prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — Förmin del finner jag att övervägandet av ARK:s förslag tiU utvidgning avutrymmet för avtal i nu berörda frågor måste ske utifrån den ståndpunkt som jagtidigare har intagit, nämligen att den offentligrättsliga regleringen ifortsättningen bör begränsas tUl att omfatta enbart de anställnings- ellerarbetsvUlkor som står i sådant samband med det allmännas ansvar förförvaltningsuppgifter och deras riktiga fullgörande, att beslutanderätten måsteförbehållas samhället. Därvid träder efterlevnaden av RF givetvis i förgrunden.Den närmare innebörden av detta stäUningstagande framgår av de följandeavsnitten. Som exempel på frågor som fortfarande måste regleras ioffentiigrättslig ordning kan redan här anföras tjänstetillsättningsfrågor.Att en sådan särskUd författningsreglering har förutsatts imedbestämmandelagen framgår av dess 3 §, 1975/76:105 Bilaga2 158 Innan jag kommer in på innehållet i en sådanreglering, vill jag emellertid ta upp en fråga av mer formell innebörd,nämligen frågan i vUken mån en lagreglering i de särskUda frågoma fortfarandebehöver kompletteras med ett speciellt avtalsförbud e. d. Som har framgått innehåUer nuvarande 3 § andrastycket StjL ett förbud att träffa avtal föratom i frågor omtjänsteorganisationen eUer myndighets verksamhet (pimkterna a resp, b) ifrågor som antingen regleras i StjL eller i författning som StjL hänvisar tilleUer också enUgt StjL hör tUl statens beslutsområde (punkten c). En likartadförbudskonstruktion används i 2 § andra stycket KtjL. I båda paragraferna meddelasdärjämte, som jag redan har nämnt, en ogiltighetsregel. Enligt tredje stycketskaU sålunda avtal, som träffas i strid mot andra stycket, vara utan verkan imotsvarande del, I anslutning till ARK:s överväganden ochtidigare, i samband med ämbetsansvarskommitténs förslag om avskaffande avämbetsansvaret m, m. (SOU 1972: 1) har förts en ingående diskussion om fråganatt helt eller delvis slopa avtalsförbudet i andra stycket av 3 § StjL resp, 2§ KtjL för att ersätta det med en ogUtighetsregel av samma slag som den itredje stycket. Godtas mitt förslag att i fråga omtjänsteorganisationen och verksamheten (punkterna a och b) låta det nuvarandeavtalsförbudet jämte därtUl anslutande ogUtighetsregel utgå urtjänstemannalagstiftningen, får diskussionen angående förbud och/ellerogiltighetsregel intresse bara i vad avser regleringen av de särskUda frågorna(punkten c). Frågan är emeUertid om man inte kan avvara bådeförbud och ogUtighetsregel också när det gäller sistnämnda reglering. Enligt allmänna grundsatser är nämligen enbestämmelse i lag tvingande, om inte annat framgår av lagen. Någon särskildupplysning härom behöver sålunda inte meddelas i lagen. Ätt man ändå har getten upplysning om att tjänstemannalagstiftningens regler och tillämpningsföreskriftertiU dessa regler är tvingande hänger naturligt samman med de särskilda krav påtydlighet som måste ställas i samband med en så genomgripande reform av deoffentiiga tjänstemännens rättsstäUning som det var fråga om . Som jagser det, ter det sig nu lämpligast att ansluta lagtekniken på detta område tillvad som allmänt tillämpas på andra rättsområden. På så sätt motverkar man ocksåfelaktiga slutsatser angående verkan av avtal som strider mot andra lagregler.Jag föreslår därför att lagregleringen av de särskilda frågoma i fortsättningenutformas med hänsyn härtill, dvs, att också det särskilda avtalsförbudet ipimkten c (3 § andra stycket StjL resp, 2 § andra stycket KtjL) jämte därtUlanslutande ogiltighetsregel (tredje stycket i angivna lagrum) får utgå.Spörsmålet i vad mån det finns något utrymme för avtalsreglering i dessa frågorfår alltså besvaras i den lagstiftning där frågorna regleras. 1975/76:105 Bilaga 2 159 13.4.3.Utformningen av den nya regleringen med hänsyn till grundlag m. m. I detta avsnitt skall jag ta upp ännu några frågormed anknytning tiU RF m, m. Den första av dessa frågor gäller befogenheten attmeddela föreskrifter som rör de offentliganställda. Ävvad jag har sagt har framgått att personalrätten - dvs. den rättsligaregleringen av frågor om arbetstagare i aUmän tjänst f, n, rymmer såväloffentUgrättsliga (stats- och förvaltningsrättsliga) som civilrättsUga(arbetsrättsliga) inslag. Det har också framgått att bestämda offentligrättsligainslag enligt min mening måste behållas också i fortsättningen. I och med mittförslag kommer emellertid nya frågor att öppnas för avtalsreglering. För attundvika stömingar i myndighetemas funktioner måste det allmänna i avvaktan påkollektivavtal tills vidare kimna utfärda normer också i dessa frågor. Jag kommer därför att i mitt lagförslag ta in enövergångsbestämmelse av innehåll att den offentiige arbetsgivaren i författningfår meddela, dvs. också behålla, föreskrift i fråga om anställnings- eUerarbetsvUlkor utan hinder av att vUlkoret enligt gällande ordning eller enligtförslaget kan bli föremål för avtal, I bestämmelsen bör uttryckligen angesatt den bara gäller tUls vidare. Såvitt rör vUlkor, som man enligt gällandeordning inte får avtala om, har det allmänna f, n, frihet att inom ramen för RFoch annan lag meddela föreskrifter, övergångsbestämmelsen bör emellertidgenerellt begränsas till att gälla sådana föreskrifter som inte strider motkoUektivavtal. Föreskrifter, som i avvaktan på kollektivavtal har utfärdats medstöd av bestämmelsen, skall givetvis inte anses utesluta kvarievande stridsrättenligt 44 § medbestämmandelagen. Nämnda övergångsbestämmelse bör kompletteras med enannan sådan bestämmelse, Äv denna bör framgå att meddeladförfattningsföreskrift i fråga om anställnings- eller arbetsvillkor föroffentligt anställd skall upphöra att gälla i samma utsträckning som villkoretblir reglerat i kollektivavtal, om författningen inte har beslutats av ellermed . En sådan bestämmelse motsvarar f, ö, vad som redan tillämpas pådet statligt lönereglerade området i enlighet med 3 § i den s, k. upphävandekungörelsen(1965: 886), En annan fråga med anknytning tUl RF gäUer gränsenmeUan lag och förordning på KtjS område, ÅtskUUgaav de frågor som på statens område är reglerade i lag (StjL) regleras nu förvissa icke-statliga tjänstemannagrupper i stäUet i KtjS jämte annanadministrativ författning. Som har nämnts omfattar KtjS eller delar därav vissa statiigt reglerade tjänster, främst lärartjänster m. fl. Bestämmelsernasinnehåll är i stort sett detsamma som i mot- 1975/76:105 Bilaga 2 160 svarandebestämmelser på det statliga området, ARK föreslår att en del bestämmelser iKtjS främst de som har motsvarighet i StjL enligt betänkandet förs övertUl lag (KtjL). TiU stöd härför anförs bl. a. stats-rättsliga synpunkter (SOU1975: 1 s. 671). Någon allmän erinran mot detta förslag har inte gjorts underremissbehandlmgen. a. enligt uttryckligt uttalande underförarbetena tiU RF torde regeringen vara behörig att meddela bestämmelser avden art som har funnits i KtjS (prop. 1973: 90 s. 306). Övervägande skäl synesändå tala för att genomföra ARK:s tanke att i fortsättningen lagreglera en delav de frågor som f. n. regleras i KtjS. Jag föreslår därför att så sker. Därvidbör liksom hittUls strävas efter likformighet med de lagregler som skall gällaför statsanställda. Jag presenterar senare det närmare innehållet i mittlagförslag. Återstående frågor av den typ som reglerats i KtjS bör, i enlighetmed de föreslagna övergångsbestämmelsema, i avvaktan på kollektivavtalalltjämt kunna regleras i annan författning än lag. Redan här skall emellertid anmälas ytterligare enfråga, nämligen vissa tekniska brister i den nuvarandetjänstemannalagstiftningen. Som i annat sammanhang har påpekats av lagrådet(prop. 1975: 78 s. 245), har nämligen StjL med de många ändringar som hargjorts däri som helhet kommit att bli svåröverskådlig och i övrigt formelltbristfällig. Motsvarande gäller de delar av KtjS som enligt vad jag nyssanförde bör upphöjas till lag. Jag delar uppfattningen att det behövs en tämligengenomgripande lagöversyn från formell synpunkt redan på grund härav. Dennaöversyn bör, så långt det är möjligt utan ytterligare utredning, verkställasredan inom ramen för detta lagstiftningsärende. DärtUl kommer all jag avser atti det följande lägga fram åtskilliga förslag till materiella ändringar igällande ordning. Översynen kan därför lämpligen ske i samband med att förslagtUl ny lagstiftning utarbetas. Härvid bör de lagföreskrifter som skaU gälla pånuvarande KtjL:s resp. KtjS område i tillämplig mån arbetas samman med dem somskaU gälla på statens område. Jag föreslår sålunda att StjL, KtjL och nämndadelar av KtjS ersätts av en enda lag. Den nya lagen bör således innehåUa dels vissagenerella föreskrifter, som görs tillämpliga inom både det stafliga och detkommunala området, dels speciella föreskrifter, som uteslutande avser statligaoch andra statligt reglerade m. fl. Frågan om vilkaarbetstagargrupper som skall omfattas av den nya lagen behandlas närmare isenare avsnitt (13.11). Där diskuteras bl. a. kommunalarbetarnas rältsställnLng. Här kan också anmärkas alt en del frågor medanknytning tUl TF tas upp senare (13.6). 1975/76:105 Bilaga 2 161 Enligt 4 § FFL får arbetsgivare eller förening avarbetsgivare, å ena sidan, och förening av arbetstagare, å andra sidan, begäraförhandling rörande reglering av anställningsvillkoren ävensom rörandeförhållandet i övrigt mellan arbetsgivare och arbetstagare. Begärs förhandlingär motparten skyldig att träda i förhandling i frågan. I FFL görs i dettahänseende inte något undantag för det offentiiga området. Förhandlingsrättenavser både s. k. rättstvister, dvs. tvist rörande tolkning eUer tillämpning avkollektivavtal m. m. eller av lag som har betydelse föranställningsförhållandet, och s. k. intressetvister, som avser frågor i vUkaden ena parlen vill träffa avtal (jfr bil. 1 avsnitt 11.3). Det anses attförhandlingsrätten inte omfattar frågor som träffas av avtalsförbudet i 3 §StjL eller 2 § KtjL (jfr prop. 1965: 60 s. 116). Den offentUge arbetsgivarenhar i sådana frågor rätt att besluta om och genomföra de åtgärder som hanfinner lämpliga, utan att först förhandla med arbetstagarsidan. Part kan väcka talan vid AD med yrkande om fastställelseav förhandlingsskyldighetens omfattning. Någon talan av förhandlingsberättigadpart om fuUgörande av förhandlingsskyldigheten är däremot inte möjlig f. n., ominte motparten i kollektivavtal har åtagit sig sådan förhandlingsskyldighet.Vägrar offentiig arbetsgivare vid förhandluig som anordnats av förlikningsmanatt förhandla med arbetstagarorganisation, kan frågan enligt 6 § andra stycketlagen (1920: 245) om medling i arbetstvister (6 § ändrad : 507)underställas AD:s prövning efter anmälan av förlikningsmannen. Finner AD attfrågan är förhandlingsbar, kan domstolen förelägga och döma ut vite på grandav förhandlingsvägran. Den offentiige arbetsgivarens rätt att slutligtbestämma i avtalsförbjudna frågor har brutits igenom . Sålundahar i åtskilliga frågor som hör samman med anställningsskyddet i offentligtjänst öppnats en möjlighet att få frågan slutligt prövad av AD (51 § StjL).Talan inför AD i sådan fråga skall normalt föregås av överläggningar mellanparterna i tvistefrågan (52 § StjL resp. 7 § KtjL, även 4 kap. 7 § LRA). ARK föreslår en ordning med två i princip olikaformer av förhandling. För det första föreslås att avtalsförhandlingar skallkunna begäras dels om villkor som man kan träffa kollektivavtal om, dels omandra förhåUanden som avses med FKL (11 § FKL). Kollektivavtal skall enligtförslaget kunna träffas om vUlkor som rör arbetet, om lön eller annanersättning härför och om vUlkor i övrigt som rör förhållandet mellan arbetsgivareoch arbetstagare (20 § FKL). För det andra föreslår ARK att arbetsgivare som ärbunden av kollektivavtal skall vara skyldig att förhandla även i fråga som hanenligt avtal själv får slutligt be- 11 1975/76. Prop.1975/76:105 Bilaga 2 162 stämmaöver, om lokal sammanslutning av arbetstagare som är part i kollektivavtal medarbetsgivaren begär detta. Därvid skaU arbetsgivaren vara skyldig att avvaktamed beslut eller annan åtgärd i frågan tUls förhandluigen har slutförts, omsådant uppskov skäligen kan krävas av honom (12 § FKL). Avser arbetsgivarenatt fatta beslut eller annars vidtaga åtgärd som medför viktigare förändring avdrifts- eller arbetsförhållandena eller av anställningsförhållandena i övrigt,skall han enligt förslaget vara skyldig att själv ta initiativ tiU lokalförhandling innan åtgärden vidtas (primär förhandlingsskyldighet, 13 § FKL).Ledamötema , och föreslår i en reservation (den s,k, LO/TCO-reservationen) bl, a, att området för den primära förhandlingsskyldighetenskall utvidgas och att vid oenighet mellan de lokala parterna arbetsgivarensförhandUngsskyldighet skall gälla också gentemot central organisation påarbetstagarsidan. Vidare bör det enligt reservantema ankomma påarbetstagarparten att avgöra om ett beslut skall anstå i avvaktan påförhandling eller inte. Enligt ARK bör reglerna i 1113 §§ FKL i principvinna tiUämpning fullt ut även på den offentliga sektorn (SOU 1975: 1 s, 674),Syftet är enligt ARK att inom denna sektor införa samma system med förhandlingaroch avtal som på den privata sektorn. Några rättsliga skäl kan enligt ARK inteåberopas mot att den nya förhandlingsrätten får insteg även på det offentiigatjänstemannaområdet, ARK anser emeUertid att den offentUge arbetsgivareninte bör vara skyldig att förhandla i de frågor som omfattas av det allmännasbeslutanderätt enligt 3 § StjL eller 2 § KtjL, Från aUmänna statsrättsliga utgångspunkterskuUe det nämligen, menar ARK, te sig främmande, om eUer regeringenskulle vara underkastad förhandlingsskyldighet, innan den fattade beslut somenligt grundlagen ankommer på den att avgöra. Teoretiskt gör sig samma synsätt gällandeäven när dessa statsorgan genom delegering som aUlid kan återkallas harlämnat över beslutanderätten tUl underordnad myndighet. Det anförda äger enligtARK tUlämpning också i fråga om de kommunala församlingamas beslutanderätt.Eftersom den nya skyldigheten enligt 12 och 13 §§ FKL att föra även annanförhandling än avtalsförhandling tar sikte bara på frågor i vilka arbetsgivarenbeslutar, vare sig det gäller en arbetsgivare inom den enskilda eUer inom denoffentliga sektorn, kommer de nya förhandlingsrättsreglerna i FKL formellt attomfatta även de frågor om myndighets verksamhet som föreslås bli undantagnafrån avtalsområdet. Med hänsyn härtill föreslår ARK att bestämmelserna i 1113§§ FKL mte skall gäUa i fråga som omfattas av det aUmännas beslutanderätt enligt3 § StjL eUer 2 § KtjL, Eftersom det icke avtalsbara området kommer attavsevärt begränsas enligt ÄRK:s förslag till ändring i de nämnda lagarna,kommer emellertid utrymmet för tillämpningen av förhandlingsrätten automatisktatt vidgas i motsvarande mån, framhåUer Prop.1975/76:105 Bilaga 2 163 ARK,Om man följer förslaget att ändra konstruktionen med avtalsförbud itjänstemannalagarna till att avse en mer renodlad ogiltighetsregel (jfr avsnitt13,4,2), inträder enligt ARK ytterligare en utvidgning av förhandlingsrätten.Den nya konstruktionen med en ogiltighetsregel medför nämligen enligt ARK intenågon begränsning av den offentiige arbetsgivarens förhandlingsskyldighet, närfråga uppkommer om han på rätt sätt tillämpat en tvingande bestämmelse itjänstemannalagsliftningen. Detsamma gäller tvist om tUlämpningen av t. ex. deuppsägningsregler i LAS till vilka 29 § StjL hänvisar. Även beträffande sådantvist bör det föreligga förhandlingsskyldighet, menar ARK. Avsikten synes dockinte vara att denna förhandlingsskyldighet skall avse avtalsförhandling enligt11 § FKL. ARK synes nämligen uteslutande ha åsyftat förhandUngar enligt 12 dier13 § FKL. I 1416 §§ föreslår ARK vissa regler om påkaUandeav förhandling och skyldighet att inställa sig vid förhandling. I denna delhänvisar jag till redogörelsen i bU. 1 (avsnitt 11.3). Till informationsplikten på det offentliga områdetåterkommer jag i följande avsnitt (13.6). Remissutfalleti fråga om ARK:s förslag om förhandlingsrättens ut-formnuig på den offentligasektorn är inte entydigt. Visserligen sätts syftet med förslaget att sålångt möjligt genomföra samma regler på det offentliga som på det privataområdet inte ifråga av någon instans. En myndighet sätter däremot i fråga, ominte statstjänstemännens medbestämmande kan utformas så, att beslutsprocessenhos myndighetema görs mindre omständlig och personalkrävande än vad som skullefölja av ett genomförande tUl alla delar av ARK:s förslag. Myndigheten erinrarom att partiella reformer på den statliga sektorn har genomförts successivtunder senare år och att försöksverksamhet har förekommit i olLkapersonalpolitiska frågor och pekar på möjligheten att genom fortsattapartiella reformer och fortsatt försöksverksamhet och med beaktande av desärskUda förhållandena inom den statliga sektorn fitma former för ettinflytande för de statligt anställda som svarar mot vad som kan komma att rådainom andra delar av arbetsmarknaden. Också flera andra remissinstanser pekar påde pågående försöken med fördjupad förvaltningsdemokrati och menar att ARKborde ha tagit tiU vara erfarenhetema från denna verksamhet. Deoffentiiganställdas organisationer vill i allmänhet gå längre när det gäUer attöka de anställdas möjligheter till inflytande över sina anställnings- ocharbetsförhållanden. De ansluter sig därför tUl det förslag tUl utvidgadförhandlingsrätt som inryms i LO/TCO-reservationen. De menar också att reglernai 12 och 13 §§ FKL bör få tUlämpning fullt ut även i frågor därbeslutanderätten bör förbehållas de politiska organen. De anställdas organisationer ansluter sig i sinaremissyttranden genomgående tUl förslaget i LO/TCO-reservationen om utvidgadupp- 1975/76:105 Bilaga 2 164 skovspliktäven såvitt avser den offentiiga sektorn. Ett par av dem hävdar attuppskovsplikten skall gälla utan undantag i alla frågor som omfattas av förhandlingsrättensåvida inte förhandlande motpart medger annat. Detta bör gäUa även i ickeavtalsbara frågor. Det föreligger, menar man, inte någon risk att medborgarnasrätt att genom sina politiska organ besluta om den offentliga verksamhetenskulle lida någon inskränkning härigenom, eftersom de fackligaorganisationerna inte kan vidta någon stridsåtgärd i dessa faU, Ett parremissinstanser anser också att uppskovsplikten i princip inte torde innebäranågra speciella svårigheter, i varje faU inte på den kommunala sektom, därbeslutsprocessen för övrigt är anpassad tUl kollektiva beslut vUka i allmänhetföratsätter betydande tidsmarginaler. Flera instanser menar också att det börankomma på arbetstagarsidan att avgöra om beslut får fattas redan innan förhandlingamahar slutförts. Man förutsätter att frågan tas upp i så god tid att ettbeslutsfattande före förhandlingarnas genomförande i normalfallet inte behöveraktualiseras och pekar på att de fackliga organisationerna torde komma attanvända sin beslutsrätt lika ansvarsfullt som arbetsgivama brakar göra. De statsmyndigheter som yttrat sig särskUt angåendede offentUga arbetsgivamas uppskovsplikt godtar i princip ARK:s förslag idetta avseende. En del av dem efterlyser dock vissa modifikationer. a.pekas på risken för att uppskovsskyldigheten skaU leda tiU ineffektivitet i myndigheternashandläggning. Föregen del får jag anföra följande. Utgångspunkten för ARK:s förslag i fråga om denoffenfliga sektom är att de offentliganställda så långt möjligt skall få sammarätt tiU inflytande över suia anstäUnings- och arbetsförhåUanden som deprivatanställda. Denna inställning delas av remissinstanserna. Enighet råderockså om att en demokratisering av arbetslivet inte får leda tUl en kränkningav den politiska demokratin. Jag finner som jag redan har anfört (avsnitt13.2, jfr även 13.4.1) dessa allmänna utgångspunkter för förhandlingsrättensuppbyggnad på det offentliga området vara riktiga. När jag nu och i det följande tar upp fråganhuruvida reglerna om förhandlingsrätt i medbestämmandelagen helt eller delviskan vinna lilllämpning även på den offentliga sektorn, saknas enligt minmening anledning att närmare diskutera tillämpningen av andra regler än sådanasom eventueUt kan föranleda behov av en särreglering på denna sektor. Medbestämmandelagens regler om förhandlingsrätt harutformats med utgångspunkter i FKL och i LO/TCO-reservationen. Enligt 10 §medbestämmandelagen, som behandlar rätten till förhandling i intressetvisteroch rättstvister, skall arbetstagarorganisation med de undantag som framgår av2 § ha rätt tUl förhandling med arbetsgivare i fråga rörande förhållandetmellan arbetsgivaren och sådan medlem i organi- Prop.1975/76:105 Bilaga 2 165 sationensom är eller har varit arbetstagare hos arbetsgivaren. Arbetsgivare harmotsvarande rätt att förhandla med arbetstagarorganisation. Förhandlingsrättenskall också gälla för arbetstagarorganisationen i förhållande tUl organisationsom arbetsgivaren tillhör och för arbetsgivarens organisation i förhållande till arbetstagarorganisationen. Bestämmelsernai 10 § medbestänunandelagen svarar i stora drag mot 4 § FFL. Sistnämndaparagraf gäller f. n. också på den offentliga sektorn. Jag finner det därföruppenbart att även den nya regleringen i 10 § medbestämmandelagen skall vinnatillämpning på denna sektor. . För avtalsförhandlingar finns på det offentligaområdet redan en förhandlingsordning som har visat sig fungera väl. Någotbehov av särskUd lagreglering i fråga om ordningen för avtalsförhandlingarenligt 10 § medbestämmandelagen torde därför inte finnas för den offentliga sektornlika litet som för den privata. FörhandUngsrätt enUgt 4 § FFL föreUgger inte iavtalsförbjudna frågor Cjfr prop. 1965: 60 s. 116). Jag har emellertid i detföregående föreslagit att det nuvarande avtalsförbudet i StjL resp. KtjL inteskall få någon motsvarighet i den nya lagstiftningen om offentlig anställning.Förhandlingsrätten enligt 10 § medbestämmandelagen bör därför på den offentiigasektom bli tiUämplig utan andra inskränkningar än de som gäller på den privatasektorn. Detta innebär bl. a, att förhandlingsrätten på den offenfliga likalitet som på den privata sektorn omfattar förhandlingar vilka syftar till attträffa avtal som strider mot tvingande föreskrift i lag. Denna mskränkningtorde komma att få ytterligare betydelse på den offentliga sektorn med hänsyntUl den uttryckliga reglering av vissa frågor i det offentligaanställningsförhållandet som återfinns främst i RF, kommunaUagaraa och den nyalagstiftningen om offenflig anstäUning, Jag vUl emellertid betona att nämndainskränkning i förhandlingsrätten endast har avseende på uttrycklig föreskrifti lag eller i författning som meddelats med stöd av lag. Om en offentligarbetsgivare finner att han måste avböja ett avtalsförslag med hänsyn tUl denpolitiska demokratins krav och detta krav inte direkt följer av en bestämmelsei t, ex, RF, får han således inte vägra att träda i förhandling i frågan. Jag lämnar härmed t, v, 10 § och går i stället övertUl den särskUda regleringen av förhandlingsrätten i vissa faU, I 11 §medbestämmandelagen behandlas arbetsgivarens s. k. primäraförhandlingsskyldighet. I första stycket sägs alt arbetsgivare på egetinitiativ skall förhandla med arbetstagarorganisation i förhållande tiU vilkenhan är bunden av kollektivavtal, innan han beslutar om viktigare förändring avsin verksamhet eller av arbets- eller anställningsförhållandena förarbetstagare som tillhör organisationen. EnUgt 12 § medbestämmandelagen är arbetsgivarenskyldig att förhandla innan han fattar eUer verkställer beslut även i andrafrågor som rör förhållandet mellan honom och arbets- 1975/76:105 Bilaga 2 166 tagarehos honom, om sådan nyssnämnd organisation begär detta och beslutet rör medlemi organisationen. I 13 §, slutligen, utvidgas arbetsgivarensförhandlingsskyldighet enligt 11 och 12 §§ till att avse ävenarbetstagarorganisation i förhållande tiU vilken arbetsgivaren inte är bundenav kollektivavtal, under förutsättning att frågan särskUt angår arbets- elleranställningsförhållandena för arbetstagare som är medlem i denna organisation.