prop · FZ03211 · 1975-12-31 00:00:00 — Det saknas säkra uppgifter om hur många arbetstillfällensom kommer till varie är inom industrin till följd av dessa investeringar ochom hur många som försvinner till följd av nedläggningar ochrationaliseringar. En viss uppfattning kan man få genom att studeranettoförändringarna i sysselsättningen för de olika industribranscherna. Underåren 1970-1975 ökade t, ex. sysselsättningen inom maskinindustrin med ca 23 000personer och inom transportmedelsindustrin med ca 30 000. minskadeantalet sysselsatta med ca 8 000 i livsmedelsindustrin och med ca 14 000 ibeklädnadsindustrin. Om man i stället studerar nettoförändringama isysselsättningen för enskilda företag kommer man till ännu högre tal förnytillkomna resp. försvunna arbetstilllallen. Denna omfattandestrukturförändring har effekter på arbetsmarknaden i flera avseenden, t. ex.när del gäller antalet människor som måste söka sig nya arbetsuppgifter,sysselsättningens regionala fördelning och yrkesfördelningen. Vadbeträffar sysselsättningens regionala utveckling kan konstateras att samtliga skogslän föriorade arbetstillfällen , , och gjorde de största förlusterna. Sysselsättningen ökade på andra håll i landet. Särskilt snabbi ökade antalet arbetstillfällen i storstadslänen och vissa storstadsnära län. Under den första delen av 1970-talel har förhållandena ändrats markant. Sysselsättningen fortsätter att öka i storstadslänen men i en mera dämpad takt. 1 skogslänen haren stabilisering skett. I och har det skett en fortsatt minskning, men tillbakagängen är inte lika omfattande som . Några av skogslänen visar upp en mycket god sysselsättningsutveckling under 1970-lalet. Detta gäller särskilt Norr bottens och . Denna markanta omsvängning i skogslänens utveckling beror dels pä en starkare ökning av sysselsättningen inom in dustrin än i resten av landet, dels på en snabb ökning av sysselsättningen inom samhällsservice. Dehär beskrivna förändringarna i sysselsättningens regionala utveckling Prop.1975/76:211 207 Under 1960-lalet lämnade netto mellan 10 000och 15 000 personer stödområdet per är, medan stödområdet under1970-talet har haft nettoinflyttning. Även i storstadsområdena harflyttningsrörelserna blivit mera balanserade och rent allmänt harbefolkningsförskjutningarna mellan länen minskat försiahälft. som länsplaneringen och sysselsättningsuiredningenredovisar kalkyler över sysselsättningsutvecklingen fram . Långtidsutredningenredovisar fyra alternativa kalkyler över den ekonomiska utvecklingen fram lillår 1980. Alternativ I och IIbygger på ett antagande omveckoarbetstid medan i alternativ 111 och IV prövasföljderna av en minskning lill . Här skall endast alternativ 1 och11 beröras. Alternativ 1 förutsätteren privat konsumtionsökning pä 3 9é per är varvid den offentliga sekiorn skullekunna öka med ca 140 000 sysselsatta. Alternativ II förutsätteren privat konsumtionsökning pä 2 96 och skulle kunna ge utrymme för ensysselsättningsökning inom samhällsservice pä ca 230 000 personer. En utvecklingenligt alternativ I skulle innebära all industrisysselsätlningen ökar med ca 25000 personer medan alternativ 11 skulle resultera i all antalet sysselsattainom industrin minskar med ca 30 000 personer. Sysselsättningsutredningenlämnar i räkneexemplets form bedömningar av utvecklingen inom den offentligasektorn men bygger i övrigt pä långtidsutredningens material.Sysselsättningsutredningen redovisar tre huvudalternativ försysselsättningsutvecklingen inom offentlig sektor , Enoförändrad ambitionsnivå i stat och kommun-vilkelinnebäratlendastförändringaribefolkningensstoriekoch älders-sammansättning beaktas samt att nuvarande köer inte tillåls växa -kräver en ökning av antalet anställda med ca 70 000 personer. Det är främsthälso- och sjukvärden samt social service som svarar för denna ökning.Verksamhetsplaneringen i kommuneroch landsting pekar enligl utredningen på enökning med ca 150 000 sysselsatta. Detta anlal överensstämmer alltså nära medden sysselsättningsökning som anges i långtidsutredningens alternativ 1,Slutligen räknar uiredningen med vad man kallar en högre ambitionsnivå sombaserar sig pä inventeringar av behov på skilda områden inom samhälleligservice, främst hälso- och sjukvård, social service (bl, a. barnomsorg) ochundervisning (fig. 9.1), Denna högre ambitionsnivå skulle enligl uiredningenmotsvara ca 250 000 sysselsällningstillfällen. Del innebär ensysselsättningsökning inom offentlig sektor av ungefär samma omfallning somunder den försia och något högre än vad långtidsutredningenräknar med enligt alternativ 11. Sysselsättningsuiredningendrar för sin del slutsatsen att många akuta brister skulle kvarstå vid enutbyggnad enhgt nu föreliggande planer. Del högsla alternativet inrymmer bl, a.överenskommelsen om utbyggnaden av barnomsorgenfram och en väsentlig standardförbättring inom långtidssjukvården.De framräknade sysselsättningstalen kan enligt utredningen tjäna som mycketallmänna riktmärken för politiken men kan inte utgöra preciserade mål förpolitiken. Länsplaneringensprognoser visar enligt utvärdering i rapporten(SOU 1975:91) Politik för regional balans, att den balanserade utveckling somhar kännetecknat börian av 1970-taIet kommer att bestå under resten av1970-talet och även under 1980-talel Den omfördelning av befolkningen som ännuäger mm sker främst inom länen. Dessa befolkningsförskjutningar synes dock bliavsevärt mycket mindre än under 1960-talel, Någralänsstyrelser i - bl, a, i län - instämmer iatt regionalpolitiken haft betydelsefulla effekter inom stödområdet menpåpekar all länen uianför stödområdet inte haft Arbetskraftsbehov (tusental) nyanställda Fig. 9 1Arbetskrajlsbehov inom den ojjenlliga seklorn.enlig, sysselsätlningsutredningens tie alternauv. Oknmg i tusental sysselsatta ' Prop.1975/76:211 209 1 samarbete mellanarbetsmarknads- och finansdepartementen har utförts en regional nedbrytning avlångtidsutredningens sysselsättningskalkyler. Nedbrytningen bekräftar i likheimed länsplaneringsmaterialet de senaste årens tendens till en stabilaresysselsättning inom stödområdet, Samma slutsats kan dras förstorstadsområdenas utveckling. Obalanser synes emellertid kunna uppkomma påandra håll i landet, 1rapporten konstateras att det i flera fall synes möjligt att eliminera deberäknade obalanserna genom att yrkesverksamhetsialen utvecklas något snabbareän beräknat. Tvä reservationer görs dock. För del första kan ett ökat dellagandeav kvinnor i arbetslivet i de mera glest befolkade delarna av landet bli svärlalt förverkliga pågrund av bl. a. kommunikationshinder. För del andra påpekasbeträffande alt yrkesverksamhetstalen där redan ligger sä höglatt ökningen under 1980-talel inte kan fortsätta i samma takt som ,Samma sak kan komma all gälla vissa primära centra med redan nu högsysselsättningsgrad bland kvinnor. 9.3Den enskildes krav på arbete Jaghar redan nämnt att sysselsättningstillväxten har varit snabbare under förstadelen av än . Mellan dessa bådaperioder har en viktig förändring skett påarbetsmarknaden. Under åren 1966-1970svarade befolkningsförändringarna - och dä främst invandringen - för närmare trefjärdedelar av ökningen av antalet personer i arbetskraften. Endasl enfjärdedel av det ökade antalet förvärvsarbetande beror på en ökad andelsysselsatta i de arbetsföra åldrarna. Under den första delen av 1970-taletgäller det omvända förhållandet. Endast en mycket liten del av ökningen (ca entiondel) beror pä befolkningsförändringar. Resten hänger samman med ett ökatdeltagande i arbetslivet. Det innebär således att vi på ettbättre sätt än tidigare inom landet har kunnat ta lill vara viljan att della iarbetslivet. Tillskottetlill sysselsättningen genom förändringar i sysselsättningsgraden uppgick till ca 40 000 personer och 1970-1975 lill ca 200 000personer. Det är framför allt kvinnorna som i ökad utsträckning har kommii inpä arbetsmarknaden. Sysselsättningsgraden för kvinnor i åldrarna harökat från år är 1970 och är 1975, Särskill snabb harökningen varit förgifta kvinnor, för vilka andelen sysselsatta har ökat från är är 1970 och är 1975. Skillnaden isysselsättningsgradens ulveckling under de två perioderna förklaras till stordel av förändringar i andelen studerande. senare del ökadeantalet studerande kraftigt medan en omsvängning har skett under 1970-taletsförsta år Männenssysselsättning har utvecklat sig annoriunda än kvinnornas. Antalet män iarbetskraften har i stort selt varil oförändrat under de senaste 1975/76:211 210 tioåren, och en viss minskning har skett i andelen sysselsatta. Detta kommerfrämst till uttryck i de allra lägsta och de högsta åldersgrupperna. Det är dären fräga om att en större andel av de unga männen befinner sig i utbildning äntidigare, När det gäller de äldre är förklaringen dels en sänkt pensionsålder,dels en ökad förtidspensionering. Genomden snabba ökningen i kvinnornas dellagande i arbetslivet har en utjämningskett mellan män och kvinnor när det gäller sysselsättningsförhållandena. Mendet föreligger alltjämt betydande skillnader på detta för jämställdhet mellankönen avgörande område. För kvinnor är skillnaderna mellan männens och kvinnornas deltagandei arbetslivet förhållandevis liten. Skillnaden hänför sig i sin helhet tillkvinnor med barn. Förkvinnor i åldern 25-44 är, som inte har barn under sju är, är andelenförvärvsarbetande mot för männen. För kvinnor i samma ålder menmed bam under sju är är skillnaden betydligt större. Andelen förvärvsarbetandei denna grupp är ca 60 96. Denna stora skillnad understryker bl. a.barnomsorgens centrala roll för dessa grupper. För kvinnor i åldern 45-64är är andelen förvärvsarbetande nägot mer än 60 96, Bland män i sammaåldersgrupp är andelen förvärvsarbetande . Bäde bland män ochkvinnor är yrkesverksamhetsgraden lägre bland de äldre (55-64 är) än blandmedelålders (45-54 är). Skillnadernamellan männens och kvinnornas deltagande i arbetslivet gäller inte enbartsysselsättningsgraden utan också arbetstiden. Inemot 90 96 av männen arbetarmer än mot bland kvinnorna. Ca 30 96 av kvinnornaarbetar och 15 96 . Av den sloraökningen i antalet sysselsatta kvinnor första fem är liggerca 140 000 i gmppen med s. k. läng deltid () och ca 60 000i gmppen med . Antalet personer med kort deltid() har varit i stort selt oförändrat underperioden. Skillnadeni mäns och kvinnors deltagande i arbetslivet är sälunda alkjämt belydande, ävenom en påtaglig utjämning har skett . Detta förhällande mästedärför vara en av utgångspunkterna för inriktningen av sysselsättningspolitikenoch för utformningen av statsmakternas älgärder. En annan utgångspunkt utgör deregionala skillnaderna i yrkesverksamhelsgraden, vilka har ägnats storuppmärksamhet i länsplaneringen. En tredje utgångspunkt utgörs av detförhållandet att de största outnyttjade arbetskraftsresurserna i absoluta talfinns i de relativt tätt befolkade regionerna. Ökningen av antaletförvärvsarbetande kvinnor har, som framgär av fig. 9.2, varit jämnt fördeladöver landet. Detta gäller för förhållandel mellan riksomräden och mellan län, mendet gäller ocksä mellan olika ortstyper. Detta innebär att de skillnader somfanns mellan regioner kvarstår i stort sell oförändrade vid 1970-laletsmitt. Skillnaderna mellan riksområden är störst för medelålders och äldrekvinnor. För kvinnor i åldern 45-54 ärär skillnaden i yrkesverksamhetsgrad mellan de högsta och lägsta värdena ca 15procentenheter, och för kvinnor i åldern 55-64 är . Ävenbland män i åldern finns påtagliga regionala skillnader. Runt ettriksgenomsnitt på i yrkesverksamhetsgrad finns en spridning från 86 %i Smålandslänen ner till ca 70 96 i de två nordligaste riksomrädena.Förtidspensioneringen uppvisar motsvarande regionala variationer. motsvarar den nästan 15 96 av totalantalet sysselsatta mot endasl 5 96 i . Deundersysselsatta äldre männen finns främst i storstadsområdena och iskogslänen. De är i allmänhet inle gifta och ofta frånskilda. Deras gmnd-ochyrkesutbildning är ofta kort och bristfällig. 1 storstäderna har de ofta svårasociala problem som antingen är en följd av eller en orsak till att de ärutestängda frän arbetslivet. Yrkesverksamhetenbland män i åldersgmppen har fallit snabbt pä senare år. varca 30 96 av männen i denna ålder i arbetskraften mot ca 20 1975.Generösare pensionsvillkor och det minskade antalet jordbrukare medtraditionellt hög pensionsålder spelar här en avgörande roll. När de skildareformer som genomförs för att ge möjlighet till en successiv avtrappning iarbetet har hunnit verka , bör ett mönster 1971 1972 1973 1974 1975 1971 1972 1973 1974 1975 1971 1972 1973 1974 1975 Fig. 9.2 Andel kvinnor i arbetskraften . Prop.1975/76:211 212 präglatav en stor individuell valfrihet utkristallisera sig för denna grupp. Det finnsvissa tecken som tyder på att en ganska stor del av denna ål-dersgmpp önskar enfortsatt yrkesverksamhet. Det är främst den förhållandevis höga andelenyrkesverksamma i som tyder på detta. I denna region finns pägmnd av den lokala arbetsmarknadens storlek och variationsrikedommöjligheieriill anpassade arbetsuppgifter, som en förhållandevis stor gmppmänniskor har utnyttjat. Medutgångspunkt i de faktiska förhållandena på arbetsmarknaden har fiera olikabedömningar gjorts av de krav som kan komma att ställas framöver på ökadesysselsättningsmöjligheter. (SOU 1975:89) räknar i sitt betänkande med att antalet sysselsatt ökar meddrygt 120 000 personer , vilket innebär en långsammareökning än . Den beräknade ökningen förklarasnästan helt av ökat deltagande i arbetslivet. De naluriigafolkmängdsförändringarna - liksom invandringen - vänlas inte ge nägot nämnvärttillskott till sysselsättningen. Antalet förvärvsarbetande kvinnor beräknas ökamed ca 160 000 medan antalet män i arbetslivet fömtses minska med ca 30 000. Renlprincipiellt bör man räkna med att samband föreligger mellan efterfrågestrukturenpå arbetsmarknaden och arbelskraftsutbudets utveckling. Kunskapen om dessasamband är emellertid ofullständig. har av della skälräknal med samma ökning i totalsysselsäitningen i sina olika kalkyler översamhällsutvecklingen . Alla alternativen förutsätter utbyggnad avbarntillsynen. Längtidsutrednignen visar ocksä att kraftiga ökningar i kvinnornasandel inom t. ex. industri krävs om dess alternativ 1 och 111 skall kunnaförenas med den beräknade tillgången pä arbetskraft. Omarbetskraftsresurser avsätts för att undanröja förvärvshinder är det naturligtatt utbudet av arbetskraft som en direkl följd härav kan öka totalt sett. Enutbyggd barnomsorg innebär t. ex. att förvärvshinder undanröjs.Långtidsutredningen räknar för sin del med att den ökade sysselsättningen blandkvinnorna lill kommer att beslå av kvinnor med bam . Det ökadebehov av barntillsyn som denna utveckling för med sig kan anses ligga väl inomramen förden mellan och regeringen hösten 1975överenskomna utbyggnadstakten. Den totala sysselsättningsökningen beror alltsåbl. a. på hur nya sysselsältningslilirällen kommer att fördelas på privat ochoffentlig sektor. Vidare påverkas arbetskraftsutbudet av efterfrågansgeografiska och yrkesmässiga fördelning. Erfarenheterna frän den första delenav kan tala för att en expansion inom den offentliga sektorn kan bliförhållandevis jämnt regionalt fördelad och därtill kommer attarbetskraftsresurserna inte i någon region ännu är fullt utnyttjade. Ävensysselsättningsuiredningen pekar på att arbelskraftsefterfrägans geografiskaoch yrkesmässiga sammansättning påverkar arbetskraftsutbudet. Ökning I tusental O 10 20 30 40 50 60 70 SO SO 100 _J i, , 1------------- J. ,_J------- 1-- d. 1... -- I L Ökning I procent O 10 20 30 Fig. 9.3 Potentiella arbetskraftstillgångar i de skildalänen. Staplarnas jörsta två fall från vänster räknat visar hurmånga fler som skulle förvärvsarbeta i de skilda länen om männen resp.kvinnorna i alla landets kommuner skulle arbeta i samma ulsträckning som dedelar av landet där sysselsättningsgraden nu ligger högst - for männens delJönköpings län och for kvinnornas del . Del tredje fältet visar vaden ytterligare höjning av kvinnornas sysselsättningsgrad upp till männens nivåskulle betyda i fler sysselsatta. De vänstra staplarna visar effekten i antalfter personer i arbeie och de högra den procentuella effekten påsysselsättningen. Prop.1975/76:211 214 göri sill remissyttrande den bedömningen att insatserna för att mobilisera debetydande potentiella arbetskraftsresurserna borde kunna medge en ökning avden offentliga sysselsättningen som sysselsättningen inom industrinupprätthålls. Sysselsättningsutredningenhar redovisat några räkneexempel för att belysa vilka anspråk som kommer altställas på arbete under olika antaganden. Om man antar alt kvinnorna skulle hasamma sysselsättningsgrad som männen hade är 1975 skulle ytteriigare ca 600000 personer delta i arbetslivet. Om man i stället utgär frän att alla kommuneri landet skulle nå upp till de förvärvsfrekvenser som gäller för män iJönköpings län och för kvinnor i skulle ca 380 000 personer gäin pä arbetsmarknaden. Tre fjärdedelar av dessa är kvinnor. Hälften av dessa äri sin tur Uiredningen betonar att dessa räkneexempel måste tolkasmed stor försiktighet. Som jag utvecklar mera i detalj längre fram finnerutredningen att önskemålen att fä arbete i åldrarna ärförhållandevis låg. Mindre än en tredjedel av kvinnorna i dessa åldrar skullevilja ha arbete eller . Utredningensammanfattar dessa räkneexempel i en bild som illustrerar hur storasysselsättningsökningar som skulle krävas i de olika länen om man skulle fä enregional utjämning och om den kvinnliga sysselsättningsgraden skulleöverensstämma med männens. Av fig. 9.3 framgär att de relativt sett störstaökningarna skulle behövas i skogslänen men att det i absoluta talkrävs mycket stora tUlskott även i andra delar av landet och därvid främst istorstadsområdena. 9.4 lämnas motsvarande uppgifter om fördelningen av de potentiellaarbetskraftstillgångarna pä ortstyper. Relativt selt är dessa arbetskraftstillgångarför kvinnor ungefär dubbelt så stora i kommuncentra som i stor- Okning i tusema! O ; |°°....1. 300 400 bOO O 10 ?0 .IO StorstadsområdePrimära centra Regionala centraKommuncentra Höjniog till mänffias $ys»t- 6"ätthlnin»v| .......... Fig. 9.4 Polenliella arbetskraftstillgångar i kommunerinom skilda ortsiyper. Beräknade på samma sätl som för länen i fig. 9.3. Fleraremissinstanser understryker att ökad uppmärksamhet bör ägnassysselsättningsgraden. Så anser t, ex. länsstyrelserna i och Jämtlandslän samt i att målet för regionalpolitiken börinnefatta en utjämning av sysselsättningsgraderna mellan de skilda länen. Jagåterkommer till dessa frågor. Sysselsättningsutredningenredovisar också undersökningar, som belyser viljan bland personer som stårutanför arbetskraften att ta förvärvsarbete. I en tilläggsundersökning tillarbetskraftsundersökningama har SCB frågat dem som inte varsysselsatta, om och när de önskade förvärvsarbete. SCB:sintervjuundersökning visar att något mer än 180 000 kvinnor i åldersgruppen 254är vill ha arbete eller nägot . Sysselsättningsuiredningendrar slutsatsen att av kvinnor i denna ålder så gott som inga av.ser att ägnasig helt ät arbete i hemmet. Som framgår av fig. 9.5 dominerar barntillsynbland de angivna förvärvshindren. räkneexempel utgör de medelålders och äldrekvinnorna den största gruppen bland dem som enligt gjorda anlaganden skullekunna komma att delta i arbetslivet. Om man utgår från att kvinnorna i dessaåldersgrupper skulle förvärvsarbeta i samma omfattning som männen skulle detinnebära att ca 90 000 kvinnor i åldern och inte mindre än 150 000kvinnor i åldern skulle gå in på arbetsmarknaden, dvs. totalt ca 250000 personer. Enligt intervjuundersökningen var det mindre än en tredjedel av dessa(ca 70 000 personer) som uppgav sig vilja ha förvärvsarbete ellerförst . Många olika förvärvshinder förelåg. Hälsoskäl anges ofta som enanledning. Hushållsarbete och vård av åldring eller handikappad redovisadesockså som förvärvshinder. I många fall torde b2"-,. G m;in;ider Fig. 9.5 Huvudsakliga förvärvshinder för ej sysselsattakvinnor i åldern . som vill förvärvsarbeta eller senare.Procentuell fördelning. Prop.1975/76:211 216 förvärvshindrenlor kvinnor i denna grupp vara svära och ibland omöjliga att undanröja,Uiredningen päpekar dock alt i ett längre tidsperspektiv kommer det med storsäkerhet att ske en kraftig ökning av yrkesverksamhets-graderna för kvinnor idenna åldersgrupp, eftersom de yngre kvinnor som har hög sysselsättningsgradkommer att vilja stanna kvar pä arbetsmarknaden när de blir äldre. Anlalel arbetslösa och s.k, latent arbetssökande är förhållandevis litet jämfört med de tat somsysselsättningsuiredningen anger för de potentiella arbetskraftstillgängama. År1975 var enligl arbetskraftsundersökningarna () ca 70 000 personerarbetslösa, 1 relation till arbetskraften är det i stort sell samma nivä somunder högkonjunkturäret 1970, har antalet latent arbetssökandeminskat kraftigl . Med latent arbetssökande avses därvidpersoner som uppger sig vilja förvärvsarbeta under mätveckan om del funnitslämpligt arbete på orten. Ar uppgick antalet latent arbetssökandefortfarande till 145 000 och i börian av 1970-talel var del ännu över 100 000,Ar 1975 hade antalet minskat till något färre än 80000 personer av vilka 60 000var kvinnor. I bådesysselsättningsuiredningen och länsplaneringen redovisas fakta som förklararskillnaderna i yrkesverksamhetsialen mellan gmpper av människor och mellanregioner, har redovisats i det föregående. Jag vill här ta upp någrahuvuddrag i delta omfångsrika material. Delgmndläggande hindret för en ökande yrkesverksamhet ligger naturiigtvis i attantalet sysselsättningstillfällen kan vara otillräckligt i vissa delar avlandet. En ökad total sysselsättning är en nödvändig förulsällning fören ökadyrkesverksamhet. Men det är inte tillräckligt med ett kvantitativt synsätt.Arbetstillfällena mäste ulformas och lokaliseras sä alt de kan sökas av dem somstår utan sysselsättning. Vidare måste förvärvshinder undanröjas så attmänniskorna kan ta de arbetstillfällen som står till buds. Möjligheterna lill arbeteskiftar starkt mellan lokala arbetsmarknader av olika storlek. Också inom delokala arbetsmarknaderna skiftar möjligheterna att nå arbetstillfällena. Dettaberor främst pä bristande kommunikationer mellan arbetsplatser och bostadsortermen hänger ocksä samman med det sätt på vilket bebyggelsen har planerats.Människor utan bil kan inte nå alla de arbetstillfällen som finns inom denlokala arbetsmarknaden. Delta drabbar främst kvinnorna. Kvinnori åldern , som inte har barn under sju är, har nästan lika högayrkesverksamhetstal som mänrien. För kvinnor med bam i förskoleåldern äryrkesverksamheten påtagligt lägre. Nästan alla kvinnor i denna grupp villförvärvsarbeta. De anser alt barntillsynen är det främsta förvärvshindret. Hälftenav alla i aktiv ålder som står utanför yrkeslivet är över 45 är. Kvinnornadominerar i denna grupp. De efterfrågar emellertid inte förvärvsarbete i sammautsträckning som de yngre kvinnorna. Sysselsättningsuiredningen konstateraratt orsaken till att de inte förvärvsarbetar i huvudsak Prop.1975/76:211 217 ärbrist pä lämpligt arbete pä orten. Hälsoskäl är ell annat viktigt förvärvshinder,är brister i utbildning och yrkeserfarenheter ännu mer markerade änför de yngre kvinnorna. Arbetslöshetenär förhällandevis hög i de yngsta åldersgrupperna. Övergängen mellan skola ocharbetsliv är svär för vissa grupper. Det främsta förvärvshindret ärenligtsysselsättningsuiredningen bristen påen direkl användbar grundläggandeyrkesutbildning. Valetav yrke är könsbundet. Trots stora insatser har inga större förändringar skettunder del senaste ärliondel. Ungdomarnas studie- och yrkesval ärenligtsysselsättningsuiredningen fortfarande alllför könsrollsbun-del och utgör ettdirekt hinder för jämställdhet i arbetslivet. Det försvårar också i många fallmöjlighetema att få arbete. Hälsoskälutgör för män över 45 är ett dominerande förvärvshinder. För fåarbetstillfällen anpassade efter den enskildes förutsättningar utgör för dennagrupp ett hinder för deltagande i arbetslivet.