prop · FZ0367 · 1975-12-31 00:00:00 — Därför bör, som också arbetsgruppen föreslagit,göras undantag för sådan terrängkörning som behövs för renskötselnliksom för köming för bl. a. polis-, ambulans- och räddningstjänst. Undantagfrån förbudet bör dessutom kimna medges när det annars föreligger särskildaskäl t. ex. för den befolkning som kan vara bosatt inom områdena i fråga. Äventuristintressen bör i detta sammanhang kunna beaktas. I överensstämmelse medvad jag har föreslagit i avsnitt 5.2 i fråga om undantag från förbudet motbarmarksköming bör regeringen eller myndighet som regeringen bestämmerbemyndigas att meddela närmare föreskrifter om de undantag som bör gälla ifråga om körning inom känsliga delar av fjällområdet. Blandremissinstansema råder delade meningar om hur de särskilda förbudsomrädena ifjälhegionen närmare bör avgränsas. Enligt min mening bör regeringenbemyndigas att avgränsa områdena efter närmare förslag från berördamyndigheter. De s. k. vildmarkskärnorna och obmtna fjällområdena som enligtarbetsgruppen bör omfattas av förbudet har än så länge endast blivitpreliminärt avgränsade och avgränsningen har som bl. a. planverket ochlänsstyrelsen i framhållit gjorts från delvis andra synpunkterän att motverka olägenheterna med SnöskoterkÖrning. Vid gränstrakterna motNorge och bör avgränsningen anpassas till den reglering avterrängkörning som kan komma att införas i dessa länder. Jag förordar såledesi huvudsaklig överensstämmelse med arbetsgruppens förslag att i lagen tas inen bestämmelse om att körning i terräng med terrängfordon eller motorfordon ärförbjuden inom de delar av fjällområdet som regeringen bestämmer. 5.5Körning på snötäckt mark i övrigt m. m. För att tillgodose naturvårdsintressena och andraallmänna intressen behövs enligt utredningen, utöver de generella förbud somnyss har behandlats, pä många håll i landet förbud och föreskrifter som äranpassade efter lokala eller regionala förhållanden. Denna lokala eller regionalareglering, som bör ankomma på , kommer i huvudsak att motsvara denreglering som kan ske med stöd av gällande lag om 1975/76: 67 40 körningi terräng med motordrivet fordon. Avsikten är således att skallutfärda förbud eller föreskrifter då det frän allmän synpunkt föreligger behovav att reglera trafiken på snötäckt mark och is inom visst område. Någragenerella kriterier för hur omfattande de reglerade områdena skall vara kanenligt arbetsgruppen inte anges. Med hänsyn till att olägenheterna avterrängtraflken varierar från område till område kan enligt arbetsgmppen enreglering av trafiken göras mer eller mindre restriktiv. I vissa områden börtrafik avlysas helt. I andra fall kan mer eller mindre långtgående föreskriftermeddelas. Så t. ex. kan föreskrivas att skoterkörning får ske endast efterbestämda leder, endast av dygnet eller med viss föreskrivenmaximihastighet. En reglering skall också kunna inskränkas till att gällaendast av året. De remissinstanser som förordar selektiva åtgärderför körning på snötäckt mark tillstyrker arbetsgmppens förslag att, utöver degenerella förbuden mot körning i fjälltraktema och skogsföryngringar, myndighetfår befogenhet att införa regionala eller lokala förbud eller föreskrifter förterrängkörning inom omräden som är känsliga från naturvårdssynpunkt ellerannan allmän synpunkt. Jag ansluter mig till förslaget i denna del. Enligtmin mening är förslaget att uppdra ät länsstyrelserna att besluta om förbudoch föreskrifter för terrängkörning inom områden som inte omfattas av allmäntförbud det bästa sättet att åstadkomma en rimlig avvägning mellan å ena sidanskyddsintressena och å andra sidan behovet att kunna färdas i väglösaeller vägfattiga områden. Länsstyrelserna känner väl till de lokalaförhållandena och har möjlighet att smidigt anpassa föreskrifterna efter debehov som föreligger. Som arbetsgruppen har föreslagit bör vid meddelandeav förbud eller andra föreskrifter tillses att nyttotrafiken inte hindras utanstarka skäl. Med nyttotrafik avses då i första hand dels sådan köming sombehövs för utövande av vissa näringar såsom renskötseln och skogsbruket, delssådan personbefordran eller godsbefordran med snöskoter som är nödvändig förortsbefolkningen i glesbygdsområden och på andra håll där det råderkommunikationssvårigheter . Till nyttotrafik är givetvis också atthänföra körning i samband med ambulans-, räddnings- och polistjänst,reparation av kraftledningar, köming av krigsmaktens och civilförsvaretspersonal i tjänsten o. d. Med hänsyn till att den nu föreslagna lagstiftningenär förestavad av allmänna intressen bör regleringen kunna rikta sig även motmarkens ägare eller bmkare. Som tidigare nämnts bör det finnas möjlighet attingripa även mot andra motordrivna fordon än terrängfordon och motorfordon. Denbestämmelse som jag nu förordar bör därför gälla alla motordrivna fordon ivägtrafikkungörelsens mening. Slutligen bör anmärkas att kommun har möjlighetatt med stöd av allmänna ordningsstadgan reglera körning med motorfor- 1975/76: 67 41 doni terräng på allmänna platser och inom andra områden som upplåtits.tillallmänt begagnande. 5.6Ändringar i jaktstadgan m. ra. Enligt arbetsgruppen förekommer inte sällan attolovlig jakt bedrivs med snöskoter. I mänga fjälldalar förekommer omfattanderipjakt med snöskoter med enligt arbetsgmppen förödande effekt på de lokalastammarna. Jakten drabbar bl. a. de delar av beståndet som har överlevt vinternoch som skall svara för reproduktionen. Älgen är, räknat i absoluta tal, denmest drabbade djurarten. Rapporter om skoterjakter efter älg och i viss månefter rådjur är enligt arbetsgmppen vanliga och talar ofta om besvärligaförhållanden för djuren. Till de jaktvårdande synpunkterna kan därför i mångafall läggas också rena djurskyddsskäl. Den tredje gruppen djur som drabbas hårtav illegal jakt är de stora rovdjursartema järv, björn och lo. Skoterjaktenefter järv hotar existens här i landet. Jakten efter bjöm avser oftajakt efter hona med ungar och är då förkastlig från djurskyddssynpunkt. I fråga om rätten att medföra vapen på snöskoterinfördes som tidigare nämnts är 1972 skärpta regler som innebär att vapen sommedförs vid färd med terrängmotorfordon alltid måste förvaras i fodral (11 § 3mom. andra stycket jaktstadgan). Enligt arbetsgruppen utgör de skärptabestämmelsema emellertid inte någon garanti för att den som medför vapen påterrängmotorfordon inte kan använda vapnet på ett illegalt sätt. Arbetsgmppenföreslår att i jaktstadgan införs förbud att över huvud taget medföra vapen vidfärd med terrängmotorfordon. bör dock i enlighet med anvisningarsom lämpligen bör meddelas av naturvärdsverket få medge undantag frånförbudet, om det behövs för renskötseln eller för att tillgodose jaktvårds-eller naturvårdsintresse eller om särskilda skäl föreligger. Jaktstadgan börenligt arbetsgmppen ändras även pä så sätt att det klart framgår av stadganatt motordrivet fortskaffningsmedel inte får användas för att medvetet störadäggdjur eller fågel. De remissinstanser som yttrar sig över förslagen omändringar i jaktstadgan tillstyrker förslagen. i länföreslår att från förbudet att medföra jaktvapen på fordonen i fråga görs detundantaget att gevär för småvUtsjakt får medföras väl nedpackat avjakträttsinnehavare under jaktsäsong. föreslår attsamerna vid utövande av renskötsel undantas från det föreslagna förbudet attmedföra jaktvapen vid färd med terrängmotorfordon. i m. fl.remissinstanser ifrågasätter om det inte vore lämpligt att föreskriva märkningav snöskotrarnas drivband för att på så sätt göra det lättare att spåra upplagöverträdare. 1975/76: 67 42 Jag vill nämna att bestämmelser om skärpning avjaktstadgans regler i de avseenden som arbetsgmppen förordat kan meddelas avregeringen. Jag vill förutskicka att jag med hänsyn till arbetsgruppensuppgifter om de allvarliga skadeverkningarna av den olagliga jakten har föravsikt att föreslå regeringen att ändra jaktstadgan i huvudsakligöverensstämmelse med arbetsgmppens förslag. Vadslutligen gäller frågan om märkning av snöskotrarnas band vill jag till enbörjan erinra om att motorredskapsutredningen (K 1968: 53) behandladeförslag därom. Förslagsställarna hade åberopat vissa tidningsuppgifter om attett sådant system kommit till användning i . Enligt utredningen förelågemellertid inte anledning att föreskriva andra bestämmelser beträffandenummerskyltarnas utseende eller placering än vad som gällde för vanliga bilaroch motorcyklar. Med anledning av propositionen 1972: 99 med förslag till lagom köming i terräng med motordrivet fordon väcktes motioner där märkningsfrågantogs upp på nytt. Spörsmålen i motionema hörde enligt vad jordbmksutskottet uttaladetill de frågor som övervägdes inom införutfärdandet av terrängtrafikkungörelsen. Motionsyrkandena föranledde inte någonriksdagens åtgärd. Arbetsgruppen, som tillsatts av och somnoga övervägt frågan om den illegala jakten, föreslår inte några bestämmelser iämnet. Det står enligt vad jag erfarit klart att snötäckets beskaffenhet,vindförhållanden och släp som ibland kopplas efter ett terrängmotorfordon oftagör att profilerade tecken i drivband inte går att avläsa i snön. Utländskaerfarenheter talar inte heller till förmån för införande av det diskuteradesystemet. Efter samråd med chefen för förordar jagatt ifrågasatt märkningstvång inte genomförs. 5.7Skoterleder m. m. Arbetsgmppen påpekar att det vinterlednät som finnsf. n. och som från början har varit avsett för skidåkare alltmera har kommitatt utnyttjas även av skoteråkare. Det är således inte ovanligt attvinterlederna nästan enbart används av skoteråkare. Arbetsgruppen har övervägtom det kan anses ändamålsenligt att bygga upp ett helt nytt skoternät vid sidanav det vinterlednät som redan finns. Enligt arbetsgruppen står de fördelar somkan vinnas genom att skilja skidleder och skoterleder ät inte i rimligproportion till vad det kommer att kosta att bygga upp ett särskiltskoterlednät. Även av andra skäl är det inte lämpligt med ytterligare ettlednät i fjällen. I stället bör nuvarande vinterlednät enligt arbetsgmppenkompletteras med särskilda skoterleder i sådana fall då detta behövs för attundvika särskilt påtagliga konflikter mellan skidåkare och skoteråkare och därdet inte går att kanafisera skotertrafiken i önskvärd utsträckning utan attspeciella skoterleder anläggs. 1975/76: 67 33 vidahar skärpts att vapen som medförs vid färd med terrängmotorfordon allfid måsteförvaras i fodral (1972: 609). En annan skärpning av jaktlagstiftningen som hargenomförts är att snöskoter som använts vid olaga jakt kan förklaras förverkad(1973: 299, 1973: 300, prop. 1973: 68). I jordbmksutskottets betänkande JoU 1972: 52 togutskottet under hänvisning till remiss till lagrådet avförslag till lag om ändring i lagen (1951: 649) om straff för vissa trafikbrott upp vissa frågor som enligt uttalanden i lagrådsremissen skulle komma attlösas i en kommande terrängtrafikkungörelse. Jag vill nämna att reglerna somförutskickades har inarbetats i den numera gällande terräng-trafikktmgörelsen(1972: 594) (TTK). Sålunda finns regler om terräng-fordons beskaffenhet ochutrustning i 714 §§ TTK och regler om kontroll av sådana fordon i 1533 §§TTK. I båda dessa hänseenden anknyter TTK tiU fordonskungörelsen (1972:595).Regler om förarbehörighet har med viss anknytning till körkortskungörelsen(1972: 592) tagits in i 34 och 35 §§ TTK. Regler om trafik i terräng har med anknytning till regler i vägtrafikkungörelsen (1972: 603) förts in i3656 §§ TTK. De av utskottet speciellt nämnda frågorna har också lösts genomTTK. Gmndregeln för terrängtrafik finns i 36 § TTK och den allmännavarsamhetsregeln i 38 § TTK. Enligt 37 § TTK råder förbud att föraterrängfordon vid sjukdom, uttröttning och alkoholpåverkan. Förutskickad"smitningsregel" har fått sin plats i 44 § TTK. Vad jag nu har anfört innebär sammanfattningsvisatt jag ansluter mig till arbetsgmppens uppfattning att det behövs en effektivrättslig reglering för att komma till rätta med olägenheterna avterrängkörning men att det inte är nödvändigt att införa ett generellt förbudmot sådan körning. I stället förordar jag som jag närmare skall utveckla ifortsättningen i huvudsaklig överensstämmelse med arbetsgmppens förslag attett generellt förbud för hela landet införs mot barmarksköming och attgenerella förbud också införs mot körning på snötäckt mark dels inom de delarav fjälltrakterna som regeringen bestämmer, dels i alla skogsföryngringar. Iövrigt bör körning med snöskoter på snötäckt mark vara tillåten med debegränsningar som följer av bl. a. bestämmelser om straff för tagandeav olovlig väg. I den mån terrängkörning inom visst område kan medföraolägenhet frän naturvärdssynpunkt eller annan allmän synpunkt bör detemellertid ankomma på att förbjuda eller meddela föreskrifter förkörningen. Dessutom bör i jaktlagstiftningen införas förbud att medförajaktvapen på terrängfordon. Viss komplettering av nuvarande vinterlednät medsärskilda skoterleder bör också komma till stånd. Jag vill slutligen framhålla att den föreslagnalagstiftningen om terrängkörning i likhet med den lagstiftning som gäller nuinte avser att reglera allemansrättsliga frågor. 1975/76: 67 34 enenstaka markägares ekonomiska eller andra privata intressen berörs.Allemansrätten innebär i princip att man får färdas på annans mark i den måndet kan ske utan risk för att ägaren tillfogas skada. Vad detta innebär i frågaom köming med terrängfordon är i viss mån oklart. Så mycket är emellertid klartatt det inte är tillåtet att färdas så att skador på mark eller gröda kanuppkomma eller så att hemfriden störs. A andra sidan är det utan tvekan klartatt man kan ta sig fram med snöskoter på många håll i landet utan attmarkägarens intressen skadas. 5.2Körning i terräng på barmark har genom länsstyrelserna låtitundersöka vilka eventuella olägenheter som kan ha uppkommit genomterrängkörning på barmark med bilar, motorcyklar och andra motordrivna fordon.Av undersökningen framgår bl. a. att fritidsbetonad barmarkstrafik har medförtbetydande mark- och vegetationsskador framför allt på . Där betraktasbiltrafik på sandstränder, klapperstensfält, alvarmarker och andra marker somett av länets största naturvärdsproblem. Från tio andra län rapporteras ocksåvissa mark- och vegetationsskador. Trafik med motorcykel och moped har på sinahåll orsakat smärre skador längs motionsspår och stigar. Biltrafik utanförvägnätet har vållat skador på mark och vegetation bl. a. på stränder, påkalkhällemarker och på tallhedar och åsar. Flertalet länsstyrelser efterlyserett generellt förbud för allmänheten att färdas i terräng på barmark medmotordrivna fordon. Enligtarbetsgmppen är behovet att begränsa barmarkstrafiken stort. Åtgärder behövsinte minst för att förebygga en kommande utveckling av trafiken med fordon somär speciellt avsedda för nöjesköming i terräng. har behovet avåtgärder visat sig främst på och men åtgärder särskilt motbiltrafik är angelägna också på stränder i . Vidare behövsåtgärder i tätortsnära områden, där mopeder och motorcyklar ofta ärstömingsmoment. Med hänsyn härtill och då erfarenheten visar att skaderiskernaär stora redan vid enstaka körningar krävs enligt arbetsgruppenlagstiftningsåtgärder som ger ett effektivt skydd mot barmarkstrafik. Eftersomett förbud mot sådan trafik enbart inom känsliga områden knappast kan getillräckligt skydd, förordar arbetsgmppen ett generellt förbud inom helalandet mot körning i terräng på barmark. Förbudet kan dock av naturliga skälinte omfatta sådan körning som är nödvändig för att utöva bl. a. jordbruks- ochskogsnäringarna. I vissa fall torde det också finnas motiv för att tillfälligtundanta begränsade områden från ett generellt förbud. Av hänsyn främst till deareella näringarna bör sålimda alla traktorer, motorredskap eller andramotordrivna fordon som används framför allt inom jord- och skogsbruk förnyttoändamål undantas. Undantag bör också gälla för kör- 1975/76: 67 43 I fråga om huvudmannaskapet för skoterledernaföreslår arbetsgruppen att ansvaret bör vila på staten genom naturvårdsverketoch länsstyrelserna samt i vissa fall på kommunerna. TUl täckande avkostnadema för skoterleder m. m. föreslår arbetsgmppen att under enfemårsperiod 3,5 mUj. tUlförs anslaget Stöd tUl idrotten:Anläggningsstöd m. m. , som administrerar anslaget, föreslåsfördela erforderliga medel till länsstyrelserna och besluta om statsbidragtill kommunema. Deremissinstanser som uttalar sig i fråga om skoterlederna godtar i alltväsentligt arbetsgmppens förslag. Jag delar arbetsgruppens ståndpunkt attnuvarande vinterlednät i viss utsträckning kan behöva kompletteras medsärskilda skoterleder. Det bör ankomma på berörda myndigheter, i första handnaturvårdsverket och länsstyrelserna, att inom ramen för tillgängliga medelgöra denna komplettering. Jämsidesmed de lagstiftningsåtgärder i fråga om terrängkömingen som jag har föreslagiti det föregående behövs ökad information. Informationen bör bl. a. syfta tillatt sprida kunskap om vUka konsekvenser köming i terräng kan få för olikaintressen. Vidare behövs information för att fästa allmänhetens uppmärksamhetpä de förbud och restriktioner som gäller för terrängkömingen. Det bör ankommapå berörda myndigheter, dvs. i första hand naturvärdsverket men också bl. a.skogsstyrelsen, lantbruksstyrelsen och trafiksäkerhetsverket att inom ramenför sin allmänna informationsverksamhet svara för erforderlig informationrörande de regler som gäller i fråga om köming i terräng med motordrivetfordon. Det är önskvärt att även , och deltar i arbetet. Pä regionalnivå bör i samråd med och lantbmksnämndensvara för att förhållandena inom länet när det gäller inskränkningar itrafiken, skoterleder m. m. kommer till allmänhetens kännedom. I enlighet med det anförda har inomjordbruksdepartementet upprättats förslag till terrängkörningslag. I denna paragraf upptas förbud mot terrängköming påbarmark, på snötäckt skogsmark i vissa fall och inom de delar av fjälltrakternasom regeringen bestämmer. I paragrafen sägs inledningsvis att förbuden avserkörning i terräng med terrängfordon och motorfordon. Dessa uttryck har sammainne- 1975/76: 67 44 bördsom de har i vägtrafikkungörelsen (1972: 603) och andra liknande författningarrörande vägtrafiken. Sålunda avses med uttrycket terräng område som inte är attanse som väg, dvs. i första hand åker, äng, park, obanat naturområde inbegripet is och icke allmänt befarna vägar. Genom att förbudet gällerbarmarksköming omfattar det självfallet inte köming inomhus eller under jord.Med begreppet terrängfordon avses terrängmotorfordon och terrängsläp och medbegreppet motorfordon annat motordrivet fordon som är inrättat huvudsakligenför att självständigt användas till person- eller godsbefordran. I 1 § första stycket 1 har förbudet motbarmarksköming tagits in. Bestämmelsen har närmare motiverats i det föregående. 1 § första stycket 2 innehåller förbud mot kömingpå snötäckt skogsmark med plant- eller ungskog. De enda fall då sådan körningär tilllåten är då det är uppenbart att körningen kan ske utan risk för skadapå skogen. Det är alltså inte tillräckligt att skoteråkaren har anledning antaatt det inte föreligger någon risk för skada. Det måste vara uppenbart att riskför skada inte föreligger. Som exempel pä sådana situationer har jag i denallmänna motiveringen nämnt fall då skarsnön ligger hård eller då snötäcket ärtjockt och skoteråkaren är väl förtrogen med trakten och vet att plantorna ärspäda. Föraren måste förvissa sig om att fordonet inte kan komma i kontakt medplantorna. Förbudet omfattar givetvis inte körleder som går fram genomskogsföryngring. Med plantskog avses skog, vare sig den är planterad, såddeller själv-föryngrad, där medelhöjden äv träden (plantorna) understiger 1,3 m.Med ungskog förstås skog där medelhöjden är 1,3 m eller mera. Förbudet börinte gälla hela den tid som skogen kan anses som ungskog. Jag vill fömtskickaatt jag har för avsikt att föreslå regeringen att i tillämpningsförordningtill lagen begränsa förbudet till att som arbetsgruppen föreslår gälla tilldess träden i en ungskog når över snötäcket. Andra stycket i paragrafen innehåller förbudet motkörning inom känsliga områden i fjälltrakterna. Som anförts i den allmännamotiveringen är avsikten att regeringen bl. a. med hänsyn till djurlivet ochnaturvården i övrigt närmare skall bestämma inom vilka geografiska områdenförbudet skall gälla. I paragrafen har regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer bemyndigats föreskriva undantag från förbuden enligt 1 §. Jag vill fömtskicka att jag har för avsikt attföreslå regeringen att i tillämpningsförordning till lagen undanta bl. a. delskörning med terrängfordon för rennäringens behov på snötäckt mark och påbarmarksfläckar under vårvintern, dels köming med terrängfordon av statligeller tjänsteman i tjänsteärende, dels köming med terrängfordon isamband med installation eller reparation av elledningar och tele- eller 1975/76: 67 45 radioanläggning,dels körning i skogsbmket och jordbruket, dels enskild utfartsväg eller aimankörväg i terrängen, dels tomt, inhägnat fabriksområde och andra arbetsplatser,dels- parkering eller uppställning utanför vägbana, dels körning medmotordrivet fordon som bmkas av försvarsmakten eller civilförsvaret, dock intei sådana områden av fjälltraktema som avses i 1 § andra stycket. Även andraundantag kan behöva göras. Vidare har jag för avsikt att föreslå attlänsstyrelsen får föreskriva ytterligare undantag enligt 2 §. Från förbudenligt 1 § andra stycket bör kunna undanta erforderliga skoterleder. I paragrafen bemyndigas regeringen eUer myndighetsom regeringen bestämmer att av hänsyn till naturvården, friluftslivet ellerandra allmänna intressen förbjuda eUer meddela föreskrifter för terrängkörningmed motordrivet fordon i andra fall än som avses i 1 §. Paragrafen innehåller samma reglering som finns inu gällande lag. Bestämmelserna har närmare motiverats i det föregående. Detbör anmärkas att jag med sådant allmänt intresse som avses i bestämmelsenåsyftar t. ex. reimäringens intresse av att renamas kalvningsland fredas.Bestämmelsen bör också kunna användas för att meddela föreskrifter till skyddför annan näringsverksamhet som är sårbar för bl. a. buller och varsbibehållande är av vikt från allmän synpunkt t. ex. med hänsyn till verksamhetensbetydelse för befolkningen i en bygd. Bestämmelsen bör vidare kunna användasför att komplettera de generella förbuden enligt Vid meddelande av förbud eller föreskrift skall somanförts i den allmänna motiveringen tillses att nyttotrafiken inte hindras ionödan. Anmärkas bör att det genom föreskrifter inationalparksreglementen i allmänhet redan råder förbud att i dessa parkeranvända motordrivna fordon. Liksom f. n. bör , på vilken det skallankomma att meddela förbud eller föreskrift enligt paragrafen, meddela sinabeslut genom lokal trafikföreskrift. Paragrafen innehåller en ansvarsbestärrunelse somföreskriver dagsböter för överträdelser. fall skall dock inte föranledaansvar. Den nya lagen har föreslagits träda i kraft den 1januari 1976, då nu gällande lag upphör. Beslut om förbud eller föreskrifteller undantag därifrån som har meddelats med stöd av den gamla lagen skallenligt ikraft-trädandebestämmelsema anses ha meddelats med stöd av den nyalagen och ges fortsatt gilfighet i den mån inte regeringen eller myndighet som 1975/76: 67 46 regeringenbestämmer förordnar annat. Vad nu sagts gäller dock inte eventuella beslut ombarmarksköming, där den nya lagen bör gälla fullt ut från tiden förikraftträdandet. gällande föreskrifter om barmarksköming torde uteslutandeavse omräden som kommer att vara snötäckta efter ikraftträdandet. Under åberopande av det anförda hemställer jag attregeringen föreslår attantaga förslaget till terrängkörningslag. Regeringen ansluter sig till föredragandensöverväganden och beslutar att genom proposition föreslå att antagadet förslag som föredraganden har lagt fram. Prop.1975/76: 67 47 Bilaga(Promemorians lagförslag) Lagom körning i terräng med motordrivet fordon Härigenomförordnas som följer.