prop · FZ03155 · 1975-12-31 00:00:00 — De utgör brott mot de gmndreglersom måste iakttas för att trafiksäkerheten skall kunna upprätthållas.Erfarenheten visar också att överträdelser av angivet slag förekommer iutbredd omfattning med inte sällan allvarliga konsekvenser som följd. De är avden art att medtrafikanter som drabbas oftast inte har någon möjlighet attvärja sig. I och med att regelöverträdelsen har skett är risken stor för atten allvariig olycka är ett faktum. Oskyddade trafikanter såsom vidövergångsstäUen kan bli offer för dessa överträdelser. Jag delar alltsåkommitténs uppfattning att man, när det gäller körkortsfrågan, måste seallvarUgt på brott mot grundläggande trafikregler, vUket naturligtvis inteiimebär att man skall åsidosätta kraven på en med hänsyn tUl omständighetemanyanserad bedömning i enlighet med vad jag har angivit i den allmännaöversikten. Närdet gäller den redaktionella utformningen av bestämmelserna omkörkortsingripande vid enstaka trafikförseelse delar jag den uppfattning somflera remissinstanser bar att bestämmelserna enUgt kommittéförsla-get är alltförvagt utformade och att det är svårt att skilja mellan de i punkterna 3 och 4angivna grunderna. Jag förordar därför att normerna 1975/76:155 93 förkörkortsmgripanden vid enstaka trafiköverträdelse sammanförs i en regel. Behovav att utvidga möjlighetema tUl körkortsåterkaUelse för annan än föraren vidfärd med motordrivet fordon föreligger inte enligt min mening. Medbeaktande av det anförda föreslår jag att körkortsåterkallelse skall ske omkörkortshavaren vid förande av motordrivet fordon har åsidosatt en fråntrafiksäkerhetssynpunkt väsentUg förpliktelse. Gentemot gällande bestämmelseri 51 § första stycket 4 innebär detta den skillnaden att rekvisitet "grovtåsidosättande" faller bort. Detta skall ses mot bakgmnden av vad jag haranfört om vikten av körkortsingripande vid brott mot särskilt betydelsefullatrafikregler. Beträffande dessa är det fråga om åsidosättande av krav ihänseenden som är väsentliga från trafiksäkerhetssynpunkt oberoende av omöverträdelsen med hänsyn tiU omständigheterna i det enskUda faUet kan bedömassom grov eller inte. Under bestämmelsen bör hänföras bl. a. de fall av olovUgkörning som föranleder körkortsingripande. Detta brott Uksom övriga trafikförseelserkan naturligtvis också komma att hänföras under nästföljande punkt som avserupprepad trafikbrottsUghet. Ipunkt 5 föreslår kommittén att körkortsåterkallelse skaU ske om körkortshavarengenom upprepade brott mot de bestämmelser som har meddelats i trafiksäkerhetensintresse för den motordrivna fordonstrafiken har visat bristande vilja eUerförmåga att rätta sig efter dessa bestämmelser. Förslaget har likheter medgällande bestämmelser i 51 § första stycket 3 KKK. Skillnaden ligger i attenbart de bestänmielser som har meddelats i trafiksäkerhetens intresse skaUbeaktas och att återkallelse skall kunna ske också på gmnd av trafikförseelsersom inte har begåtts vid färd. I sistnämnda hänseende skuUe den föreslagnabestämmelsen sålunda kunna leda till att arbetsgivare m. fl. får körkortåterkallat med anledning av förseelser som de har dömts tiU ansvar för på gmndav s. k. ägaransvar i trafiklagstiftningen. AnledningentiU att begreppet "i trafikens intresse" i nuvarande 51 § förstastycket 3 KKK föreslås utgå uppger kommittén vara att sådana enligt dess meningfrån trafiksäkerhetssynpunkt betydelselösa förseelser som exempelvis skatte-eUer registreringsförseelser inte bör föranleda körkortsingripande. Vidremissbehandlingen har från bl. a. trafikbUägarnas sida kritik riktats motförslaget att även förseelser på grund av ägaransvar skuUe kunna leda tillkörkortsreaktion. I övrigt har förslaget i punkt 5 inte kommenterats närmarevid remissbehandlmgen. Vadgäller registreringsförseelsema viU jag först framhåUa att det fråntrafiksäkerhetssynpunkt inte är betydelselöst att reglerna om registrering avfordon iakttas. Registreringsförfarandet Ugger i väsentUg mån till grund för eneffektiv kontroll på oUka sätt av fordonsparken och tra- 1975/76:155 94 fiken.Även andra förseelser såsom i skatte- och försäkringssammanhang kan på ettpåtagligt sätt visa förarens attityder till vägtrafikens olika problem,däribland trafiksäkerheten. Ett mera systematiskt åsidosättande av sådanaregler som det här är fråga om bör enligt min mening liksom nu kunna leda tillatt körkortet återkallas. Samma betraktelsesätt kan läggas på brott mot andrabestämmelser som har meddelats i trafikens intresse. förordade utvidgningen innebärande att även ägare av fordon idenna sin egenskap skuUe drabbas av körkortsreaktion anser jag skuUe kunna ledatill allt för svåra avvägningar och föra för långt i vissa situationer. Jag ärsåledes inte beredd att tillstyrka någon ändring i förhållande tiU dagensregler. Iövrigt anser jag att det är angeläget att bekämpa den upprepadetrafikbrottsligheten. Genom en strikt och konsekvent praxis i detta avseendetorde man jämte skärpta ingripanden mot enstaka allvarligare överträdelse kunna göra betydande trafiksäkerhetsinsatser. En påtaglig effektivisering avingripandena torde på viss sikt kunna ske med tUlämpning av ett pricksystem,vartill jag återkommer . Medbeaktande av vad jag nu har anfört föreslår jag att nuvarande bestämmelser i51 § första stycket 3 KKK behålls, vUket innebär att körkort skaU återkallasom körkortshavaren genom upprepade förseelser i väsentlig grad har visatbristande vilja eUer förmåga att rätta sig efter de bestämmelser som harställts upp i trafikens eller trafiksäkerhetens intresse för förare avmotordrivet fordon. Sammanfattningsvisinnebär vad jag nu har förordat att jag i väsentliga avseenden har kunnatfölja kommitténs förslag tiU effektivisering av körkortsåterkallelserna. Haren körkortshavare genom utländsk dom som har vunnit laga kraft dömts för brottsom utgör återkaUelsegrund, bör på sätt kommittén har föreslagitbestämmelserna om körkortsingripande på grund av svensk dom äga motsvarandetillämpning. 5.7.1Körkortsspärr i samband med återkallelsebeslut Denuvarande reglerna innebär att någon bestämd spärrtid inte sätts ut i beslut omkörkortsåterkallelse. Däremot gäller enligt 56 § KKK att viss minimitid skallförflyta från det att körkortshavaren fråntogs körkortet till desskörkortstiUstånd får meddelas. Vid återkallelse på gmnd av sjukdom eller skadaeller då vissa förelägganden inte följs gäller dock regler som i principinnebär att vederbörande kan återfå körkortet eUer erhålla nytt körkort när detförhåUande som har föranlett återkallelsen har upphört. Föreligger synnerligaskäl får länsrätten i beslut om åter- 1975/76:155 95 kallelseföreskriva kortare tider än de som har fömtsätts i KKK för normalfallen. Föratt nytt körkort skall erhållas fordras att ansökan görs om körkortstillstånd,och en ny lämplighetsprövning verkställs då. Beroende på utfallet av dennaprövning kan väntetiden för vederbörande bU längre än den i återkaUelsebeslutetangivna minunitiden. Vid exempelvis rattfylleri är den sålunda oftast ungefärdubbelt så lång som den angivna minimitiden. Bestämmelserna har sitt urspmng i1958 års körkortslagstiftning. Trotsatt den verkliga spärrtiden inte anges i återkaUelsebeslutet har praxis kommitatt utveckla sig så att tämligen fasta tider tUlämpas vid olika trafikbrott,och undersökningar som kommittén har gjort visar att man i flertalet fall avåterkaUelse efter trafikbrott skulle ha kunnat ange aterkallelsetiden redan iåterkallelsebeslutet. Motnu angivna bakgmnd här kommittén föreslagit att en bestämd spärrtid skallsättas ut i återkallelsebeslutet. Förslaget gäller återkallelse på grund avtrafikbrott. Begår vederbörande nytt trafikbrott, skaU man kunna förordna attden tidigare bestämda spärrtiden skall avse också det nya brottet, beslutasärskild spärrtid för det nya brottet eller förlänga den redan bestämdaspäntiden. Vid sjukdom, alkoholmissbruk etc. skall enUgt förslaget förarenåterfå körkortet eller erhålla nytt körkort, när det förhållande som harföranlett återkallelsen har upphört. Vederbörande körkortsmyndighet skall dockkunna besluta om att skaU förflyta innan körkortsfrågan tas upp tiUprövning på nytt. Eftersom kommittén har föreslagit att allmän brottslighetinte skall utgöra återkaUelsegmnd presenteras inte något förslag om hur manskall förfara i det fallet. Kommitténsförslag har tUlstyrkts eller lämnats utan erinran av så gott som allaremissinstansema. Detnuvarande systemet innebärande att någon bestämd återkallelsetid inte sätts uti återkaUelsebeslutet medför stora olägenheter för den enskilde, bl. a. genomatt han på grund av ovissheten om återkallelsetidens verkliga längd inte kanplanera för sin framtid. I vissa fall blir den enskUde också missledd genom atthan missförstår föreskriften i återkallelsebeslutet och tolkar den som enbestämd återkaUelsetid, efter vars utgång han äger återfå behörigheten. Avslårlänsstyrelsen hans ansökan om körkortstillstånd, kan han inte heUer vid denangivna minimitidens utgång få ett besked om när han har möjlighet att åter fåkörkort. Detta kan inträffa även om inga nya omständigheter som i och för sigbör påverka körkortsfrågan har inträffat. IåtskUUga sammanhang har framhållits angelägenheten av att man får till stånd enordning som innebär att den enskilde får ett besked om hur lång tidåterkallelsen kommer att vara, förutsatt givetvis att inga nya omständigheterinträffar. För egen del kan jag helt ansluta mig tUl de anförda synpunktema,och jag förordar därför att ett system med be- 1975/76:155 96 Reglerna bör kunna ges huvudsakligen följande innebörd. Spärrtidbör fömtom i enlighet med kommitténs förslag vid oUka trafikbrott ellertrafikförseelser bestämmas även i sådana fall då återkallelsen sker på gmndav att de allmänna lämpUghetskraven inte är uppfyllda, dvs. då allmänbrottsUghet, opåUtlighet i nykterhetshänseende eUer vederbörandes personligaförhåUanden i övrigt har utgjort grund för återkaUelsen. SjälvfaUet börundantag göras för återkaUelse på gmnd av sjukdom, skada eUer underlåtenhet attfölja förelägganden, liksom för återkallelse på egen begäran. Inträffar underspärrtiden nya omständigheter som kan vara av betydelse i körkortshänseende,skall vederbörande dessutom ha möjlighet att begära besked angåendeomständighetens inverkan i hans fall på den redan bestämda spärrtiden. DärvidskaU körkortsmyndigheten avgöra om den löpande spärrtiden skall förlängas ellerinte. Motsvarande bör givetvis gäUa om yppas en omständighetsom har inträffat före återkallelsebeslutet men inte har varit känd då. Närföraren vid spärrtidens slut ansöker om återfående av behörigheten undersökerkörkortsmyndigheten om någon omständighet har inträffat som inte redan harbeaktats genom särskUt beslut under loppet av späntiden. Föreligger ny, intetidigare beaktad omständighet prövas om spärrtiden skall förlängas eller inte.Det bör också vara möjligt att när nya omständigheter har inträffat menfortsatt körkortsspärr inte anses påkaUad såsom f. n. förbinda återlämnandeav körkort med vissa föreskrifter, t. ex. att nytt kompetensbevis skall ges in,ny lämplighetsutredning göras eller att läkarintyg skallföretes såsom en senare kontroll av föraren. Förlängs inte spärrtiden skall liksom då någon ny omständighet över huvud taget inte föreUgger förarenåterfå behörigheten, vid längre uppehåU dock först efter det att vederbörandehar undergått nytt godkänt förarprov. Detsagda innebär att körkortsmyndigheten vid ansökan om besked angående späntidenoch om återfående av behörigheten måste göra viss undersökning av förarensskötsamhet . Undersökningen bör kunna ges olika omfattning förskUda fall. Har enbart trafikbrott legat tUl gmnd för återkaUelse ochbestämmande av späntid, bör det vara tUlräckligt med en kontroU ikörkortsregistret. Har däremot som gmnd för återkallelsen åberopats att detallmänna lämplighetskravet inte är uppfyUt, torde ny lämplighetsutredning böraföretas. I sådant faU bör redan i återkallelsebeslutet anges att nylämplighetsutredning krävs. Jag vill peka på att återkallelsegrund av det slagsom jag här har nämnt kan åberopas jämte annan grund, t. ex. trafikbrott. Äveni sådant fall bör kravet på lämplighetsutredning gälla. Ett praktiskt faU äratt man i fråga om rattfyllerist åberopar såväl rattfyUeribrottet somonykterhets-grunden. Har nya omständigheter inträffat får givetviskörkortsmyndig- 1975/76:155 97 hetenbestämma från fall till fall hur omfattande lämplighetsutredning som ärnödvändig. Sammanfattningsvisinnebär den föreslagna reformen att nuvarande system, i vilket helt saknasmöjligheter att ge den enskilde besked om återkaUelsetidens längd, ersätts medett förfarande av innebörd, att föraren redan i återkallelsebeslutet fårspärrtiden fastställd och att han därefter kan erhålla prövning av nyaomständigheters inverkan . 5.7.2 Körkortsspärrför den som inte har körkort Kommitténhar föreslagit att körkortsspärr skall kunna bestämmas även i fråga om den sominte har körkort, om han har begått trafikbrott och omständigheterna är sådanaatt brottet bör utgöra hinder mot förvärv av körkort. Ett sådant förfarandetillämpas i vissa andra länder, och kommittén, som utgår från att spärren skallbestämmas av allmän domstol när straffrågan behandlas, menar att det kaninnebära fördelar från bl. a. rättssäkerhets- och utredningssynpunkter och attdet underlättar möjligheterna att få till stånd en enhetlig praxis. starkt den preventiva och pedagogiska effekten av den föreslagnaordningen. Remissinstansernahar i allmänhet inte uttryckUgen berört frågan. Jaghar i det föregående förordat att spärrtid skall bestämmas i beslut omåterkallelse av körkort framför allt av det skälet att den enskilde bör få ettklart besked i frågan. När det gäUer avslag på ansökan om körkortstUlståndeller negativt förhandsbesked föreUgger på motsvarande sätt ett behov försökanden att få en tidrymd fastställd. Jag förordar med hänsyn härtill attfrågan om körkortsspän tas upp i beslutet angående sådant tUlstånd eUerbesked. Förfarandet bör i allt väsentligt kunna utformas efter de riktlinjersom jag har angett i fråga om körkortsspärr för den som har fått körkortåterkaUat. Enligt56 § KKK skaU viss mmimitid, olika för skUda återkaUelse-gmnder, förflyta innankörkortstillstånd får meddelas efter återkaUelse. Vid grov vårdslöshet i trafikär minimitiden . Föreligger synnerliga skäl kan tiden sättas ned tUl ettår. I övriga fall är minimitiden men kan vid synnerliga skäl sättas nedtUl . Tiderna räknas från det att föraren fråntogs körkortet.Bestämmelser om maximitid för körkortsåterkallelse finns inte. Somframgått av vad jag har anfört tidigare är återkaUelsetiden i praxis i vissafall betydligt längre än angivna minimitider. SärskUt utpräglat är detta vid detalrikt förekommande återkaUelserna på grund av rattfyUeri, då bmkarvara norm. Efter återkallelse på gnmd av fylleri 7 1975/76.1 saml Nr 155 1975/76:155 98 bmkarman också låta föraren vänta innan han får körkortstillstånd. Kommitténföreslår att vid körkortsåterkallelse alltså vid trafikbrott skallbestämmas en späntid om lägst en månad och högst före vars utgångföraren inte får medges behörighet att föra körkortspliktigt fordon.Körkortsspärr skall enligt förslaget dock bestämmas tiU lägst förkörkortshavare som efter förvärv av körkortet har gjort sig skyldig till grovvårdslöshet i trafik (1 § andra stycket TBL) eller rattfylleri (4 § 1 mom.TBL). angivna obligatoriska minimitid skall inte gälla, om gärningen harbestått i anstiftan eller medhjälp till brottet och, såvitt angår brott mot 4 §1 mom. TBL, inte heUer om omständigheterna är mildrande. Körkortsspärr skallräknas från den dag rätten att föra körkortspliktigt fordon fråntogs föraren. Kommitténerinrar om att den i olika sammanhang har förordat att körkortsingripande ifortsättningen skall användas som ett mera effektivt medel i kampen mottrafikolyckorna och att en sådan reform bör medföra starkarenyansering av körkortsingripandena. I praxis hör enligt kommitténkörkortsåterkallelse till undantagen. Utomlands användsdäremot i stor utsträckning återkallelsetidei på nedemot en månad. Detta gerkörkortsmyndigheterna bl. a. möjlighet tUl större nyansering med hänsyn tillomständighetema i det enskUda fallet. när det gäller körkortsingripandets varaktighet att de långaingripandetiderna, bortsett från fall där t. ex. brister i kunnandet eUerfärdigheten har konstaterats, bör användas med stor försiktighet. Kommittén kandärför inte ansluta sig till den praxis som kommittén har funnit att mantillämpar vid t. ex. rattfyUeri och som innebär att tiden för ingripandet kanvara uppemot . Den normala tiden för körkortsspärr vidsvårare trafikbrott bör enligt kommittén i det stora flertalet fall kunnaminskas tUl hälften. När det gäller aUvarligare trafiköverträdelser exempelvis åsidosättande av stopplikt och grova hastighetsöverträdelser harkommittén inte något att erinra mot en återkaUelsetid . Kommitténframhåller också att man inte bör tillmäta skadans art t. ex. dödlig utgångeUer personskada betydelse för körkortsingripandet. Det rör sig här om vadsom bmkar betecknas som s. k. objektiva överskott. Kommitténsförslag angående maximi- och minimitider har tillstyrkts eUer lämnats utanerinran av flertalet remissinstanser. Från ett par håll uttalas dock tveksamhetangående den föreslagna minimitiden. Regeringsrätten framhåUer sålunda att enså kort återkaUelsetid som en eller allvarUgt kan undergrävarespekten för körkortsingripandena och leda tUl att återkallelsetidema överlagsjunker till en så låg nivå att hela reaktionssystemet mister mycket av sinbetydelse för trafiksäkerhetsarbetet. Kammanätten i menar också attdet är tvek- 1975/76:155 99 samtom en så kort återkaUelsetid som. en månad är meningsfull. Den föreslagnamaximitiden har ifrågasatts av , som anser bör vara en tillräckligt . Kommitténsuttalanden om behovet av nyansering av återkallelsetidema tUlstyrks ocksåeller lämnas utan erinran av remissinstanserna. Likaså gäller detta kommitténsförslag om halvering av återkallelsetidema vid grövre trafikbrott, såsomrattfylleri. Några instanser är emellertid avvaktande i denna del t. ex.länsstyrelserna i och län och (). Ett par avstyrker, t. ex. ochlänsstyrelsen i . Kommitténsuppfattning om objektiva överskott delas allmänt av remissinstanserna. Föregen del vill jag först erinra om vad jag tidigare i principiellöverensstämmelse med kommitténs uppfattning har anfört om attkörkortsingripandet och då bl. a. varaktigheten av det bör nyanseras medhänsyn till omständigheterna i det särskilda fallet. Motbakgrunden av behovet av nyansering får man se bl. a. kommitténs förslagangående minimitider och maximitider för körkortsspärr. Vad gäller minimitidenbör en så kort spärrtid som en månad höra till undantagen. Jag finner detemellertid angeläget att körkortsmyndighetema även om det rör sig omundantagsfaU inte binds av föreskrifter som hindrar en lämpUg avvägning. Medhänsyn härtill har jag ingen erinran mot att minimitiden bestäms tUl så korttid som en månad. Jag vill dock betona att denna förkortning av minimitiden ioch för sig inte får tas till intäkt för en allmän sänkning av spärrtiderna förmindre svåra trafikbrott. Den föreslagna maximitiden finner jag i likhet medvad har framhållit alltför lång. börvara en tiUräckUgt . De angivna tiderna bör gäUa vid alla slag avkörkortsingripanden, bortsett från sjukdom och liknande. Det förtjänarklarläggas att de endast anger den ram inom vilken körkortsmyndigheterna haratt röra sig. Inom ramen skall i varje enskilt fall en bestämd spärrtid anges ibeslutet om körkortsingripande. Somjag har anfört får en mera nyanserad bedömning inte leda till att det utvecklasen oenhetlig praxis, som av de enskUda förarna uppfattas som inkonsekvent.Vissa schabloner för körkortsspärrens längd är nödvändiga för olika slag avåterkallelsegmnder. Närdet gäller de grövre trafikbrotten bör relativt långa spärrtider till-lämpas.Nuvarande spärrtider eller mera kan dock i flertalet faU knappastvara motiverade från trafiksäkerhetssynpunkt. SkUlnad fär givetvis göras meUanolUca faU. Rekvisiten för att grov vårdslöshet i trafik skall anses föreliggaär så stränga att man här ställs inför de verkligt kvalificerade fallen avhänsynslöshet i trafiken. En tvåårig späntid i enlighet med dagens praxis tordedärför ofta te sig befogad i dessa fall. 1975/76:155 100 kategorisom hänförs till de grövre trafikbrotten är rattfyllerierna. Även i dessa fallär en långvarig spärrtid påkaUad. Vid denna bedömning har jag också beaktat attde som gör sig skyldiga till rattfyUeri ofta har allvarliga alkoholproblem. Ärdet inte fråga om återfall eller föreligger inte andra särskilda omständigheterbör emeUertid en kortare återkallelsetid än de nu vanligen tiUämpade kunnabestämmas. En halvering av nuvarande återkallelsetider för dessa fall vilketskulle innebära en spärrtid om ungefär kan därför i överensstämmelsemed kommitténs förslag i åtskUliga faU te sig befogad. Medhänsyn till allvaret hos de angivna brotten grov vårdslöshet i trafik ochrattfylleri bör på sätt kommittén har föreslagit gränsen för den lägsta tidsom körkortsspärren skall omfatta i dessa fall sättas högre än den allmännaminimitid om en månad som jag har förordat. Jag anser i detta avseende liksomkommittén att gränsen bör dras vid , vUket också överensstämmer med deöverväganden om spärrtidens längd vid trafiknykterhetsbrott som jag hargjort. Jag finner däremot inte skäl att inskränka denna regel till att gällabara de fall då brottet har begåtts efter det att körkort har utfärdats utanden bör gälla vid alla brott mot 1 § andra stycket och 4 § 1 mom. TBL. Körkortsmyndighetenbör även ha möjlighet att då synnerUga skäl föreligger underskrida ettårsgränsen.Härigenom kan myndigheten beakta särskilda förhållanden som kan föreligga vidanstiftan eller medhjälp till brottet eller då det med hänsyn till den ringa trafikfarani det enskilda fallet finns anledning att ge spärrtiderna kortare varaktighetän vad som vanligen är faUet. Närdet gäller rattonykterhetsbrotten alltså faU där alkoholkoncentrationen iförarens blod har varit mellan 0,5 och är omständigheterna såstarkt växlande att det inte torde finnas fog för en förhöjd minimigräns påsamma sätt som vid rattfyUeri. Har alkoholhalten uppgått till 0,8 promilleeUer mera fall då varning inte får meddelas i dagens läge haralkoholkonsumtionen varit så stor att föraren måste ha insett att han utgjorten betydande trafikfara. Det kan i dessa faU särskilt naturligtvis dåalkoholkoncentrationen har närmat sig ofta vara fråga omomständigheter som ter sig ganska lika rattfylleri. Detta medför att det ipraktiken inte sällan bör finnas skäl att tUlämpa ungefär lika långa spärrtiderför dessa rattonykterhetsbrott som för rattfyUeribrotten. Understigeralkoholhalten å andra sidan 0,8 promUle, bör spärrtiden kunna sättas lägre meden avvägning meUan sex och , beroende på om anmärkningar mot körningenhar gjorts eUer inte och om föraren har ådragit sig anmärkningar. Ivissa fall då alkoholhalten endast obetydligt har överstigit 0,5 promiUe vidkörningen bör som jag kommer in på varning kunna meddelas. Närdet gäller andra trafikförseelser än de nu behandlade har man att skUja mellanen mångfald olika typer. Det kan gäUa upprepade förseel- 1975/76:155 lOi sereller enstaka aUvarligare sådana. I dagens praxis tiUämpas här ofta väntetiderom 410 månader. Beträffande förare som har ådragit sig fleraanmärkningar tillämpas dock ofta en ettårstid. Stort behov av körkort kan dockföranleda att aterkallelsetiden sätts ned kraftigt. Återkallelsen föregås oftaav varning. Jag har inte något att erinra mot en sådan praxis, som synes rimmaväl med önskemålen om en nyanserad avvägning och även med vad kommittén haransett lämpligt. Den angivna skalan ger också möjlighet till en sådan strikt praxisvid allvarligare trafikförseelser som jag har gett uttryck för i det föregående.Jag vill i fråga om olovUg körning hänvisa till vad jag har anförtdärom när jag har behandlat förarurvalet. Jag vill även framhålla att det kanvara anledning att se strängt på sådana fall där körkortshavaren harvarit föremål för körkortsingripande.