prop · FZ03160 · 1975-12-31 00:00:00 — Inspektionen sätter vidare i frågabehovet av orden "i ärende" med hänsyn till dessas betydelse försekretessens fortplanting. Prop.1975/76:160. 45§ Arbetsförmedling m. m. behandlar de tre huvudkategorier av ärenden hos nämnden somberörs i betänkandet, nämligen sådana som angår partiellt arbetsföra, sådanasom gäller anställning av straffade och sådana som avser psykologbehandlingenligt 46 § allmänt avlöningsavtal för statliga tjänstemän, Enligl nämndensmening framgår inte klart vare sig av den föreslagna lagtexten eller avmotiveringen till denna om andra sådana ärenden omfattas av 45 § än de som rörpartiellt arbetsföra och som handläggs enligt den s. k. främjandelagen(1974:13). Nämnden påpekar vikten av att del inte råder något tvivel omhuruvida handlingar i alla dessa ärenden är sekretesskyddade. utgår från att bl. a. denna paragraf blir tillämplig också i vadavser ärenden hos myndighets personalkonsulent i den mån denne handlägger sädantärende eller medverkar i handläggning av sådant ärende hos annan myndighet. Tväanmärkningar görs av datainspektionen. För det första förordar inspektionenatt skaderekvisitet ses över sä att en enhetlig terminologi pä detta områdeuppnäs. För det andra sätter inspektionen i fråga orden "i ärende",om skaderekvisit i någon,form behålls. Arbetsmarknadsstyrelsenberör vissa skiljaktigheter mellan 19 och 45 §ij vad angår sättet att angekretsen handlingar. I denna del hänvisas till redovisningen under 19 §. 46§ Personalpensionering och omplacering konstaterar att begreppel omplacering nu föresläs fl ett vidareinnehåll än tidigare och har inget att invända mot den föreslagna lagtexten. Deremissinstanser på del kommunala området som i likhet med gatunämnden iStockholms kommun behandlar paragrafen finner det angeläget att sekretessinförs på detta område. Vice stadsjuristen i ,kommunfullmäktige I och kommunstyrelsens i arbetsutskott anseremellertid att sekretess bör finnas inte endast i ärenden rörande omplaceringpä grund av omorganisation eller omlokalisering ulan också i ärenden rörandeomplacering på grund av personliga förhållanden. De tre remissinstanserna framhälleratt samma sekretessbehov föreligger i sädana fall. och datainspektionen gör i fråga om 46 tj samma uttalanden somnär det gäller 45 §. 1975/76:160. Förslagetatt sekretessen enligt 47 S LAH inte skall omfatta uppgifter om namn, adress,personnummer, civilstånd och nationalitet kritiseras av remissinstanserna.Regeringsrätten anmärker att uttalandet i belänkandet, att det i praxis harslagits fast att sekretessen ej omfattar sädana uppgifter, inte är korrekt.Uttalandet torde enligt regeringsrätten gå tillbaka på en tolkning av utgångeni rättsfallet RÅ 1970 U 18. Emellertid har regeringsrätten i senare mäl ulvecklalpraxis och funnit hinder föreligga för utlämnande av såväl adressuppgifter somuppgifter om nationalitet under vissa förhållanden. Någon ändring härvidlag ärinte påkallad,anser regeringsrätten. Liknande uppfattning redovisardatainspektionen, , statens invandrarverk samt länsstyrelsernai , och . iÖstergötlands län pekar ocksä pä sekretessbestämmelsernas inverkan påmöjligheten att enligt LAH göra förbehåll vid utlämnande och anför attförslaget synes innebära att förbehåll vid utlämnande av en i princip offentiighandling inte skall kunna ske. utgår däremot frän att uppgifter som personnummer samt namn-,ålders-, samhörighets-, civilstånds- och adressuppgifter inte skall ansesomfattade av sekretessen. Skaderekvisitet"otillböriigt blottställer" flr kritik av och daiainspekiionen. Patent-och registreringsverket tar upp frågan om sekretess i namnärenden, somhandläggs av verket i egenskap av namnmyndighet. 1 vissa typer av namnärendenkan enligl patentverket förekomma handlingar som inte bör vara allmänttillgängliga. Det gäller särskilt ärenden i vilka som skäl för namnbyte åberopasändrad könstillhörighet eller medicinska eller sociala förhållanden eller andraomständigheter som blottställer enskild person i ett eller annat avseende. Häråsyftar patenlverket exempelvis fall dä namnändring motiveras av någonspsykiska hälsoiillsländ, av återanpassning efter utständet straff, avkonfliktsituation mellan individer eller mellan gruppbildningar osv. LAH gerinte sekretesskydd i- alla dessa fall och ej heller möjlighet att hemlighällahandlingar i ärende rörande namnbyte som föranleds av ändrad könstillhörighet.I motiven till 47 ij uttalas att dylik handling som tillhör folkbokföringen kanhemlighällas. Motsvarande bör gälla handling hos namnmyndigheten, om inteskyddet enligt 47 § skall bli illusoriskt. anser det varaangeläget att förslaget ses över i syfte att tillgodose önskemålet att kunnahemlighålla handlingar i namnärenden. Delta synes verket lämpligen kunna skegenom att handlingar i ärenden hos namnmyndigheten omnämns i 47 ij. 1975/76:160. 48§ Familjerådgivning och medling Endastfl remissinstanser har behandlat denna paragraf särskilt. Socialutredningenförklarar att den med största sannolikhet kommer att föreslå att den kommunalafamiljerådgivningen skall ingå som ett led i den socialvårdande verksamheten.Om detta förslag genomförs, bör enligt utredningen sekretessen beträffandefamiljerådgivningen, utan att densamma försvagas, behandlas medövriga sekretessregler på socialvårdsområdel. i noterar med tillfredsställelse att detsekretesskydd, som redan finns i SekrL, i förslaget har förstärkts och tagitsupp i en särskild paragraf Nämnden anser det naturiigt att sekretessen kanbrytas vid samtycke men anmärker att praxis inom familjerådgivningen har varitatt i sädana fall kräva skriftligt medgivande av samtliga vuxna parter i ettaktuellt ärende. gör i fräga om 48 S samma uttalande som när det gäller 45 §. 49§ Vissa handlingar av dialektologiskt eller etnologiskt innehåll Denenda remissinstans som uppmärksammar denna paragraf är riks arkivet. Enligt synes den gjorda förkortningen av nuvarande 13 a § SekrL kunna tolkas som medförande en ändring i sak. I nuvarande författning skyddas även "nära anhörig" till uppgiftslämnaren ochtill person som avses i handlingen. Med den nu föreslagna skrivningen skall en handling utlämnas även om utlämnandet leder till skada eller förklenande för den i handlingen utpekades hustru och barn. De i handlingen berörda (även uppgiftslämnaren) kan vara döda vid tiden för utlämnande. Endast den närmast anhörige lider då skada. föreslår följande skrivning: "--- förklenande för den som handlingen rör eller nägon honom när stående". 50§ Datalagen och datainspektionen Paragrafenkommenteras av endast ett fltal remissinstanser. Datainspektionen anmärker atthandlingar hos inspektionen, som rör enskildas affärs-eller driftförhållanden,omfattar enligt 21 ij LAH och 1 ij 55 i den föreslagna förordningen medtillämpningsförteckning handlingar om tillstånd och tillsyn enligt inte baradatalagen (1973:289) utan även kreditupplysningslagen (1973:1173) och inkassolagen(1974:182). Av 50 § andra stycket LAH framgår att handlingar av alla tre slagenkan hemlighällas till skydd för enskilds personliga förhållanden. 50 § tredjestycket avser däremot endast handlingar 1975/76:160. Bilaga3 '"6 iärenden enligt datalagen. Myndighet lär enligt datainspektionen knappast kunnavara part i ärende om tillstånd eller tillsyn enligt kreditupplysnings-lagen.Däremot kan myndighet vara part i sädant ärende enligt inkassolagen; därpåfinns redan exempel i fråga om kommunala myndigheter. Datainspektionen anföratt det inte kan uteslutas att i ett sådant fall kan finnas handling som gerupplysning om förhållanden som skall hållas hemliga hos myndigheten.Inspektionen föreslär därför att orden "enligt datalagen" i 50 §tredje stycket LAH byts ut mot "som enligt lag ankommer pä datainspektionen". JOifrågasätter om "personuppgift" utgör en handling enligt dedefinitioner som föreslagits i 5 kap. 3 ij MMG och om del inle borde stä"upplagningav personuppgift". noterar att ;s förslag i första och andra styckena intesyftar till nägon ändring i sak i vad som gäller. Förslagetgodtas av sociala centralnämnden i kommun och kommunstyrelsen I . Ettflertal remissinstanser uttalar sig däremot för nuvarande sekretesslid på 70år. Hit hör , interneringsnämnden, medicinska fakultetenvid och Inslilutet. anseratt skäl saknas att reducera den nu gällande sekretesstiden . Det tersig för förbundet fastmera naturiigt all samma beslämmelser skall gälla sjukvärdshandlingari den mån de kan vara allmänna handlingar, som handlingar inomfamiljerådgivning och advokatverksamhet, dvs. Det kani detta sammanhang vara på sin plats att påpeka, att inom andra sekretesskyddadeområden med ibland kort sekretesstid detta uppvägs av möjligheten att gallrahandlingar , en möjlighet som ej förekommer inom sjukvärden, inteheller om nu föreslagna gallringsbestämmelser kommer att antas. Ett minimikravär enligt förbundets uppfattning, att sekreiessliden omfattar individenslivstid även om denna överstiger . En 75-åring t. ex. önskar ej floffentliggjort att han vid födelsen företedde tecken på allvarlig medföddsjukdom och inle heller önskar han fl sina och familjens intimare socialaförhållanden vid liden för hans födelse offentliggjorda. Dessutom bör enligtläkarförbundet i lagtexten uttryckligen fastställas att sekretessen varar ävenom den till vars förmån sekretessen gäller avlider. Socialutredningenanser förslaget onödigt invecklat. Utredningen kan inte tillstyrka att tvåolika tidsperioder för sekretesskyddet införs. Enligt utredningens mening kandäremot den nuvarande tidsgränsen lämpligen sänkas till . Mot vad OSKanfört i fråga om tidpunkten för en handlings tillkomst har socialutredningenintet att erinra. Prop.1975/76:160. Bilaga 3 '47 Viktenav en noggrann prövning av skäl för och emot sekretess efter utgången av 30-årstidenunderstryks av värnpliktsverket och sociala centralnämnden i Stockholmskommun. Skall den föreslagna förkortningen av sekreiessliden lill 30 årgenomföras, bör den enligt i vart fall kompletteras medföreskrift om att i tveksamma fall berörd myndighet skall bereda den varsenskilda intresse är berört tillfälle att yttra sig innan beslut om utlämnandefattas efter 30-årsfristens utlöpande. Vidare bör beslut om utlämnande, somfattas efter dylik delgivning, kunna 11 överklagas och inte fl verkställasförrän överklagandet avgjorts. Samfundet vidhåller ocksä generellt den i 1967 ärsyttrande över OK:s betänkande uttalade uppfattningen att starka skäl talar fören besvärsrätt för den enskilde, när fräga är om utlämnande till annan avhandling som han anser är hemlig till skydd för hans intresse. Landsarkiveti ifrågasätter, om ett avgörande av frägor om förlängning av den iförsta hand givna maximitiden för landsarkivens del inte bör hänskjutas till riksarkivetsavgörande. Sä som tillämpningen av "förlängningsmöjligheten" ärtänkt, är det vidare uppenbart, att en föriängning är avsedd att vara ettundantag. Man synes sålunda i praktiken vilja sänka sekretesstiden förhandlingar, som kan skada den enskilde personligen, från 70 lill maximalt 30är. Ur landsarkivens synpunkt är en sådan sänkning av sekretesstiden givetvisfördelaktig dä, med hänsyn till den normala tidpunkten för leveranser,maximitiderna för ett ev. hemlighållande i slor utsträckning har utgått.Undantag utgör enligt landsarkivet givetvis förtidsleveranser eller leveranserverkställda till följd av en myndighets upphörande. 52§ Verkan av samtycke Förslagettillstyrks av sociala centralnämnden i , i Göteborgsoch län samt . TCÖ uttalar att ofTentlighelen kringhandläggningen av mål och ärenden i mänga fall utgör medborgarens främsta ellerenda skydd. Det är således väsentligt att myndigheters agerande, i synnerhet närdetgäller tvångsåtgärder, riktade mot enskilda, kan diskuteras offentligt med ettfullständigt material som grundval. Eljest sekretessbelagda handlingar bördärför, utom i absoluta undantagsfall alltid kunna lämnas ut, dä part påfordrareller samtycker till det. 1 fråga om vissa handlingar, där part skulle kunnatänkas bli lidande av publicitet, bör handlingen kunna utlämnas med förbehåll,som eliminerar eventuell skaderisk. Arbetsmarknadsstyrdsenifrågasätter om det ej bör framgå av lagtexten att förbehåll av den, till varsförmån sekretessen gäller, skall iakttas. Sveahovrätt tar upp en näraliggande fräga rörande de enskildas rättsställning,nämligen den om verkan av enskilds vägran att samtycka till att en allmänhandling som rör honom lämnas ut till annan. Prop.1975/76:160. tillsekretessregler bygger pä skaderekvisit, och den enskildes vilja tillerkännsbetydelse endast genom bestämmelsen att samtycke alltid bryter sekretess. Dennuvarande sekretesslagen skjuter däremot den enskilde i förgrunden i vissa stadganden,t. ex. 13,14,19 och 28 §§. OSK:s förslag avses visseriigen inte innebära nägonstörre ändring i sak, och en riktig tillämpning av de nya reglerna bör ocksäleda till ett för de enskilda tillfredsställande resultat. Likafullt hyserhovrätten viss tvekan pä denna punkt. Uppenbariigen måste i åtskilliga fall,bl. a. på det sociala området, stor vikt läggas vid hur den enskilde, somberörs av en handling, ställer sig till dess utlämnande. 1 vissa fall, t. ex.då det gäller uppgifter som lämnats till allmän advokatbyrå eller i förtroendeinom den frivilliga socialvården, kan det ifrågasättas, om inte den enskildesvägran att samtycka till utlämnande bör generellt respekteras. Med hänsynhärtill föreligger enligt hovrättens mening skäl till ytteriigare övervägandenoch en viss komplettering av ;s förslag. Till utgångspunkt bör härvid taskommunikationsprincipen, vars betydelse inom förvaltningsförfarandet harbetonats bl.a. genom dess lagfästande i 15 § förvaltningslagen. Den nya lagenom allmänna handlingar bör innehålla en anvisning om att kommunikation somregel bör ske med en enskild, som berörs av en handling, innan denna lämnas ut.Undantag flr givetvis göras, liksom i förvaltningslagen, för vissa fall, t.ex.att saken är uppenbar eller att det medför alltför stor omgång att nä kontaktmed den enskilde. Till kommunikationsregeln kan man överväga att knytaföreskrifter om hänsynstagande till den enskildes vilja i vissa fall.Hovrätten anmärker att man vid prövningen av dessa frägor inte minst bör beaktaintresset av att de enskilda verkligen förtroendefullt lämnar uppgifter, som ärerforderiiga för myndighetemas verksamhet. Enligt hovrätten kan en allmänbestämmelse härom införas efter 52 ij och innefattaparagrafhänvisningar enligt samma mönster. Ettannat tillägg till den föreslagna paragrafen föresläs av JO. Enligt denne ärsekretessreglerna utformade på ett generellt sätt och nägon undantagsställninghar inte getts den till vars förmån sekretessen skall gälla. I vissa fall, t.ex.39 och 42§§, är det uppenbart att sekretessen riktar sig såväl mot vederbörandesjälv som mot tredje man. Som part i ett ärende flr vederbörande själv ändå pågrund av regeln i 61 ij rätt i princip att ta del av sådan också för honomannars hemlig handling. I flertalet fall ligger det emellertid i sakens naturatt sekretessen inte är avsedd att tillämpas också mot sekretessintressentensjälv. När det förhäller sig sä bör han ocksä kunna disponera över sekretessenoch genom samtycke möjliggöra utlämnande till tredje man, anför JO. 152 § haremellertid endast samtyckesfrägan reglerats. I avsaknad av en grundlägganderegel om rätt för sekretessintressenten själv att utan hinder av bestämmelsernai de uppräknade sekretessparagraferna ta del av där omnämnda handlingar hängerregeln emellertid i luften. Enligt JO:s mening bör föreskrivas att den tillvars förmån sekretess gäller skall utan hinder av bestämmelserna i 18-35, 38,40, 41, 1975/76:160. 43-49§§ samt 50 § andra stycket äga utfå handling och genom samtycke ge annan rätthärtill. Sammaspörsmål berörs av regeringsrätten, som anmärker att reglema i 52 i) får ansesbygga på den tysta förutsättningen att den enskilde till vars förmånsekretessen gäller har tillgång till sina egna handlingar. Räckvidden av dennaprincip är dock inte klariagd, anser regeringsrätten. Samma remissinstansifrågasätter vidare om icke ocksä intem inom kriminalvården skall kunna genomsamtycke inverka på att allmän handling utlämnas enligt 39 § LAH enligt samma grunder somgäller för handlingar vilka avses i Riksskatteverketanmärker att ombuds eller annan ställföreträdares ställning i sekrelesshänseendeinte berörs i belänkandet. Det är enligt verkets mening lämpligt att ilagtexten ta in en bestämmelse om ombuds eller ställföreträdares rält att utansamtycke frän den till vars förmän hemlighållandet gäller ta del av sekretesskyddadehandlingar i ärende som omfattas av uppdraget. Liknande synpunkter anläggerjuridiska fakulteten vid . Ettpar remissinstanser sätter i fräga om inle sekretess motsvarande den, somenligt förslaget gäller för exempelvis kriminalregistret, bör gälla också iandra fall. tar upp det fallet att den enskilde kan känna sigtvingad att ge sitt samtycke till utlämnande, t. ex. när han söker anställning,eller lämnar detta utan alt lill fullo inse vad detta innebär, t. ex. i sambandmed körkortsansökan. säger sig inte eftersträva alt en"mörkläggning" motsvarande kriminalregistrets skall gälla över helafältet, där sekretesskydd förestavas av hänsyn till enskilds personliga intressen,men anser att denna fråga bör uppmärksammas särskilt. Staiistiska centralbyrånpåpekar att när uppgifter ur t. ex. kriminalregistret i form av utdrag kommertill centralbyrån för statistikbearbetning, de enligt förslaget flrsekretesskydd enligt 35 §. Som 52 § har utformats skulle samtycke tillutlämnande då bryta sekretessen, och vad den registrerade inte kan få ut frånsjälva registren skulle han kunna inhämta från centralbyråns utdrag.Statistiska centralbyrån hemställer att 52 § utformas sä att kongruens uppnäs inu ifrågavarande hänseende. Riktlinjer för tillämpningenav bestämmelserna om utlämning av sjukjournal till patienten själv behövsenligt medicinska fakulteten vid och institutet.Institutet föreslär ati sådana riktlinjer utarbetas i samråd mellansocialdepartementet, och läkarförbundet. föreslär att hänvisningen till 50 ij ocksä skall avseparagrafens första stycke så att samtycke "tar över"dalainspektionens föreskrifter etc, i vad gäller personregister innehållandepersonuppgifter som i sig är offentliga. Prop.1975/76:160. 53och 54 §ij Handlingar hos domstol Förslagelflr ett övervägande kritiskt mottagande av de remissinstanser som behandlar debåda paragraferna. Medan tillstyrker förslaget och iVästerbottens län finner lagtexten kortfattad och begriplig, hävdas en motsattuppfattning av bl. a. regeringsrätten, hovrätten över och ,kammarrätten i och länsslyrelsen I . Enligtregeringsrätten bör reglerna om domstols handlingssekretess ges följandemateriella innehåll: Handlingarvid domstol som icke företes vid förhandling skall behandlas på samma sätt somhandling hos varie annan myndighet. Detta synsätt ligger till grund redan förnuvarande regler (se NJA II1947 s. 317), Nägra särregler häromerfordras i princip ej. Handling, som inkommer till domstol från annan myndighei,skall icke hos domstolen tå annan ställning i sekretesshänseende än den hadehos den myndighelen varifrån den kommer. Inkommer handling från enskild, finnsicke anledning att behandla handlingen hos domstolen annoriunda, därför attden ingivits till domstol än om den ingivits till exempelvis länsstyrelse.Upprättas handling hos domstol, skall den vara underkastad sekretess i sammautsträckning som om den upprättats hos vilken annan myndighet som helst.Huvuddelen av reglerna i 53 § är sålunda obehövliga. Särregler synes endastvara behövliga beträffande domar och beslut. Dessa bör i princip vara offentiiga,även om hinder för utlämnande eljest möter enligt någon sekretessbestämmelse.Undantag från denna allmänna offentlighetsprincip kan dock erfordras i vissomfattning. Vadhärefter angår handling, som företetts eller upprättats vid förhandling, harhittills gällt grundsatsen att sådan handling förutsatts bli för all framlid offentiig,om förhandlingen varit offentlig. Någon större realitet torde i mänga falldenna doktrin icke motsvara. Tanken alt t. ex. en sekretessbelagd sjukjournal,som legat pä rättens bord vid en offentlig förhandling och kanske blottomnämnts i nägot anförande, därmed blivit känd för envar, tordeicke ha någon slörre förankring i verkligheten. Regeringsrätten vill emellertidej föreslå att man överger ifrågavarande fiktion pä detta område. Möjlighettill sekretess föreligger blott om förhandlingen hållits inom lycktadörrar och domstolen förordnar om framtida sekretess beträffande handlingen.Någon ändring i detta system vill regeringsrätten ej förorda. Handling som företettsvid förhandling bör sålunda kunna sekretessbeläggas endast under den dubblaförutsättningen, att förhandlingen hållits inom lyckta dörrar och att domstolenmeddelat förordnande om hemlighållandet. Vid meddelande av sädant förordnandeär domstolen endast bunden av de allmänna sekretessgrunderna i MMG, däremot ejav någon bestämmelse i LAH. Nuvarande36 § SekrL innehåller regler som möjliggör sekretessbeläggning av handling i avbidanpä en förhandling och efter en förhandling inom lyckta dörrar. Lämpligheten avatt slopa dessa regler bör närmare övervägas. Regeringsrättentillstyrker att överrätternas nuvarande plikt att ompröva lägre rättssekretessförordnande avskaffas. Regeringsrättenförordar att paragraferna omarbetas i överensstämmelse med vad nu anförts.Större delen av 53 § torde kunna utgå. 1975/76:160. Hovrättenöver och instämmer i OSK:s ultalande all bestämmelserna i 36 IjSekrL är svåriästa. Enligt hovrätten beror svärtillgäng-ligheten på atthuvudstadgandet, som man för att förstå paragrafen mäste läsa först, innan mantar del av innehållet i övrigt, står i paragrafens femte stycke. En omskrivningbör alltså gå ut på att flytta fram detta stycke och göra del lill utgångspunktför den särreglering som i övrigt är betingad av domstolsprocessen. - Behovet av att kunna hemlighälladomstolshandlingar hänför sig till två lyper av sådana. Det kan vara fräga omhandlingar som är hemliga enligt någon särskild sekretessbestämmelse i lagenoch måhända inlånats från annan myndighet. 1 dessa fall gäller frägan i vilkenomfattning och pä vad sätt sekretessen kan bevaras trots denförhandlingsoffentlighet som råder vid domstol. Svaret är att handlingen ärlika hemlig hos domstolen som hos varie annan myndighet, sä länge den icke harföretetts vid förhandling. Men om sä har skett mäste det i princip förutsättasatt förhandlingen icke har varit offentlig för att sekretessen skall kunnabevaras. Härför måste dock även krävas att domstolen meddelar ett beslut närden skiljer målet frän sig. Detta krav kan enligt hovrätten icke, såsom OSKtänker sig, uppgivas. Däremot är del tänkbart att, såsom angavs i ,man skulle kunna bygga ett sådant förordnande pä det förhållandet attförhandlingen utan särskilt beslut om förhandling inom stängda dörrar faktiskticke har medfört att handlingens innehåll har blivit spridd till andra änparterna. Det var alltså i fräga om en mindre jämkning föranleddav att domstolförhandlingar numera icke är sä populära och välbesökta som devarit . - Den andra typen av handlingar är sådana för vilka del icke finns nägonannan särskild sekretessbestämmelse men som hänför sig till mäl som kanhandläggas inom stängda dörrar, t. ex. stämningsansökan i ettäktenskapsskillnadsmål. Nuvarande regler innebär all domstolen kan förordna omsekretess både provisoriskt under rättegången och slutligt, då domstolenskiljer målet från sig. I tillgodosågs detta behov av sekretessgenom att en sekretessregel jämte tillämpningsföreskrift gjordes tillämpligapä sådana handlingar (10 § första slycket och tillämpningsförteckning tilldenna). OSK:s förslag innebär att domstolen fär förordna om sekretess dä detfinnes nödvändigt av hänsyn till något i 5 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagenangivet ändamål. Hovrätten vill framhålla att man måste ställa sig frågandetill denna ytterst besynnerliga bestämmelse.