prop · FZ03131 · 1975-12-31 00:00:00 — Utvidgadsamverkan inom dagspressen är enUgt utredningen angelägen för att den redaktioneUamångfalden skall kunna vidmakthållas och förstärkas. Kostnadsökningama kandämpas och dagspressens stäUnmg gentemot andra medier stärkas. F.n. finns ett väl utvecklat samarbete inom tidningsbranschen på många områden nyhetsförmedling, annonsförmedling, pappersinköp, distribution av lösnummer ochav abonnerade exemplar. Planer finns också inom branschen på ytterligareutvidgning av samarbetet inom nyhetsförmedling via byråer, administrativa ratiner,inköp, utbildning och forskning. Utredningenhar föreslagit statligt stöd till samverkan inom tre områden: produktion,annonsförsäljning och för slörre branschprojekt. Utredningen anser samarbeteinom dessa områden företagsekonomiskt och presspolitiskt angeläget samtidigtsom dess analyser visar att det finns hinder för denna samverkan som motiveraren statlig stimulans. Utredningen framhåller alt den grundläggande regeln förall samverkan skall vara att denna inte skall inverka på den redaktionellaintegriteten. Det är den redaktionella mångfalden som är det presspolitisktväsentliga. Övrigariktlinjer för statlig stimulans till samverkan bör enligt utredningen vara: Samverkansbidragen skaU vara enbland flera åtgärder för att förverkliga det presspoliliska målet omåsiktsmångfald inom dagspressen. Samverkan skall i första handgynna de ekonomiskt sett svaga tidningama. Detta skall dock inte ske på övrigatidningars bekostnad. All samverkan skall vara frivUlig.Detta innebär att initiativet skall komma från tidningama själva genom engemensam ansökan tUl presstödsnämnden. Samverkan skall vara så konstraeradatt den skall kunna upphöra vid en förändrad situation. Alla ansökningar skall bedömasav presstödsnämnden och stimulansåtgärderna anpassas tUl det enskilda fallet. Remissinstansernaär över lag positiva till statliga stimulanser tiU samverkan inom dagspressen. Insatserfrån statsmakterna för att stimulera samarbetet inom branschen är enligt minmening presspolitiskt motiverade. Ett rationeUt samarbete inom produktionenskapar föratsättningar för en bestående och ökad mångfald inom pressen. 1975/76:131 159 innehålletsbetydelse för läsamas val av tidning och ökar på så sätt förutsättningama förredaktionell konkurrens. Grandprincipen för statens slöd tUl samverkan skallvara full frihet för de berörda företagen. Enligtmin menmg måsle huvudansvaret för tidningsföretagens fortbestånd och utvecklmgvila på tidningsbranschen själv. I ett längre perspektiv kommertidningsbranschens nuvarande stmktur inte att kunna bestå om inleproduktionsmedlen utnyttjas mer rationellt. Samverkan är en möjlighet förtidningsföretagen att möta ofrånkomUga kostnadsstegringar. Erfarenhetema frånsamdistributionen har hittiUs varit mycket goda. Kostnadsökningarna fördagstidningsdistributionen har kunnat dämpas, vilket i första hand har kommitde svagare företagen till godo. En effektiv distributionsapparat kan inteanvändas av en starkare tidning som konkurrensmedel gentemot den svagare påsamma sätt som . Även en liten tidning kan nu nå ut tUl sina abonnenteri hela distributionsområdet tUl rimliga kosinader. Servicen till abonnenternahar därmed förbättrats. Denna samverkan har dock kommit till stånd först sedan statiigastimulanser har införts. Pressutredningenhar föreslagit ett statligt stöd till total samverkan mellan två eUer flera tidnmgsföretaginom tryckning och/eller sättning. En föratsättning för bidrag skall enligtutredningens förslag vara att en av tidningama har produktions- ellerutvecklingsbidrag. Uiredningen föreslår att bidraget skall vara lägst 250 000och högst . till var och en av tidningama. Praktisktlaget samtliga remissinstanser tillstyrker utredningens förslag. avstyrker, med hänvisning tUl att staten inte bör ge bidragtill företagsekonomiskt lönsamma projekt. SAF ifrågasätter om inte bidraget ärför lågt, med hänsyn till de hinder som finns för produktionssamverkan. Massmediekoncentrationsutredningenanser att bidrag inte bör beviljas tidningar med samma ägare. Jaganser utredningens förslag angelägna. Ett fortsall lågt kapacitetsutnyttjandeoch en fortsalt svag produktivitetsökning inom tidningsbranschen är på längresikt ett hot mot både den redaktionella mångfalden och mot sysselsättningeninom branschen. Den positiva inställning som vid remissbehandlingen redovisaisbåde från arbetslagar- och arbetsgivarhåll är enligt min mening engrandläggande föratsättning för samverkan. Denna inställning bör kunna göra detmöjligt att klara omställningar och problem med t. ex. gemensamma manusstopptidersamtidigt som den utgör en viss garanti för alt den svagare partens intressenskall kunna hävdas. Pressulredningenhar inle funnit det nödvändigt att faslsläUa detaljerade regler förproduktionssamverkan. bör enligt utredningen ta största möjligahänsyn till lokala förhållanden och önske- Prop.1975/76:131 160 måldå viUkoren för bidrag fastställs. Utredningen har inte heller funnit detmöjligt att formulera någon likaprisregel för samproduktionen. Iutredningens förslag lill regler finns dock ell krav på likabehandling som umebäratt bidrag för produktionssamverkan får beviljas endast om de regler församarbetet som de deltagande tidningarna har enats om inte uppenbarligenmissgynnar någon av dem. har att ta hänsyn till i vilkenutsträckning skälig likabehandling kommer atl ske. Detta är enligt min meningangeläget och utgör ylterligare en garanti för att den svagare partensintressen inle åsidosätts. Tekniskproduktionssamverkan är visserligen, som påpekar, i aUmänhetföretagsekonomiskt lönsam. Trots detla har emellertid endast enstaka projektkommit lill stånd. Skälen härför är delvis av annan natur är rent ekonomiska.Därtill kommer att samproduktionen medför vissa initialkostnader som utgörytterligare ett hinder för ekonomiskt svaga företag. Enligt min meningmotiveras den statliga stimulansen av presspolitiska och samhällsekonomiskaskäl och inte i första hand av företagsekonomiska. Eftersomdet saknas praktiska erfarenheter av denna typ av stimulans som kan varavägledande då bidragsnivån skall avvägas finner jag ingen anledning alt frångåden av utredningen gjorda bedömningen. bör, i enlighet medutredningens förslag, ha att anpassa bidraget så att det står i lämpligproportion tiU projektets storlek. Jagdelar också utredningens uppfattning alt reducerat bidrag bör utgå församverkan endasi inom tryckning eller sättning. Förproduktionssamverkan mellan tidningar med samma ägare finns inle de hinder somen statlig stimulans avser att övervinna. Jag delar därför massmediekoncentralionsutredningensuppfattning att bidrag inte bör utgå för produktionssamverkan mellan tidningarmed samma ägare. Uiredningenhar föreslagil att en statlig stimulans lill lokal samverkan inomannonsförsäljningen införs. Fömtsättningen för bidrag bör enligt utredningenvara alt minst en av de deltagande tidningama har produktions- ellerutvecklingsbidrag. Utredningen anser att en lämplig storlek på bidraget är 6 %av intäktema från de annonser som tidningama samverkar om. Detta bidrag bördelas lika mellan tidningama. Bidrag föreslås kunna utgå under högst . Intäktemafrån annonserna bör enligt pressutredningen fördelas i relation till tidningamasandel av de samlade intäktema innan samverkan startade. LedamötemaWikström och har på såväl principiella som praktiska grunder avvisatförslaget. Reservantema anser att en sådan stimulans strider mot tryckfrihetensanda. Experten har i ett särskilt yttrande förordat att bidraget tillannonssamverkan sätts högre Prop.1975/76:131 161 ochalt priset för den annonsör som endast önskar utnyttja en av tidningama skallvara av priset för samverkansannonser. Flertalet remissinstanserär i princip positiva till en statlig stimulans av annonssamverkan. Flera, bl.a. NO, TCO och TU, understryker dock vikten av frivillighet och ett antal,däribland kommun, i och TU, anser attbidraget är alltför lågt för att samverkan verkligen skall kunna komma till slånd.TCO, LO och ansluter sig till experten yttrande. anser all bidrag intebör kunna utgå tUl tidningar med samma ägare. Lokal annonssamverkanmellan samtiiga tidningar på en ort förekommer inte . Presstödet har intelyckats kompensera den skiUnad i mängd lokal annonsinformation som finns mellankonkurrerande tidningar. Eftersom de lokala annonserna spelar en viktig rollför läsamas val är den mindre tidningen fortfarande underlägsen i den totalakonkurrensen. Delta kan inte kompenseras genom redaktionella satsningar.Syftet med en stimulans tiU samförsäljning av i första hand lokala annonser ärdärför alt ge den redaktionella konkurrensen slörre betydelse. Syftet medstimulansen är däremot inle att åstadkomma en omfördelning av annonsintäkterna.I de fall där skillnaderna i täckningslal mellan tidningarna inte är alltförstora kompenseras ju lågtäckningslidningen för de lägre annonsintäkterna genomproduktionsbidragen. Förutsättningen för att etl annonssamarbete skall kunnakomma lill slånd är att det kan innebära fördelar för båda tidningama. Detlainnebär alt annonssamverkan i första hand kan väntas mellan tidningar som inlehar aUlför stora skUlnader i täckningslal och eventuellt också på orter med enliten eller stagnerande total annonsmarknad. För annonsörerna kan samverkan idessa fall knappast innebära nackdelar. Inle heller för läsarna kan samverkaninnebära några nackdelar. För den mindre tidningens läsare blirannonsinformationen rikligare och för den störres blir skillnaderna små. Tidningarkan tveka om all delta i samannonsering främst på grand av osäkerhet omannonsintäkterna kan bli lika stora som . Därför är annonssamverkantroligast i de fall då annonsörer redan använder båda tidningarna i vissutsträckning. Genom annonssamverkan frigörs resurser som tidningarna nuanvänder i den inbördes konkurrensen men som i stället kan utnyttjas för altutvidga marknaden. kan annonsörerna inte lika lätt förbigå tvåtidningar som tillsammans helt behärskar marknaden. Troligen finns därför idessa fall inte några större svårigheter alt bibehålla annonsintäkternas nivå. Eltstatligt stimulansbidrag till annonssamverkan tar då sikte på alt stödjautredningsarbete bland intresserade tidningar, underlätta omorganisation av annonsförsäljningoch att skapa garantier mot ett eventuellt bortfaU av annonser. 11 1975/76. 1975/76:131 162 Ilikhet med flertalet remissinstanser finner jag utredningens förslag varaintressanta och värdefulla ur presspolitisk synvinkel. Tryckfrihets-rättsligahinder för en måttlig stalUg stimulans föreligger inte enligl såvälutredningens majoritet som de remissinstanser ochmassmedieutredningen som särskilt har granskat förslagen ur tryckfrihelsrättsligaaspekter. Jag delar denna uppfattning, men vill understryka att samverkanmåste ske under full friviUighet från alla parters sida. Bidraget bör särskUtav denna anledning inte vara så högt att det kan verka tvingande på någontidning. Det är också angeläget att annonsörerna har full frihet att endastanvända en av de samverkande tidningarna. Medhänsyn tUl alt det helt saknas erfarenheter av denna typ av verksamhet ochtill behovet av att vinna sådana förordar jag atl den av uiredningenföreslagna stimulansen till annonssamverkan sker i form av försöksverksamhet.Det bör ankomma på presslödsnämnden alt nära följa verksamheien och utvärderadenna. Också bidragsnivån är svår att bestämma på grand av bristen påerfarenhet. Jag finner dock ingen anledning att förorda annat än att den avutredningen föreslagna nivån väljs inledningsvis. Jag anser denna nivå tUlräckligthög för att samverkan skall kunna komma tiU slånd i de fall där föratsättningarnaär goda som den knappast är så hög att den kan verka tvingande. Jagdelar också massmediekoncenlrationsulredningens uppfattning atl bidrag inle börutgå till tidningar med samma ägare. Pressulredningenhar föreslagil att staten skall bidra till större samverkansprojekt påbranschnivå. Stöd skall endast utgå till projekt med totala kostnader på minst300 . och en förutsättning skall vara alt branschen själv är villig attstå för större delen av kostnaderna. Bidrag bör enligt utredningen ulgå förhögst en tredjedel av projektkostnaderna. Projekten skall ligga utanförbranschorganisationers normala verksamhet och dess kostnader skall klart kunnasärskiljas från kostnaderna för branschorganisationers löpande verksamhet.Vidare bör minst en tredjedel av de deltagande tidningarna vara berättigadetill utvecklings- eller produktionsbidrag. Förslaget har lämnats ulan erinranav remissinstanserna. JagtUlstyrker förslaget atl stödja större samverkansprojekl inom tidningsbranschen.Liksom utredningen anser jag atl en förutsättning för statliga bidrag skall varaatt projektet främjar mångfalden inom dagspressen och direkt tar sikte på attstärka svagare tidningars ställning. Även detta stöd bör ges formen av enförsöksverksamhet och utvärderas av presslödsnämnden. Bidrag bör kunna beviljastill en sammanlagd kostnad av högst . Totaltberäknar jag för de olika formerna av bidrag till samverkan etl medelsbehov /77 på 5 milj. kr. 1975/76:131 163 Lån från fonden kan enligt gällande reglerbeviljas tidningsföretag såväl för investering som för annan åtgärd som bedömsvara nödvändig för att stärka företagets konkurrensförmåga på . Lånbeviljas dock inte för projekt som kan finansieras på den aUmännakreditmarknaden till marknadsmässiga villkor. Projekt som syftar tillkostnadsbesparingar genom samverkan mellan tidningsföretag skall ges företräde. Lånetidenfår inte utan särskilda skäl överstiga . Lånen är amorleringsfria och räntefria . utgår ränta motsvarandenormalräntan för lån från statens utiånings-fonder, vilken f. n. uppgår lill 71/. Låneärendena handläggs av presstödsnämnden. Nämnden kan medge räntefrihet om särskilda skäl föreligger. För lån ur fonden skallställas den säkerhet som nämnden bestämmer. Till övervägande delen har lånbeviljats för maskininvesleringar. En mindre del kan betecknas som saneringslån.Den vanligaste lånetiden är . Tilllångivningen från pressens lånefond har anvisats 25 milj. kr. underbudgetåren 1969/701973/74, dvs. totalt 125 milj. kr. Vid utgången av hade lån beviljats till ett belopp av 81,3 milj. kr. Eflerförslag av pressutredningen har beslut senare fattats om att, inom ramen förtillgängliga medel, fortsätta långivningen även under budgetåren 1974/75 och1975/76. Uiredningenhar framhållit att pressens lånefond har möjliggjort en teknisk förnyelse somannars knappast skulle ha kommit till slånd. Del är osannolikt att den stora grappenlåntagare, huvudsakUgen andratidningar, hade kunnat erhålla lån på denallmänna kreditmarknaden. Den tekniska förnyelsen inom branschen är långl ifrånavslutad. Många tidningar arbetar fortfarande med föråldrad utrustning. TUl detlakommer den snabba tekniska utvecklingen inom den grafiska tekniken som ställerkrav på nyinvesteringar i allt snabbare takt. Pressulredningen har dock ansettatt i några fall har lånemöjligheterna förhindrat eller uppskjutit tänkbarafall av samverkan som på hade kunnat bidra tUl att hållaproduktionskostnaderna nere. har inte stöd i gällandeförfattning för alt förhindra en sådan utveckling. Flertalettidningsföretag bör enligt utredningen även kunna få sinakreditbehov tillgodosedda på den allmänna kreditmarknaden. En ökadproduktionssamverkan bör också kunna leda till alt så kan ske i större ulslräckningän f. n. Lånefonden måste dock finnas kvar som en angelägen garanti för atlsvagare tidningar inle skall tvingas in i ett samarbete på orimliga villkor.Många tidningar saknar också lämpliga samverkansparlner. Motdenna bakgrund har pressutredningen föreslagit vissa ändringar Prop.1975/76:131 164 Lån ur pressens lånefond bör inte beviljas för investeringar påorter där presstödsnämnden bedömer att teknisk samverkan kan komma tUl ståndmed mindre än att samverkan allvarligt har prövats men företagen inte kunnatenas om vUlkoren för densamma. Vidare har utredningen ansett att ränte- ochamorteringsfrihet inte automatiskt skall följa med lånen. Utredningen harföreslagit att anslaget till fonden skall vara 15 milj. kr. Utredningensförslag har inte mött någon erinran från remissinstanserna. LO och anser dock att presstödsnämnden i särskUda fall bör ha möjlighetalt avskriva lån. Jag delar utredningensuppfattning att långivningen bör inriktas på att stimulera tUl samverkan. Jaganser de av utredningen föreslagna ändringama av reglerna för lån ur pressenslånefond välmotiverade. Jag vUl dock understryka att långivningen inte fårbedrivas på sådant sätt att någon tidning tvingas in i ett oacceptabeltsamarbete. Jag delar också utredningens uppfattning atl samverkansprojekt iallmänhet bör kunna finansieras med lån på den allmänna kreditmarknaden. Dettabör dock inte utesluta alt lån skall kunna beviljas även för sådana projekt omandra finansieringsmöjligheter saknas och lånet är en förutsättning för attsamverkan skall komma till stånd. Självfallet bör vidare lån kunna bevUjas ifall där samverkan inte är möjlig. LO och väcker i sina remissvar frågan om möjligheter tUl avskrivning avlån ur fonden. Enligt min mening får denna fråga tas upp om ett starkt behov avsådana åtgärder aktualiseras. Jagförordar att till lånefonden anvisas 15 milj. kr. Pressulredningensuppdrag innebar att den, vid sidan av uppgiften att kartiägga dagspressensproblem och utvecklingen på massmedieområdet, också skulle ta upp förhållandenaför pressorgan som utges av ideella och fackliga organisationer samt fackpressoch populärpress. Utredningen har inle ansett det som sin uppgift att göra enfullständig kartläggning av tidskrifternas funktioner och ekonomiska läge, menredovisar en begränsad studie som ger en allmän uppfattning om dessa förhållanden.Denna studie ger bl. a. vid handen att har inneburit ökandesvårigheler för tidskrifterna. Kostnaderna för framställning och distributionhar ökat avsevärt, vUket har framtvingat ökade bidrag från organisationernaeller ökade priser. Delframgår av de undersökningar som pressutredningen har genomfört atttidskrifterna har en mycket slor betydelse för kommunikationen i dagenssamhälle, inle minst för organisationer och folkrörelser. Deras betydelse harytterligare ökat i och med nedläggningarna av dagstidningar. Påtidskriftssidan finns fortfarande den mångfald som 1975/76:131 165 De fackliga och ideella tidskrifternas betydelse kan belysasav all de sprids i närmare 200 miljoner exemplar. Pressulredningen anser attdet krävs ytterligare analyser av tidskrifternas ekonomiska läge, förhållandetill organisationerna och betydelse för kommunikationen i samhällsfrågor.Utredningen har därför föreslagit att en ny utredning lillsätts medhuvudsaklig uppgift att fastställa dagsläget för tidskriftema och den roll somstatsmakterna bör spela i samband med dessa samt att framlägga förslag om hurtidskrifternas problem lämpligen bör lösas. Riksdagenhar i annat sammanhang övervägt tidskrifternas problem och hemstäUt om enutredning (KU 1975/76: 23, rskr 1975/76: 41). Samtliga remissinstanserhar tillstyrkt eUer lämnat utredningens förslag ulan erinran. LO anser dockatt det redan nu finns ett så gott underlag att en departementsutredningmycket snabbt skulle kunna utarbeta förslag som kan föreläggas riksdagen.Flera remissinstanser har framhållit att stora grupper tidskrifter har så svåraekonomiska problem att inskränkningar i utgivningen och nedläggningar inte kanundvikas om inle åtgärder vidtas snabbt. Kostnaderna för tidskriftsutgivninghar enligt dessa remissinstanser stigit ännu snabbare än för dagspressutgivningunder . Flera remissinstanser framhåller, i likhet medutredningen, de fackliga och ideella tidskriftemas stora presspolitiskabetydelse. Jag delarpressutredningens och remissinstansernas bedömning att tidskriflemas problembör utredas. Tidskrifternas stora betydelse för demokratin är ostridig. Derasekonomiska svårigheter och tecknen på att dessa kan komma att ytterligare ökaär ett allvarligt hot mot den fria opinionsbildningen. Det är därför väsentligtatt den roll statsmakterna bör spela gentemot olika typer av tidskrifterfastställs. Det är enligt min mening angeläget alt utan dröjsmål utredafrågan. Jag vill erinra om altregeringen på anmälan av chefen för kommunikalionsdepartementet tidigare dennadag har beslutat att lägga fram en proposition om taxorna i postverkets tidningsröreise. Presslödsnämndensuppgifter kommer enligt utredningens förslag att utvidgas väsentligt. Frågorrörande produklionsbidrag och pressens lånefond kvarstår i oförändradomfattning. Etableringsstödet och utvecklingsbidragen kommer alt krävaingående analyser av elt slag som nämnden inte har behövt göra.Förslaget om åtgärder för alt stimulera olika typer av samverkan ger nämndenviktiga uppgifter då det gäller att avgöra om fordringarna för stöd uppfyllsoch att fastställa bidragsbeloppens storlek. Administrationen av samdistributionsrabattenkräver en löparide bevakning. 12 1975/76.1 saml. Prop.1975/76:131 166 Utöveratt handlägga bidrags- och låneärenden skall nämnden enligt utredningensförslag följa och rapportera förändringar inom tidningsägandet.Utredningen har vidare föreslagit att nämnden skall genomföra analyser för attkunna bedöma den ekonomiska utvecklingen för olika tidningsgrupper inombranschen och rapportera om utfallet av de presstödjande åtgärderna.Utredningens förslag på denna punkt har kommenterats endast i begränsadutsträckning i remissyttrandena men har då oftast tillstyrkts. Statskontoret bar ansettatt nämndens uppjgifter bör begränsas tiU den direkta handläggningen avbidrags- och låneärenden. Ett par remissinstanser har pekat på möjUgheten attlåta statens pris- och kartellnämnd svara för bevakningen av ägarförändringarinom pressen och det angelägna i ett samarbete mellan pris- och kartellnämndenoch-presstödsnämnden i dessa frågor. har framhållit det storabehovet av samarbete mellan verket och presslödsnämnden i bl. a. reklamskaltefrågor.Presslödsnämnden har själv ansett alt det bör ankomma på presstödsnämnden attvidta åtgärder för att .undvika förluster för statsverket på grund av lån urpressens lånefond och att nämnden bör ha befogenhet att vidta åtgärder så atten nedläggningshotad tidning kan leva vidare. JoumaUsthögskolorna harföreslagit att pressstödsnämnden skaU få i uppdrag alt medverka tUl fortbUdningav journalister. Föregen del vill jag i stort ansluta mig till utredningens förslag. Jag anser detsålunda rimligt att presstödsnämnden utöver den direkta handläggningen avbidrags- och låneärenden m. m. även följer den ekonomiska utvecklingen inomtidningsbranschen och effekterna av de presstödjande åtgärderna. När det gällerbevakningen av ägarförändringar inom pressen bör statens pris- ochkartellnämnd och pressstödsnämnden gemensamt kunna finna former för detta.Jag. förutsätter vidare att presstödsnämnden och etablerar ochutvecklar former för samråd. Det bör vidare ankomma på nämnden att iförekommande fall vidta de åtgärder som behövs för bevakning av statensfordran. På samma sätt som gäUer bör presslödsnämnden ges rätt atl fråntidningsföretagen begära in de upplysningar som behövs för nämndensbedömningar. Jagfinner inte anledning förorda att nämnden får några uppgifter rörande journalistutbUdningen. Presstödsnämndenssammansättning bör enligt utiredningen inte förändras, men uppdelningen i sloroch liten nämnd upphöra. TCOoch har framhåUit alt nämnden i frågor som ärbetydelsefulla för de anställda bör anlita experter från berörda fackligaorganisationer. Grafiska Fackförburidet har väckt frågan om de anstäUdasorganisationer borde ges representation i nämnden. Statskontoret och har ansett att nämnden 1975/76:131 167 tillsitt förfogande bör få, en referensgrupp med representanter från direktberörda. Jagansluter mig till utredningens förslag. Det finns enligt min mening i övrigtingen anledning att lämna närmare föreskrifter om formerna för de kontakternämnden behöver ha med bl. a. branschrepresentanter och de ansläUdasorganisationer. Deutökade uppgifterna motiverar enligt pressulredningen, alt nämnden till sittförfogande får ett eget kansli.