prop · FZ031 · 1975-12-31 00:00:00 — Jag vill för egen del instämma i att det är en angelägenuppgift att i det fortsalta riksplanearbetet närmare klargöra utgångspunkternaför industrins behandling vid och i inlandet. Det är av storbetydelse både för kommunernas och länsstyrelsernas fortsatta planeringsarbeteoch för handläggningen av lokaliseringsärenden enligt 136 a § BL att merpreciserade utgångspunkter i detta hänseende kan anges. Det material som harkommit fram under programarbetet och som kommer att bearbetas vidare underplaneringsskedet torde i viss utsträckning kunna fläna som underlag för attange sädana utgångspunkter. Det är emellertid uppenbart att kompletterande studierbehöver utföras på central och regional nivå. I denpromemoria som har fogats till regeringens beslut län för län anges att defortsatta utrednings- och planeringsåtgärderna för tänkbara lokaliseringsorterlängs bör drivas vidare med sikte på att få fram ett successivtförbättrat material lUl ledning för statsmakternas fortsatta övervägandenbeträffande möjligheterna all till lokalisera sådan industrisom behandlas i den fysiska riksplaneringen. Länsstyrelserna skall biträdakommunerna i arbetet och med stöd i analyser av miljöförhållanden,regionalpolitiska förutsättningar, trans-portförutsällningar m. m. verka föratt utredningsinsatserna koncentreras till de områden som från regionalsynpunkt förefaller mest lämpade för ifrågavarande slag av industri. När det gäller inlandet anges i nämnda promemoria alt detfortsatta arbetet bör kunna läggas upp på ett likartat sätt som förnorrlandskusten men att studier och överväganden som omfattar större regionerän enskilda län behövs som stöd för arbetet. 1 regeringens beslut län för länhar angetts att länsstyrelserna i Vänerlänen, dvs. länsstyrelserna i ,och , samt länsstyrelserna i Bergslagslänen, dvs.länsstyrelserna i , och , bör samråda medvarandra i fråga om behandUngen i det fortsatta arbetet av frägor rörandelokalisering av industri. I samarbete med har inombostadsdepartementet påbörjats ett arbete med att ställa samman sådantmaterial som belyser förutsättningarna från miljö- och nalurresurssynpunkteralt lokalisera ifrågavarande industrityper till olika delar av landet medsärskild tonvikt pä och inlandet. Samarbete kommer också atlinledas med bl. a. arbetsmarknads- och kommunikationsdepartementen 1975/76:1 165 för att ställa samman ell moisvarande material beträffanderegionalpolitiska frågor och transporlfrågor. Vidare kommer de aktuellaindustri-typernas krav på lokaliseringsförutsätlningar alt belysas genom destudier som genomförs av industriverket som elt led i den fortsatta fysiska rik.s-planeringenoch som jag har redogjort för i avsnitt 10.3. Avsikten är alt detarbete som bedrivs centralt i dessa frågor skall ske samordnat med motsvarandearbete som bedrivs inom länsstyrelserna i Norrlands kustlän, Vänerlänen ochBergslagslänen som elt led i den fysiska riksplaneringens planeringsskede. Flertalet av de platser som i programmaterialet anges somtänkbara för del ifrågavarande slaget av industri har redan sådan industri. Enbetydande del av dessa industrigrenars utbyggnad torde även i framliden kommaalt ske genom utbyggnader i anslutning till befintliga anläggningar. I mångafall är miljöproblemen vid redan existerande anläggningar betydande. Del ärdärför angeläget atl som ell led i de forlsalla studierna belysa befintligamiljöförhållanden och mol denna bakgrund bedöma förutsällningarna förytterligare industriulbyggnad. Självfallet bör härvid beaktas möjligheterna altgenom förbättrad process- och reningsteknik komma till rätta med existerandemiljöproblem. Resultatet av de studier som jag nu har redogjort för bör,tillsammans med förslag lill slutsatser och överväganden, ställas samman ochpubliceras inom ramen för arbetet med den fortsalta fysiska riksplaneringen sometl underlag för statsmakternas fortsatta överväganden om riktlinjer förhushållningen med mark och vatten. P r ö v n i n g e n 1 i g t 1 3 6 a § BL Jag går över till att redogöra för handläggningen av industrilokalise-ringsärendenenligt 136 a § BL och för mina erfarenheter i samband därmed. Genom proposition 1972:1 I I och slällningslagandeUll denna lades fast vissa rikllinjer av betydelse för bedömning avlokalisering av sådan industri som behandlas i den fysiska riksplaneringen.Genom riktlinjerna avgränsas bl. a. sådana områden vilkas vetenskapliga värdeneller värden för rekreationsändamål är av sådan art all ifrågavarantle slag avindustri inle bör få förläggas dit. Riktlinjerna anger också sådana områdenlängs kusterna i södra och där lokalisering av industri avifrågavarande slag kan tillåtas. Vidai-e innebär riktlinjerna all lokaUseringtill får ske bara om starka samhällsekonomiska skäl eller miUövårdsskältalar för en lokalisering dit. För alt förbättra möjligheterna atl med hänsyn till defastlagda riktlinjerna bedöma enskilda lokaliseringars lillållighet infördesockså en ny prövningsordning genom elt tillägg (136a §) till BL, Bestämmelseninnebär alt regeringen skall pröva etableringar av industriell eller liknande verksamhetdär valet av plals är av väsentlig betydelse för hushållningen med landelssamlade mark- och vattentillgångar. har genom beslut med anledning avregeringens proposiflon angående energihushåll-mng m, m. 2.CU 1975:28, rskr 1975:203) utvidgat 12 1975/76 / saml. Prop.1975/76:1 166 tillämpningsområdet för 136 a § BL till all fr.o.m. den 1juli 1975 omfatta även induslriell eller liknande verksamhet, som är avväsentlig betydelse för hushållningen med energi. Tillståndsprövningen skallvidare avse inte bara valet av plats för verksamheten utan också tillkomsten avverksamheten som sådan. Vilka slag av verksamheter som skall prövas av regeringenanges fram till den Ijuli 1975 i kungörelsen (1972:781) omlokaliseringsprövning beträffande induslriell verksamhet enligl 1 36 a § BL m.m.Den 5 förs dessa bestämmelser in i 136 a § BL. Vissa uppräknadeverksamheter skall enligt bestämmelserna regelmässigt prövas av regeringen närdel är fråga om nyanläggning. Vidare kan regeringen i visst fall besluta om allpröva utvidgning av sådan verksamhet. Regeringen kan också i visst fall beslutaom att pröva nyanläggning eller utvidgning av annan verksamhet som är avväsentlig betydelse för hushållningen med landels samlade mark- ochvattentillgångar eller, fr.o.m. , för liusUållningen med energi. Enligl proposition 1972:1 1 1 skall vid regeringenstillståndsprövning lokaliseringsfrågan bedömas allsidigt. Härvid skall kravetpå hushållning med landets naturresurser vägas samman med bi. a. regionaipolitiskaoch näringspolitiska mål. För alt regeringen skall ha ell tillräckligt underlagför en sådan bedömning kompletteras den information som sökanden skalltillhandahålla vanligen med material, som genom remiss infordras frän ett stortantal (20-30) myndigheler och organisationer. Till de myndigheter som normaltanmodas all yttra sig i tillslåndsärendena hör , ,, , ,, planverket, industriverket och länsstyrelsen.Beroende pä ärendets karaktär inhämtas yttranden också från andra berördamyndigheter. Från den ifrågavarande kommunen inhämtas yttrande obligatoriskteftersom regeringen inte fär lämna tillstånd till en etablering utan atl konimunenhar tillstyrkt. Till de organisationer som regelmässigt bereds tillfälle altyttra sig hör , berörda fackförbund, ,och . Remissbehandlingen är uppbyggd i etl trestegsförfarande.Centrala myndigheler och organisationer ges den kortaste remisstiden.Ifrågavarande länsstyrelse och kommun ges något längre remisstid för atl deskall ha möjlighet atl vid sina ställningstaganden i en lokaliseringsfrågakunna beakta yttrandena från bl. a. olika seklorsmyndigheter. Normalt avgerdärefter koncessionsnämnden sitt yttrande. Enligl propositionen är syftet medkoncessionsnämndens medverkan att nämnden skall ge en allsidig belysning avmiljöskyddsaspekterna. Del kan ske bl. a. genom att nämnden håller sammanträdemed berörda parter på den aktuella lokaliseringsplatsen. Nämnden kan vidareföreta besiktning saml föranstalta om utredningar. Regeringens beredning av lokaliseringsfrågorna skergemensamt i berörda departement, vanligen bosladsdeparlementet. 1975/76:1 167 Sedan bestämmelsema i 136 a § BL trädde i kraft den 1januari 1973 har lokaliseringstillstånd sökts i 55 fall (se//g. Avansökningarna har 32 avsett om- eller tillbyggnader av befintliga anläggningar.1 28 fall har ansökningarna gällt lokalisering till . Huvuddelen avansökningarna har avsett massaindustri (1 2), tillverkning av oljeutvinningsplattformar(10), petrokemisk industri (7) och oljeraffinaderier (7). Regeringen harlämnat tillstånd lill lokalisering helt eller delvis i 16 fall, varav 9 lillvästkusten. Två ansökningar om lokaliseringslillslånd har lämnats utan bifall.I ett av dessa fall har kommunen avstyrkt atl lillslånd lämnas. Hittillsvarande erfarenheter visar enligt min mening attde geograflska riktlinjerna anvisar tillräckliga lokaliseringsmöjligheter vidsödra kuster för det ifrågavarande slaget av industri. Som jagtidigare har redogjort för kommer förutsättningarna för lokalisering vidnorrlandskusten och i inlandet alt studeras närmare i del fortsatta arbetetmed den fysiska riksplaneringen. Till regeringens lillslåndsbeslut i ärenden enligt 136 a §BL knyts normalt vissa villkor. Regelmässigt anges i besluten den tidpunkt dåverksamheten skall ha satts i gång. Delta sker för atl naturresurser som inlehar tagits i anspråk skall kunna användas för andra etableringsönskemålsom uppkommer. Regeringen har också möjlighet att föreskriva miUöskyddsvillkor,villkor för tillgodoseende av allmänna intressen och, fr. o. m. den 1 Juli1975, villkor rörande energianvändning. 1 proposition 1 972:1 I I anförs att entillåten verksamhets art och omfattning kan bestämmas närmare med hänsyn tillde försiktighelsmält som skall iakttas från miUöskyddssynpunkl. Vidare anförs atldel i likhet med vad som gäller enligt vattenlagen (1918:523) (4 kap., 18 §, flärdestycket) bör kunna föreskrivas villkor för att tillgodose allmänna intressen.En bestämmelse härom, motsvarande den i vattenlagen flnns införd i 136 a § BL.Med stöd av denna kan regeringen som villkor för tillstånd t. ex. föreskriva atlsökanden skall betala penningbelopp eller vidta åtgärder för all tillgodoseallmänna intressen som annars inle skulle kunna kompenseras eller vidtaåtgärder av skadeförebyggande karaktär. I samband med projekt där anläggningsarbetena är mycketomfattande har det i besluten förutsatts att bl. a. rekryterings-ocharbetsmiljöfrågor löses genom avtal mellan sökanden och arbetslagarnasorganisationer. Vidare har det förutsatts atl en rekryteringsplan upprättas isamarbete med länsarbetsnämnderna. Somunderlag för en utvärdering av tillämpningen av 1 36 a § BL inhämtades underhösten 1974 synpunkter pä den inom bostadsdepartcmenlel upprättade promemorian ''Lokaliseringsprövningenligl 136 a § byggnadslagen" från de myndigheler som vanligen anmodasatt yltra sig i dessa ärenden. Vid tillkomsten av 136 a § BL förutsattes altdet skulle vara möjligt alt diskutera alternativa förläggningsplatser för ensökt verksamhet. 1 flera yttranden påpekas atl det har varit svårt attgenomföra en sådan diskussion på grundval av del underlagsmaterial som Lokaliseringsprövning enligt Ki6a § BL, Ijiligt riktlinjorna utpekade philser B Lokaliseringsplalsför s. k. miljöslörande industri Plats rned befintligt kärnkraftverk 1'rövning av O Nylokali.sering S Nylukalisoring, allcrnativt önskemål a Utbyggnad C* Utbyggnad,allcrnativt önskemål (Ln ansökan avseende lagring av olja har av sekretsskäl intemarkerats på kartan) H tlaiiin/lagvingavkol/olja U Ulvimiini; av uran m. m. M3 ""ic;' l' -| K o I SIMPEVARP 1975/76:1 169 i allmänhet har förelegat. 1 de behandladeärendena har remissinstanserna också bara i undantagsfall fört sådana alternalivdiskus-sioner.I likhet med anser Jag all möjlighetema att göra översiktligabedömningar av olika lokaliseringsalternativ bör vara avsevärt större närytterligare material föreligger i den fortlöpande fysiska riksplaneringen ochgenom länsstyrelsernas översiktliga naturinventeringar och naturvårdsplaner.Inte minst kommer, enligt min bedömning, planeringsarbetet i kommunerna atl gebåttre kunskaper om de fysiska och miljömässiga förutsällningarna i olika delarav landet för olika typer av industri. Flera remissinstanser framhåller i sina yttranden överpromemorian också önskvärdheten av alt sådana undersökningar kommer till ståndsom har föreslagits i rapporten (Ds B 1974:2) Förslag till principprogram förundersökningar av naturförhållanden vid vissa industrilägen. Rapporten har remissbehandlats.Flertalet remissinstanser som har yttrat sig över rapporten understrykerbehovet av vidgad kunskap om naturförhållandena vid beslut i industrilokaliseringsfrågoroch är positiva till de i rappörten lämnade förslagen. Rapporten ochremissyttrandena bereds f. n. inom . Utöver bättre kunskaper om de fysiska och miljömässigaförutsättningarna för industrietableringar på olika platser i landet behövsför diskussion av lokaliseringsalternativ även bedömningar av de företags- ochsamhällsekonomiska samt regionalpolitiska förutsättningarna för ochkonsekvenserna av atl bedriva en viss verksamhet på olika platser.Länsplaneringens material mäste här spela en central roll. Vidare börbranschstudier av den typ som industriverket gör, bl. a. inom ramen för den fortsaltafysiska riksplaneringen, kunna tjäna som underlag för sådana bedömningar.- Jag vill i del här sammanhanget peka på möjligheterna förregeringen all göra samlade bedömningar i sådana fall då flera ansökningarsamtidigt föreligger om utbyggnader av likartade verksamheter. Sådana samladebedömningar har möjliggjorts beträffande ansökningar om tillständ lill rafflnaderier,petrokemisk industri, massainduslri, verksamhet för tillverkning av oUeulvinningsplattformaroch utbyggnad av hamnar för bl. a. kol och oUa. 1 de fall regeringen flnner altinle samtliga ansökningar om utbyggnader av likartad verksamhet kan tillstyrkasinnebär en sådan samlad bedömning i sig en form av allernalivprövning. Regeringen kan naturiigtvis också innan ettställningstagande sker, om så bedöms nödvändigt, i särskild ordning låta utredalokaliseringsförul-sältningarna närmare. Önskemål om sådana utredningar kan bl,a. föras fram i samband med remissbehandlingen av etl ärende. För attkomplettera underlagsmaterialet för regeringens bedömning av sökta utbyggnaderav raffinaderikapaciteten i landet har sålunda pelroinduslri-Lilredningen (I1972:04) getts tilläggsdirektiv att med förtur utreda frågan om framfldaraffinaderiutbyggnaders lokalisering. i Ciöleborgs och länhar på regeringens anmodan närmare utrett förutsättningama för lokalisering vidKålvik av tillverkning av oljeutvin- Prop.1975/76:1 170 Vidare har regeringen denna daguppdragit åt industriverket atl utreda vissa frågor angående utvinning avkalkslen m. m. i syfte all få fram ett underlag för bedömning av bl. a.aktualiserad utbyggnad av cementindustrin. I anslutning lill elt av de sökta tillstånden som avsågvästkusten anmodades sökanden att kartlägga förutsättningama för förläggningtill ostkusten. Utredningen visade på en avsevärd merkostnad förostkust-alternativet. Liknande utredningar av alternativa förläggningar bör begärasäven då man bedömer atl det finns regionaipolitiska eller andra skälsom talar för en alternativ förläggning. 1 samband med att regeringen lämnadetillstånd till vissa utbyggnader av massa-och pappersindustri meddeladeregeringen att ytterligare ställningstaganden lill ansökningar om utbyggnaderav råvaru-krävande sådan industri tills vidare skulle anstå, bl. a. i avvaktanpå bätlre underlag för att bedöma vilka långsiktiga konsekvenser en ytterligareökning av virkesförbrukningen skulle få för skogsnäringen. F. n. föreligger åttaansökningar enligt 136 a § BL om utbyggnader av massaindustrier. a. motbakgrund av skogsutrednings betänkande (Ds Jo 1975:1) Virkesbeliov ochvirkestillgång överväger regeringen möjligheterna till och formerna för att getillstånd till sökta utbyggnader inom massaindustrin. 1 det här sammanhangetvill jag peka på att utbyggnader av sådan skogsindustri på vilken 136 a § BL inleär tillämplig kan ske ulan någon samhällelig prövning av råvarufrågan.Regeringen torde mol denna bakgrund och mot bakgrund av yttrandena överskogsutredningens betänkande få anledning att närmare överväga behovet avsärskilda åtgärder i detta avseende. Flera ansökningar enligt 136 a § BL har avsetttillverkning av oUeutvinningsplattformar i djupvatlenläge vid Hogdalsnäset norrom . Hogdalsnäset ligger i del s. k. obrutna kustområdet i norra närmare kommer att redovisa i avsnitt 11.7 har regeringen vid sinbedömning funnit att tillverkning av plattformar i djupvatlenläge kan få skeinom ett område vid Hogdalsnäset och atl Kålviksområdet kan accepteras försådant ändamål. Mot denna bakgrund har regeringen lämnat etl tidsbegränsattillstånd till etablering vid Kålvik för tillverkning av oljeutvinningsplattformari ett djupvatlenläge. Tillståndet är förenat med en rad villkor bl. a. i syfteatl möjliggöra ell från allmän synpunkt rationellt utnyttjande av området ochför alt förebygga eller avhjälpa miljöstörningar. För alt onödiga ingrepp imiljön skall undvikas har regeringen gjort den bedömningen att övrigaansökningar om etablering vid Hogdalsnäset för tillverkning av oljeutvinningsplattformarbör vila i avvaktan på atl sökandena kan göra konkreta plattforms-beslällningarsannolika. Några myndigheler som har yttrat sig över promemorian'"Lokaliseringsprövning enligt 136a§ byggnadslagen" tar upp fråganom bätlre samordning av prövningsförfarandel enligl 136a§ BL med annanprövning, främst enligt vattenlagen. Delegationen för atomenergifrågor (numera kärnkraftinspektionen) och strålskyddsinslitutet har i särskild 1975/76:1 171 skrivelse anfört att det finns behov av samordning avhandläggningen av ärenden enligt alomenergilagen (1956:306) och 136 a § BL. 1skrivelsen ifrågasätts också om inte den direkta kontakten med ortsbefolkningenskulle kunna samordnas och förbättras. Beträffandefrågan om bätlre samordning av olika prövningsförfaranden framhölls iproposition 1972:1 1 1 att den nya prövningsordningen enligt 136 a § BL, iavvaktan på att ställning kan tas till frågan om en fullständig integration avprövningssystemet, skall tillgodose det mest framträdandesamordningsintresset, nämligen mellan BL och miljöskyddslagen (1969:387).Enligt min mening bör frågan om en vidare samordning av del nuvarande prövningssyslemelpå nytt övervägas i samband med den översyn av BL som pågår ibostadsdepartementet och mot bakgrund av eventuella förslag i denna fråga frånvattenlagsutredningen (Ju 1969:58). Frågan om bätlre information till allmänheten i sambandmed tillståndsprövningen behandlas också av utredningen (C 1972:1) rörandemiljöproblem m. rn. i vissa industriområden (UMl) i dess första betänkande (SOU1975:44) Etablering av miljöslörande industri. Utredningen lämnar bl. a.förslag till vissa ändringar av tillståndsprövningen enligt 136 a § .BL. EnligtUMl bör beslutsprocesserna vidgas och ge möjlighet att som grund för beslutväga in en vid kunskap om den ifrågavarande etableringen och dess konsekvenserför samhällsbyggandet. Fn huvudpunkt i förslaget flll , nytt prövningsförfarandeär alt kommunen med företagets ansökningshandlingar till regeringenskall lämna in ett underlagsmaterial som belyser de koinmunala konsekvensernaav den sökta industrietableringen. Enligt UMl bör ett förändrat tillständsförfarandeäven ge möjligheter flll vidgad och fördjupad information om innebörden av enviss industrietablering. UMl föreslår i detta syfte all del samladebeslutsunderlaget skall föras ut till offenflig debatt i konimunen innankommunfullmäktige lar slutlig ställning till lokaliseringsansökan. UMLsbetänkande remissbehandlas f. n. Jag går över lill att mol bakgrund av hittillsvarandeerfarenheter utveckla några principiella synpunkter pä tillämpningen av 136 a §BL. När manbedömer vilka industriella eller liknande etableringar som är av intresse medavseende på riktlinjerna för hushållning med mark och vatten och således skallprövas enligt 136 a § BL är särskilt två förhållanden av betydelse. Det ena ärde mer betydande miljöstörningar som kan orsakas av en etablering. Del andra ären verksamhets anspråk på naturresurser som del råder särskild knapphet på ochsom är föremål för konkurrerande anspråk. Vilka etableringar som medför sådanamiljöstörningar alt de kan betecknas som miUöstörande verksamhet i denbetydelse som avses i de av fastställda riktlinjerna beror på bådeverksamhetens och den omgivande miljöns egenskaper. 1 detta sammanhang måstebeaktas såväl uppkommande föroreningseffekter som sådana mer betydande naluringreppsom kan bli följden av en viss etablering i ell visst område. Pä samma sätt kanen art av verksamhet allmänt sett ha liten betydelse för hushållningen medlandets mark och 1975/76:1 172 valtenlillgångar men i visst fall vara av betydande sådantintresse på grund av verksamhetens lokalisering eller utformning eller medhänsyn lill de lokaliseringsallernativ som finns. Om del råder tveksamhet om enviss etablering är förenlig med riktlinjerna anser jag att lokaliseringsfråganbör prövas enligt I 36 a § BL. Särskild uppmärksamhet är enligt min mening motiveradbeträffande lokaliseringsönskemål som riktas mot de enligl riktlinjernaavgränsade s. k. obrutna kusterna där etablering av miUöstörande industri Uellbör undvikas. har alla sådana etableringsplaner prövats som harbedömts kunna negativt påverka de obrutna kusternas särskilda värden förnaturvård, kulturminnesvård och rekreation. 1 de områden där enligt riktlinjerna mark bör reserveras förden behandlade typen av industri har flertalet aktualiserade nyetableringar ochutbyggnader tagits upp lill prövning enligt 136 a § BL. Prövning i dessa fallhar främst föranlelts av angelägenheten att hushålla med de speciella resursersom har motiverat markreservationen i fråga. När del gäller frågan var miljöstörande industri kantillåtas och var nyetablering av sådan industri inte får ske ger riktlinjerna enliglmin mening klara besked för de delar av landet som de geografiska riktlinjernaomfattar. De avvägningsfrågor som aktualiseras när det gäller lokaliseringarsom i och för sig är möjliga enligl de geografiska riktlinjerna rör främst omen viss etablering efter en sammanvägd bedömning av olika aspekter bör tillåtasi en viss del av landet och hur omfattande induslrielablering-arna bör få blipå en viss ort samt om den aktuella etableringen bör få ta i anspråk despeciella resurser som finns i området. För lokaliseringsfrågorsom aktualiseras i de områden där lokalisering av miljöstörande industri intefår ske enligl de geografiska riktlinjema är den avgörande frågan vad som menasmed begreppet miljöslörande industri. Atl entydigt definiera detta begrepp är inlemöjligt. Som jag tidigare Uar sagt måste frågan Uuruvida en viss industrietableringär miljöslörande eller inle bedömas med Uänsyn inte bara lill den ifrågavarandeindustrins egenskaper utan också mot bakgrund av egenskaperna hos miljön i dettilltänkta etableringsornrådel. Vad gäller prövning av lokaliseringsönskemål i områden sominte omfattas av de geografiska riktlinjerna blir huvudfrågan om andramotstående intressen är av sådan angelägenhelsgrad atl de bör prioriteras. Självfallet fäster regeringen vid sill ställningstagande itillståndsfrågan slor vikt vid de sakkunniga myndigheternas tolkning av de avriksdagen fastlagda riktlinjema av betydelse för industrins lokalisering.Naturligtvis kan den situationen uppkomma atl myndigheternas bedömningar integer ett entydigt besked orn en viss etablering överensstämmer med riktlinjerna.Hur regeringen bedömer tillståndsfrågan i etl sådant fall är det naturligtvisomöjligt atl ge elt generellt svar på. Jag vill i del här sammanhanget baraerinra om uttalandet i proposition 1972:1 1 I atl väsentliga avsteg frånriktlinjerna inte bör kunna göras utan hörande.