prop · FY0322 · 1975-12-31 00:00:00 — mån trafikregler behövs för spårvägstrafik utöver dem som föreslås ipromemorian föruts'ätts dessa bli meddelade på samma sätt som ,nämligen genom föreskrifter i säkerhetsordning som fastställs av . Förseelsermot sådana regler som är upptagna i VTK och som genom särskilda bestämmelsergörs tillämpliga på spårvägstrafik föreslås medföra ansvar enligt VTK:sstraffbestämmelser. Vidare föreslås överträdelser avtrafiksäkerhetsföreskrifter som meddelats i säkerhetsordning som faststäUts avvägverket medföra ansvar enligt en särskild ansvarsbestämmelse i vilkenstadgas penningböter. I samtliga fall föreslås liksom i "VTK gälla attansvar inte skall inträda om gärningen är belagd med straff i brottsbalkeneller TBL. Dennu föreslagna regleringen av frågan om ansvar för överträdelse 1975: 22 13 avtrafikregler för spårvägstrafik innebär i fråga om spårvägspersonal i principatt endast förseelser som begås vid förande av spårvagn kommer att föratUedastraff eiUigt bestämmelser i vägtrafiklagstiftningen. Förseelser av annanspårvägstrafikant t. ex. konduktör eller passagerare faller alltså utanfördessa bestämmelsers tillämpningsområde. Beträffande dessa kategorier föreslåsalltså ingen ändring i gällande ordning. Förfatlningsteknisktförordas att angivandet av vilka bestämmelser som skall tillämpas i fråga omspårvägstrafik sker genom en hänvisning i tillsynskungörelsen till VTK. Somskäl härför åberopas bl. a. att reglerna kommer att beröra endast en begränsaddel av vägtrafikanter-na och att "VTK därför inte bör betungas med dennaspecialreglering. Det bör i anslutning tillredovisningen av promemorians förslag nämnas att den däri förordade regleringen såvitt den motsvarar det ämnesonuråde som behandlats av NVK tagits upp iNordisk kommitté för vägtrafiklagstiftning (NKV), som biträtt förslaget, serapport 7, Vissa trafikregler m. m,, i Nordiska trafiksäkerhetsrådets (NTR)rapportserie. Att en lagstiftning omstraff för nykterhetsbrott behövs för spårtrafikens del anses i promemorian haklarlagts av trafiknykterhetskommittén och genom remissbehandlingen avkommitténs förslag om en särskild lagstiftning på detta område, I promemorianhar spårtrafiken behandlats med utgångspunkt i förekommande likheter med vägtrafiken.Om förslaget i fråga om trafikreglerna genomförs, ligger det enligt vad som framhållsi promemorian nära till hands att på motsvarande sätt lösa också frågan omansvar för onykterhet vid förande av spårvagn, I promemorian föreslås därföratt bestämmelserna om rattonykterhet och rattfylleri i 4 § TBL görs tillämpligapå förare av spårvagn. I promemorian framhållsatt det i dagens läge eftersom körkortskrav inte gäller för spårvagnsförare kan tänkas att en person, som fått sitt körkort indraget på gmnd av att hanbegått ett trafiknykterhetsbrott eller på annat sätt visa sig olämplig attföra motordrivet fordon, fullt lagligt kan fortsätta att föra tunga fordon ivägtrafik nämligen spårvagnar. Man kan anta att en ansvarskännande arbetsgivareavstänger vederbörande från tjänstgöring som spårvagnsförare. En sådan åtgärd fömtsätteremellertid att arbetsgivaren har kännedom om att körkortet dragits in.Underrättelse om körkortsindragning sänds inte till arbetsgivaren och denne harinte heller någon författningsenlig skyldighet att ta reda på huruvidaspårvagnsförare har körkort eller ej. Ipromemorian framhålls att det från allmän synpunkt, inte minst fråntrafiksäkerhetssynpunkt, måste betecknas som otiUfredsstäUande attlagstiftningen inte anvisar några möjligheter att hindra att personer, somvisat sig olämpliga att föra motordrivet fordon och därför fått körkortetindraget, likväl får föra spårvagn, bl, a. i vägtrafik. 1975: 22 14 riankonstateras att denna brist kan avhjälpas, om som villkor för rätt att föraspårvagn föreskrivs innehav av körkort. Genom en sådan föreskrift uppnåsnämligen att såväl rätten att föra motordrivet fordon som rätten att föraspårvagn upphör, om körkortet blir återkallat eller omhändertaget med stöd av51, 54 resp, 67 § körkortskungörelsen (1972: 592) (KKK) (ändrad senast 1974:832). I promemorian föreslås vidare att brott vid förande av spårvagn börjämställas med brott vid förande av motordrivet fordon, när det gäller återkallelseoch omhändertagande av körkort och skyldigheten att lämna underrättelse om domeller beslut avseende sådant brott till (119 § KKK). Ipromemorian anförs att det kan diskuteras, vilken körkortsbehörighet som skallkrävas i detta sammanhang. Det kan förefalla naturligt att anse att enspårvagnsförare skall ha behörighet att föra buss, dvs. inneha körkort klass AB*DEeller klass ABCDE enligt 7 § KKK. H'ärvid bör emellertid uppmärksammas att den utbUdningsom utöver den grundläggande och jämväl för spårvagnsförare väsentliga trafikutbildningen ges blivande bussförare är särskilt inriktad på förande av tungamotorfordon. För spårvagnsförare krävs en annan specialutbildning, där densärskilda bussförarkompetensen inte torde ha större betydelse. Med hänsynhärtill anses i promemorian övervägande skäl tala för att som viUkor för rättatt föra spårvagn inte kräva mer än innehav av körkort för personbU, dvs.körkort lägst klass AB*** enligt 7 § KKK. Med ett sådant krav tillgodoses detprimära önskemålet att med utgångspunkt i vederbörandes personligalämplighet åstadkomma en sammankoppling av rätten att föra motordrivet fordonoch rätten att föra spårvagn. Behörighetskrav som är speciella för förare avspårvagn och som inte täcks av de krav som gäller för er-håUande av körkort förpersonbil får uppställas i säkerhetsordningen för spårvägen i fråga. Kravetpå innehav av körkort för personbil som förutsättning för rätten att föraspårvagn anses i promemorian övergångsvis inte kunna uppr"ätthåUasundantagslöst med h'änsyn tUl redan anställda spårvagnsförare som inte ärinnehavare av körkort. För sådana och liknande fall bör en möjlighet tilldispens från behörighetskraven öppnas. Omnågon för spårvagn, trots att ban inte har körkort för personbil och inteheller har dispens från kravet på innehav av sådant körkort, bör han enligt vadsom föreslås i promemorian vara underkastad samma ansvarsregler som den somför motordrivet fordon utan att vara berättigad därtill. Reglerna i 3 § förstastycket TBL om ansvar för olovlig körning bör alltså göras tillämpliga på falldå spårvagn framförs i strid mot körkortskravet. Även när någon för spårvagnutan att uppfylla de särskilda behörighetskrav för spårvagnsförare som kan varauppställda i fastställd säkerhetsordning bör ansvar för olovlig körning enligt3 § första stycket TBL inträda. På motsvarande sätt bör 3 § andrastycket TBL bli tillämpligt, om spårvagnsförare åsidosätter föreskrift iallmänhet av medicinsk art som med stöd av fastställd säkerhetsordningmeddelats i fråga om hans rätt att föra spårvagn. Däremot torde det inte varalämpligt att låta ansvar enligt 3 § andra stycket TBL inträda på den grund attnågon vid förande av spårvagn åsidosatt föreskrift som meddelats i fråga omhans rätt att föra personbil. De föreskrifter vilkas överträdande bör varaförenat med straffansvar i förevarande sammanhang bör vara sådana som hänförsig speciellt till rätten att föra spårvagn och som kan vara strängare än desom avser rätten att föra personbU. Vad slutligen angår bestämmelserna i 3 §tredje stycket TBL bör dessa bli tUlämpliga, om någon anställer eller bmkarsom förare av spårvagn en person som inte innehar körkort för personbU ellersom inte uppfyller särskilda behörighetskrav enligt fastställd säkerhetsordningeller om någon eljest tillåter annan att föra spårvagn utan att denne ärbehörig därtill. Tillsynskungörelsengäller i fråga om sådan spårväg och tunnelbana i allmän trafik för vilkenkoncession meddelats efter kungörelsens i-kraftträdande. Har koncessionmeddelats tidigare gäller kungörelsen endast i den mån spårvägen ellertunnelbanan enligt koncession eller särskilt beslut av Kungl, Maj:t ställtsunder tillsyn. I promemorian föreslås att tillsynskungörelsen skallgälla alla spårvägar och tunnelbanor i allmän trafik, oberoende av tidpunktenför koncessionens meddelande. Påsenare år har på olika håll i landet tUlkommit anläggningar på vilka äldrejärnvägs- eller spårvägsmateriel visas i drift, s. k. museijärnvägar och museispårvägar.Ar 1973 var enligt uppgift fem museijärnvägar och en museispårväg i bruk förpersontransporter av detta slag. Tillsynskungörelsen omfattar inte sådanaanläggningar. I promemorian föreslås att i princip samma bestämmelser om bl. a.tUlsyn som de för enskilda järnvägar och spårvägar gällande görs tillämpliga påmuseijärnvägar och museispårvägar. Det bör ankomma på att med beaktandeav anläggningens art bestämma om anläggningen skall hänföras till enskildjärnväg, tunnelbana eller spårväg. Samtligaremissinstanser tillstyrker eller godtar i allt väsentligt förslagen ipromemorian rörande spårvägstrafikens inordnande i det regelsystem som gällerför vägtrafiken. Någraremissinstanser i , AB StorstockholmsLokaltrafik och. Prop.1975: 22 16 GöteborgsSpårvägar uttalar att statsbidrag bör kunna utgå för kostnader föruppförande av de föreslagna signalanordningarna vid över-gångsstäUen förgående. Samtligaremissinstanser tillstyrker eUer godtar förslaget att bestämmelserna i omvårdslöshet i trafik, hinder i trafik, rattonykterhet och rattfylleri samt smitninggörs tillämpliga på förare av spårvagn. Flertalet remissinstanser,däribland , statens vägverk, ,i , och , ansluter sig till förslaget att som villkor för rättatt föra spårvagn bör krävas innehav av körkort för personbU, dvs. körkortlägst klass AB***, samt att bestämmelsema om olovlig körning i TBL görstillämpliga på spårvagnsförare. RA och i länförordar strängare behörighetskrav, nämligen körkort lägst klass AB*DE eller enligt körkortsklass AB*** jämte trafikkort. Andra remissinstanseranser de i promemorian förordade kraven föra för långt. Således ifrågasätterlänsstyrelsen i om inte innehav av traktorkort skulle varatillräckligt för spårvagnsförare med hänsyn till den specialutbildning somdessa erhåller. , som i huvudsak hänför sig till synpunkter somframförts av Spårvägar, finner att rekryteringsproblem skulle uppståför Spårvägar om utredningens förslag om krav på innehav av körkortför personbil som förutsättning för rätten att föra spårvagn genomförs.Kommunen förordar därför att frågan om behörighetskravet löses genom införandeav ett "auktoriserat spårvagnsförarebevis". Kommunen uttalaremellertid att de svårigheter, som det föreslagna behörighetskravet skullekomma att medföra, torde minska . , anförkommunen, kommer ett krav på körkort för personbil för spårvagnsförare inteatt medföra angivna problem. i , somgodtar det föreslagna behörighetskravet, anser att de rekryteringsproblem somkan uppstå bör lösas genom dispens från kravet på körkort för redan anställdaspårvagnsförare som inte har körkort och genom dispenstid för företaget föromställning till nya rekryteringsförhållanden, Som framgärav vad jag har anfört finns spårvägar numera i , ochNorrköping, Endast i är spårvägs-trafiken av mera betydandeomfattning. Vägtrafikkungörelsen(1972: 603) (VTK) (ändrad : 700) reglerar i princip inte trafik medspårvagn. Bestämmelserna i om vägtrafikant avser enligt en definition i 2 §bl. a. den som färdas eller annars vistas i fordon på väg. Definitionen påfordon i samma paragraf 1975: 22 17 utesluteremellertid den spårbundna trafiken. Bestämmelserna i är på grund härav iprincip inte tillämpliga på förare av spårvagn. Inte heUer gällerbestämmelserna i lagen (1951: 649) om straff för vissa trafikbrott (TBL)(ändrad : 830) i fråga om spårvagnsförare. ()har i betänkandet (NU 1970: 10) Vägtrafikregler, reviderat förslag, föreslagitför gemensamma bestämmelser om bl, a. trafik med spårvagn. Debestämmelser i vägtrafiklagstiftningen som enligt NVK:s förslag bör bli tUlämpligapå spårtrafik innehåller dels aUmäima aktsamhetskrav och föreskrifter omåligganden vid trafikolycka, dels föreskrifter att följa anvisningar förtrafiken m. m., dels vissa mera detaljerade trafikregler. Enligt kungörelsen (1967:604) om tUlsyn över enskUda järnvägar, spårvägar och tunnelbanor(tillsynskungörelsen) skall för bl. a. spårväg som står under vägverketstillsyn finnas säkerhetsordning med trafik-säkerhetsföreskrifter som harfastställts av statens vägverk. Bestämmelser om ansvar för överträdelse avsådan föreskrift finns inte i kungörelsen. Överträdelse kan dock medföraansvar enligt för exempelvis allmänfarlig vårdslöshet eller, närdet är fråga om personal med ämbetsansvar, tjänstefel. Enligtallmänna ordningsstadgan (1956: 617) (AOSt) (ändrad senast 1973:1178) utfärdarlänsstyrelsen reglementen m.m. för bl.a. spårvägsföretag, om inte annat följerav särskUda bestämmelser. Övertr"ä-delse av bestämmelse i reglementestraffas enligt 28 § AOSt med penningböter eller i svårare fall dagsböter. Spårvägarnai och står under tiUsyn men däremot intespårvägen i . Spårvägar har iskrivelse till påtalat att tillsynskungörelsensaknar bestämmelser om ansvar för överträdelse av föreskrift i säkerhetsordningsom har fastställts av samt föreslagit vissa lagstiftningsåtgärder. Mot bakgmnd av det anfördahar inom upprättats en promemoria (Ds K 1974: 5)Trafikregler för spårvägstrafik, m. m. Enligt förslag i promemorian bör trafikmed spårväg som går i kontakt med vägtrafik anpassas till vägtrafikensregelsystem. I vissa avseenden avviker promemorians förslag från vad som föreslagitsav NVK. Med hänsyn härtill har förslaget tagits upp i förvägtrafiklagstiftning (NKV) som biträtt de lösningar som lagts fram ipromemorian, se rapport 7, Vissa trafikregler m, m,, i () rapportserie. Ipromemorian föreslås att vissa bestämmelser i 'VTK görs tillämpliga på förareav spårvagn. Detta gäller tUl en början de mera allmänt formuleradebestämmelserna om vägtrafikants eller fordonsförares skyldighet avseende aktsamheti olika hänseenden bl. a. att vägtrafikant skall iakttaga den omsorg ochvarsamhet som till förekommande av trafikolyckabetingas av omständigheterna eller åligganden vid trafikolycka. Vidare avsesvissa bestämmelser om skyldighet att följa anvisningar för trafiken, bl. a.anvisningar om skyldighet att stanna eller lämna företräde eller omhastighetsbegränsning, eller trafiksignal. Slutligen tas upp en grupp somomfattar mera detaljerade bestämmelser om bl, a, kraven på att fordon inte fårföras av den som är sjuk, berusad o, d, och reglema om skyldighet att i vissaangivna fall iaktta särskild försiktighet och att hålla tUlräckligt låghastighet, t. ex. vid vägkorsning. Föratt undvika en sänkning av spårvagnarnas medelhastighet och därmed bl, a, enminskning av transportmedlets attraktivitet föreslås i promemorian medavvikelse från vad som har förordats av NVK att spårvagnars företr"ådesr'ättvid övergångssfällen för gående skall bibehållas. I avsikt att tillgodoseskäliga trafiksäkerhetskrav föreslås att vissa åtgärder vidtas. Bland dessaåtgärder märks särskUt följande. ,Övergångsställen som korsas av spårväg bör i största möjliga utsträckningförses med signalreglering som för att undvika uppehåll i spårvägstrafiken styrs av denna, Antalet obevakadeövergångsställen som korsas av spårväg bör kunna reduceras genom en omprövningav behovet av sådana övergångsställen, Obevakade övergångsställen somkorsas av spårväg bör förses med särskilda anordningar som, med blinkande gultsken i en ljusöppning visande förslagsvis en stiliserad spårvagn, varnarfotgängare för spårvägstrafiken. Förseelsermot sådana bestämmelser som är upptagna i VTK och som genom särskildabestämmelser föreslås bli tillämpliga på spårvagnsförare bör enligtpromemorieförslaget medföra ansvar i enlighet med VTK:s straffbestämmelser.Ansvar enligt dessa bestämmelser föreslås dock inte inträda om gämingen ärbelagd med straff i eller TBL, Vidareföreslås i promemorian dels att som vUlkor för rätten att föra spårvagn skallkrävas körkort för personbU, dvs, körkort lägst klass AB***, dels attbestämmelserna i om vårdslöshet i trafik, hinder i trafik, olovlig körning,rattonykterhet och rattfylleri samt smitning görs tillämpliga på förare avspårvagn. Dessa frågor avser jag att närmare behandla i det följande. Ipromemorian anförs att övervägande skäl talar för att de regler som föreslåsbli tillämpliga på spärvägstrafik trafikregler och föreskrifter om rätt attföra spårvagn anges i tUlsynskungörelsen. Slutligenföreslås i promemorian att tUlsynskungörelsen görs tUl-lämplig på aUa spårvägari allmän trafik och på anläggningar där äldre spårvägsmateriel visas i drift, s.k, museispårvägar. Med spårväg bör enligt promemorians förslag avses anläggningsom i meddelad koncession har betecknats som spårväg med det undantaget attanläggningen 1975: 22 19 börhänföras till tunnelbana om trafiken i sin helhet framgår på egen, från annantrafik väl avskild banvall utan korsning i samma plan med annan trafik, I frågaom icke koncessionerad anläggning föreslås få avgöra om den medhänsyn tUl sin art skall hänföras till spårväg. Sistnämnda regel torde blitillämplig endast beträffande museispårväg. Samtligaremissinstanser tUlstyrker eller godtar i allt väsentligt förslagen ipromemorian. Även för egen del ansluter jag mig i princip till dessa. Jag villupplysa att jag om beslutar om de ändringar i TBL som jag förordari det följande avser att föreslå regeringen de ändringar i bl, a. VTK ochtillsynskungörelsen som behövs. Förslaget till ändring i VTK kommer att syftabl, a. till att de bestämmelser i 5 §, 14 § första stycket och 19 § som direkt korresponderar med TBL skall bli tillämpliga på förare av spårvagn.Den i promemorian upptagna frågan om särskilda åtgärder i fråga om säkerhetenvid övergångsställen som korsas av spårväg bör också beröras i detta sammanhang.Självfallet är det av väsentlig betydelse att fotgängarnas säkerhet inteeftersatts. Det finns emellertid inte några erfarenheter som tyder på attsäkerhetsproblemen där spårvägstrafik korsar övergångsställe har någonomfattning. Jag vill också understryka att de nya trafikregler som ipromemorian föreslås införda inte innebär någon försämring av fotgängarnassäkerhet. Mot denna bakgmnd kan jag inte i alla delar ansluta mig till de ipromemorian redovisade övervägandena om särskUda åtgärder i anslutning tiUövergångsställen. Det ankommer emeUertid på ochstatens vägverk att närmare följa utvecklingen på området, I sammanhanget villjag erinra om att frågan om inrymmande i statsbidragsbestämmelsema av anordningarsom prioriterar kollektivtrafiken i tätorter f, n. övervägs av den s. k, (K 1971: 01). Jagskall härefter närmare redovisa förslagen till ändringar i TBL. Minaöverväganden har såvitt de avser 4 och 5 §§ TBL skett i samräd med chefenför . Denomständigheten att TBL liksom med vissa undantag VTK inte är tiUämplig påspårvägstrafik innebär att spårvagnsförare som begår "trafikbrott"kan dömas endast enligt för exempelvis allmänfarlig vårdslösheteller tjänstefel. En sådan ordning är såsom vitsordats av remissinstansema klart otUlfredsställande. Särskilt framstår detta för personal som tjänstgörbåde som buss- och spårvagnsförare, I den ena funktionen är förarenunderkastad trafiklagstiftningen, i den andra kan han dömas till ansvar enligtbrottsbalken, TUl det anförda kommer att frågan om bibehåUande avbestämmelserna om ansvar för tjänstefel övervägs inom . Ipromemorian framhålls att förslaget att inordna spårvägstrafiken undervägtrafikreglerna i "VTK med hänsyn tUl TBL:s ställning i för- 1975: 22 20 hållandetill dessa regler medför att bestämmelsema i TBL om vårdslöshet i trafik (1 §),hinder i trafik (2 §) och smitning (5 §) bör göras tillämpliga på förare avspårvagn. Liksom remissinstanserna tillstyrker jag ett genomförande avutredningens förslag i denna del, Ibetänkandet (SOU 1965: 35) Nykterhet i trafik lade trafiknykterhetskommitténfram förslag om nykterhetslagstiftning för spårtrafiken. Vid remissbehandlingenfick förslaget ett i stort sett gynnsamt mottagande. Så gott som samtligaremissinstanser instämmer i att behov av lagstiftnmgsåtg'ärder mot trafiknykterhetsbrottinom spårtrafiken föreUgger, Ipromemorian uttalas att behovet av en lagstiftning om straff förnykterhetsbrott för spårvägstrafikens del har klarlagts av trafiknykterhetskommitténoch genom remissbehandlingen av kommitténs förslag. Om förslaget att inordnaspårvägstrafiken under vägtrafikreglerna i "VTK genomförs, ligger det näratUl hands att på motsvarande sätt lösa också frågan om ansvar för onykterhetvid förande av spårvagn. Med hänsyn härtill föreslås i promemorian attbestämmelserna om rattonykterhet och rattfylleri i 4 § TBL görs tillämpliga påförare av spårvagn. Promemoriansförslag tillstyrks eller lämnas utan erinran av samtliga remissinstanser. Jagär av samma uppfattning och förordar att förslaget genomförs. F,n. krävs inte körkort för att få föra spårvagn. I promemorian framhålls att deti dagens läge kan tänkas att en person, som fått sitt körkort indraget på gmndav att han begått ett trafiknykterhetsbrott eller på annat sätt visat sigolämplig att föra motordrivet fordon, fullt lagligt kan forts"ätta attföra spårvagn i vägtrafik. Det anses från allmän synpunkt, inte minst fråntrafiksäkerhetssynpunkt, som otUlfredsställande att lagstiftningen inteanvisar några möjligheter att hindra att personer, som har visat sig olämpligaatt föra motordrivet fordon och därför fått körkortet indraget, likväl får föraspårvagn. Som en lösning av detta problem förordas att som viUkor för rätt attföra spårvagn föreskrivs innehav av körtkort. Vidare föreslås att brott vidförande av spårvagn bör jämställas med brott vid förande av motordrivet fordonnär det gäUer återkaUelse eller omhändertagande av körkort, Ipromemorian behandlas även frågan vilken körtkortsbehörighet som bör krävas idetta sammanhang. Det anförs därvid att det kan förefalla naturligt att enspårvagnsförare bör ha behörighet att föra buss, dvs. inneha körkort klass AB*DEeller klass ABCDE enligt 7 § körkortskungÖrdsen (1972:592) (KKK) (ändrad senast1974:832). framhålls det emellertid att den utbUdning som utöver dengrundläggande och även för spårvagnsförare väsentUga trafikutbildningen gesblivande bussförare är särskilt inriktad på förande av tunga motorfordon, medanför spårvagnsförare krävs en annan spe- 1975: 22 2l cialutbildning, där den särskilda bussförarkompetensen mtetorde ha större betydelse. Med bämsyn härtUl förordas att kravet för spårvagnsförarebestäms innehav av körkort för personbU, dvs. körkort lägst klass AB***.Behörighetskrav som är speciella för förare av spårvagn får enligt promemorian uppställasi säkerhetsordning för spårvägen i fråga. Innehav av körkort för personbU ansesövergångsvis inte kunna krävas undantagslöst med hänsyn till redan anställdaspårvagnsförare som inte är innehavare av körkort. För sådana och liknaTidefall föreslås att en möjlighet till dispens från körkortskravet öppnas. Om någon för spårvagn, trots att han inte har körkort förpersonbil och inte heller har dispens från kravet på sådant körkort, bör han enligtvad som föreslås i promemorian vara underkastad samma ansvarsregler som densom för motordrivet fordon utan att vara berättigad därtill. Reglerna i 3 §första stycket TBL om ansvar för olovlig köming bör alltså göras tillämpUga påfall då spårvagn framförs i strid mot körkortskravet. Även när någon förspårvagn utan att uppfylla de särskilda behörighetskrav för årvagnsförare somkan vara uppställda i fastställd säkerhetsordning bör ansvar för olovlig körninginträda. Vidare bör på motsvarande sätt 3 § andra stycket TBL bU tiUämpligt, omspårvagnsförare åsidosätter föreskrift i allmänhet av medicinsk art som medstöd av fastställd säkertietsanordmng har meddelats i fråga om rätt att föraspårvagn. Däremot anses det irrte lämpligt att låta ansvar enligt 3 § andrastycket TBL inträda på den grand att någon vid förande av spårvagn åsidosattforeskrift som meddelats i fråga om hans rätt att föra bil.