prop · FZ0315 · 1975-12-31 00:00:00 — förskjutning i premiekostnaderna mellan olika fordonsslag.Det är föga tilltalande att den större sårbarheten i trafiken för förare avmopeder och motorcyklar skall leda till närmast prohibitivt verkandeförsäkringskostnader, medan det massiva skydd som lastbilarna bereder de egnaförarna skall avlasta kostnaderna för deras del, som lastbilarnasstora farlighet för andra motorfordonsförare vid kollisioner skärper premiekostnadernaför småbilar m. fl. Det vore etl myckel enkelt ingrepp i det föreslagnasystemet att på denna punkt göra en ändring och få tUl stånd en rimligarefördelning av ersätlningsansvaret mellan olika trafikförsäkringar. Motivet förutredningsmannens ståndpunkt är helt enkelt utredarens målmedvetna strävan förett framtida fullt utvecklat no-fault-system. Det värde man tillmäter denna argumentering beror givetvispå vilken syn man har på det angivna framtidsperspektivet. Det finns anledningförmoda att delta perspektiv ter sig lockande inom stora delar avförsäkringsbranschen. Man tycks där vara beredd alt ta förslaget som ett paketoch att sålunda utan vidare springa ifrån de förbehåll i fråga om illegalaförare, som varit självklara inom trafikförsäkringen och vilkasbibehållande uttryckligen förutsattes i trafikförsäkringsföreningensframställning. Om det är äkta känsla och förståelse för utredningsmannens "socialrättsligasynpunkter" som ligger bakom må vara osagt. Det är dock svårt att förbiseatt ett obligatoriskt trafikförsäkringssystem med no-fault-idén genomförd ävenför fordonsskador ter sig gynnsamt ur bolagens synpunkt (åtminstone på kortsikt). Det torde nämligen innebära att biltillverkarnas vagnskadegarantierbleve utslagna och bolagen skulle återerövra denna givande försäkringsform. Det angivna framtidsperspektivet med fullt utvecklat no-fault-systemställer också en annan, principiellt större fråga, som gäller försäkringsverksamhetensordnande på . Redan inför det nu föreslagna personskade.systemet haryppat sig åtskilliga frågor om orättvisor eller oriniligheter mellan olikaindividuella försäkringar. Fullt utbyggt kommer systemet att med ännu störreskärpa resa spörsmålet, om del över huvud taget kan vara meningsfullt att byggatrafikförsäkringen på individuella försäkringar. Vad flänar det till att haindividuella försäkringar, när den enskilde bilägarens/bilförarens beteende ochåtgärder i trafiken praktiskt taget helt ska sakna betydelse för belastningenpä hans försäkring? Etl sådant system aktualiserar lätt tanken att det vore församhället ändamålsenligare och för bilägaren rimligare att ordnatrafikförsäkringen kolleklivl och låta den bekostas exempelvis avbensinskattemedel. MHF är givetvis inte berett att nu ta ställning tillfrågan om ett sådant kollektivt ordnande av trafikförsäkringen men har funnitnödigt att peka pä denna möjlighet för atl erinra om alt det i ett individuelltordnat obligatoriskt syslem måste finnas gränser för det godtycke och dennonchalans, varmed bilägarnas vedertagna föreställningar om rättvisa ochrimlighet kan åsidosättas. Utredningsmannen har åberopat detta framtidsperspektivsom skäl för att förbjuda regress av det slutliga ersätlningsansvaret tilltrafikförsäkringen för det fordon, vars förare eller vars bristfällighet vållatpersonskadorna. Som framgår av det anförda ser vi detta framtidsperspektivsnarast som avslöjandet av en ytterligare fara, och det utgör därför ett starktskäl för bilägarna att med skärpa kräva att, om förslag till ändrad lagstiftningframläggs, åtminstone den ändringen görs, atl del slutliga ansvaret förpersonskador regressvis ska påföras försäkringen för del fordon, vars förareeller vars bristfäUighet orsakat skadan. 1975/76:15 209 7 Särskilda frägor rörande trafikförsäkringen 7.1 Trafikförsäkringsplikten 7.1.1 JK har ingenerinran i denna del. 7.1.2 R.4:Vidkommande straffstadgandena har utredningen mot bakgrund bland annat av ettuttalande av Brottsförebyggande rådets arbetsgrupp rörande kriminalpolitikdiskuterat frågan om bibehållandet av sådana sanktioner. Med hänsyn till attkretsen av dem som bör utsättas på påföljd för underlåten trafikförsäkring ärsvår att entydigt bestämma och då vitesföreläggande om fullgörande av försäkri.ngspliktenIr.ttast kan begäras i samband med lagföring flllstyrkes fcir närvarande attstraffsanktionerna bibehålles. 7.1.3 : 110 och 17 §§ används uttrycket "ägare av fordon". Av utredningensmotivering framgår att vid tillämpning av dessa bestämmelser de i 3 § angivnaförsäkringspliktiga subjekten är att anse som ägare. Detta förhållande bör,enligt hovrättens mening, komma till uttryck i lagtexten, eventuellt i ettnytt, tredje stycke av förevarande paragraf. Enligt utredningens förslag skall försäkringsanstalt fåmöjlighet att vägra meddela trafikförsäkring för dem som själva häftar eller vars fångesmän häftar för vissa i förevarande bestämmelse närmare angivna skulder. Hovrätten finner det betänkligt att någons oförmåga eller tredska att reglera en skuld skall leda till att vederbörande nekas att fullgöra sin trafikförsäkringsplikt och därmed ådrar sig straffansvar. påföljd synes ännu mindre godtagbar om den drabbar den betalningsskyldiges godtroende successor. De missförhållanden som den föreslagna bestämmelsen är avsedd att komma till rätta med bör man, enligt hovrättens mening, söka lösa på annat sätt, t. ex. genom effektivare kontroll och indrivning.--- Enligt hovrättens mening bör samtliga kategorier som ärförsäkringspliktiga jämlikt 3 § omfattas av straffbestämmelsen i 24 §.Utredningen har emellertid utan närmare motivering från straffbestämmelsenundantagit dem som försummat försäkringsplikt i fråga om registreringspliktigtmen faktiskt icke registrerat och ej i traflk använt fordon. Enligt hovrättensmening saknas skäl att undanta nu nämnda kategori. 7.1.4 : Nämnden vill beröra någraproblem som har sin grund i nuvarande lagstiftning och den praxis som utvecklats i anslutning till denna. Den nuvarande lagstiftningen innehåller samma grundregel som den föreslagna trafikskadelagen, nämligen att det är fordonels ägare som är skyldig att laga och vidmakthålla trafikförsäkring. Enligt nämndens mening måste detta anses innebära att när ett fordon säljs upphör trafikförsäkringsavtalet automatiskt beträffande det fordon et. Försäkringsbolagen tillämpar emellertid regeln så att om ett försäk ringsbevis blivit utställt på visst fordon och ägare måste beviset för att upphöra att gälla avanmälas oavsett om fordonet bytt ägare eller ej. Avanmäls inte försäkringsbeviset kan det i ett senare skede få rättsverkan bolagen emellan även om fordonet för vUket försäkringen tecknades bytt ägare . Beviset behöver inte ha getts in till bilregistret för att få rättsverkan. Denna praxis medför stora administrativa olägenheter ochkostnader utan att - enligt nämndens mening - innebära fördelar förnågon. 14 Regeringen 1975. 1975/76:15 210 Försäkringsbolagen lägger ner mycken möda och tid på attspåra gamla försäkringsbevis med avsikt att avanmäla dem eller att bevisa attnågot annat bolag är ersättningsskyldigt. Därvid tas även stora resurser hosmyndigheterna i anspråk. vill därför föreslå att det nuskapas enkla regler som underlättar och förenklar administrationen såväl hosmyndigheterna som hos försäkringsbolagen och som medför alt datatekniken kananvändas i större utsträckning än . Enligt nämndens mening bör - med utgångspunkt frånbestämmelserna i 3 § TSL att försäkring skall tagas och hållas av fordonetsägare -följande gälla. Ett avtal om trafikförsäkring beträffande visst fordonskall i och med att fordonet byter ägare upphöra att gälla. Därigenom kommertrafikförsäkringsbevis som utställts i anledning av avtalet att bli ointressantamed undantag för den historiska upplysning de kan ge. Genom en sådan regel behöver merparten av defelutredningar som sker inte genomföras eftersom det är tillräckligt attkonstatera att fordonet bytt ägare och att eventuella försäkringsbevis som utställtspå tidigare ägare således är giltiga. Vidare kan myndigheternasåtgärder gentemot den nye ägaren påbörjas för de fall han underlåtitatt teckna försäkring. Enligt förslaget (första stycket sista punkten) skall försäkringsanstallinte vara skyldig att meddela trafikförsäkring om fordonets föregående ägareeller innehavare häftar i skuld för försäkringspremie, självrisk eller s. k.premieavgift. har erfarenhet av en liknandekonstruktion på vägtrafikskatteområdet där det visat sig att i praktikenskattebetalningen kommit att övervältras på köpare av fordon i de fall tidigareägare underlåtit att erlägga påförd skatt. Detta förhållande upplevs somstötande och har föranlett kritik. Enligt nämndens mening bör dylikakonstruktioner undvikas. Införandet av den föreslagna regeln torde medföra alluppgifter om "försäkringsskuld" för fordon måste finnas lätttillgängliga för allmänheten. Således skulle i bilregistret behöva registrerasförhållanden som innebär att försäkringsbolag inte är skyldigt att meddelatrafikförsäkring. Av hänsyn till den personliga integriteten kan det varatveksamt om tillstånd kommer att lämnas till intagande av dessa uppgifter ibilregistret. Några tekniska hinder föreligger inte för att ta inuppgifterna i bilregistret, men det bör påpekas att det för en meningsfullregistrering fordras ett mycket omfattande system för databehandling inominstallationen för bilregistret. Dessutom skulle krävas elt omfattanderapporteringssystem mellan trafikförsäkringsgivarna och bilregisternämnden. Av ovan anförda skäl avstyrker bilregisternämndeninförandet av ifrågavarande bestämmelse. Utredningen föreslår i 5, 6, 24, 25 och 30 §§ TSL olikaregler i syfte att främja efterlevnaden av trafikförsäkringsplikten. 1 övrigtförutsätter utredningen att den vidare översyn som görs inom samrådsgruppen förkontroll av Irafikförsäkringsplikten kommer att fortsätta. Som utredningen konstaterat är övervakningen avtrafikförsäkringsplikten elt stort problem. Genom tillkomsten av det nyabilregistret skapades möjliglieler att adm.inistrativt övervakaförsäkringsplikten men även att överblicka problemet i hela dess vidd.Erfarenheterna av det nuvarande kontrollsystemet har visat att systemet ärkostsamt, omständligt och ineffektivt. 1 bilregistret antecknas ca 5000 fall därförsäkring saknas. Genom påminnelser från bilregisternämnden ochlänsstyrelserna har i Prop.1975/76:15 211 medeltal av dessa klarats upp . Avde ursprungliga 5000 fallen återstår således ca 1000 fall som tillställslänsstyrelsen för utredning. Av dessa överlämnas mellan 500 och 800 per veckatill polismyndigheterna. De fall som inte upp under utredningsarbetets gångskall enligt nuvarande regler överlämnas för åtalsprövning. Andelen fall somverkligen leder tUl åtal är, enligt vad bUregisternämnden erfarit, mycketliten. I de fall åtal sker kan fordonsägaren inte åläggas att betalaförsäkringspremie för den tid han försummat försäkringsplikten. Det kansåledes även om påföljd döms ut ha lönat sig för fordonsägare att strunta iförsäkringsplikten. Dessa omständigheter kan utnytflas av den som känner tillsystemet. Oavsett om underlåtenhet att hålla trafikförsäkring berorpå försumlighet eller kännedom om bristerna i kontrollsystemet, leder delanförda till onödigt många utredningsfall. Det är således de nuvarande rapporterings-ochpåföljdsformerna som gör det möjligt för fordonsägarna att med eller utanavsikt orsaka ett omfattande utredningsarbete. Utredningenföreslår (30 § TSL) en skärpning av påföljden för Underlätelse att fullgöraförsäkringsplikten genom att den skyldige, utöver vad som gäller sedantidigare, skall åläggas att erlägga en avgift motsvarande försäkringspremienför den tid förseelsen avser. Enligt utredningens mening bör frågan om effektiviseringav trafikförsäkringskontrollen lösas av samrådsgruppen för kontroll avtrafikförsäkringsplikten (SG-TEK). Samrådsgruppen har numera lagt fram förslagom ett administrativt avgiftssystem som ersäUning för det nuvarandepåföljds-systemet. Enligt nämndens mening är det föreslagna avgiftssystemetalt föredra framför del nuvarande påföljdssystemet även om detta förbättras ienlighet med vad utredningen föreslår. 7.1.5 : Uiredningen berör i sittbetänkande de problem som sammanhänger med trafikförsäkringskontrollen och uttalar att frågan bör lösas av "Samrådsgruppen för trafikförsäkringskontroll", som vid tiden för utredningens behandling av detta avsnitt dock ej hade presenterat något slutgiltigt förslag. Uiredningen har därför, i avvaktan på samrådsgruppens förslag, sett sig nödsakad att själv utforma regler för en effektivare trafikförsäkringskontroll. De regler som utredningen presenterat ger försäkringsbolagenbättre formeUa möjligheter att driva in obetalda . Enligt inspektionensmening är del praktiska värdet av de föreslagna reglerna emellertid starktbegränsat, och inspektionen förordar därför en lösning enligt de riktlinjer somdragits upp i samrådsgruppens slutrapport, vilken av försäkrings-inspektionenöverlämnades tiU . 7.1.6 : Som föreslagits i betänkandetbör försäkrings plikten i första hand knytas till den som är eller skall vara införd i bilregistret som fordonets ägare eller innehavare. Eftersom leasingutred- ningen kan komma att föreslå att vissa inhyrare av fordon skall i likhet med avbetalningsköpare - likställas med ägare bör författningstexten vara utformad så att den inte behöver ändras om det förslaget genomförs. Andra stycket sista delen i 3 § bör alltså skrivas om avdetta skäl. bör orden "ej är infört i registret" ändrastill "ej skall vara infört i registret". De fordon som ej är infördamen skall vara det har ju redan behandlats i andra stycket första delen. 1975/76:15 212 3 § andrastycket bör från dessa synpunkter skrivas förslagsvis: "Skyldighet atttaga och inneha trafikförsäkring åvilar den som enligt vad därom är föreskrivetär eller skall vara införd i bilregistret som fordonets ägare eller innehavareeller, i fråga om fordon som ej skall vara infört i registret, den som skulleha varit det om registreringsplikt förelegat." 4 § a) som texten är föreslagen ledertill att staten blir försäkringsskyldig när fordonet inte tillhör staten meninnehas av staten p. g. a. avbetalningsköp eller - om nyssnämnda tankegångarbeträffande inhyrare realiseras hyrs in på långtidskontrakt. En ändring iförfattningen på denna punkt synes därför nödvändig. Den torde kunna skeenklast om man knyter an till försäkringsskyldigheten i stäUet förförsäkringsplikten (dvs. till försäkringssubjektet i stället förförsäkringsobjektet) och anger att staten ej är försäkringsskyldig enligt 3 §andra stycket. En sådan bestämmelse synes logiskt höra hemma som ett sistastycke i 4 § eller kan ev. läggas till i 3 § andra stycket. 7.1.7 : Vad beträffarskadelidandes rätt till ersättning när premie för trafikförsäkring inte ärbetald, fordon är oförsäkrat o. dyl., föreslår utredningen i stort sett sammasystem som hittiUs har gällt, dvs. den skadelidande kan krävaförsäkringsgivaren resp., efter anmälan till myndighet om uppsägning ochförloppet av en månad, trafikförsäkringsanstalterna gemensamt (i praktikentrafikförsäkringsföreningen). Vissa detaljer har redan berörts. Beträffandeförhållandet mellan försäkringspliktig och försäkringsgivare föreslårutredningen däremot betydande ändringar. Enligt nugällande rätt flllämpas på förhållandet mellan försäkringsgivare ochförsäkringstagare i stort sett och allmänna försäkringsvillkor. Enbetydande olikhet mot andra försäkringsgrenar består dock däri, att dåförsäkringsgivaren är fri från ansvar gentemot försäkringstagaren på grund avunderlåten premiebetalning, uppsägning eller överträdelse av biförpliktelse,han vid trafikförsäkring inte kan vägra att utge ersättning till denskadelidande utan enligt 20 § 1 st. trafikförsäkringslagen inträder i denskadelidandes rätt mot försäkringstagaren. Det är alltså inte tillräckligt föratt beloppet skall kunna återkrävas att försäkringstagaren har försummatpremiebetalning el. dyl., utan det fordras också att han är skadeståndsskyldigför den skada som föranlett ersättningsbetalningen (Jfr NJA 1972 s. 108).Motsvarande gäller när det gemensamma trafikansvaret till skadelidande fullgöresför oförsäkrad bil (21 § 3 st. trafikförsäkringslagen). 1 praktiken haremellertid försäkringsbolagen avsevärda svårigheter att genomföra regresskravvartill de är berättigade, och regressrätten har därför inte samma ekonomiskabetydelse som ansvarsfrihet vid frivillig skadeförsäkring. föreslår ett helt nytt systemför de fall där premie inte betalas (eller eljest försäkringsanstalt enligt aUmännaregler eller villkor skulle vara helt eller delvis fri från ansvar). Till en böflanskall det inte längre förekomma att en försäkring upphör att gälla tUl förmånför försäkringstagaren men likväl fortsätter att gälla till förmån för dem somlider skada, utan ända till dess en månad förflutit från det anmälan inkommittill myndighet gäller försäkringen till fullo även till förmån förförsäkringstagare (6 § 1 p.). 1 praktiken synes delta innebära att enförsäkringstagare får en betydligt förlängd respittid för betalning avförsäkringspremie, något som synes anmärkningsvärt i betraktande både av desvårigheter som redan nu råder att driva in trafikförsäkringspremier och av vadsom eljest gäller vid privatförsäkring. Vidare skall regressrätt för 1975/76:15. överhuvud inte förekomma (bortsett från att han kan havållat skadan uppsåtligen eller av grov vårdslöshet, i vilket fall han ärutsatt för regresskrav på samma sätt som vem som helst). 1 princip harförsäkringsanstalten blott rätt att kräva ut obetald premie samtsjälvriskbelopp (20, 23 §§). Detta synes innebära att dröjsmål med betalning avpremie och överträdelse av biförpliktelse över huvud inte medför någon somhelst sanktion (bortsett från vad som kan följa av avtalsfriheten vid sakskadasom drabbar försäkringstagaren själv, enligt 14 § 1 st.), en från försäk-ringsrättsligsynpunkt förvånande regel. AU äga och bruka bil utan att teckna försäkring, eller attfortsätta därmed efter det att försäkringen upphört i enlighet med 6 § 1 p.,skall visserligen liksom medföra straffansvar (24 §), vilket dock imånga fall torde vara en mycket lindrig påföljd, men inga civilrättsligasanktioner (med undantag för förlust av rätten till ersättning för sakskada enligl16 §). kan blott utkräva avgift, motsvarandepremie (30 §) samt ett mindre självriskbelopp (22 § 2 p. Utredningen föreslår i gengäld vissa bestämmelser som skallunderlätta indrivningen av , nämligen undantag från skyldigheten attmeddela trafikförsäkring i vissa fall (5 § 1 st. 3 och 4 p.) samt undantag frånden speciella preskriptionsbestämmelsen för fordran på premie enligt 15 § FAL(26 § 2 st.). De föreslagna bestämmelserna om undantag från skyldigheten attmeddela trafikförsäkring måste emellertid befaras vara skäligen ineffektiva sommedel att framtvinga premiebetalning , och de är dessutom inte utanbetänkligheter från allmän synpunkt, något som bl. a. framgår därav attutredningen säger sig förutsätta att försäkringsanstalterna med försiktighettillämpar de befogenheter de erhåller att vägra att meddela försäkring (se s.241 ff.). Enligt kommitténs mening måste man befara att det nunämnda systemet är ineffektivt som medel att förmå försäkringstagare att tecknaförsäkring, betala samt iakttaga de biförpliktelser som följer av lageller avtal. All försäkring bygger på att ett stort antal försäkringstagarebetalar men att ersättning utgår endast i ett förhållandevis ringaantal fall. Eftersom sannolikheten är mycket större för att underlåtenhet attbetala eller överträdelse av biförpliktelse upptäcks och beivras bland dem sområkar ut för skada än bland dem som inte gör det, måste det finnas effektivametoder för att säkerställa atl betalas även när ersättning inte utgår.Regler om rätt till kvittning av fordran på premie mot skyldighet att utgeersättning (såsom föreslås av utredningen i 27 § 2 st. 2 p.) är därför av ringabetydelse. Den omständigheten att det nuvarande regressystemet är ineffektivtbör inte föranleda att man övergår till ett system som kan befaras vara ändåmindre effektivt. Det föreligger emellertid ett förslag att införa nyametoder för att säkerställa betalning av för trafikförsäkring (se häromFörsäkringstidningen 1974 nr lOs. Ett genomförande härav torde göra en delav trafikförsäkringsutredningens förslag inaktuella, och det är också möjligtatt systemet skulle innebära tillräckliga sanktioner mot överträdelse av biförpliktelser.De närmare konsekvenserna låter sig inle överblicka f. n. Kommittén vUlemellertid fästa uppmärksamheten på vikten av att dröjsmål med premiebetalningsamt överträdelse av biförpliktelse föranleder någon sanktion, både på grund avsakens vikt i och för sig och för följdriktigheten i förhållande till annanprivatförsäkring. 7.1.8 ställer sig avvisande till ett system somskulle innebära att trafikförsäkringsanstalt inte är skyldig att meddela trafikförsäkringpä begäran av någon som äger ett fordon vars närmast föregående ägare 1975/76:15 214 häftar i skuld för premie eUer självrisk. Åtminstone omden nuvarande ägaren inte hade skäl atl misstänka att föregående ägaren gjortsig skyldig till en sådan försummelse, bör han ha rätt till trafikförsäkringutan att först behöva betala föregående ägarens skulder. 7.1.9 : 1 5 § första stycket sistapunkten stadgas att skyldighet att meddela trafikförsäkring inte föreligger i fråga om fordon vars närmast föregående ägare häftar för , självriskbelopp eller motsvarande avgifter. Denna regel motiveras endast med att det eljest finns möjligheter att kringgå reglerna om försäkringsplikt geriom skenavtal. Även om sådana avtal kan komma att ingås, torde det emellerfld ske i obetydlig omfattning. Svårigheterna och riskerna för rättsförluster för köparen av motorfordon har utredningen emellertid underskattat betydligt. 1 den mån försäljning och köp av en bil sker via en välrenommerad bilfirma uppstår i regel inte slörre problem vare sig för bilfirman som köpare eller för den som köper av bilfirman. En inte obetydlig handel med bilar sker dock även, t. ex. per annons, direkt mellan bilägare. Ungdom säljer i regel mopeder direkt sig emellan. Denna handel skulle avsevärt försvåras genom införande av det föreslagna stadgandet. En enskild person har ofta inte förmåga att genom bilregister och andra datasystem undersöka hur det förhåller sig med säljarens försäkringsförhållanden. Att dessutom utröna om säljaren häftar för självrisk eller avgift enligt 30 § torde vara praktiskt laget omöjligt för en privatperson. Samfundet avstyrker därför det föreslagna stadgandet i 5 § första stycket sista punkten. 7.1.10 : EU intensivt arbete påen effektivi sering av trafikförsäkringskontrollen har bedrivits . Detta arbete har skett i samråd med olika berörda organ inom den s. k. samrådsgruppen för trafikförsäkringskontrollen (SG-TFK). Arbetet har resulterat i betänkandet "Oförsäkrade fordon Förslag till nytt päföljdssystem", avlämnat till försäkringsinspektionen. Med hänsyn till det anförda är föreningen inte benägen att yltra sig över utredningens förslag i 30 § tiU särskild avgift för den som har underlåtit att fullgöra försäkringsplikten. En evenlueU reglering av detta slag bör ses i sitt sammanhang med andra åtgärder som syftar till en mera fullständig efterlevnad av trafikförsäkringsplikten. Samma sak gäller övriga förslag från utredningens sida som berör trafikförsäkringskontrollen. I syfte att förbättra försäkringsgivarnas möjligheter attdriva in obetalda har utredningen i 27 § andra stycket trafikskadelagenföreskrivit undantag från utmätningsförbudet i paragrafens första stycke.Undantaget innebär att trafikförsäkringsbolag mot fordran på trafikskadeersättningskall kunna kvitta bl. "fordran på premie enligt avtal omtrafikförsäkring". Den föreslagna lydelsen gör det tveksamt om kvitlningsrättföreligger också i sådana fall där visserligen premie har betalts men dennavarit för låg i förhållande till fordonets användning.