prop · FY039 · 1975-12-31 00:00:00 — Påsikt bör, enligt ABF:s mening, arbetslivserfarenhet vara obligatorisk förantagning till eftergymnasial utbildning. Mångaremissinstanser anser dock alt endast sådan yrkeserfarenhet som kan bedömasvara relevant för utbildningen skall få tillgodoräknas. Till dessa hörsocialstyrelsen, SIFU, humanistiska fakulteten i , konsistoriet i ,matematisk-naturvetenskapliga fakidteten i , juridiska fakulleten iStockholm och dess utbildningsnämnd, humanistiska fakulteten i ,odontologiska fakulteten vid inslitutet och dess utbildningsnämnd,och . Historisk-filosofiskaoch språkvetenskapliga sektionernas utbildningsnämnder i ger exempel påvad de anser vara relevant yrkeserfarenhet: för ämneslärarutbildning bör iförsta hand tillgodoräknas erfarenhet av ungdoms- och/eller studiearbete, förutbildning för kultur-och informationsyrken erfarenhet av t.ex. journalistik,annal mediaarbete samt biblioteks- och förlagsverksamhet. Altyrkeserfarenheten bör vara av en viss minsta längd för att tillgodoräknasanser bl.a. AMS och TCO. Andraremissinstanser bl.a. humanistiska fakulteten och språk-vetenskapligasektionens utbildningsnämnd i samt tekniska fakulleten i vUl attdet skall anges en viss gräns utöver vilken yrkeserfarenhet intetillgodoräkna;». Konsistorietvid lekniska högskolan i anser att de blivande teknologerna inte böruppmuntras; till längre avbrott än 612 månader mellan gymnasiestudier ochstudier vid teknisk fakultet efiersom malemalikkunskaperna inte kan uppehållasom avbrottet i träningen är för långt. Konsistoriet accepterar dock att ävenlängre, för resp. utbildningslinje relevant yrkeserfarenhet poängsätls, omberörda studerande kan erbjudas kortare repetitionskurser i gymnasiets matematik,fysik och kemi. att erfarenheterna avreglerna om vidgad behörighet inle varit helt positiva. Man bör följa uppskilda sluderandegmpper dels i utbildningen, dels om möjligt iyrkesverksamheten för att få ell underlag för alt bedöma behörighels-ochmerilvärderingsfrågorna. i och dess utbildningsnämnd föreligger det en intehelt obelydlig risk för atl yngre och kvalificerade sökande flyttar tillutlandet, om spärrarna utformas så att de gynnar äldre sökande medarbetslivserfarenhet. På detla sätl skulle, anser dessa remissinslanser, detsvenska sainhället förlora värdefull arbetskraft. Direktövergång från gymnasieskola tUl högskola måste, menar medicinska fakulteten iLund, konsistoriet vid tekniska högskolan i , m.fl., också iframliden vara del normala. Enligt bl.a. humanistiska fakulteten i ,matematisk-naturvetenskapliga fakulteten i Göieborg och bör betygen speladen största rollen vid värdering av en sökandes olika meriter. SIFU, och anser att krav på visst lägsta betyg iför utbildningen cenirala ämnen bör uppställas som formeUt behörighetsvillkor. Sektionen för elektroteknik vid lekniska högskolan iStockholm framhåller att som särskilt behörighelskrav för antagning tillelektro-ingenjörsutbildning bör gälla minst betyget 4 i matematik från gymnasieskolanstredje årskurs på naturvetenskaplig eller teknisk linje. Konistoriet vid i anser alt för delinjer, där en anlagningsbegränsning är rimlig, merilvärderingsbeslämmelsemabör ändras så att siörre vikt läggs på betygen i de gymnasieämnen som ingår ide särskilda förkunskapskraven för resp. linje. Även matematisk-naturvetenskapligafakulleten i Slockholm och konsistoriet i uttalar sig för 'viktning'av gymnasiebetygen. Konsistoriet samt flera sektioner vid liksom Svenska ingenjörssamfundet m.fl. vill alt viktning av betygenskall återinföras vid antagning till civilingenjörsutbildning. TCO däremot avvisar uttryckligen betygsviktning vidmeritvärdering. i Göieborg och dessutbildningsnämnd förordar att betyg från tandsköterskeutbildning,tandleknikemlbildning och tandhygienistutbildning tiUgodoräknas vid urval tiUtandläkarutbildning. Konsistoriet vid i förordar attmöjligheter skapas att genom särskilda studielämplighetsprov vinna allmänbehörighet för högskolestudier. Medicinska fakulteten vid inslitutet och dessutbildningsnämnd anser att erfarenheterna av den s.k. fria kvoten är sådanaatt det kan ifrågasättas om inte antagningstest bör införas åtminstone för 13 1975.1 saml Nr 9 denna kategori studerande i syfte alt klargöra om desökande har kunskapsmässiga förutsättningar att följa utbildningen. OMUS påpekar att det även i fortsättningen måste finnasinträdesprov till t.ex. musikutbildning. Flera av de medicinska fakulteterna betonar alt det börfirmas en åldersspärr till en så lång ulbildning som läkaratbildningen, bl.a.för att samhället skall få ut elt maximalt anlal yrkesverksamma år frånpersoner som gått igenom dennti kostsamma utbildning. läns landsting anser atl man för alla längreutbildningar, där konkurrensen om utbildningsplatserna är betydande och därsamhället har brist på utbildade, bör överväga alt införa en åldersgräns. Dennaskulle inle vara generell utan kunna variera från utbildningslinje tillutbildningslinje. Historisk-filosofiska och språkveienskapliga sektionernasutbildningsnämnder i anser att U 68 borde ha tagit upp frågan om studerandesom fullbordat en utbildrdngslinje därefter skall få gå igenom en annan. Detlabör enligt utbildningsnämnderna vara möjligt. Flera remissinslanser bl.a. och framhåller att KK:s förslag bör avvaktas innan sluilig ställning tas tillantagningens organisation. UKÄ ansluler sig dock till U 68:s allmäntformulerade princip om central antagning. Flera universitetsorgan förordaremellertid en decentraliserad antagning. Konsistoriet i anser alt, vid enanlagningsbegränsning till de filosofiska fakulteterna, maximala antagningslalbör fastställas centralt för basutbildningsomrädena. Fördelningen avutbildningsplatser, på linjer liksom antagningen bör göras lokalt. Konsistoriet vid tekniska högskolan i förordaratt varje högskoleenhet ges möjhghet alt inom vissa ramar i fråga om antaletutbildningsplatser anta studerande med speciella meriter och öka antaletutbildningsplatser på en viss linje inom ramen för tillgängliga resurser. Bl.a. AMS, leologiska fakulteten och dess utbildningsnämndsamt matematisk-naturvetenskapliga fakulteten i , och finner U68:s förslag rörande antagning till ämneslärar-, bibliotekarie-och liknandeutbildning värdefullt. SÖ anser att de praktiska problem som kan uppstå med denföreslagna antagningen tUl läraratbildning kan lösas genom att densitu-derande får gå igenom praktisk-pedagogisk utbildning endast i två ämnenäven om den ämnesteoretiska utbildningen omfattar tre skolämnen. i avstyrker U 68:s förslagom antagning lin läraratbildning. Fakulteten kan inte.acceptera tanken attantagningen skall baseras helt pji gymnasiebetyg och betygen i examensämnena inle räknas. För antagning till praktisk-pedagogisk utbild-: ningbör, enligt fakulleten, föregående lärartjänstgöring ha bestämt meritvärde. Någraremissinstanser, bl.a. konsistoriet i och matematisk-naturvetenskapligafakulteten i , uttalar farhågor för att antagningsförfarandet skall blikomplicerat och svårhanterligt. Matematisk-naturvetenskapligafakulteterna i och m.fl. betonar alt antagningen måsteutformas så att institutionerna får kännedom om vilka studerande som antagitsi så god tid att schemaläggning, lärarrekrytering m.m. kan göras på bästa sätl. ABFanser det vara av vikt att allmänheten ges en god insyn i antagningsarbetet,vilket skulle kunna ske genom att lekmän och berörda parter representeras iantagningsorganen på såväl central som lokal nivå. Flertaletremissinstanser delar U 68:s uppfattning om önskvärdheten av en fortsattgeografisk spridning av högskoleutbildningen. Såväl regionalpolitiska somutbildningspolitiska motiv anförs. När det gäller på vilket sätt och i vilkentakt denna decentralisering bör ske råder däremot delade meningar. Som enalternativ väg tiU den av U 68 förordade atl genom uibyggnad av permanentaresurser för högskoleutbildning nå en ökad spridning av utbildningen förordasi många yttranden en satsning på nya distributionsformer såsom decentraliseraduniversiletsulbUdning, universitetscirklar i samverkan med studieförbunden m.m. Närdet gäller den allmänna synen på den av U 68 föreslagna utbyggnaden avhögskoleutbildningen kan remissinstanserna i stort delas upp i trehuvudgrupper. Den första gruppen tillstyrker i allt väsentligt U 68:s förslag.Den andra gruppen ett mindre antal remissinstanser anser att man inte nubör besluta om en utbyggnad på grandval av U 68:s förslag. Den tredje gmppenanser att ingen utbyggnad av fasta resurser för högskoleutbUdning bör komma tiUstånd utanför de nuvarande universitetsortema (motsv.) TiUen första huvudgrupp remissinstanser som tillstyr-, ker U 68:sutbyggnadsförslag hör LO. En fortsatt decentralisering avhögskoleutbildningen bidrar enligt LO till att bryta en social och geografisksnedrekrytering till sådan utbildning som decen traliseringen harbetydelse i strävandena att uppnå en järnnare regio- LO betonar dock att expansionen på de nya högskole-ortema inte fårske så snabbt s.tt ulvecklingen vid universitetsfilialerna hotas. ParaUelll meddenna uibyggnad bör man enligt LO arbeta med en fortsatt utveckling avstudieförbundens universitetscirklar eller av högskolekurser förmedlade av TRU. TCOanser att det finns både ulbildningspoliliska och regionalpolitiska skäl somstarkt talar för en ökad spridning av högskoleutbildningen och tillstyrkerdärför också U 68:s lokaUseringsförslag. TCO delar U 68:s uppfattning, alttakten i utbyggnaden på de föreslagna orterna och tidpunkten när den skallpåbörjas måste bli beroende av utvecklingen av sluderandeantalet. I avvaktan påatt studerandeunderlag för permanent högskoleutbildning växer fram kan, enligtTCO, i samverkan med sludieförbunden olika former av exlemuniversitetsutbildning prövas. Liknande synpunkter framförs av , som förutsätter att de praktiska och tidsmässiga problemen vidutbyggnaden blir föremål för ingående överläggningar och samråd med de berördakommunema. U68:s förslag om en omfattande decentralisering av högskoleutbildningen innebärenligt ÖB klara fördelar för försvarel, inle minst för de garnisonsorter somföreslås få sådana utbildningsmöjligheter. Både den anstäUda personalen ochdess familjer samt de värnpliktiga får därmed bättre möjligheter att bedrivahögskolestudier. ÖB stryker vidare under behovet av fortsatt kursverksamhet påhögskolenivå i form av enstaka kurser och studiekurser även på mindre orter medlånga avstånd till nuvarande eller föreslagna högskoleorter. Den föreslagna utbyggnadenav högskoleutbildningen tillstyrks av bl.a. försvarets skolnämnd, styrelsen förgymnastik- och idrottshögskolorna, , länsstyrelserna iJönköpings, , , , , , ,, , och , SVUX. FÖVUX,och . Vidare tillstyrker majoriteten avlandstingen och flertalet av de kommuner som yttrat sig U 68:sutbyggnadsförslag. Stockholmsläns landsiing anser att U 68:s förslag om att utbyggnaden av den högreutbildningen huvudsakligen skaU ske utanför de traditionellauniversitetsorterna i princip är riktigt. En bättre balans i utbildningsutbudetmellan olika regioner i landet kan därigenom åstadkommas. Det är emeUertidenligt utomordentligt angeläget att högskoleutbildningen i enlighetmed förslaget fortgående kan utvecklas och differentieras också på de nuvarandehögskoleorterna. SÖtiUstyrker den föreslagna utbyggnaden av högskoleutbildningen men anser attbl.a. lokal- och utrastningssituationen på flera av de "nya" orternamotiverar att den av U 68 skisserade tidsplanen för utbyggnadenutsträcks mera i liden. Med den föreslagna decentraliseringen kommer endastdrygt hälften av landets befolkning all ha tiUgång till högskoleutbildning inompendlingsavslånd vilket, enligt SÖ, understryker vikten av att även andraformer för utbildningens distribution prövas. Därvid bör såväl decentraliseradundervisning som undervisning i studieförbundens regi, inom kommunalvuxenutbildning och vid folkhögskolor övervägas, åtminstone som temporäraålgärder, innan mera permanenta anordningar kommer tUl stånd på en del av deföreslagna orterna. Deflesta länsskolnämnder är klart positiva till förslaget om en spridning avhögskoleutbildningen. U 68:s val av 19 orter för utbildningen ställer signågra av nämnderna emellerlid tveksamma till, då man är rädd för alt en sådangeografisk spridning kommer att leda lill en splittring och uttunning avmateriella och personella resurser. Länsslyrelseni påpekar att en långtgående decentralisering av utbildningenmedför alt utbudet av kurser bhr begränsat på de valda orterna. Vidare är detväsentligt att en hög kvahtet på utbildningen upprällhålls vid samlligautbildningsenheter. anser att det finns en påtaglig risk alt demindre ulbildningsenhetema får svårigheier alt konkurrera om de bästalärarkraftema, som kommer att stanna kvar på universitetsortema. Mol bakgmndav osäkerheten i studerandetiUströmningens utveckling erinrar länsslyrelsen omatt det framför allt är fUialerna som drabbats av den senaste nedgången isluderandeantalet. Dessa förhållanden gör det enligt meningtillrådligt med försiktighet vid inrätiandel av nya utbildningsenheter. Nämndenför socionomutbildning anser att ulbyggnaden på de nya orterna bör anpassastill tillgången och efterfrågan på arbelsmarknaden och till de krav påspecialiserade lärare och utrustning som olika utbildningar ställer. Av dennaanledning bör, enhgt nämnden, den av utredningen skisserade tidsplanen sesöver. Också FPU anser att utbyggnadsperioden med fördel kan förlängas. AMSdelar U 68:s principieUa uppfattning om betydelsen av en decenlrahsering avutbildningen men förordar bl.a. på gmnd av den minskade tillströmningen undersenare år alt universiteten i , , Göieborg och Slockholm tillsvidare inte ges möjligheter till fortsatt expansion. I vissa fall kan snarare,med hänsyn till utvecklingen av arbetsmarknaden på dessa orter, en begränsningav utbildningsutbudet bli aktuell. I stället bör enligt AMS en ökad satsninggöras på övriga elablerade högskoleorter , , , ,, och för att där få till slånd elt bredare utbUdningsutbud,exempelvis naturvetenskapliga studiekurser. AMS anser att en utbyggnad bör skestegvis på övriga föreslagna högskoleorter efter hand som efterfrågan på högreutbUdning ökar liksom 1975: 9 198 behovetav arbetskraft med sådan ulbildning. Slutligen betonar AMS det angelägna i attnya distributionsformer byggs ut för högskoleutbildningen. Synpunktersom i huvudsak överensstämmer med AMS' anförs av länsstyrelserna i Göteborgsoch saxat liksom av SSU. Sektionenför arkitektur vid tekniska högskolan i är medveten om att detregionalpolitiska önSkerhålet om jämn spridning av högre utbildning över landetoch kravet på lokalt samband mellan gmndutbildning och forskning i vissa fallkan vara svårförenliga. Sektionen anser emellertid att l;å utbildningar kräverså stora resurser i fråga om personal och utrastning att en regional spridninginte kan komma tiU stånd. Sektionen avsier att ta initiativ till en närmareanalys av en annan regional fördelning av arkitektutbildningen. CUFframhåller att lokalisering av ubildning bör användas i regionalpolitisktsyfte. Lokaliseringen och dimensioneringen av utbildningen bör baseras påbefolkningspolitiska målsätlningar för landets olika län och således inordnas ielt planeringssystem som är övergripande för all samhällsplanering. CUF anseratt ärbetsmarknadsstrakturen inom skogslänen kräver speciell hänsyn i fråga omhögskolans lokalisering. U 68:s förslag kan enligt CUF i vissa faU komma attinnebära en ytterligare centralisering av utbildningsresurserna till expansivaorter inom skogslänen med negativa konsekvenser-för de mindi-e tälotemaslivskraft. En utvidgad distansundervisning bör komma tUl stånd framför allt iglesbygdslänen. andra huvudgrupp kan hänföras etl mindre antal remissinstanser, som intar enavvaktande hållning till U 68:s förslag till utbyggnad av högskoleutbildningenoch förordar alt beslut nu inte fattas om uibyggnad. UKÄdelar U 68 :s uppfattning om belydelsen av att ett så långt möjligt differentieratutbildningsutbud erbjuds på flera orter i landet. Detla är angeläget både frånutbildningspolitisk och från regionalpolitisk synpunkt. Men en spridning avutbildningsmöjligheterna får, enligt UKÄ, inte vinnas till priset av försämradevillkor för etablerade och därför stömingskänsliga enheter iutbildningsorganisationen. I statsmakternas tidigare ställningstaganden ilikartade frågor har kravet på optimalt utnyttjande av befintliga resurser viduniversiteten ofta spelat en avgörande rbU. Gäller molsvarande krav relationenmellan tänkta och nya högskoleorter och orter vilkas utbUdning fortfarande ärunder uppbyggnad och tillkommit av både ulbildningspolitiska ochregionalpolitiska skäl, anser UKÄ, att dessa krav bör få exlra tyngd. När del gäller hela frågan om uibyggnad pä nya högskoleorter intar UKÄsammanfattningsvis ståndpunkten alt det: inte föreligger, förutsättningar attnu fatta något konkret beslut med anledning av 1975: 9 199 Under dessa omständigheter anser UKÄ alt det nu inteheller erfordras något ställningslagande i princip till förslagel. För dennärmaste perioden förordar UKÄ kraftig salsning främst på nyadistributionsformer men även på uibyggnad av verksamheten på filialorlernasaml i och . Om del senare skulle föreligga studerandeunderlagoch andra förutsättningar, i första hand ekonomiska, för nyetablering avytterligare fasta enheter bör U 68:s förslag bli föremålför närinare prövning. Statskontoret, som utgårfrån en tills vidare oförändrad dimensionering av resurserna för fullständighögskoleulbildning, anser att föratsättningar i dagens läge saknas för enytterligare utspridning av fasla resurser för sådan ulbildning, när inlekonkreta förslag föreligger om att överflytta befintliga utbildningsresursertill nya orter. Även den omständigheten att den vikandestuderandetUlströmningen särskUt hårt har drabbatläroanstalterna i och samt fUialerna i , och Örebrotalar enligt verkets mening mot att beslut nu fattas om uibyggnad av fastaresurser för fullständig högskoleutbildning enligt U 68:s förslag.Statskontoret anser emellerlid alt frågor om ullokalisering genom regionalomfördelning av tillgängliga resurser för fullständig högskoleulbildning börprövas fortlöpande, efiersom det inte kan anses önskvärt att, såsom nu ärfaUel, av samhällets resurser för sådan utbildning förblirkoncentrerade till fem orter. Mot bakgrund av de senasleårens minskade lUlströmning till högre utbildning, vUket medfört problemsärskUt för filialerna, anser RRV att den fortsatta utvecklingen av efterfråganpå högskoleutbildning bör avvaktas innan en decentralisering i enlighet med U68:s förslag övervägs. I stället för att fördela resurserna på små högskolorbör man enligt RRV tills vidare inrikta sig på atl tillgodose behovet avulbildning ulanför de nuvarande högskoleorterna genom olika former avdecentraliserad utbildning. En tredje huvudgrupp avremissinslanser förordar att ingen utbyggnad av högskoleutbildning kommer tUlslånd utanför de nuvarande universitetsorterna (motsv.) Islället föreslås alt framför alll universitetsfilialernas stäUning förstärksgenom atl utbildningsutbudet på berörda orter breddas. Som alternativ till U68:s utbyggnadsförslag förordar dessa remissinstanser vidare en ökad salsningpå nya former för distribution av högre ulbildning, såsom decentraliseraduniversitetsutbildning, universitetscirklar i samverkan med studieförbunden,ulbildning med hjälp av radio och TV m.m. Flertaletuniversitetsorgan däribland konsistorierna med ett par undantag stäUer sigavvisande tiU U 68:s förslag tUl lokalisering såvitt gäller traditionellutbildning. Annan eftergymnasial ulbildning anses däremot kunna nylokaliseras istörre omfaltning. 1975: 9 200 mentenför denna ståndpunkt är den berörda grundutbildningens forskningsberoende, denvikande tUlströmningen till universiteten och kravet på en tiUfredsställande breddi utbildningsutbudet på samlliga orter. Exempelvisanför konsistoriet i atl för de ungdomssluderande är, vad gälleruniversitetsutbildning i vanlig mening, elt begränsat antal högskolor med ettbrett utbildningsutbud tveklöst att föredra framför ett flertal små högskolor.Konsistoriet delar U 68:s uppfattning att särskilda åtgärder måste vidlas föratt lillgodose de vuxenstuderandes önskemål och för atl underlätta återkommandeulbildning. Detta bör emellertid ske genom' ett rikt varierat syslem meddecentraliserad UtbUdning. Därigenom kan man undvika nackdelarna med enspridning tUl ett stort antal små högskoleenheter. För övrigt bör en eventuellutbyggnad av universitetsutbildningen ske vid universiteten (inkl. )och filialerna. i Göieborg framhåller all de senaste årens utveckling avsluderandeantalet vid de filosofiska fakulteterna klart visar alt någonuppbyggnad av resurser för sådan utbildning inte nu bör äga rum utanförnuvarande universitets- och filialorter. De ytterligare ekonomiska resurser somkan ställas till förfogande inom denna sektor bör helt gå tUl konsolidering avredan upprällade enheter. Konsistorietvid karoliitska institutet avstyrker bestämt U 68:s förslag att upprätta nya"småhögskolor" ulan forskning. Ett genomförande av förslaget skulleenlijjt konsistoriet medföra försämrad kvalitet på utbildningen ochsvårigheter att rekrytera lärare. Konsistorietvid tekniska högskolan i och konsisloriegruppen i är i princippasitiva till U 68:s förslag till uibyggnad av högskoleutbUdningen menframhåller alt förslagen inle omfaltar civilingenjörsutbildningen. Förstnämndakonsistorium anser att en decentralisering av sådan ulbildning lill nya orter,som saknar och kommer att sakna resurser för forskning och forskarutbildning,skuUe medföra en allvarlig kvalitelsförsämring i denna ulbildning. När detgäller kortare tekniska högskokutbildningar är del direkta forskningssambandetmindre framträdande och en decentralisering skulle kunna accepteras för altuppnå de fördelar som en geografisk spridning och en lokal anknytning tillyrkesverksamheten erbjuder. Deflesta konsistorier framhåller atl ett ökat bruk av decentraliseradeuniversitetskurser och nya distributionsformer för utbildning är ett bättrealternativ att nå ut med ulbildning till större gmpper än U 68:s förslag tillnylokalisering. Konsistoriet i anför exempelvis för del alt, medhänsyn lill de långa avstånden i landsdelen, ett antal fasta utbildningsanstalleri kuststäderna ingalunda löser aUa problem. Det blir enligt konsistoriet ändåför långt för dem som bor ulanför utbUdningsorten. Det måste därförbli fråga om att distribuera utbildningen i nya former för att därigenom jäm- Prop.1975: 9 201 ställa inlandels befolkning med kustregionens. Denförsöksverksamhet med distansundervisning som startat vid i här enligt konsistoriet en distributionsform som bör prövas och ytterligareulvecklas både tUl omfattning och organisation. Konsistoriet vid lekniska högskola föreslår alten förutsättningslös utredning görs av möjlighelema att meddistansundervisning förankrad hos de etablerade läroanstalterna, i stället förmed den planerade nyetableringen, tiUgodose en del av de regionalpoliliskaönskemålen. Fördelarna med distansundervisning är enligt konsistorietuppenbara fler orter kan nås, systemet har en inneboende flexibilitet,forskningsanknytningen blir tryggad och återverkan på elablerade lärosäten ärpK)sitiv. Samhällsvetenskapliga fakulteten i och dessulbildningsitämnd menar att en spridning av den högre utbildningen i princip ärriktig men anser att tre invändningar kan göras mot U 68 :slokaliserings-politiska resonemang, nämligen: U 68 beräknarplatsantalet vid högskolorna på basis av högskoleområdenas nuvarandebefolkningstal. Den regionalpolitiska satsningen kan ge enbefolkningsutveckling där befolkningstalet inle kopplas lillutbUdningsresurserna. Den expansivaeffekten av tidigare utlokaliseringar av högre utbildning är oklar. Denstimulerande effeketen torde exempelvis för och universitetsfUialerna inlebli lika slor , när expansionen avtagit och efterfrågan på varoroch tjänster minskar.