prop · FZ0347 · 1975-12-31 00:00:00 — Önskemål om vidgad rätishjälp har framställts bl.a. iremissyttrandena över DON:s promemoria och avser t.ex. rese-och uppehällskostnadför föräldrar vid inställelse i samband med läkarundersökning enligt 21 kap.10 § . Det bör undersökas om anledning till komplettering finns idelta och liknande hänseenden. Därvid bör beaktas att reglerna om förmånernabör utformas så alt 1975/76:47 58 bätlreförutsättningar skapas för uppgörelser utan rättegång. Det speciella spörsmåletom förmånerna bör omfatta också kostnadsansvaret för motpartsrättegångskostnad bör dock inte behandlas av de sakkunniga. Vidrättshjälpslagens tillkomst diskuterades om rättshjälpen borde omfatta ävenkostnad för särskilt förordnad skiftesman vid bodelning med anledning aväktenskapsskillnad eller boskillnad. Så blev emellertid inle fallet. Medhänsyn till det av uttalade önskemålet att rättshjälpssystemet börkompletteras med bestämmelser, enligt vilka ersättning till skiftesman iprincip betalas av allmänna medel (JuU 1972:12 s. 31 och 1974:18 s. 11), harinom gjorts en närmare undersökning av frågan. Resultatetav undersökningen har redovisats i en särskild departementspromemoria. Denenskildes kostnadsbidrag vid allmän rätishjälp kan som jag tidigare redovisatnedsättas eller efterges om särskilda omständigheter föreligger. Äv framgår att kostnadsbidraget i av ärendena fastställts lillhögst grundavgiften . I av ärendena eftergavs grundavgiften helt. Mankan visserligen inte på nu föreliggande underlag med fog hävda attkostnadsbidraget eftergivits eller nedsatts i icke avsedd omfattning, men enviktig uppgift för de sakkunniga blir att undersöka den praxis som utvecklatsvid uttagandet av kostnadsbidrag. De sakkunniga bör vidare utarbeta förslagtill kontrollrutiner och klara rikllinjer för de fall då kostnadsbidraget börnedsättas eller efterges. De.sakkunniga bör också ägna uppmärksamhet åt hur själva förfarandet bör varautformat vid de olika slagen av rättshjälp. Kravet på enkelhet bör ges enframträdande plats. Dubbelarbete och onödig pappershantering bör undvikas. Vadgäller allmän rättshjälp bör särskilt prövas om föreskrifterna om beräkning avkostnadsbidrag kan förenklas. Det bör exempelvis övervägas om en längre gående schabloniseringi fråga om beräkningen kan införas. De sakkunniga bör också vara oförhindradeatt pröva om de nuvarande reglerna om kostnadsbidrag i sakligt hänseende ärlämpligt utformade. Även rutinerna vid s.k. slutreglering i rätlshjälpsärendebör ses över. Somjag har påpekat tidigare bör översynen också beröra rättshjälpensorganisation. Härvid finns anledning utgå från att rällshjälpsnämnderna även ifortsättningen skall svara för handläggningen av en stor del av alla rättshjälpsärenden.Det gäller bl.a. ärenden där behovet av kostnadskontroll talar för attnämndernas kapacitet tas i anspråk. Det är även naturligt att rätlshjälpsärende,som inte blir föremål för handläggning av annan myndighet, handläggs avrättshjälpsnämnd. 1 fråga om rättshjälp i mål och ärenden i andra fall böremellertid övervägas, om inle rättshjälpsfrågorna i vidgad utsträckning kanöverlåtas på den myndighet som har hand om sakprövningen i målet eller 1975/76:47 59 ärendet.Redan nu svarar vissa domstolar för avgörandet av åtskilliga rältshjälpsfrågor.DON har föreslagit att befogenheten beträffande prövning av biträdesarvodensträcks ut till en del andra myndigheter, huvudsakligen förvaltningsdomstolar.Enligt min mening bör de sakkunniga med ledning av vad jag sagt nu övervägahur prövningen av rältshjälpsfrågor på lämpligaste sätt skall fördelas mellanrättshjälpsnämnd och andra myndigheter. De sakkunniga bör vara oförhindradeatt härutöver också ta upp andra frågor rörande rättshjälpens organisation. Utredningsarbetetbör bedrivas skyndsamt. Som framgått av den tidigare redovisningen harkostnaderna för rättshjälpen stigit jämförelsevis snabbt. Jag har tidigareanfört att utredningen bör lämna förslag som bl.a. syftar till atl förenkla ochdärmed förbilliga rättshjälpen. Genom sådana åtgärder bör det bli möjligl atthålla det allmännas kostnader för rättshjälpen på en rimlig nivå. De förslagsom utredningen framlägger och som har ekonomiska konsekvenser skall åtföljasav kostnadsberäkningar. Somjag har berört kan vissa av de frågor som behandlas i DON:s promemoriabehöva tas upp till omedelbar behandling. Jag avser att ta ställning tillfrågan i vad mån sådana spörsmål -liksom den nämnda frågan om rättshjälpenbör omfatta kostnad för skiftesman vid bodelning - bör behandlas i särskildordning. Vidundersökningen av hur den nuvarande ordningen har fungerat och hur rättshjälpenskall vara utformad i fortsättningen bör de sakkunniga samråda meddomstolsverket. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för atttillkalla högst fyra sakkunniga med uppdrag att verkställa en allmän översyn avrättshjälpssystemet, attutse en av de sakkunniga alt vara ordförande, attbesluta om experter, sekreterare och annat arbetsbiträde ål de sakkunniga. Vidarehemställer jag att regeringen föreskriver attde sakkunniga får samråda med myndigheter samt begära uppgifter och yttrandenfrån dem, attersättning till sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form avdagarvode enligt kommiltékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, attkostnaderna för utredningen skall betalas från andra huvudtitelnskommittéanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hanshemställan. Rättshjälp för skiftesman vid bodelning Ersällningtill skiftesman som utses av domslol för all förrätta bodelning med anledningav äktenskapsskillnad är enligl rältshjälpslagen (1972:247) inte att anse somkostnad för allmän rättshjälp (jfr 9 § rältshjälpslagen). Part som har allmänrättshjälp kan således inte av allmänna medel få ersättning för kostnad förskiftesman. Underriksdagsbehandlingen av prop. 1972:4 med förslag lill rälls-hjälpsreformuttalade juslilieutskollel bl.a. alt man borde överväga införandel avkompletterande regler enligt vilka ersällning lill skiftesman i principbetalas av allmänna medel. anslöt sig till utskottets uppfattning (JuU1972:12, rskr 1972:205). Frågan har berörts också av riksdag (JuU1974:18, rskr 1974:235). Påuppdrag av har domstolsväsendets organisalionsnämnd ()inhämtat vissa statistiska uppgifter m.m. till belysning avfrågan. Idenna promemoria behandlas det av sålunda aktualiserade spörsmålet.Förslag till lag om ändring i rältshjälpslagen fogas till promemorian sombilaga. 2Nuvarande ordning m. m. 2.1Bodelning efter boskillnad eller äktenskapsskillnad Grundläggandeför egendomsordningen i äktenskap enligt (GB) är att varderamaken ensam är ägare lill sin egendom men alt den andra maken i regel hargiftorätt i egendomen. När gifto-rällsgemenskapen upphör med anledning av makesdöd eller dom på boskillnad eller äktenskapsskillnad,"materialiseras" giftorätten. Detla sker genom bodelning.Bestämmelser härom finns i 13 kap. GB. Tillgrund för bodelningen förutsätts ligga en bouppteckning upptagande bådamakarnas tillgångar och skulder. När talan om äktenskapsskillnad har väcktsskall rätten, om någon av makarna begär det, förordna lämplig person attuppteckna vardera makens tillgångar och skulder (11 kap. 12 § GB). 1 § GB skall vad som är föreskrivet om arvskiftes form, förordnande avsärskild skiftesman samt dennes eller boutredningsmans befallning med skifteäga motsvarande tillämpning vid bodelning. Hänvisningen syftar på bestämmelsernai 23 kap. (ÄB) och innebär bl.a. följande. Över bodelningen skallen skriftlig handling upprättas och underskrivas av makarna (23 kap. 4 § ÄB).Om någon av makarna begär det skall rätten 1975/76:47 63 förordnaen särskild skiftesman. Om del behövs får flera skiftesmän utses (5 §). Finnesskiftesman inte vara lämplig eller bör han av annan särskild orsak skiljas frånuppdraget, skall han entledigas (6 §). Innan rätten förordnar eller entledigarskiftesman skall makarna få tillfälle atl yttra sig. Endast den som "ärvillig därtill får förordnas (7 §). Skiftesmannen skall bestämma tid och platsför bodelningen samt kalla makarna till förrättningen. Vid denna skall hanlämna makarna det biträde som behövs. Kan makarna inte enas har skiftesmannen atlsjälv bestämma om delningen. Skiftesmannen skall då uppr"ätla ochunderskriva en bodelningshandling. Bodelningshandlingen skall i sådant fall ofördröj-ligendelges makarna. Vill någon av dem klandra bodelningen skall han väcka talan hosrätten efter delgivningen. I klandermål får domstolen inhämtayttrande av skiftesmannen. Rätten kan också återförvisa ärendet tillskiftesmannen. Klandras inte bodelningen inom den angivna tiden vinner den lagakraft (8 §). Skiftesmannen har rätt till skäligt arvode och ersättning för sinakostnader av makama (9 §). Dessa torde vara solidariskt ansvariga för skLfteskostnaden. Bodelningär i i första hand en privat förrättning. En liknande ordning gäller iFinland. 1 och försiggår bodelningsförrätlning i många fall undermedverkan av offentlig myndighet, skifteretten. Enligträltshjälpslagen skall rättshjälp i princip kunna lämnas var och en i varjerättslig angelägenhet där behov av bistånd föreligger, oavsett omangelägenheten skall behandlas vid domstol eller vid annan myndighet eller omden inte alls skall prövas av myndighet. 1 lagen behandlas fyra skilda formerav rättshjälp, nämligen allmän rättshjälp, rättshjälp ål misstänkt i brottmål,rättshjälp genom offentligt biträde samt rådgivning. Endast allmän rättshjälpoch i någon mån rådgivning är av intresse i detla sammanhang. Medrådgivning förslås en kortare konsultation eller därmed jämförlig åtgärd irättslig angelägenhet. Rådgivning lämnas av advokat eller biträdande jurist påadvokatbyrå mot en enhetsavgifi om fn. Avgiften kan nedsättas ellerefterges. Allmänrättshjälp lämnas i varje rättslig angelägenhet där behov av sådant biståndföreligger, om inte rätishjälp skall ulgå i annan form. Huvudregeln är dockförsedd med flera undantag. Bland dessa märks atl allmän rättshjälp inte fårlämnas, om den rättssökandes betalningsförmåga överstiger visst gränsbelopp.Detta räknas fram med utgångspunkt från en beräknad årsinkomst om åttabasbelopp, fn. Andra begränsningar gäller om den rättsligaangelägenheten eller sökanden saknar närmare anknytning till . 1975/76:47 64 sättninggäller alt den rältssökande för all få allmän rätishjälp skall ha etl befogatintresse av all få sin sak behandlad. Allmänrättshjälp innebär att staten betalar kostnaderna i ärendet under förutsättningatt den rältssökande själv bidrar lill kostnaden efler förmåga enligl särskildanormer. Förmånerna är angivna i 9 § andra stycket rältshjälpslagen. Bland de ersättningsgillakostnaderna märks kostnad för biträde, som varit behövligt för tillvaratagandeav den rältssökandes rält (punkt I), för bevisning vid allmän domslol ochnödvändig utredning i angelägenhet som kan komma under sådan domstols prövning(punkt 2), för inställelse vid domstol eller annan myndighet (punkt 4) saml föransöknings- och expeditionsavgifter (punkl 5). Den rältssökandes eget bidragtill kostnaderna, del s.k. koslnadsbidragel, räknas fram med ulgångspunkt frånhans ekonomiska förhållanden vid den lidpunkt då allmän rättshjälp begärs.Avgörande för koslnadsbidragels storlek är sökandens beräknade årsinkomst. Därvidbeaktas bl.a. hans försörjningsbörda, förmögenhetsinnehav och skuldsättning.Lägsta kostnadsbidrag är fn. Föreligger särskilda skäl får bidragetnedsättas eller helt efterges. Allmänrättshjälp lämnas i regel efter beslut av rältshjälpsnämnd. Utan sådant beslutfår dock den rältssökande anlita advokat eller biträdande jurist påadvokatbyrå, så länge kostnaderna för rättshjälpen inle överstiger den sökandeskostnadsbidrag (16 §). Överstiger kostnaderna för rättshjälpen koslnadsbidragel,krävs beslut av rättshjälpsnämnden, som fastställer maximibeloppetför sökandens kostnadsbidrag (18 och 19 §§). kan förordnabiträde åt sökanden, om denne begär det,och inte själv kan la till vara sin rält.Biträde får dock i regel inte förordnas, om den rättsliga angelägenheten kanantas bli prövad enligl lagen (1974:8) om rättegången i tvistemål om mindrevärden (19 § andra och Iredje styckena). Ersättning till biträde utgår medskäligt belopp för arbete, tidsspillan och utlägg. I mål eller ärende vidallmän domstol, krigsrätt, arbetsdomstolen eller boslädsdomstolen fastställerdomstolen biträdesersätlningen. 1 andra fall fastställs ersällningen av rätlshjälpsnämnden(22 §). Biträde får inle förbehålla sig eller la emot ersällning av huvudmannenutöver vad som följer av 22 § (23 §). Partens kostnadsbidrag betalas direkttill biträdel, där sådant finns, och annars till rältshjälpsnämnden (27 §).Åtnjuter part i mål eller ärende vid allmän domslol rättshjälp, skail motpartsom enligt lag kan vara ersättningsskyldig i fråga om kostnaderna förrättshjälpen åläggas atl utge ersällningen till statsverket (31 § förstastycket). En särskild regel gäller i fråga om kostnaden för gemensam ansökan omboskillnad eller äktenskapsskillnad. Har i sådant mål ena maken allmänrättshjälp skall domstolen ålägga andra maken alt betala hälften av rätlshjälpskostnadentill statsverket, om det inte är obilligl "med hänsyn tillomständigheterna (31 § andra stycket). 2 Ds Ju 1975:15 1975/76:47 65 Beslutsom har meddelats av rätlshjälpsnämnd kan överklagas till centralmyndighetenför rättshjälpen. Dess uppgifter övertas dock den1 av det nyinrättade . För prövning av sådana besvärfinns en särskild besvärsnämnd inrättad inom . Mol DON:s beslut får talan inleföras. Har allmän domstol meddelat beslut rörande rättshjälp kan det överklagastill högre rätt enligt bestämmelser (49 §). Allmänrättshjälp kan i och för sig utgå i angelägenhet rörande bodelning, lika välsom när det är fråga om andra rättsliga angelägenheter. Ersättning tillsärskild skiftesman ingår dock inte bland de i 9 § rältshjälpslagen uppräknadeförmåner som kan utgå enligl lagen. Sådan kostnad får parterna själva svaraför, oavsett om rättshjälp har beviljats eller inte. Rättshjälp förbodelningsärende omfattar således endasi kostnaden för biträde och eventuellutredning. Rättspraxis i fråga om beviljande av rättshjälp för bodelning ärrestriktiv, bl.a. mot bakgrund av uttalanden under förarbetena till rältshjälpslagen.1 prop. 1972:4 framhöll chefen för justitiedepartemenlet bl.a. följande härom (s.337-338). Ensärskild fråga är i vad mån rättshjälp som beviljas för hem- elleräktenskapsskillnad bör omfatta också åtgärder för att få lill stånd bodelning.Del kan anmärkas att biträde enligt lagen om fri rättegång f n. enligl domslolspraxisi viss utsträckning anses berättigad till ersättning för sill sysslande medbodelning. Del rör sig om sädana fall då en lösning av bodelningsfrågan haflbetydelse för målet i övrigt. Enligl min mening bör denna ordning behållas närrättshjälpslagen ersätter lagen om fri rättegång (jfr vad som anförs ianslutning till 18 kap. 8 § RB). Ioch för sig bör vidare hinder inte föreligga att rättshjälp meddelas enbart ien bodelningsfråga. I allmänhet torde emellertid något behov av särskild biträdeshjälpvid bodelning inte föreligga. Vadbeträffar frågan om rättshjälp som beviljats för rättegång bör omfatta ocksåbiträde vid bodelning som företas efter rättegängen anser jag att tillräckligaskäl inte föreligger för en sådan ordning. Något behov av biträdeshjälp tordesom nämnts i regel inte föreligga. Däremot kan behov föreligga av att låtarättshjälpen omfatta ersättning till skiftesman som utsetts av rätten för attverkställa bodelning. Om makarna inle kan enas om hur bodelningen skallgenomföras, kan vardera maken begära hos rätten att skiftesman förordnas. Skiftesmannenskall själv bestämma om bodelningen, om inte enighet nås mellan makarna. Makesom är missnöjd med den av skiftesmannen verkställda bodelningen kan klandraden genom att väcka talan mot andra maken . I annat fall stårbodelningen fast. De remissinstanser som har berört frågan om skiftesman harförordat att rättshjälpen skall omfatta även ersättning till skiftesman. F.n.gäller en sådan ordning på de områden som täcks av jämtlandssystemet. Omendast ena maken är berättigad till rättshjälp enligt systemet, betalaremellertid vederbörande landsting endast halva kostnaden för bodelningsförrättaren.Rättshjälpsanslallerna torde i regel inte äta sig uppdrag som skiftesmaneftersom anstalterna i regel 5 1975176.1 saml. 1975/76:47 66 redanhar biträtt en av makarna i rättegången. Utan tvivel kan vissa skäl anföras föratt på elt eller annat säll tillgodose de vid remissbehandlingen framställdaönskemålen. För de mindre bemedlade kan det vara betungande atl ersättaskiftesmannen för hans arbete. Å andra sidan bör behovet av ekonomiskt stöd inleöverskattas. 1 de fall där makarna har endasi obetydliga tillgångar tordeförhållandena vid bodelningen i regel vara ganska okomplicerade. En förrättninglorde därför inle behöva bli särskilt kostsam. Om rättshjälp skulle lämnas ulansärskilda begränsningar skulle resultatet kunna bli att en hel del onödigtarbete och kostnader läggs ned på bodelningar som av i enkla former.De finansiella konsekvenserna av en sådan ordning är svåra alt förutse. Pågrund av del anförda ersätts inte kostnad för särskilt utsedd skiftesman enligldepartemenlsförslaget. 2.3Vissa uppgifter om rättstillämpningen m.m. EnligtDON:s inledningsvis nämnda undersökning var det sammanlagda antaletdomar på hemskillnad samt äktenskapsskillnad som inle föregåtts av hemskillnadca 18.500 och antalet domar på boskillnad ca 750, dvs. antalet"bodelningstillfällen" var ca 19.000. Antalet förordnanden omskiftesman som meddelades i dom på hem-eller äktenskapsskillnad eller isärskilt ärende var ca 925. Antalet förordnanden om skiftesman som meddelades ieller efter dom på boskillnad var fem. Skiftesman förordnades alltså i av bodelningsfallen. anhängiggjordes ca 60 mål omklander av bodelning efter hemskillnad, äktenskapsskillnad eller boskillnad. 1oktober 1974 hade 40 av dessa mål avgjorts i sak medan 10 återkallats. 1 femfall undanröjdes skiftet och återförvisades ärendet till skiftesmannen. Närdet gäller frågan om allmän rätishjälp i bodelningsärende framgår av atl man i praxis som huvudprincip anser att behov av biträdeshjälpi allmänhet inle föreligger. Enligt gäller detta särskiltnär skiftesman har förordnals. Vissa särskilda omständigheter har emellertidansetts utgöra skäl för att bevilja allmän rättshjälp. Allmän rättshjälp har t.ex.beviljats i elt fall där fasl egendom och rörelse ingick i boet samt tvistförelåg i de flesta frågor. Behov av allmän rättshjälp har också ansettsföreligga dels när fråga uppkommit om vederlag på grund av att make genomvanvård av sina ekonomiska angelägenheter vållat att hans giftorättsgodsväsentligen minskals, dels med hänsyn till hög ålder hos make och därmed föliandenedsättning av minnesfunktionerna, trots att bodelningen inte gällt störrevärden. Tvist om lösöre liksom det personliga förhållandet mellan makama hardäremot inte ansetts utgöra omständigheter som bör medföra att rättshjälpbeviljas. Beror svårigheterna att åstadkomma en bodelning främst på motpartensovilja att 1975/76:47 67 överhuvudtagetmedverka till en lösning har den mest ändamålsenliga åtgärden ansetts vara attsökanden vid vederbörande tingsrätt ansöker om förordnande av skiftesman. Behovav sådan biträdeshjälp som kan lämnas genom allmän rätishjälp har av inte ansetts föreligga i etl sådant fall. 1 ärendet uppgavsökanden att ett försök att få särskild skiftesman förordnad strandat därför atlhan inte kunnat betala erforderligt förskott till skiftesmannen. Rättshjälpsnämndernaspraxis är, enligt DON:s undersökning, i princip densamma som besvärsnämndens.Allmän rättshjälp för bodelning beviljas alltså endast om vissa särskildaomständigheter föreligger. I praktiken innebär detta att rättshjälp ges omfast egendom eller rörelse ingår i boet. Vid vissa nämnder krävs dock att tvistbeträffande t.ex. värderingen råder. Omständigheter som utgör skäl för bifalltill ansökan om allmän rättshjälp kan också vara att sökanden är svårt fysiskteller psykiskt sjuk. kan förekomsten av komplicerade rättsfrågor,exempelvis tvist om tolkning av äktenskapsförord, utgöra skäl atl beviljarättshjälp. Enligtundersökningen beviljas allmän rättshjälp i angelägenhet om bodelning i ca3.000 fall . Den genomsnittliga ersättningen till biträde uppskattas lillca . Härtill kan ibland komma viss kostnad för värdering av fastigheteller annan egendom i boet. Vidsin undersökning har även inhämtat upplysningar om det praktiska handhavandetav bodelningsfrågor från vissa advokater med särskild erfarenhet av uppdrag somskiftesman. Advokaternas svar tyder enligt på att arvodet tillskiftesmannen normalt uppgår till . Härtill kommervärderingskostnader, som för lösöre brukar uppgå till ochför villafastighel till något högre belopp. tyder sålunda på att kostnaden för särskilt förordnad skiftesman ibodelningsärende normall är av samma storleksordning som kostnaden för biträdeåt part i sådant ärende. Underriksdagsbehandlingen av prop. 1972:4 om rältshjälpsreformen kritiserades förslagetsrestriktiva hållning i fråga om rätishjälp i bodelningsärenden i ett parmotioner (1972:1465 och 1473). I sitt av godkända betänkande iärendet (JuU 1972:12 s. 31, rskr 205) förklarade sig justitieutskottet delamotionärernas uppfattning att bodelningsfrågor inte sällan kan föranledaomfattande tvisligheter mellan makarna i ett skillnadsärende. Utskottetframhöll att motsättningarna ofta är sådana att tvisten inte kan lösas utanjuridiskt biträde eller utan att särskild skiftesman förordnas. måste det från den rättssökandes synpunkt framstå som naturligt attden rätts- 1975/76:47 68 hjälpsom har meddelats honom i ett skillnadsmäl också skall omfatta de rättsligaangelägenheter som har ett samband med alt sammanlevnaden och denekonomiska gemenskapen upphör, även om åtgärderna företas efler rättegången. mening borde frågorna om biträde vid bodelning och kostnaden förskiftesman inte bedömas isolerade från varandra. Elt förordnande av skiftesmantorde ofla innebära, all parternas behov av biträde vid bodelningen starktminskar. Del borde därför övervägas om inle den i propositionen förutsattamöjligheten lill biträdeshjälp kunde kompletteras med regler innebärande atlersättning till skiftesman i princip betalas av allmänna medel. En sådanlösning syntes utgöra en rimlig avvägning mellan å ena sidan dekostnadssynpunkter som främst motiverat begränsningarna i propositionen ochmotionärernas önskemål om vidgad rätishjälp i bodelningsärenden. Omrättshjälpen skulle lämnas utan särskilda begränsningar kunde emellertidresultatet bli atl en hel del onödigt arbete och mindre väl motiveradekostnader läggs ned på bodelningar som annars av i enkla former.Undantag måsle därför göras för de mindre komplicerade fallen, där förordnandeav skiftesman inle erfordras. Utskottet fann att bl.a. den lagtekniskalösningen av frågan om ersällning lill skiftesman borde övervägas ylterligare.Dessa överväganden borde göras i Kungl. Medanledning av en motion i ämnet vid riksdag (1974:386) erinraderiksdagen om vikten av all frågan om en tillfredsställande reglering avkostnadsansvaret för särskilt utsedd skiftesman bragtes till en snar lösning (JuU1974:18 s. 11, rskr 235). Även vid har frågan om sådanändring i rättshjälpslagen alt lagen kan täcka också kostnad för skiftesmantagits upp i en motion (1975:451). Denna har dock ännu inle behandlats av justitieulskottet. Detkan vidare nämnas alt man enligl DON:s tidigare berörda undersökning från flerarätlshjälpsnämnder har framhållit alt det är en brist alt personer som saknarmedel inte kan få skiftesman bekostad av del allmänna. Näräktenskap upplöses genom dom på äktenskapsskillnad, skall bogemenskapen mellanmakarna upphöra genom bodelning (II kap. 7 § GB). Detsammagäller när boskillnad har beviljats (9 kap. 4 § GB). 1 bägge fallen skallbodelningen i regel föregås av en uppteckning av vardera makens tillgångar ochskulder.