskilt när han önskar minska sinarbetsinsats i jordbruket och vill bli mindre bunden av produktionen. Samverkankan också underlätta anskaffandet av bättre byggnader vilket är till fördelbl, a. om alternativet är omfattande investeringar i byggnader. Prop.1975: 70 23 Förfamiljejordbrukaren är sysselsättningen av avgörande betydelse då anslutningtill gemensam animalieproduktion övervägs. Centralisering av animaUeproduktionenmedför nämligen att sysselsättningen inom det egna företaget minskas. Omtillräcklig verksamhet erhålls i den gemensamma produktionen eller företagarenönskar minska sin arbetsinsats uppstår inga problem. Vill han däremot behållasamma arbelsvolym men inte får sysselsättning i den gemensamma produktionenmåste han skaffa annan sysselsättning. Det kan ske t, ex, genom att han startarfläsk- eller smågrisproduktion eller ökar arbetsinsatsen i det egna skogsbruketeller finner sysselsättning utanför det egna företaget. Familjejordbrukarenkan även ha andra motiv för att samverka i animalieproduktion. En del kan gällaarbetsförhållandena, t. ex. att få hjälp med arbetstoppar i vallskörden elleruppnå mindre bundenhet i animalieproduktionen eller slippa beroendet avarbetskraft utöver den egna familjen. Ett annat motiv är att samverkan kantrygga avsättningen av foder eUer rekryteringsdjur från det egna förelagetsamt anskaffningen av kalvar eller smågrisar till detta. Ytterligare motiv äratt få tUlgång till mera mark eller bättre byggnader om det egna företaget harför liten areal och dåliga eller för små byggnader. För storjordbrukarenär enUgt utredningens mening flera motiv för samverkan i animalieproduktiontänkbara. Samverkan kan göra det möjUgt alt utnyttja storleksfördelarna i t.ex. mjölkproduktionen och utnyttja anställd arbetskraft så att bästamöjliga resultat för företaget som helhet nås. Ett annat motiv är att genomöverföring av animalieproduktionen till ett gemensamt förelag avlasta driflsledningentill fördel för andra produktionsgrenar i det egna företaget. I fråga ombetydelsen av samverkan när det gäller resurserna mark och byggnader ärförutsättningarna i princip desamma som för deltidsjordbruk ochfamiljejordbruk. Genomintervjuer och på annat sätt har utredningen inhämtat uppgifter från medlemmaroch delägare i föreningar och bolag för samverkan. Därvid har bl, a. följandeförelagsekonomiska fördelar med gemensam jordbruksdrift framkommit. Förväxlodlingsförelag är det viktigaste målet med samverkan alt sänka maskinkostnaderna.Maskinerna kan i samverkansförelag utnyttjas bättre, och effektivare maskinerkan kombineras med mera mark. Samverkan kan också vara ett medel att dela uppmarkresurser på lämpligt säll 1. ex. när elt sidoarrende är för stort för atlen företagare ensam skall kunna klara såväl det egna förelaget som den arrendeledigamarken. Vidare kan fördelar uppnås genom att man bildar ar-hetslag, t. ex. för sockerbels-och potatisodlingar, eller byter av varandra. Tidsförluster vid omställningarmellan olika arbetsmoment kan på så sätt begränsas. Man uppnår slörre trygghetvid arbetstoppar än 1975: 70 24 omtillfällig arbetskraft anställs. Dessutom inbesparas kostnader för övertidsarbetesom annars skulle uppkomma vid arbetstoppar, Isamverkansföretag för både växtodling och mjölkproduktion finns enligtutredningens mening olika motiv för samverkan som berör arbetsinsatserna, Imjölkproduktionen kan arbetskraften frigöras regelbundet t. ex. vid ochsemestrar genom avbytarturer i den gemensamma ladugården eller genom attarbetet i djurskötseln delas lika mellan företagarna. Lantbrukare som driversmå företag kan få fler arbetstillfällen genom att samverka med företagare somvill minska sin egen arbetsinsats t. ex, för att ta ett lönande deltidsarbete.Vidare kan arbetet effektiviseras genom att man bildar arbetslag. På byggnadssidankan man uppnå fördelar bl, a. genom att rusta upp en lämplig befintlig byggnadför gemensam mjölkproduktion och inreda den för ett större antal båsplatser äntidigare. Ombyggnad eller nybyggnad av gemensam ladugård kan eventuellt ske medegen arbetsinsats av de deltagande företagarna vilket minskar kapitalbehovetvid starten. I fråga om maskinanvändning och markresurser gäller i principdetsamma som för växlodlingsförelag. Utredningensundersökning beträffande samverkan i animaliepro-duklionsföretag visar när detgäller gemensam mjölkproduktion att den viktigaste fördelen med denna form avsamverkan är att bundenheten till mjölkproduktionen minskar. Dessutom uppnås eneffektivare arbetsorganisation och byggnadskostnaderna kan begränsas.Maskinerna för hantering av grovfoder kan användas mer rationellt än i enskilddrift i mindre skala och förnödenheter kan inköpas till förmånligare priser. Företagför gemensam fläskproduktion uppnår flera av storleksralio-naliseringensfördelar. Det innebär bl. a. lägre kostnader per enhet och därmed bättre lönsamhet.Vidare slipper deltagarna bundenheten vid produktionen. Kreditanskaffningentill företagen underlättas genom alt deltagarna gemensamt går i borgen.Avsättningen av smågrisar från de egna företagen tryggas och produktionen avsmågrisar ulökas. Samverkan innebär dessutom en stimulans för företagarna attsöka nya metoder för fläsk- och smågrisproduklion. 3.4Huvudgrunderna för reformer i fråga om samverkan i jordbruket Sombakgrund till sina överväganden beträffande motiven för att främja samverkanredovisar utredningen vissa allmänna förutsättningar för rationalisering isamverkan. Dessa förutsättningar hänger samman med jordbrukets utveckling vadgäller produktionsmedel, företagsstruktur, produktionsinriktning ochproduktivitetsutveckling. a. att jordbruksföretagens utvecklingsproblem i stort framstårsom en fråga om anpassning till kraven på storleksrationalisering. I förgrunden står därvid enligt utredningen 1975: 70 25 arealkompletteringen,som ger särskilda möjligheter att utnyttja stotr leksrationaliseringensfördelar. Större areal ger sålunda erfarenhetsmässigt driftsekonomiskafördelar. De fasta kostnaderna för maskiner per hektar faller med ökadgårdsstorlek trots högre mekaniseringsgrad. Framför allt kan arbetskraften utnyttjas effektivare ocharbetsersättningen därigenom höjas. Vidare förbättras möjligheterna tillspecialisering och arbetsfördelning. kan dessutom uppnå marknadsmässigafördelar t. ex, genom rabatter på inköpta förnödenheter. Utredningenpekar också på att en fastighetsrationalisering för att få önskad effekt iregel även kräver att driften rationaliseras genom produktions- och arbetstekniskaförbättringar. Av central betydelse ärenligt utredningen de möjligheter att anskaffa mark förstorleksrationalisering som samverkan kan erbjuda. Utredningen framhåller somsin mening att markanskaffningen blir en av de allra viktigaste frågorna inomjordbrukssektorn under de närmaste decennierna. För de företag som behöver storleksrationaliseragäller frågan om det finns tillskottsmark att köpa eller arrendera itillräcklig omfattning, till rimliga priser och inom lämpUgt avstånd. Samtidigtkonstaterar utredningen att möjligheterna att köpa jordbruksmark förstorleksrationalisering eller nyetablering kraftigt inskränks framför alll avdet begränsade utbudet av mark. På grund härav har arrendeformen blivit en alltviktigare faktor för jordbruksföretagens utveckling. Eftersom samverkan överägogränserna bygger på att det gemensamma förelaget åtminstone till en börjanarrenderar deltagarnas mark kan den öka företagarnas möjligheter att fåtillskottsmark när sådan inte finns att köpa på tillfredsställande ekonomiskavillkor. Beträffande arrendeformensallmänna betydelse vid storleksrationalisering av jordbruksföretag pekarutredningen bl, a. på att en arrendator slipper de stora kapitalkostnader somär förenade med markförvärv. Särskilt för kapitalsvaga jordbmkare innebärdärför arrendeformen en väg till expansion. Till nackdelarna med arrende höratt arrendeperioderna i regel är ganska korta vilket skapar problem för arrendatorernamed hänsyn till behovet att planera drift och investeringar mera långsiktigt.En annan nackdel med arrende är att det inte alltid leder till den bästamöjliga indelningen i brukningsenheter. Sidoarrenden kan sålunda hindra ellerfördröja arronderingsförbättringar på ägd mark, särskilt om avtalen tecknas fören . Utredningen har inte för sin del funnit sig ha anledning att gåin på frågan om behovet av en reglering beträffande dispositionen avmarkarrenden, A andra sidan kan samverkan vara en väg att brygga övermotsättningar mellan grannar när mark blir ledig och att eliminera eller minskaolämpliga strukturförhållanden som kan uppstå bl. a, i samband med markarrenden. Prop.1975: 70 26 Bl.a. mot denna bakgrund betraktar utredningen samverkan över ägogränserna som eni vissa fall lämplig metod att åstadkomma stmk-turrationalisering i jordbruketvid sidan av den traditionella metoden att äganderättsmässigt sammanföra jordentill större bi:ukningsenheter. Samverkansformen kan i många fall utgöra ettsynnerligen värdefullt mellanstadium i den traditionella yttre stmkturrationaliseringenav jordbmksfastighetema genom att de dellagande fastigheterna slåssamman även äganderättsmässigt. Det gäller framför allt i sådana fall dåsamverkan leder till en så hård bindning mellan de individuella företagen attdessas uppbyggnad påverkas på ett mera avgörande sätt. De kan då i regel intebrytas ut ur samverkansföretagen ulan stora svårigheter även för ägarna ellereventuellt förvärvare. Den ägande-rätlsmässiga sammanslagningen kan skeantingen så att det gemensamma företaget efter hand förvärvar de deltagandeföretagen med tillhörande mark eller så att en av deltagarna förvärvar deövrigas fasligheter varefter de utträder ur företaget. Medhänsyn till alt även samverkansföretag kan behöva tillskott av mark bör statligmedverkan förekomma till företagens markanskaffning. Beträffandemöjligheterna att genom bildande av samverkansföretag åstadkomma en ökadteknisk och driftsorganisatorisk rationalisering av de enskilda företagenframhåller utredningen de fördelar som större företag erbjuder framför mindrenär det gäller planering av företagets tillväxt och anpassningsarbetet vid tUlväxten. Ifråga om planeringsarbetet pekar utredningen på alt detla riskerar att blieftersatt i mindre företag där förelagaren vanligen själv svarar för bådeplanering och driftsledning och där driftsledning och manuellt arbete i regeltar hela arbetstiden i anspråk, I stora företag kan däremot planering och löpandedriftsledning m, m, delas på ohka personer. Vadgäller anpassningsarbetet vid tillväxten av företag och de fördelar som störreförelag därvid erbjuder framför mindre erinrar utredningen om att elt av destörsta problemen inom det svenska jordbruket är att man har en stor outnyttjadkapacitet beträffande maskiner, arbelskrafl, ekonomibyggnader m. m.Utredningen understryker alt ett ökat kapacitetsutnyttjande avproduktionsmedlen är av slor betydelse för alt sänka produktionskostnaderna.Betydande utvecklingsmöjligheter i fråga om mekanisering finns enligtutredningen alltjämt när det gäller bl. a. vallodling, inomgårdsdrift ochtransporter. erbjuder sådana lösningar som anlitande avmaskinstationer och gemensam maskinanvändning möjUgheter att sänka maskinkoslnaderna. Ianslutning till synpunkterna på storleks- och driflsrationaliseringen betonarutredningen att rationaliseringen ställer slora krav vad gäller företagensbehov av kapital för köp av mark, byggnader, maskiner, djur m. m.Kapitalanskaffningen framstår därför enligt utredningens mening vid sidan avmarkanskaffningen som det kanske viktigaste ut- Prop.1975: 70 27 I den mån svårigheter att anskaffa kapital föreligger ärdetta en begränsande faktor för företagens utveckling. Påfallande är enligtutredningen den betydelse som arrendeformen fått som instrument vid storleksralionaliseringenbl. a. därför att den innebär att kostnaderna för markförvärv sparas in. Utredningenunderstryker alt samverkan över ägogränserna i nämnda avseende ger sammafördelar som arrende förutom att den erbjuder möjligheter till väsentligareduceringar av kapitalbehovet för byggnader och maskiner m. m. Isamverkansföretag underlättas vidare kapitalanskaffningen genom de insatsersom deltagarna regelmässigt förutsätts skjuta till som komplement till detlånade kapitalet. Vad gäller kapitalanskaffning till samverkansföretag harutredningen inte funnit anledning att gå in på andra frågor än sådana somhänger samman med det statliga rationaliseringsstödet. Områdetför utredningens undersökningar har begränsats till samverkan inom jordbruketmed särskild tanke på växtodling och animalieproduktion. Enligt utredningensmening bör erfarenhetema också kunna tillämpas på samverkan inomträdgårdsnäringen. En gemensam etablering av trädgårdsföretag bör kunna gebättre lönsamhet och lägre kapitalbehov enligt vissa undersökningar somutförts bl. a. vid . 3.5Sambruksföreningen som associationsform för samverkan i jordbruket Motbakgrund av erfarenheter bl. a. från intervjuundersökningarna ställerutredningen upp vissa kriterier på den lämpligaste associationsformen församverkan i jordbruket. Utredningen tillämpar dessa kriterier dels på formernaaktiebolag, handelsbolag, kommanditbolag och ekonomisk förening, dels pånuvarande sambruksföreningar. Utredningensöverväganden av associationsformerna summeras på följande sätt. Samverkansförelagsom är beroende av eller angelägna att ta med deltagare som bidrar enbart med kapitalprestalionermåste välja någon av bolagsformerna. Av dessa är handelsbolaget eller kommanditbolagetatt föredra. Förelag som lägger slor vikt vid att associationsformen medger enenkel start och administration och alt bildandet inte är förenat med storakostnader bör undvika aktiebolagsformen men kan välja meUan formen ekonomiskförening, handelsbolag eller kommanditbolag. Företag som önskar bygga upp cnstor andel eget kapital kan i princip välja vilken som helst av de diskuteradeassociationsformerna. Detsamma gäller företag som är beroende av att fordringsägarnakan få insyn i deras ekonomi. Företag som ställer särskUda krav på möjUghetematill smidig personväxling måste enligt utredningen räkna med att möjligheternaatt tillgodose dessa krav i hög grad Prop.1975: 70 28 Företag som bygger på stora gemensammainvesteringar i anläggningar m, m, kan tvingas att kringgärda personväxlingenmed olika restriktioner och garantier för företagets bestånd. I sådana fall ärformen ekonomisk förening i regel inte lämpUg därför att karenstiden förutträde endast är högst från inträdel. I handelsbolaget ellerkommanditbolaget finns stora möjligheter att binda deltagarna för längre ellerkortare tid. Utredningen påpekar alt beskattningsreglema är olika för olikaassociationsformer och framhåller alt skatteeffekterna måste bevakas vid valetav företagsform och dessutom följas upp så länge företaget består. Utredningenförutsätter att samverkansföretag av någon ekonomisk omfattning inte bildasoch drivs utan anlitande av sakkunskap på skatteområdet. Sammanfattningsviskonstaterar utredningen i fråga om nämnda associationsformer att ingen av demär så beskaffad att den ensam tUlgodoser alla de krav som ställs frånsamverkanssynpunkter, I fråga om handelsbolaget anför utredningen att dettainte är lämpligt när antalet deltagare närmar sig eller överstiger fem.Aktiebolaget är då lämpligare men har å andra sidan vissa nackdelar vad gällerbildande m, m, som kan verka avskräckande på förelagarna. Vidare betonarutredningen alt medlemskap i en ekonomisk förening inte medför delaktighet iföreningens anläggnings- och övriga tillgångar på samma sätt som är fallet bl.a. i en sambruksförening enligt nuvarande lag. Deltagare i samverkansföretagmed sådana tUlgångar accepterar enligt utredningen knappast att såsom gällerbeträffande den ekonomiska föreningen endast få ut sin insats när de utträderur företaget. På grund härav anser utredningen att det behövs en särskild accociationsformför sambruk och samverkan i jordbruket även i fortsättningen. Vidutformningen av den nya lagen har utredningen utgått från de kriterier somställts upp för den lämpligaste associationsformen för sambruk och samverkan ijordbruket. Enligt utredningen är vissa regler som varit speciellaför sambruksföreningen lill följd av utvecklingen numera överflödiga ellermindre lämpliga. Beslämmelser av denna karaktär är enligt utredningens meningbl. a. de som kräver alt samverkan skall bedrivas på mark som ägs av föreningeneller utarrenderas av staten. Dit hör också bestämmelserna som kräver alt medlemmarnadeltar i föreningen med personliga arbetsinsatser. Även bestämmelsen om attsambruksföreningarna skall stå under tillsyn av lantbruksnämnden är enliglutredningen otidsenliga. Utredningenlägger fram förslag till ny lag om sambruksföreningar som avses ersättanuvarande lag. Förslaget innehåller åtskilliga inslag från nuvarande lag, Istora delar bygger det också på lagen om ekonomiska föreningar. Dessutominnefattar det vissa regler som är speciella för den nya form avsambruksförening som utredningen förordar. Prop.1975: 70 29 Dessaregler tar framför allt sikte på att underlätta personväxUngar och samtidigttrygga företagets bestånd. De kompletteras av vissa föreslagna nya regler ifråga om det statiiga ekonomiska stödet tiU sambruks- och samverkansföretag.Lagförslaget har i huvudsak följande innehåll. Sambruksföreningenbehålls som en företagsform som är exklusiv för jordbruk och trädgårdsbruk.Vidare förblir den lill sin natur en ekonomisk förening med uppgift att främjamedlemmarnas ekonomiska intressen. Vid samverkan i helt integrerade företagtjänar föreningen medlemmarnas ekonomiska intressen genom alt bereda demsysselsättning i förelaget och del i överskott på verksamheten. Vid samverkanöver ägogränserna svarar föreningen för hela driften eller delar av driften vidde deltagande företagen, som härvid alltjämt ägs av andra än föreningen.Medlemmarna kan delta i föreningen med mark, maskiner, arbetskraft o. d. Kravetpå minsta medlemsantal i sambruksförening sänks i förslaget från fem till tre.Medlem förutsätts till skillnad mot nu inte nödvändigtvis behöva delta med egnaarbetsinsatser. Såväl fysisk som juridisk person kah bli medlem. Tillskillnad från vad som gäller bör enligt utredningen klart slås fast altmedlem äger rätt att utträda oavsett om han kan finna någon godtagbar förvärvareav sin andel eller inte, I det sistnämnda faUet blir föreningen skyldig attlösa andelen. Utträde skall föregås av uppsägning. Föreningen kan begränsa uppsägningsrätlengenom att i stadgarna ta in förbehåll att uppsägning till utträde inte får skeförrän från inträdel. Tiden har inte maximerats. Ett sådant förbehållkan enligt utredningen vara nödvändigt särskilt för föreningar som äger dyraproduktionsmedel med lång avskrivningslid. TUlnyheterna i lagförslaget hör vidare reglerna om reservfond. Den nuvarandebundenheten till taxeringsvärdet på föreningens fasta egendom upphör. Istället anpassas reservfonden till föreningens skulder enligt balansräkningeneller viss kvotdel av det bokförda värdet på föreningens tiUgångar. Dettainnebär en anpassning till vad som gäller enligt lagen om ekonomiskaföreningar. Reservfond skall vara bunden och således inte kunna användas frittav föreningen. En annan nyhet i förslaget är att det inte innehåller någonbegränsning av vinstutdelning i förhåUande till inbetalat insatskapital. , firmateckning, årsredovisning, revision och föreningssammanträdehänvisas i huvudsak till lagen om ekonomiska föreningar. Det innebär bl. a.den ändringen jämfört med vad som gäller att sambruksförening kan genomstadgebestämmelser differentiera medlemmarnas rätt att-besluta i föreningensangelägenheter. Om så inte skett, äger varje medlem en röst. 1975: 70 30 3.6Stödåtgärder m. m. Enligtgällande jordbrukspolitiska riktlinjer skall statens medverkan till jordbruketsrationalisering avse uppbyggnad av effektiva jordbruksföretag utan principiellbegränsning till någon särskild företagsform. Samverkan mellan företag främjardessa strävanden och är därför enligt utredningens mening från samhälleligsynpunkt ett värdefullt alternativ lill enskilt företagande. Slalen bör satsapå ökad information om samverkan och på konkreta åtgärder för att främjadenna. Till sådana åtgärder hör ett ökat ekonomiskt stöd tillsamverkansförelag. Utredningen tar först uppfrågan om statligt stöd till gemensam användning av produktionsmedel m. m.Utredningen konstaterar att det i svenskt jordbruk är vanUgt med sådansamverkan som innebär gemensam användning av produktionsmedel men därdeltagarna fortfarande driver produktionen var för sig. De viktigaste formernaav sådant samarbele avser maskiner och arbetskraft. Denna samverkan är enligtutredningen i hög grad önskvärd från allmän synpunkt eftersom den för med sigkostnadsbesparingar och sociala fördelar. Vidare kan den utvecklas tUl merafördjupad samverkan i form av samverkansförelag med egen produktion. Särskilduppmärksamhet bör därför ägnas denna samverkan i rådgivningen till lantbrukare.Vidare behövs direkta stimulansåtgärder. Utredningen föreslår i sistnämndaavseende ett ökat slöd till gemensam maskinanvändning. Enligt kungörelsen (1967:443) om statiig garanti för lån tUl maskin-håUning inom jordbmket m. m. kan statiiggaranti lämnas för lån till förvärv av jordbruksmaskiner med tillbehör somskall användas gemensamt för flera jordbruks- eller trädgårdsföretag.Efterfrågan på kreditgaranti av detta slag har varit liten bl, a. till följdav i vissa hänseenden restriktiva bestämmelser. Vissa modifieringar föreslåsdärför av slödet. Utredningen föreslår att yrkesmaskinhållareskall kunna få lånegaranti för anskaffande av rörelsekapital vid start,övertagande eller större utvidgning av en mera omfattande maskinhållarrörelse.Vidare föreslås att uttrycket "nytt maskinbestånd" (2 §) inte skallbehöva tolkas så alt garanti får lämnas endast till inköp av nya, obegagnademaskiner. Enligt utredningens mening bör sålunda garanti kunna lämnas i vissafall även för inköp av begagnad maskin, om lantbruksnämnden bedömer köpet varalämpligt. Det bör också finnas möjlighet att bevilja lånegaranti vidöverlåtelse av elt maskinbestånd med eventuellt tillhörande byggnader i sambandmed att maskinhållarrörelse byter ägare. Garanti bör vidare kunna lämnas kombinerad jordbmka-re-maskinhållare för inköp av basmaskmer, t. ex.jordbearbetnings-maskiner, om de har större kapacitet eller annat arbetssätt ände maskiner som normalt fordras enbart för det egna jordbruket. Vadgäller byte av maskin får enligt gällande bestämmelser låne- 1975: 70 31 garantilämnas endast för den del av investeringen som avser eventuell utökning avkapacitet.