prop · FZ0312 · 1975-12-31 00:00:00 — Del har nämligen ifrågasatts ominte lönefordringen bör anses övergå till atl bli massafordran såviltkonkursboet faktiskt lar arbetstagarens tjänster i anspråk.23 En sådan meninginnebär tydligen, att konkursboet, uppsägningen av arbetstagaren till trots,skulle under angiven förutsättning inträda i anställningsavtalet för dess återståendegiltighetstid. Detta grundas på överförd tillämpning av en erkänd rältsgmndsalsför ömsesidigt förpliktande avtal på den allmänna förmögenhetsrättens område.26I vad mån en dylik analogisk rättsflll-lämpning är motiverad på förevarandeområde, där bl. a. också den statliga lönegarantin i konkurs utgör ellväsentligt inslag i bilden, torde vara osäkert. Däremot är det tydligt attlagstiftaren vid tillkomsten av LGL inte räknat med en sådan innebörd avgällande rätt.2" Utredningen går ut från samma rätlslolkning. Eftersomdet uppenbarligen vore utsiktslöst alt söka stärka förelagsinteckningensställning i förhållande till lönefordringar, som kan komma att framgångsriktgöras gällande såsom massafordringar, står och faller utredningens övervägandenmed den tolkningen. Som berörts i det föregående (4) har man genom lagstiftning1971 25 Welamson, Konkurs (4 uppl. 1974) s. 117 not 2. (Uppfattningen framfördes första gången i 1965 ärs upplaga.) 28 AlménEklund, Om köp och byte av lös egendom (4 uppl.1960) s. 506. 2" Det framgår flerstädes i förarbetena. 1970:201, bl. a. s. 67 och 8588. Prop.1975/76:12 72 stärkt fastighetspanträttens kreditsäkerhelsvärde justgenom alt förbättra dess förmånsräll.28 Det åstadkoms genom attlöneprivilegiets företräde framför fastighetsintecknad fordran avskaffades.29När man genom den likaledes förat (4) berörda lagstiflnmgen 1973, som ännu ejträtt i krafl, mot bakgrand av internationella konventioner om sjöpanträttoch fartygshypolek saml inskrivning av rätt till fartyg under byggnadetablerade en ordning för skepps- och skeppsbyggnadshypotek, valdes också ehumfrämst av konvenlionsbetingade skäl lösningen all låta löneprivilegiet stå tillbaka.oEgentligen var detta en nyhet endast såvitt rör det genom samma lagstiftningintroducerade skeppsbyggnads-hypoteket. Ty skeppshypoteket gav redandessförinnan i form av fartygsinteckning företräde framför löneprivilegiet.I både 1971 och fall motiverades löneprivUegiets behandling med attden statliga lönegarantin vid konkurs i allt väsentligt tillgodosåg löneborgenäremasintresse. Att låta löneprivUegiel slå tillbaka förföretagsinteckning ligger alltså väl i linje med det sätt varpå faslighetshypotekelskreditsäkerhelsvärde stärkts och ett flll internationell ordning anpassat skeppsbyggnadshypotekinförts. Det bör emellertid ej förbises, atl företagsinteckningen ofta nog kanomfatta alla en konkursdrabbad företagares andra tUlgångar av värde och attdess företräde framför löneprivilegiet därför kan få mer vittgåendekonsekvenser för löneborgenärerna än dem man hade att räkna med då fastighets-och skeppsbyggnadsinleckningarnas motsvarande företräde fastställdes. Destoangelägnare blir det då att den sociala funktion som elt välpriorileratlöneprivilegium fyller i förelagarens konkurs finner fullgod kompensaflon i denstatliga lönegarantin. Såvitt gäller fordran med förmånsrätt enligt 11 § FRL ärden stafliga lönegarantin vid konkurs som redan framgått (2.2.2) begränsad såatt kraven täcks intill ett sammanlagt belopp för varje borgenär av fem gångerbasbeloppet enligt lagen om allmän försäkring.32 Lönegarantin administreras avstaten men finansieras genom särskilda arbetsgivaravgifter. Utredningenförutsätter att garantin utan svårighet nu som tidigare kan och kommer attförstärkas i den mån det visar sig behövligt och skall återkomma lill dettaspörsmål i det följande (5.2). Socialt betingade hänsyn behöver då inte läggahinder i vägen för en sådan omkastning av löneprivilegiets och företagsinteclcningensinbördes företräde som utredningen tänker sig. Atl omkastningen också kan gå utöver statens möjligheter till utdelning i konkurs för lönefordran, somövertagits genom att lönegaranti infriats, betraktar utredningen inte hellersom något hinder, främst emedan lönegarantin finansieras genom särskildaarbetsgivaravgifter. Utredningen har inte förbisett möjligheten att begränsalöneprivilegiets förskjutning inom förmånsrättsordningen lill den del som täcksav lönegarantin, dvs. så alt krav som överstiger garantins begränsningsbeloppbevaras vid nuvarande förmånsrätt medan kraven i övrigt, representerade avstatens regressanspråk på grund av infriad lönegaranti, 28 Se SFS 1971: 1043. 29 Pä samma sätt som löneprivilegiet behandlade manförmänsrätt enligt 10 § FRL. Och lika som fastighetsinteckning behandlades, inteckning i tomt rätt (7 § FRL). "o Se SFS 1973:1068. 1 De ombordanställda har sjöpanträtt med förmänsrättenligt 4 § första stycket FRL för sina lönekrav. 32 Se SFS 1971: 1046. Jfr senast SFS 1974: 1100. Prop.1975/76:12 73 står tillbaka för företagsintecknade fordringar och (medändring i LGL) naturligtvis också för de nämnda, oförändrat högt prioriterade över-skotlskraven.En sådan lösning skulle inte framkalla något behov av kompensationlönegarantivägen. Emellertid skuUe den inte bara bli komplicerad utan ocksåstrida mot eljest vedertagna grundsatser för prioritering av konkurrerandefordringsanspråk. Utredningen har därför inte funnit anledning alt närmareöverväga en sådan lösning. Alt skjuta löneprivilegiet tillbaka iförmånsrättsordningen kan synas enkelt nog. Men vissa förmånsrältsligaföljdproblem är förenade med detta. Ty löneprivilegiet har enligt 16 och 17 §§FRL också företräde framför vissa andra fordringar med särskUd förmånsrätt,vilka i sin tur alllid eller i vissa fall har företräde framför företagsintecknadfordran. Och det är uppenbarligen inte möjligt att etablera en förmånsrättsordning,som på en gång ger löneprivUegiet företräde framför vissa särskUdaförmånsrätter och låter det stå tillbaka för anspråk med sämre rätt än dessa.33 De särskilda förmånsrätter som närmast bereder dessa problemär hyres- och arrendeprivilegiema enligt 5 § första stycket 1 FRL och förmånsrättenligt 8 § FRL på gmnd av utmätning. Hyres- och arrendeprivilegiema gäUer iegendom, som kan omfattas av företagsinleckning, och har i själva verketkaraktär av legal företagsinleckning med bästa rätt .3* Utmätning bereder i detta sammanhang problem endast då denavser lös egendom, som hör till näringsverksamhet vari inteckning beviljats påansökan gjord som utmätningen verkställdes eller . I det lägethar nämligen utmätningsfordringen, som eljest står tUlbaka förinteckningsfordringen, företräde framför denna enligt 9 § tredje stycket FRL. De skäl som motiverar att företagsinteckningen förstärkspå bekostnad av löneprivilegiet kan ej åberopas till stöd för att även hyres-och arrendeprivUegieraa och ulmälningsfordran skall ges sådant försteg. Men detär en tekniskt betingad nödvändighet att ge dem det, om före-tagsinleckningensförmånsrätt skall kunna förbättras så som utredningen avser. Och i betraktandeav att det intresse som bär upp löneprivilegiet dock fömtsatts i alltväsentligt bli tillgodosett genom den statliga lönegarantin finnerutredningen, att dessa närmast rättstekniska konsekvenser av ett i övrigtvälmotiverat ingrepp i förmånsrättsordningen kan godtas. En likartad rätlsteknisk komplikation möter, ifall den1973 antagna sjösakrättsliga lagstiftningen inte skulle hinna sättas i kraftinnan utredningens förslag till ändring av förmånsrättsordningen genomförs. Tyenligt 4 § andra och tredje siyckena FRL, som upphävs enligl nämndalagstiftning men som alltså ännu gäller, föreligger särskild förmånsrätt ocksåför förskoll lill fartygsbyggnad och för förskotteral driftsbidrag.35 33 Konkurrensproblemet aktualiseras naturUgtvis ipraktiken bara under vissa konkreta förutsättningar. Men en lagbundenförmänsrättsordning bör vara sä beskaffad att den löser konkurrensfall rentabstrakt och utan hänsyn till om alla fönnånsrätter är aktuella samtidigteller ej. 3* Sä har dessa privilegier betecknats av lagberedningen iUtsökningsrätt XIII s. 199. Problemet aktualiseras i verkligheten bara i de fall dädessa privilegier konkurrerar med företagsinteckning i samma näringsverksamhet. 35 Förmånsrätt för driftbidrag gäller bara i medredarensfartygsandel och sädan torde endast under speciella omständigheter kunnaomfattas av företagsinteckning. 1975/76:12 74 Dessaförmånsrätter kan förhålla sig tUl företagsinteckning och löne-privilegium36 påsamma sätt som t. ex. hyresprivUegiet och måste alltså också tillålas trängaundan löneprivUegiet, om detta skall stå tillbaka för företagsmtecknad fordran.Det är emellertid sannolikt att problemet inte kommer att aktualiseras,3eftersom förberedelserna för att sälta den sjösakrättsliga lagstiftningen ikraft är tämligen långt framskridna. Övervägandenahar sålunda nått fram till att löneprivUegiet bör ställas tillbaka för företagsintecknadfordran (5 § första stycket 2 FRL), för hyres- och arrendeprivUegiema (5 §första stycket i FRL), för ulmälningsfordran (8 § FRL) och, om tidpunkten förikraftträdandet av sjösakrättsliga lagstiftning kräver det, också förförmånsrätt för förskott lill fartygsbyggnad och för förskotteral driflsbidragi parirederi (4 § andra och tredje styckena FRL). Därmedskulle endast återstå en grapp fordringar med allmän förmånsrätt, som kantränga undan fordran med särskild förmånsrätt, nämligen fordringar som avses i10 § FRL. Efler 1971 och ingrepp i förmånsrättsordningen lill förmånför panträtt på grund av fastighelsinteckning och skepps- eller skeppsbyggnadsinteckningkan dessa fordringar inle tillgodoses ur fast egendom, skepp eller skepp underbyggnad med mindre den berörda egendomen lämnar överskott. Det ligger därförnära tUl hands all pröva huruvida de bör stå tUlbaka också i detta sammanhang.Man skulle nämligen då vara framme vid en förmånsrättsordning, som inte inågot fall tillåter allmän förmånsrätt alt tränga undan särskild förmånsrätt.Och detta skulle onekligen innebära en betydande förenkling.ss Emellertidrör det sig här om fordringar, som står de egenfliga konkurskostnaderna nära,såsom borgenärs kostnad för att sälta gäldenären i konkurs, arvode tillboutredningsman och vissa utgifter för borgenärernas bästa. De förtjänar välalt tillgodoses med hög prioritet. Och ingen statlig garanti eller liknande gerdem annat skydd.38 En sak är att de ställts flllbaka för fastighetsinteckningoch skepps- och skeppsbyggnadsinteckning. Därigenom har de inte genomgåendeberövats tillgång lill egendom som kan förslå flll deras täckning; för desjörättsliga hypotekens del var det dessutom en konventionsbetingadnödvändighet att inte lida intrång av dylika fordringars rätt. Men om dessafordringar nu ställdes tillbaka också för företagsinleckning, skulle det kunnapå goda grunder befaras att de ofta skulle bli nödlidande, emedan företagsinleckninginle sällan omfattar alla gäldenärens övriga tillgångar av värde. De faslighetsrällsligaoch sjörältsliga exemplen bör därför inte lända liU efterföljd i dettasammanhang. Utredningens förslag till ändring i förmånsrättsordningen berör såledesinte fordringar, som avses i 10 § FRL, utan begränsar sig till löneprivilegietoch de särskilda förmånsrätter för vUka detta ställs tillbaka. Tilletl konkursrättsligt följdproblem med anledning av löneprivilegiets relativaförsvagning skall utredningen återkomma under 5.2. 3GDen i 12 § FRL reglerade förmånsrätten för fordran på framtida pension stårdock alltid flllbaka för förskott tUl fartygsbyggnad; se 17 § FRL. "I motsatt fall mäste nu gällande lydelse av 16 och 17 §§ FRL (SFS 1971: 1043)ändras så att hänvisningarna där tUl 4 § andra och tredje styckena samma lagutgår. 38 Jfr t. ex. 16 § andra punkten FRL. 39 Här bortses då från löneborgenärs kostnad för attsätta gäldenären i konkurs. Se 2 § andra stycket LGL. Prop.1975/76:12 75 Ändringen i förmånsrättsordningen måsle som redan sagts(5.1) återverka på den statliga lönegarantin. Det är nämligen denna väg som dearbetstagare, vilka blir lidande av löneprivUegiets relativa försvagning, kanoch bör kompenseras. Alt åstadkomma en dylik kompensation möter flera problem.Därtill kommer frågan huruvida lönegaranlifondens finansiering påverkas. Löneprivilegietoch den statliga lönegarantin utgör samverkande mekanismer i den samhälleligaordningen för arbetstagares löneskydd, båda motiverade av sociala hänsyn. PrivUegietuttömmer sin sociala funktion genom den framskjutna ställningen iförmånsrättsordningen. Ty så långt tillgängliga medel förslår konkurrerarlöneprivilegierade fordringar på lika fot. Lönegarantin däremot sätter enhögsta gräns för utbetalning och skiljer sålunda på hög och låg lön. Dessmålsättning är alt tUlgodose det stora flertalets behov. *" När det nugäller alt löne-garanlivägen kompensera för löneprivilegiels försvagning kandenna begränsade målsättning uppenbarligen inte vidhållas. Det är nödvändigt,att tillgodose också den högt avlönade arbetstagarens rättmätiga behov av altfå ut sin lön. Ytterst borde detta leda till att beloppsbegränsningenavskaffades. Men utredningen går ut från att begränsningen svårligen kanundvaras i lönegaranlisystemet. I den mån den ej är kostnadsmässigt betingadfyller den nämligen funktionen att reducera sådant missbruk som ett system avdenna typ tyvärr inbjuder till och som knappast kan förebyggas effektivt. Kompensationengenom förstärkning av lönegarantin blir med detta synsätt en fråga om hur högtbeloppsbegränsningen skall sättas. För att ta ställning till den frågan krävsbl. a. kännedom om näringslivets lönestruktur och om hur löne- ochpensionskrav kunnat hävda sig i näringsidkares konkurser under nuvarande förmånsrätlsordning.Det fordras naturligtvis också annat material för att man skall kunna ställa enrimlig prognos för framtiden. Men de här angivna kraven anger en tjänligutgångspunkt. Utredningenhar haft på sig för att göra någon brett upplagd undersökning i deangivna frågorna. Men genom () har utredningenlåtit undersöka privalanställda arbetstagares löneförhållanden på elttillgängligt, begränsat statistiskt material, nämligen SCB:s undersökning avhushållens inkomster . Undersökningsresultatet redovisas i bilaga 2. När detgäller frågan hur löne- och pensionskrav hävdar sig i konkurshar utredningen berett vissa organisationer liU-fälle alt lämna utredningeninformation. En sammanställning av den information de lämnat ger utredningen ibilaga 3. Ehuruutredningsmaterialet som redan antytts inte berättigar till statistiskt välförankrade slutsatser, bekräftar det likväl otvetydigt atl en uppräkning avnuvarande beloppsbegränsning är nödvändig för att i rimlig mån kompensera förden försvagning av löneprivUegiet som utredningsförslaget medför. I självaverket antyder utredningsmaterialet att det kan ifrågasättas om syftet med 1971års uppräkning av belopps- 0 Jfr prop. 1970: 201 s. 29 och 64 f. En viss spärr föreligger i 11 § tredje stycket FRL menden kan knappast beräknas vara fullgod. Prop.1975/76:12 76 begränsningen från fyra till fem gånger basbeloppetinfriats till fullo. *2.a En uppräkning av nuvarande beloppsbegränsning kundedärför vara motiverad utredningens förslag förulan. Vidare ger materialet vidhanden, att förmånsberättigade lönefordringar i stor utsträckning har bevakatstill belopp, som överstiger sju och närmar sig åtta gånger basbeloppet, ochatt de ofta vunnit utdelning på den nivån. När därtill kommer, att deförändringar som LAS medfört av uppenbara skäl ännu inte kunnat ge påtagligtutslag i praktiska erfarenheter, har uiredningen ansett sig böra förorda enuppräkning av beloppsbegränsningen till åtta gånger basbeloppet men har funnitsig böra göra halt där, trots att elt par organisationer yrkat på väsenfligthögre beloppsbegränsning. *2b Utredningen föreslår alt lönegarantinsbeloppsbegränsning skall fastställas till åtta gånger basbeloppet menförutsätter, att frågan om ytterligare uppräkning kommer att prövas pågrundval av det vidgade utredningsmaterial som lagstiftningsärendet torde bli tiUförtgenom remissyttranden och annorledes. Löneprivilegiets försvagning skapar ännu ett följdproblem.I den mån det finns medel tillgängliga i konkursboet kan förmånsberättigade borgenärerenligt 143 § KL få lyfta förskott på sina fordringar. Men sådanförskottsbetalning kommer naturligtvis endast i fråga såvitt fordringenberäknas bli täckt genom utdelning i konkursen. 1 kraft av den nuvarandeförmånsrättsordningen slår löneborgenären enligt 143 § första stycket KL högtpå listan över de förskoltsberättigade borgenärerna. Men med den jämförelsevislåga förmånsrätt han får enligt utredningsförslaget måste han vika från dennaplats. En sådan ordning kan föra med sig, alt konkursförvaltarna nödgas vägraförskottsbetalning till löneborgenärer för att inte äventyra bättreprioriterade borgenärers rätt till utdelning. Och det skuUe gå ut över möjlighetemaatt fortsätta konkursdrabbad näringsidkares rörelse . *3De hinder som delta kan medföra för ändamålsenlig konkursförvaltning kansåvitt utredningen förstår inle lämpligen undanröjas inom ramen förrättsordningens reglering av konkurrens mellan borgenärer. Lösningen bör sökaspå annat håll. Utredningen har därför samrått med den arbetsgrupp som inomarbetsmarknadsdepartementet bl. a. ser över löne-garantisyslemets tekniskafunktion (jfr under 2.2.1). Därvid har ställts i utsikt sådana förändringar iordningen för utbetalning från lönegarantifonden att utredningen anser sigkunna förutsätta alt förevarande problem skall bli löst den vägen. Huvuddragen av den lösning arbetsgruppen överväger vUkenhör hemma i etl slörre sammanhang än det utredningen har anledning atl befattasig med är följande. Systemet för betalning av garanlimedel i förvaltarkonkursfrikopplas delvis från bevaknings- och anmärkningsförfarandet. Konkursförvallarenåläggs att redan vid konkursutbrotlet, med angivande av belopp ochförfallotider, underrätta om klar uppsägningslön, allt i den månhan inte kan infria lönefordringen genom förskottsbetalning. Underrättelsenskall på vanligt sätt passera kronofogdemyndigheten för alt vid behov kunnakompletteras med beslut om införsel eUer utmätning i lönen. «.-v Jfr prop. 1971: 178 s. 24 och 29. *2b har förordat 15och 10 gånger basbeloppet. 3 Konkursförvaltaren kan inte förfoga över lönegaranflfondensmedel för förskottsändamäl. Prop.1975/76:12 77 garantimedel övertar staten lönekravet, ehuru detta inteär formellt bevakat i konkursen. Staten skall inle heller behöva bevaka kravetutan fordringen skall anses vara bevakad och utdelningsgill redan genomförvaltarens underrättelse till . Andra sakägare kan emellertidgenom av utdelningsförslag få fordringens rätt lill utdelning prövad.Såvitt gäller innestående lön m. m. behålls anknytningen till bevaknings- ochanmärkningsförfarandet, eftersom dylika fordringar kan vara svåra attfastställa. I den mån förvaltaren finner även fordran av detta slag vara klar kanhan dock strax underrätta därom för utbetalning avlönegarantimedel. Utkast tUl arbetsgruppens lösning, som innefattar en ny 6 § LGL,återges i bilaga 4. Vidsamrådet med arbetsgruppen har också ställts i utsikt alt lösningen skall åstadkommastämligen snabbt och utredningen har därför inte ansett sig behöva dröja med attlägga fram sitt eget förslag. Den behövliga samordningen mdlanutredningsförslaget och arbetsgruppens ingrepp i lönegarantisystemet får alltsåäga rum på departementsplanet. Frågan,huruvida löneprivilegiels försvagning och därav ökad risk för atllönegarantifonden inle skall få utdelning i konkurs för statliga regressanspråk kräver förstärkning av fondens finansiering, ligger väsentligen utom områdetför utredningens kompelens och uppdrag. Därför inskränker sig utredningen i dendelen till att fästa uppmärksamheten vid att lagstiftningsärendet också rymmerdetta problem och att man måste räkna med att tillflödet av medel genomkonkursutdelningar kommer att minska, ifall utredningsförslaget genomförs. **Även frågan i vad mån förslaget om höjd beloppsbegränsning kräver höjning avavgiftsuttaget lämnar utredningen därhän. Konkurrens meUan allmänna förmånsrätter, till vilkalöneprivilegiet hör, och särskilda förmånsrätter, till vilka förmånsrätt för företagsintecknadfordran hör, löses enligt 1517 §§ FRL. Dessa lagram berörs av den förutnämnda(5.1) sjösakrättsliga lagstiftningen 1973 så att 15 och 16 §§ ändras medan 17 §upphävs. Eftersom denna lagstiftning torde komma att träda i kraft innanutredningens förslag kan genomföras, utgår utredningsförslaget från 15 och 16 §§FRL i lydelsen enligt SFS 1973: 1068. I 15 § läggs fast, att allmän förmånsrätti första hand skall tillgodoses ur egendom, som ej omfattas av särskild förmånsrätt,men att den vid behov får tas ut också ur sådan egendom, med företräde framförsärskild förmånsrätt, i den mån det är tillåtet enligt 16 §, och i övrigt efterfordran med särskild förmånsrätt. I 16 § FRL, sägs, att fordran med allmänförmånsrätt enligt 10, 11 eller 12 § FRL vid behov får tas ut före fordringarmed särskild förmånsrätt enligt 5 eller 8 § samma lag i annan lös egendom äntomträtt. Utredningens förslag är (jfr 5.1) att löneprivUegiet reglerat i 11och 12 §§ FRL inle skall kunna göras gällande med företräde framför fordranmed särskild förmånsrätt. Det löses genom att hänvisningen i 16 § FRL tUl 11och 12 §§ samma lag får utgå. ** Om man för /74 antar, att fonden detåret inte hade tillförts några medel genom utdelningar i konkurs, skulleunderskott ha uppstått med 1,7 milj. kr. (jfr bilaga 1). 1975/76:12 78 Utrymmetför allmän förmånsrätts företräde framför särskUd förmånsrätt minskas väsenfligtgenom utredningens förslag. Därför föreslås tillika att avfattningen av 15 §jämkas så alt den avspeglar det nya läget. Iövergångshänseende föreslås, att äldre bestämmelser skall fortfara att gälla ifråga om förmånsrätt för fordran i konkurs på grund av ansökan som gjortsinnan den föreslagna lagändringen satts i kraft. Somframgått tidigare (5.2) föreslår uiredningen att lönegarantins beloppsbegränsninghöjs. Det föranleder jämkning i 2 § LGL. Övergångsregleringenansluter enligt förslaget till vad som föreslås vid FRL. Somredan framgått (5.2) föranleder löneprivUegiets relativa försvagning enmotsvarande försvagning av löneborgenärens rätt till förskottslyftning. Detmedför enligt utredningsförslaget att den hänvisning tUl 11 § FRL som ärupplagen i 143 § första stycket KL utgår. Löneborgenärens rätt lill förskottslyflningregleras därefter av tredje stycket. Denav utredningen föreslagna ändringen av förmånsrättsordningen inverkar även på71 § KL.* 5 Om gäldenär tillhörig lös egendom under konkurs skall säljas i denordning som gäller för utmätt sådan egendom, skall konkursförvallaren enligtdenna paragrafs sjunde stycke i den mån det är påkallat i ärendet föratalan för borgenärer som har förmånsrätt enligt 10, 11 eller 12 § FRL samtgenom brev underrätta borgenär om yrkande som han framställer på dennesvägnar. Eftersom utredningens förslag till ändring av FRL innebär attlöneborgenärer inle längre har rätt att få betalt före utmätningssökande, blLrföreskriften om skyldighet för förvaltaren att föra deras talan överflödig. Ienlighet härmed föreslår utredningen alt hänvisningen till 11 och 12 §§ FRLskall utgå ur 71 § sjunde stycket KL. En annan sak är att löne-borgenärema fårbetalt efler sin förmånsrätt ur det eventuella överskott av köpeskillingen somskall redovisas till konkursförvaltaren. Övergångsregleringenansluter enligt förslaget till vad som föreslås vid FRL. I5 § första stycket lagen (1971: 500) om exekutiv försäljning av luftfartyg m. m.ges bl. a. löneprivUegierad borgenär rätt att vid försäljning av egendomenunder konkurs begära, att försäljningen skall ske för hans fordran, s. k.anslutningsrätt. På motsvarande sätt regleras anslutningsrätt i 5 § andrastycket lagen (1973:1130) om exekutiv försäljning av registrerat skepp m. m.Denna lag omfattas av sjösakrättsliga lagstiftning och har alltså ännuej trätt i kraft. Genomatt utöva sin anslutningsrätt skall borgenär kunna sänka det s. k, skyddsbeloppsom skall täckas av köpeskillingen vid den exekutiva försäljningen.