prop · FZ0318 · 1975-12-31 00:00:00 — Ufläimingkan eiUigt 18 § UtlL avvisas vid ankomsten till landet eller omedelbartdärefter, 1) om han inte har erforderligt pass och tillstånd att resa in ilandet och, om han ämnar besöka annat nordiskt land, även tillstånd att inresadit, 2) om han söker undandra sig att vid inresan för polismyndighet uppvisasitt pass och tUl denna lämna begärda upplysningar eller 3) om han vid inresanmot bättre velande lämnar polismyndigheten oriktig uppgift rörandeförhållanden som kan inverka på hans rätt att inresa. Utlänning kan vidareenligt 19 § UtlL avvisas vid ankomsten tUl landet och intill tre månaderdärefter 1) om han kan antas komma att sakna erforderliga medel för sinvistelse här i landet eUer, om han ämnar besöka annat nordiskt land, för sinvistelse där samt för sin hemresa, 2) om han ämnar söka sitt uppehälle här ilandet eller i annat nordiskt land och det skäligen kan antas att han intekommer att ärligen försörja sig, 3) om han, enligt vad som är känt, under desenast förflutna tvä åren yrkesmässigt bedrivit otukt, yrkesmässigt utnyttjatannans oluktiga levnadssätt eller yrkesmässigt bedrivit olovlig införsel ellerutförsel, 4) om han tidigare inom eller utom landet blivit dömd tillfrihetsstraff och det skäligen kan befaras att han kommer att fortsättabrottslig verksamhet här i landet eller i annat nordiskt land, 5) om det medhänsyn tUl hans föregående verksamhet eller eljest skäligen kan befaras atthan kommer att bedriva sabotage. 1975/76:18 35 spionerieUer olovlig underrättelseverksamhet här i landet eller i annat nordiskt landeller 6) om i lag eller med stöd av lag bestämmelse meddelats därom medanledning av resolution, som antagits av Förenta Nationemas säkerhetsråd. Utlännuig kan på begäran av den centrala utlänningsmyndigheten i armat nordisktland avvisas också i aimat fall, om det kan antas att han eljest beger sig tilldet land som framställt sådan begäran. Utövermöjligheten att avvisa utlänning från inresan, kanavlägsnande efter inresan ske genom förpassning, utvisning och förvisning. Utlänningkan förpassas ur landet om han uppehåller sig här utan att ha erforderligt passoch tUlstånd att vistas här (22 § UflL). Utlänningkan med stöd av 29 § UtlL utvisas ur landet 1) om han yrkesmässigt bedrivitotukt eUer eljest underlåter att efter förmåga söka ärUgen försörja sig, 2) omhan är hemfallen åt alkoholmissbrak eller narkotikamissbmk och befinns i följddärav vara farlig för annans personliga säkerhet eUer föra ett grovt störandelevnadssätt, 3) om han av tredska eUer uppenbar vårdslöshet gång efter annanundandrar sig att uppfyUa sina förpliktelser mot det aUmänna eller mot enskildperson eller 4) om han under loppet av de senast förflutna fem åren utomlandsgenom dom som äger laga kraft blivit dömd tiU frihetsstraff för brott, varförutlämning får ske enligt svensk lag, eller undergått honom ådömtfrihetsstraff för sådant brott och det på gmnd av gärningens beskaffenhet ochövriga omständigheter kan befaras att han kommer att fortsätta brottsligverksamhet här. Uflänning som innehar bosätt-ningstUlstånd eller som sedanminst tiUbaka är bosatt i landet, får utvisas endast om det förehggersynnerliga skäl. Utlänning kan vidare enligt 34 § UtlL utvisas genom beslutav regeringen, om det är påkaUat av hänsyn tiU rikets säkerhet eller eljest istatens intresse (s. k. politisk utvisning). Utlänningkan enligt 26 § UtlL förvisas genom dom eller beslut av allmän domstol, om hanbefinns ha begått brott på vilket kan följa fängelse eller omvUlkorlig dom eller skyddstillsyn som har ådömts honom för sådant brottundanröjs och det på gmnd av gärningens beskaffenhet och övriga omständigheterkan befaras att han kommer att fortsätta brottslig verksamhet här i landeteller om brottet eljest föranleder att han inte bör få kvarstanna. Utlänningkan vidare förvisas om han befinns ha begått brott, vara enligt UtlL ellerenligt författning som utfärdats med stöd därav kan följa fängelse samtomständigheterna vid gärningens begående är försvårande eller om han under deföre gärningen senast förflutna två åren har funnits skyldig till brott avsamma slag. Utlänning, som innehar bosättningstillstånd eller som då åtaletväcktes var bosatt i riket, får förvisas endast omdet föreligger syimerliga skäl. Prop.1975/76:18 36 2.4Särskilda tvångsåtgärder i utlänningsärenden m. in. Bestämmelserom särskUda tvångsåtgärder i utlätmingsärenden finns i 3538 §§ UtlL.Tvångsmedlen utgörs av tagande i förvar och ställande under uppsikt. Närfråga uppkommer om avvisning, förpassning eller utvisnmg eller omverkställighet av sådan åtgärd eller av förvisning, får enligt 35 § denmyndighet som handlägger ärendet förordna att utlänningen skaU tas i förvareller ställas under uppsikt. Handläggs ärendet av regeringen, kan även förordna om tvångsåtgärd. Är handläggande myndighet kan ocksålänsstyrelse meddela sådant förordnande. Om det skäligen kan befaras attutlänningen avviker, får åtgärden också vidtas av polismyndighet. Anmälan omåtgärden skall då skyndsamt göras tUl den myndighet som handlägger ärendet ochdet åligger den myndigheten att pröva om åtgärden skall bestå. förordnar om avvisning, förpassning eller utvisning av utlänning, somhålls i förvar eller står under uppsikt, skall enligt 36 § myndighetensamtidigt pröva om tvångsåtgärden skaU bestå tUls verkställighet sker. Förekommerinte längre skäl att håUa uflänningen i förvar eller under uppsikt skallåtgärden hävas (37 §). Somförutsättning för beslut om tvångsåtgärd anges i lagtexten således endast attdet uppkommer fråga om avvisning, förpassning eller utvisning eller omverkställighet av sådan åtgärd eller om verkslälUghel av förvisning. 1 prop.1954: 41 s. 103 betonade föredragande departementschefen att tvångsåtgärd intefick tillgripas annat än som elt led i ett förfarande för utlänningsavlägsnande ur riket. Han framhöll att enbart den omständigheten attett avlägsnandebeslut inte kunde verkställas inte fick utgöra grundför tvångsåtgärd. Vid sidan av ett verkstälUghetshinder måste enhgtdepartementschefen föreligga andra omständigheter som påkallar att utlänningentas i förvar eller stäUs under uppsikt, t. ex. fara för att utlänningenavviker och håller sig undan eller för att han här kommer och bedriva förlandet skadlig verksamhet. Beslutom tvångsåtgärd kan inte överklagas utom såvilt angår förvaltningsdomstolsbeslut i utvisningsärende om tagande i förvar. Sådant beslut kan överklagassärskilt. Klagotiden är inte inskränkt till (49 § tredje stycketUflL). I 38§ första stycket föreskrivs emeUertid att om det finns anledning att hållautlänning i förvar än en månad frågan skall inom samma tidunderstäUas regeringen. Ingen får kvarhållas än tre 1975/76:18 37 månaderfrån förvarstagandet såvida inte regeringen finner synnerliga skäl föreligga.Innan regeringen meddelar sådant beslut skall förhör hållas med utlänningenoch utläimingsnämndens yttrande inhämtas. Regeringens beslut om kvarhållandeav utlänning i förvar gäller varje gång högst förbeslutet. Dennämnda underställningsregeln gäUer dock inte i utvisningsärende hosförvaltningsdomstol. Enligt 38 § andra stycket gäller i sådant ärende att ingenfår kvarhåUas än från det han togs i förvar, om intesynnerliga skäl föreligger därtill. Innan sådant beslut meddelas skaU muntligförhandling håUas i ärendet. Beslut om kvarhållande i förvar gäUer för varjegång inte för beslutet. I UtlL finns bestämmelserom när förhör skaU eller får hållas i utlänningsärende. Förhör skall alltidhållas i ärende om s. k. poliflsk utvisning (34 § andra stycket UtlL) och iärende om kvarhållande av utlänning i förvar (38 §). Påutlänningens begäran skall hållas muntlig förhandling i ärende hos länsrättangående utvisning (31 §) och förhör i ärende om verkställighet av förpassningsom har underställts den centrala utlänningsmyndighelen på grund av påstående ompoliflskt flykflngskap, om förhör inte redan har hållits i förpassningsärendet(58 § tredje stycket). Förhör kan håUas, om regeringen, , utlänningsnämndeneller länsstyrelse i övrigt finner anledning därtill (39 §). Slutligen kanregeringen förordna alt förhör skall hållas vid allmän underrätt, om deterfordras utredning vid domslol rörande omständighet av betydelse för ärendetsavgörande (43 § första stycket). Medde undantag som jag nu har angett är förfarandet inför myndigheterna i principskriftligt. Beslut om tagande i förvarverkställs av polismyndighet. Enligt 1 § lagen (1972: 509) om vad som avsesmed pohsmyndighet m. m. skall, om inte annat följer av lag eller annanförfattning, med polismyndighet förslås polisstyrelsen i distriktet. För atttillgripa tvångsåtgärd mot utlänning fordras således ett förordnande avbeslutsmyndigheten. Vid fara i dröjsmål kan emellertid enskild polisman ingripamot utlänning utan all beslut härom har meddelats. Sådant ingripande kan skemed stöd av 1 § lagen (1973: 558) om tillfälligt omhändertagande. I dettalagrum sägs alt om polisstyrelse enligt särskild bestämmelse har befogenhet attbesluta omhändertagande av någon, så får polisman omhänderta denne i avbidanpå polisstyrelsens beslut. Som förutsättning för polismannens ingripande angesatt föreskrivna rekvisit för beslut om omhändertagande bedöms föreligga ochdröjsmål med omhändertagandet finns innebära fara för den omhändertagnes ellerannans liv eller fara i annat hänseende. Enligt 5 § samma lag skall polismansom verkställt omhändertagandet anmäla åtgärden till sin förman så skyndsamtsom möjligt. Förmannen skall pröva om åtgärden skall bestå. 1975/76:18 38 denomhändertagne skall kvarhållas skall han skyndsamt underrätta polisstyrelsenom omhändertagandet och skälen för detta. Det åligger enligt 7 §polisstyrelsen att möjUgt efter omhändertagandet meddela beslut enligtde särskUda bestämmelser som är tillämpliga i varje särskilt fall. DetinternationeUa arbete, som efter sattes igång för att skaparättsliga garantier för de mänskhga rättigheterna, har resulterat i tvåkonventioner, till vilka har anslutit sig. I båda finns bestämmelserangående fribetsberövanden. Ar1950 öppnades för undertecknande konvention om de mänskligarättigheterna och grundläggande friheterna. I artikel 5 i konventionenföreskrivs att ingen får berövas sin frihet utom i särskUt i artikeln angivna falloch i den ordning som lagen föreskriver. Ett sådant särskilt angivet fall är"då någon lagUgen är arresterad eUer eljest berövad sin frihet tiUförhindrande av att han obehörigen inkommer i landet eller som ett led iförfarande för hans utvisning eller utlämnande". Enligt samma artikelskaU envar, som sålunda berövas sin frihet, ha rätt att få lagligheten avfrihetsberövandet prövat inför domstol. Befinns åtgärden vara olaglig skallbeslut fattas om frigivning. 1966antog generalförsamling Internationella konventionen ommedborgerliga och politiska rättigheter. I stor utsträckning berör den sammarättigheter som omfattas av . I artikel 9 föreskrivs attingen får berövas sin frihet utom på sådana gmnder och i sådan ordning somanges i lag. I samma artikel sägs vidare att den som sålunda har berövats sinfrihet skall ha rätt alt inför domstol påfordra att lagligheten avfrihetsberövandet prövas utau dröjsmål och att frigivning beslutas, om åtgärdenär olaglig. Möjligheternaatt föra talan mot beslut enligt UtlL har mycket olika omfattning. I fråga omvissa typer av ärenden föreligger full besvärs-rätt, medan i andra fall finnsendast begränsade klagomöjligheter. 1 några ärendelyper finns inte någonklagorätt. Fullständigbesvärsrätt föreligger endast i fråga om följande beslut, nämligen allmändomstols beslut om förvisning, förvaltningsdomstols beslut om utvisning ellerom tagande i förvar samt beslut av om avslag på ansökan om resedokument.Besvärsrätlen regleras i dessa fall i (RB) såvitt avser allmändomstols beslut, i förvallningsprocesslagen (1971: 291) beträffandeförvaltningsdomstols beslut och i förvaltningslagen (1971: 290) såvitt angårärenden om resedokument. Prop.1975/76:18 39 Iövriga ärenden inom utlänningslagstiftningen är klagorätten antingen begränsadeller utesluten. Bestämmelserna innebär följande. Polismyndighetsbeslut om avvisning kan överklagas hos (44 § första och andra styckenaUtlL). 1 vissa fall skall polismyndigheten i stället för att fatta beslutunderställa ärendet (20 § andra och tredje styckena). I ärende hos somrör avvisning skall verket enligt 20 § andra stycket och 45 § UtlL regelmässigthöra . Talan mot SIV:s avvisningsbeslut får föras endast i defall då eller någon av dess ledamöter anfört avvikandemening eller nämnden inte har avgett yttrande (46 § första stycket UtlL). InnanSIV meddelar beslut om förpassning skaU likaså höras (23 §UtlL). Utan dess hörande får förpassningsbeslut meddelas i vissa faU. Detta fårske om för utlänningen meddelats utresebeslut (9 § andra stycket UtlL) ellerbeslut om vägrat uppehållstillstånd på grund av s. k. vandelsskäl, dvs.omständighet som enligt 19 § första stycket punkterna 25 eUer 29 § UtlL kanföranleda avvisning resp. utvisning. Mot SIV:s beslut om förpassning får påmotsvarande sätt som i fråga om avvisningsbeslut talan föras endast omutlänningsnämnden inte har yttrat sig eller i nämnden har anförts avvikandemening. I de fall då enligt vad jag har nämnt nämnden inte behöver hörasförehgger ingen besvärsrält. Rätlenför att i vissa faU meddela förpassningsbeslut utan utlänningsnämndenshörande korresponderar med en skyldighet att i stället höra uflänningsnämndenredan innan den meddelar utresebeslulet eller beslut om vägratuppehåUsflllstånd p. g. a. vandelsskäl (12 § första stycket UtlL). Talan fårdå i stäUet föras mot dessa beslut i den mån besluten avviker från mening somframförts i nämnden eller nämnden inte har yttrat sig. Undermotsvarande förutsättning får enligt 59 § första stycket talan föras mot om verkstäUighet av avlägsnandebeslut när ärendet har underställtsverket enligt 58 § andra stycket. Även i dessa ärenden skall nämligenuflänningsnämnden regelmässigt höras. Talanmot beslut av i de nämnda fallen fullföljs hos regeringen. Besvärstiden ären vecka (46 § tredje stycket och 59 § första stycket UflL). Motbeslut enligt UtlL får i övrigt, bortsett från vissa processuella beslut,talan inte föras (49 § UflL). Regeringenkan emellertid i vissa fall få pröva ärende i vilket besvärsrält inleföreligger. Enligt 47 § UtlL kan , om man finner särskilda skäl lill detta,överlämna elt ärende tUl regeringens avgörande (underställning). Detta skallalltid ske om begär det. En annan form av prövning avärenden som ankommer på regeringen sker genom s. k. återbrytning avavlägsnandebeslut. Dessa beslut preskriberas inte ulan gäller ulantidsbegränsning. Enhgt 51 § UtlL får emellertid re- 1975/76:18 40 geringenupphäva beslut om avvisning, förpassning, utvisning eller förvisning som intekan verkställas dier som, vare sig det har verkställts eller inte, av andraskäl inte längre skall lända till efterrättelse. Återbrytning av awisnings-eller ulvisningsbeslut kan också beslutas av när särskilda skäl föreligger.Det gäller dock inte beslut som meddelats av regeringen. 2.6Vissa övriga bestämmelser i utlänningslagen och utlänningskungörelsen m. m. 2.6.1 Straffför arbetsgivare som anställer utlänning utan arbetstiUstånd Arbetsgivare som har utlänning utan arbetstillstånd anställd kan en ligt 62 § UtlL dömas tiU dagsböter. Enligt62 § UtlK skall den som i sin tjänst anställer utlänning som har fyllt 16 årgöra skriftlig anmälan till polismyndigheten, när utlänningen tillträder ochslutar anställningen. Underlåter arbetsgivaren att göra sådan anmälan ellerlämnar han i anmälan oriktig uppgift mot bättre vetande kan han dömas tilldagsböter eller, om omständigheterna är försvårande, till fängelse i högst sexmånader. Isamband med redogörelsen för skyddet för politiska flykflngar (2.1) nämnde jagatt enligt kungörelsen (1955: 29) ang. utfärdande av resedokument fårutfärda resedokument enligt flyktingkonvention. SomlegitimalionshandUng gäller resedokument, som utfärdats eller förlängts iSverige, endast vid utrikes resa. För vistelsen i måsle flykflng, ilikhet med annan ufläiming, vara försedd med särskild legili-malionshandlingsom gäller som pass (2 § UtlK). Innehav av ett vanligt hemlandspass anses varaelt uttryck för att passinnehavaren slår under hemlandels skydd och eflersomden som åtnjuter sill hemlands skydd inte kan anses som flykting, anses det iSverige oförenligt med flyktingbestämmelserna att utfärda resedokument tillutlänning som innehar eget hemlandspass. I sådana fall måsle därför utlänning,som önskar få ett resedokument, först lämna i frän sig sitt hemlandspass,varefter resedokument utfärdas. Som särskild legitimationshandling förvistelsen i utställs då elt s. k. främUngspass (6 § UtlK). Utlänningsom är flykting och som saknar bosättningstiUstånd kommer sålunda mednuvarande ordning att behöva dubbla legitimations-handlingar. Främlingspassutfärdas och kan förses med påskrift att det blir ogiltigt, ominnehavaren reser in i sitt hemland. Passet skall under vissa förutsättningaråterställas till (7 § UflK). I fråga om resedokument finns ingenbestämmelse som gör det möjligt alt återkalla legitima-tionshandlingen. 1975/76:18 41 3 Gällande ordning enligt terroristlagen Lagen(1973: 162) om särskilda åtgärder tiU förebyggande av vissa våldsdåd medinternationell bakgrund, i det följande kallad terroristlagen, trädde i kraftden med gUtighet till utgången av (prop. 1973: 37, JuU1973: 18, rskr 1973: 121). Genom beslut av 1974 och riksdagar har dessgUlighetstid förlängts (prop. 1974: 55, JuU 1974: 12, rskr 1974: 150; prop.1975: 72, JuU 1975: 17, rskr 1975: 137). Lagen gäller nu lill utgången avdecember 1975. Terrorisllagenger möjligheter att under vissa specieUa förutsättningar ingripa med skUdaåtgärder som alla har tUl syfte att minska riskerna för att vårt land blirskådeplatsen för nya internationella terroristdåd. 1973: 37 framhålls(s. 21) att lagen tar sikte enbart på utlänningar som tillhör eller verkar försådana gmpper och organisationer vilka genom sin tidigare verksamhet har visatatt de systematiskt använder våld för politiska syften även mot oskyldigamänniskor i främmande land och därför kan befaras göra det också i Sverige.Utlänning som avses i lagen kan avvisas eller utvisas. En förutsättning för attett awisnings-eller utvisningsbeslut skall kunna verkställas är dock att s. k.politiskt verkställighetshinder inte föreligger (jfr 53 § UtlL). Fmns sådanthinder för verkstäUighet, dvs. skulle uflänningen löpa risk för politisk förföljelsei det land dit han skulle befordras eller kunna därifrån befordras till landdär han löper sådan risk, skall han i stället kunna bli föremål för kontrolloch övervakning. Därvid skall under vissa förutsällningar även sådana spanings-och tvångsåtgärder som husrannsakan, kroppsvisitation, kroppsbesiktning,brevkontroll och telefonavlyssning kunna användas mot honom. Fömtsättningamaför att dessa åtgärder skall kunna vidtas avviker i viss mån från vad somenligt RB gäller om användningen av sådana tvångsmedel vid misstanke om brotl,eftersom inte ger möjligheter till ingripanden uteslutande iförebyggande syfte. Rörandelagens närmare innehåll kan nämnas följande. Enligt1 § första stycket skall utlänning, som ankommer till riket, av-visas om detfinns grundad anledning anta, att han liUhör eller verkar för organisafloneller grupp som, på grund av vad som är känt om dess verksamhet, kan befarashär i riket använda våld, hot eller tvång för politiska syften. Förteckningöver utlänningar, som sålunda skall avvisas, upprättas enligt 1 § andra stycketav RPS i enlighet med föreskrifter som meddelas av regeringen. Föreliggerbeträffande utlänning, som uppehåller sig i riket, sådana omständigheter somnyss har nämnts får han enligt 3 § utvisas. Beslutom avvisning skall meddelas av polismyndighet på grundval av RPS:s förteckning(2 §). Påstår uflänning som finns upptagen i förleck- Prop.1975/76:18 42 ningenalt han är politisk flykting, skall ärendet efter SIV:s hörande underställasregeringen, om inte påståendet är uppenbart oriktigt (5 §). Underställningskall också ske om utlänningen har fått svenskt visum, uppehållsflllstånd ellerbosättningstiUstånd (2 §). Detsamma skall gälla om uflänningen anses böraavvisas enligt 1 § trots alt han inte finns upptagen i den tidigare nämndaförteckningen. Beslut om utvisning meddelas av regeringen (3 §). Påstår utlänning när frågauppkommer om verkställighet av beslut om avvisning eller utvisning att han ärpolitisk flykting och är påståendet inte uppenbart oriktigt, skallverkstäUighetsfrågan underställas regeringen sedan har yttrat sig iärendet (5 §). En förutsättning för atten utlänning skall kunna avlägsnas ur landet på gmnd av awisnings- ellerutvisningsbeslut är, som har nämnts, att det inte föreligger politisktverkställighetshinder. Enligt 8 § skaU sålunda regeringen förordna att beslutom avvisning eller utvisning t. v. inte får verkställas, om hinder motverkställighet av beslutet möter på grund av vad som sägs i 53 och 54 §§ UtlL(politiskt verkställighetshinder) eller om det på annan grund förehggersärskUd anledning att verkställighet inte bör äga rum. Isådana ärenden enUgt terroristlagen som rör avvisning eller utvisning ellerverkställighet av sådant beslut är åtskilliga bestämmelser i tUlämpUga (7§). När det gäller utlännings tagande i förvar kompletteras UtlL:s regler härommed särskilda regler som ger polisen i viss mån vidgade möjligheter lUlförvarslagande (6 §). Utlänning, beträffandevUken regeringen har förordnat att meddelat awisnings- eller utvisningsbeslutt. v. inte får verkställas, skall enligt 9 § första stycket under sin vistelsei riket kunna bli föremål för viss konlroll och övervakning. Detsamma skaUenligt 9 § andra stycket gäUa, om enligt UtlL har meddelats ett inleverkställbart beslut om avvisning eller avlägsnande och regeringen har funnitatt beträffande utlänningen föreligger sådana omständigheter som anges i 1 §första stycket terroristlagen. Den kontroll och övervakning som i nu nämndafall skall kunna komma i fråga innebär dels att regeringen skall kunna meddelasådan utlänning särskilda föreskrifter om inskränkningar och viUkor för hansvistelse i riket och dels att utlänningen under vissa förutsättningar skallkunna bU föremål för vissa spaningsåtgärder. 1 sistnämnda hänseende innebärlagen följande. Om det finnes vara avbetydelse för att utröna om organisation eller grupp som avses i 1 § förstaslyckel terroristlagen planlägger eller förbereder åtgärd som utgör hot motallmän ordning och säkerhet, får utlänning som avses i 9 § underkastashusrannsakan, kroppsvisitation eller kroppsbesiklning. Av sådan utlänning fårockså tas fingeravtryck och fotografi (10 §). Förordnande om nämnda åtgärdermeddelas av polismyndighet. För samma ändamål kan polismyndighet, omsynnerliga Prop.1975/76:18 43 skälföreligger, få tUlstånd att dels ta del av samtal flll och från telefonapparatsom innehas eller kan antas komma att begagnas av utlänning som avses(telefonavlyssning), och dels närmare undersöka, öppna eller granska post- eUertelegrafförsändelse, brev, annan sluten handling eller paket som har ställtstill eller avsänts från utlänningen och som påträffas vid husrannsakan,kroppsvisitation eller kroppsbesiktning eller som finns hos post-, telegraf-,järnvägs- eller annan befordringsanstalt (11 §). Fråga om flllslånd flll sådanåtgärd prövas av på yrkande av RPS. Tillstånd skallmeddelas att gälla som dock inte får överstiga en månad (12 §). Ialla sådana ärenden som enligt lagen skall prövas av regeringen skall förhörhållas (14 §). 4 betänkanden IV ochV Utlänningsutredningenavgav dels ett stencUerat betänkande (Ds Ju 1972: 20) Frihelsberövandeenligt utläimingslagen dels betänkandet (SOU 1972: 84) Flyktingskap. Idet sist nämnda betänkandet, som är utredningens slutbetänkande, behandlarutredningen frågor som rör flyktings rättsliga ställning i Sverige.Betänkandet innehåUer vidare förslag tUl ändring i fråga om besvärsrätten ochöverprövningen i utlänningsärenden samt förslag om preskription avavlägsnandebeslut.