prop · FY039 · 1975-12-31 00:00:00 — Om en sådan medvetet planeradutbyggnad inte nu sker kan elt studiebeleende och ett system enligt den återkommandeutbildningens modell ändå spontant växa fram, men då i former som gör det svårtatt utnyttja för dem som inte redan är studie-motiverade. Enligt TCO finns detredan i dag tecken på att en sådan utveckling äger rum. Övergångsfrekvensenfrån gmndskola till gymnasieskola cx:h från gymnasieskola till högskolatenderar att minska. En avsevärd andel av de nyinskrivna vid universitet ochhögskolor avser inte alt avlägga fullständig examen. Delta kan medföra att densociala snedrekryteringen tUl högre studier förstärks, om inte studieorganisation,studiestöd o.d. utformas så att de stimulerar dem som avbryter sin utbildningatt komma tillbaka till utbildningssystemet och därigenom få en reell möjlighetatl genom utbildning förbätlra sina villkor i samhället och på arbetsmarknaden.Liknande synpunkter anförs av bl.a. SÖ, länsslyrelsen i , FÖVUX,och LO. Förutsättningarför att förverkliga återkommande utbildning Närdet gäUer gymnasieskolans dimensionering och organisation finns utöver vad somredovisats i det föregående (1.2.4) några remissynpunkter som särskilt gäUerförslagens betydelse för utveckling av återkommande utbUdning. TCOanför att det långsiktiga målet bör vara att införa én obligatorisk 11-årigskola. Detta obligatorium bör vara flexibelt utformat. I de senare Uggandedelarna av utbildningen bör det således finnas möjlighet till värvning avulbildning och annan verksamhet. Möjlighet skaU finnas tUl avbrott förförvärvsverksamhet, skolgången skall kunna 1975: 9 212 fullgörasvid folkhögskola eller i annan vuxenutbUdning och viss utbildning skaU kunnaförläggas tUl arbetsplatsen under,skolans kontroll. Länsstyrelseni lån manar tUl försiktighet vad gäller förslaget att som ett ledi uppmuntran till återkommande utbildning införa studieförberedande inslag pågymnasiets alla linjer. Effekten av en sådan åtgärd kan bli att den förstärkerde skoltröttas problem och ger en negativ inslällning till fortsatta studier.Länsslyrelsen i tror inte att U 68:s förslag för gymnasieskolan skuUefrämja återkommande UtbUdning. De linjet som inte är inriktade mot direktyrkesverksamhet är få och har sin givna plats inom gymnasieskoleorganisationen. Fleralänsstyrelser betonar att en decentralisering av den högre utbildningen ärangelä.gen för möjlighelema att förverkliga återkommande utbildning.Filo.jofiska fakulteten i och dess utbildningsnämnd framhåller åandra sidan att, om man vUl åstadkomma ett system med möjligheter tillåterkommande utbildning på många orter, övervägande skäl talar för ettdistributionssystem som innebär alt högskolan flyttar ut till den studerandeoch erbjuder en tillräckligt kvalificerad och differentierad utbUdning. Behörighets-och urvalsreglerna för antagning tiU högskoleutbildning spelar enligt U 68 en viktigroll för möjligheten att utveckla återkommande utbildning. Remissynpunkter ihithörande frågor har delvis redovisats i det föregående (1.2.4). Nämnden försocionomulbildning och i stryker under alt ettutbUdningssystem som bygger på återkommande utbildning erbjuder möjligheter attkompensera ensidigheter i antagningssystemet som skulle kunna bli en följd aven aUtför hård låsning tiU urval på grundval av betygspoäng. LO betonair attantagnings- och meritvärderings-bestämmelserna bör utformas så, att de intemissgynnar utan stimulerar tUl perioder av yrkesarbete före inträdet i enhögre utbUdning. U68 betonar att en väl fungerande och tillräckligt omfattandeinformationsverksamhet är en väsentlig förutsättning för utvecklingen avåterkommande utbildning. Dessa synpunkter delas av bl.a. , ,, AMS, ett par länsstyrelser, slyrelsen för , ,, , , LO och SFS. TCOdelar därvid U 68:s u])pfatlning alt studie- och yrkesvägledningsverksamhetenför vuxna och därmed även delar av den uppsökande verksamheten bör ges eninstitutionell bas. Enligt TCO:s uppfattning bör denna verksamhet organiserasi form av särskilda informationscentraler i kommunerna. Dessainformationscentraler bör underställas de lokala vuxenutbUdningsråden för attgarantera en samverkan meUan utbUdningsanordnarna. lingamaskall upplysning också kunna lämnas om de möjligheter arbetslivet erbjuder medhänsyn till en genomgången utbildning. Den uppsökande verksamheten påarbetsplatserna, vilken TCO anser vara utomordentligt angelägen, bör bedrivasav de fackliga organisaiionerna. Det är därvid naturligt atl de samarbetar medde till dem knutna sludieförbunden. LO betonar vikten av sådana aktiva,uppsökande informations- och stimulansåtgärder som kan motivera gmpper med svagstudietradition att ta tillvara de studiemöjligheter som skapas. SFS strykerunder att en satsning på studie- och yrkesvägledning för att nå nya gmpper intefår innebära att de ekonomiska resursema för studie- och yrkesvägledning åtövriga studerandekategorier inom den högre utbildningen minskar. AMS menar attden uppsökande verksamheten bör förankras i den redan befintligaorganisationen för studie-och yrkesvägledning inom arbetsmarknadsverket ochinom skolväsendet. Mångaremissinstanser betonar alt studiefinansieringen spelar en mycket betydelsefullroU för benägenheten att lägga upp studiema som återkommande utbildning. Attsärskilda åtgärder på det studiesociala området måste vidlas för attåterkommande ulbildning skall bli mer vanlig råder det tämligen stor enighetom. Meningarna är emellertid mer delade om hur elt sådant förstärkt studiestödskall utformas. U68:s förslag om ett differentierat studiestöd avstyrks av bl.a. ett parstudiemedelsnämnder, matematisk-naturvetenskapliga fakulteten i Göieborg ochdess utbildningsnämnd, , , , , MUF ochCUF. Från dessa remissinstanser framhåUs bl.a. att studiefinansieringssystemetbör vara neutralt i förhållande till såväl utbildningsinriktning somulbildningens förläggning i tiden. SSEF föreslår ett system med studielön. CUFmenar alt samhället helt skall svara för de grundläggande studiesocialakostnaderna genom ett system med garanterad minimunkomst. På kort sikt börenligt förbundets mening en försöksverksamhet med studielön genomföras. Positivatill förslaget om ett differentierat studiestöd är bl.a. AMS,sludiemedelsnämnden i , SVUX, , LO och TCO. TCOsäger sig vara medveten om att ett sådant stöd i vissa fall och av vissa kanuppfattas som orättvist. Men varje system måste byggas på schablonartade reglersom uiformas med hänsyn till det syfte man vill uppnå. I detta fall är syftetatt möjUggöra vuxenstudier och återkommande utbildning. Det går då inle,erdigt TCO:s mening, att undvika att ett sådant system upplevs som orättvist avdem som inte omfattar bakomliggande syften. LO ger sitt stöd åt principförslagetom ett differentierat studiestöd som gynnar dem med yrkeserfarenhet men menaratt formerna för denna differentiering bör utredas närmare. anser övervägande skäl tala för elt differentierat studiestödmen betonar att det kommer att bli Prop.1975: 9 214 ensvår och grannlaga uppgift att lägga en gräns som kan upplevas som rättvis. UKÄframhåller att det nuvarande studiesociala systemet måste underkastas enordentlig omprövning. SÖ betonar alt det krävs ett förbättrat studiesocialtslöd för personer i ålerkommande utbildning, en uppfattning som delas av bl.a.flera länsskolnämnder. EnligtU 68 bör reglerna för olika sociala förmåner vara så utformade att denanställde inle kommer i elt sämre läge om han får ledighet för att genomgåulbildning. En annan fråga av betydelse är frågan om hur anställningstrygghetenför den enskilde skall lösas, dvs. hur räll till ledighet för studier skallkombineras med rätt till återinträde i tjänst efter avslutad utbildning. Länsstyrelseni lån framhåller att elt problem är hur näringslivet underålerkommande skall kunna på heltid avslå från arbetstagare somvill, vidareutbilda sig. ställer frägan om arbetsgivaren underalla omständigheter skall vara skyldig att efter utbUdningstiden återanstäUa enarbetstagare. Viklen av att likartade frågesläUningar tas upp och löses betonasbl.a. av SÖ och flera länsstyrelser. TCO menai' att det är omöjligt att ha kvaren ordning enligt vilken arbetsgivaren ensam skaU avgöra individens möjlighetertill studier. Frågan om ledighet för studier av längre omfattning eUer förenstaka dagar måste därför lösas. Vidare måste man för att lösa vissa aspekterav den ekonomiska trygghetsfrågan skapa garantier för alt de allmännaanställnings- och sociala villkoren bibehålls förstudier. Dessutom bör en viss anpassning göras av socialförsiikringssystemetsregler. För att rätlen tUl ledighet skall få en reell betydelse måste denslutligen kombineras med rätt att efter ledigheten få återvända till tidigareeller minst likvärdig anställning. UKÄ betonar viklen av atl dessa frågorlöses och anser att det är en förutsällning för förverkligandet av ålerkommandeutbildning. U68 konstaterar all man systematiskt kan använda återkommande utbildning som etlkonjunkturpolitiskt instrument. Bl.a. AMS och i länkan tänka sig att återkommande utbildning används i konjunkturpolitiskt syfte.Socialhögskolan i ansluter sig också tUl förslaget men stryker samtidigtunder att den ålerkommande utbildningen inte bör grundas påkonjunklurvariationer utan bör dimensioneras för att kontinuerligt tillgodoseutbildningsbehov som är angelägna såväl ur samhällets som ur den enskildessynvinkel. Länsslyrelsen i menar att det innebär en risk attåterkommande utbildning kommer att kunna användas som ett konjunkturpolitisktinstrument. Garantier måste enUgt mening skapas så att enindivid som väljer att studera i etapper själv skall få bestämma hur han' villförlägga sina studieperioder 1975: 9 215 tidsmässigt.Liknande synpunkter framförs av bl.a. ,medicinska fakultetens utbildningsnämnd i , styrelsen förbibliotekshögskolan, länsskolnämnden i län och SFS. 1.2.7Institutionell organisation översikt och allmänt Detslora flertalet remissinstanser ansluter sig till de allmänna utgångspunkter U68 ställer upp för ulformningen av den institutionella organisaiionen. Framförallt gäller detta strävan att decentralisera ansvar och befogenheter och atlöka kontakterna mellan utbildningsorganisationen och samhällel i övrigl. Närdet gäller utredningens konkreta förslag är däremot remissopinionen starktsplittrad. Ihuvudsak positiva till U 68:s förslag rörande institutionell organisation ärbl.a. SÖ, AMS, konsistoriegruppen i , socialhögskolorna i ochÖslersund, lärarhögskolorna och förskoleseminarierna i och Luleåsaml , , LO och TCO. Även UKÄ,ansluler sig i väsentliga delar tillförslagen men förordar vissa modifikationer. I huvudsak negaiiva är bl.a. sågott som samtliga remissinstanser inom universiteten, de tekniska högskolorna,och högskolan i , forskningsråden saml SAFISI,, SFS och SSEF. Deremissinstanser, som i huvudsak tiUstyrker U 68:s organisations-förslag,betonar främst värdet av del samspel mellan högskolorna samt samhälls- ochyrkeslivel, som finns inbyggt i den föreslagna organisationen, och demöjligheter till samlat lokalt inflytande i utbildningens planering m.m. ochtiU utveckling av utbildningsutbudet ulan hinder av administrativa gränser, somden mera sammanhållna organisationen ger. Vidare påpekas de fördelarorganisationen erbjuder med avseende på dels sättet atl värdera olika slag avhögskoleutbildning, dels möjligheter tiU integration av utbildningsplaneringenmed övrig samhällelig, främst regional planering. UKÄanser att en decentraliserad högskola, »självständig i Utövandet av funktionersom är vitala för samhällets nydaningsarfaete bland dem ett ständigtifrågasättande av rådande mönster och värderingar» måste vara ett övergripandemål för forisatta reformer. UKÄ betonar i detta sammanhang U 68:s förord föratt lokal administrativ indelning och val av arbetsformer i stor utsträckningbör vara lokala angelägenheter. Dedominerande och genomgående inslagen i kritiken av utredningens förslag ärsammanfattningsvis att förslagel för de inom hög- 1975: 9 216 skolornaverksamma i realiteten innebär en centralisering, att den föreslagnaorganisaiionen för de statliga högskolorna alltför mycket präglas av sirävanefter enhetlighet utan hänsyn till olika utbildiungars särart och att denadminislraliva strukturen blir en tung överbyggnad som verkar kvävande på deproducerande enheterna, institutionerna. Konsisloreti pekar på den förtroendeklyfta som stundom upplevs mellan å enasidan liiroanslalterna, å andra sidan cenirala myndigheter och organ. Om denhögre ulbUdningen och forskningen skaU kunna fungera på ett tillfredsställandesätt måste enligt konsistoriet organisaiionen och beslutsfattandetmedvelel inriklas på att undanröja de problem som har uppkommit genom ett ihög grad centraliserat och alltför differentierat hierarkiskt system. Bl.a. konsistoriet vid tekniska högskolan i , humanistiska fakulleten iLund, samhällsvetenskapliga fakulteten i och dess utbildningsnämndsamt slyrelsen för skogshögskolan uttrycker farhågor för att den föreslagnaorganisaiionen åtminstone på de större högskoleorterna kommer atlleda till elt ökat inflytande för förvaltningstjänstemän på de beslutandeorganens bekostnad. Flera universitetsorgan anser att ett genomförande avförslagen skulle försvaga sambandet mellan forskning/forskarutbildning ochgmndläggande utbildning prå. elt oacceptabelt sätt. Elt realiserande avutredningens förslag leder, enligt bl.a. konsistoriet i , medicinskafakulteten i och sektionens för teknisk fysik utbildningsnämnd vidChalmers tekniska högskola, lUl att det politiska inflytandet på universitetensverksamhei blir för stort. De remissinstanser som hävdar denna ståndpunkt anseratt samhället har tillräckligt slarka medel för styrning avhögskolorna, främst genom anslagstilldelningen. Ettflertal remissinslanser lar i sina allmänna synpunkter på den institutionellaorganisationen upp den försöksöksverksamhel med nya former för samarbete mellanstuderande, lärare och övrig personal som pågått de senasle åren viduniversitet och högskolor. Samtliga som yttrar sig om de nya samarbetsformernahar en positiv inställning till dem. UKÄ betonar all tankegångarna bakomförsöksverksamheten och erfarenheterna av denna bör komma tUl klart uttryck iprinciperna för den institutionella organisationen. 5Ö framhåller atthögskolans demokratisering inte kan vägas mot andra mål, som t.ex. krav påeffektivitet, utan bör betraktas som en nödvändig tUlämpning inom ett specifiktområde av den allmänna demokraliseringsprocessen. TCO finner det angeläget altde samverkansformer som försöksverksamheten inneburit får en bredare omfaltningoch alt fler beslutsnivåer blir berörda. Utredningensförslag rörande isättet att utse ledamöter i olika beslutande organ, framförallt när det gäller högskolestyrelser och utbildnings- och linjenämnder,kritiseras i många yttranden. 1975: 9 217 stödav så gott som samtliga organ inom läroanstalterna inom UKÄ:s område i , statens humanistiska forskningsråd, SFS,, , CUF m. fl. förordar att företrädare föranställda och studerande i styrelser och nämnder skall utses direkt av deberörda. TillU 68:s förslag att i avvaktan på länsberedningens arbete inte vidta någraförändringar i ansvarsfördelningen niellan stat, landstingskommuner ochprimärkommuner i fråga om högskoleutbUdningen ansluter sig bl. a.socialstyrelsen, länsslyrelserna i , och Norrbottenslän, landstingen i , , , ochNorrbottens län. Också SÖaccepterar den föreslagna lösningen men beklagar atl U 68;s i övrigt sågenomgripande förslag kan komma att genomföras utan att huvudmannaskapsfrågansamtidigt får sin lösning. SÖ anser att U 68 borde ha penetrerat problemetnärmare till ledning för länsberedningens fortsatta arbete. Länsberedningen anför atten strävan bör vara alt möjligt övervinna högskoleutbildningenssplittring på flera huvudmän. Med hänsyn lill alt den övervägande delen avutbildningen har statligt huvudmannaskap förefaller elt sådant beredningen mestnaturligt, eftersom många utbildningslinjer rekryterar studerande från helalandet och forskningen, som är en betydelsefull faktor i sammanhanget, fåranses vara en statlig angelägenhet. Med hänsyn lill sjuksköterskeutbildningensnära samband med sjukvårdsplaneringen kan det dock vara ändamålsenligt att denåtminstone tills vidare har landstingskommunalt huvudmannaskap. Beredningenförordar emellertid att det särskilt undersöks om denna utbildning liksomläkarutbildningen i framliden bör ha statligt huvudmannaskap. Också de medicinskafakulteterna i och Göieborg m.fl. önskar en särskild ulredning om eltsamlat huvudmannaskap för vårdyrkes-utbildningen. Ytterligare ett stortanlal remissinslanser uttalar sig för ett enhetligt huvudmannaskap åtminstonepå . Flertalet av dessa, bl.a. UKÄ, samhällsvetenskapliga fakulleteni och dess utbildningsnämnd, flertalet länsskolnämnder, AMS, SIFU,länsslyrelserna i , , , och ,läns landsting, ett anlal kommuner, SHIO. , , SSEF och Elevförbundetfinner det naturligt med staten som huvudman. anför i huvudsak två skälför att ett generellt statligt huvudmannaskap genomförs så snart som möjligl,nämligen dels att många utbUdningslinjer har riksrekrytering och ett statligthuvudmannaskap då innebär 1975: 9 218 undgår en mängd problem med inierkommunala ersättningar, dels atthögskolans andra huvuduppgift, forskningen, måste anses vara en statligangelägenhet. För SSEF är ett överförande av all högskoleutbildning tUlstatligt huvudmannaskap ett absolut krav i samband med en högskolereformsgenomförande. Bl.a.landstingen i samt Göleborgs och län och FÖVUX förordar ellenhetligt huvudmannaskap, antingen statligt eller kommunalt. Fråganom huvudmannaskapst, såväl på kort som på lång sikt, är enligt länslandsiing av underordnad betydelse under fömtsättning att ett gemensamtregelsystem för högskoleulbildning skapas vad gäller statlig finansiering,institutionell organisation och studieorganisalion. U68:s förslag alt och skaU ha staten som huvudmantiUstyrks eller möter ingen erinran. TCO anför att diskussioner om ettstatligt övertagande också av i ochKonstindustriskolan i bör las upp med huvudmännen för dessa enheter. Avgränsningsfrågori fråga om statlig högskoleutbildning Vissastatliga utbildningars ställning i den framtida högskoleorganisationenbehandlas av ett flertal remissinslanser ulan särskUjande av frågor somhuvudsakligen rör den lokala organisationen från sådana som huvudsakligen berörden centrala organisationen. Berörda avgränsningsfrågor redovisas här i ettsammanhang. U68:s förslag alt jordbrukets högskolor alltjämt skall ha en separatorganisation inom ansvarsområde tillstyrks förutom avjordbrukels högskolor och deras samarbetsnämnd av bl.a. och läns landsiing och förordar att jordbmketshögskolor inordnas under samma centrala myndighet som övrig stailighögskoleulbildning. SÖ, UKÄ och TCO finner inte alt de skäl U 68 anför för ettbibehållande av ordningen på den högre jord- och skogsbruksutbildningensområde motiverar att jordbrukets högskolor skall ha en från övrig statlighögskoleutbildning skild organisation. Ett inordnande av dessa utbildningar isamma lokala och centrala orjanisation som annan högskoleulbildning utesluter,enligt TCO, inle atl den programbundna försöksverksamheten vid högskolorna kanfortsätta på uppdragsbasis. Statskontoret förordar alt föratsättningar för ettinordnande av jordbrukels högskolor i samma organisation sorn övrig stailighögskoleutbildning närmare övervägs i anslutning till de omlokaliseringar avtvå av högskolorna som är föreslående. Prop.1975: 9 219 Sektionenför väg- och vattenbyggnad vid lekniska högskola och tekniskafakultetens utbildningsnämnd i finner det påkallat att överväga ominte de tekniska högskoleutbildningarna borde hänföras tiUindustridepartementets ansvarsområde i analogi med förhäUandena för jordbruketshögskolor. Likartade synpunkter anförs av konsistoriet vid tekniska högskolan iSlockholm. Styrelsenför statens brandskola tUlstyrker U 68 :s förslag om oförändrad institutioneUorganisation för den högskoleutbUdning som meddelas vid skolan(numera statens brandnämnd). TCO anser emeUertid att brandingenjörsutbUdningenorganisatoriskt bör samordnas med övrig statlig högskoleutbildning. Sföbefälsskolorna,SR och TCO anser att också sjöbefälsutbUdningen bör inordnas i den lokalastatliga högskoleorganisationen. Som skäl för' etl inordnande anförs främst detökade samarbetet med universitet och högskolor, särskilt inom de transporträttsligaoch tekniska områdena. Närdet gäller högskoleutbildningarna inom kulturområdet avstyrker TMR med stödav dé tre scenskolorna och slatens musikdramatiska skola OMUS med stöd avde tre musikhögskolorna dramatiska institutet samt medkonsthögskolan elt inordnande i den av U 68 föreslagna högskoleorganisationenför resp. utbildningars del. Som skäl för avslyrkandena anförs främsi alt dethär är fråga om så små utbildningsenheter att deras intressen skulle få svårtatt hävda sig inom ramen för en större lokal organisation och alt kontaktenmellan resp. utbUdningar och yrkeslivet skulle försvåras. Dramatiska institutetfinner att U 68:s förslag i förhållande till nuläget måste leda tiU en försvagningav det kullurpolitiska inflytandet över kullumlbildningama. TMR är negativtockså till att dessa utbildningar samordnas med övrig högskoleutbildning påcentral nivå. Rådet anser att konstnärsutbUdningarna bör sortera under eltkulturpolitiskt, inte ett utbildningspolitiskt organ förslagsvis det nyakulturrådet. tiUstyrker U 68 :s förslag under förutsättning atlhänsyn las till konstnärsulbildningarnas särart. finner detväsentligt att tidpunken för ett inordnande av här berörda ubildningar i denstatliga högskoleorganisationen inte låses och atl det nya får inflylandeöver utbildningarna. Statskontoret tillstyrker med tvekan atl de konslnäriigautbildningarna inordnas under verksorganisalionen för den statligahögskoleutbildningen. Samarbetsnämndenför journalisthögskolorna med slöd av journalisthögskolorna samtFOJO-kommittén avstyrker utredningens förslag att journalisthögskolorna skallinordnas i en sammanhållen högskoleorganisation. anser attden av U 68 föreslagna organisationen inte tillgodoser journalistutbildningensbehov av kontakt med yrkeslivet. betonar i silt yttrande attsambandet 1975: 9 220 mellanjoumalistutbildningsinstitutionerna bör stärkas i stället för deorganisatoriska sambanden mellan utbildningar med samma geografiska belägenhet. Lokaloch regional samordning och samverkan U68 :s förslag alt huvuddelen äv den statliga högskoleutbildningen inom etthögskoleområde skall föras samman tiU en organisation under en styrelsetillstyrks generellt äv bl.a. samhällsvetenskapliga fakulteten i ochdess utbildningsnämnd, teologiska fakulleten i och dess utbildningsnämnd,matematisk-naturvetenskapliga fakulteten i och dess utbildningsnämnd,filialrådet i , samarbetsnämnden vid universitetsfilialen, i ,styrelsen för , , ,socialhögskolorna i , och , SIFU. länsstyrelserna i ,, och , . Väslernorrlands och ,landstingen i och , ett tiotal kommuner. , , och . Det stora flertalet remissinstanser inomUKÄ-området är emellertid kritiska, vissa starkt kritiska, till denföreslagna styrelseorganisationen. Samlligakonsistorier i Slockfiolm tar avstånd från förslaget om en högskolestyrelse förorten. Konsistorierna förordar i huvudsak att befintliga enheter i Stockholmskall bestå och att elt samarbetsorgan för , tekniska högskolanoch inrättas. För samarbetsorganet skisseras ett tänkbartkompetensområde, inom vilket skulle falla bland annat lokal- ochutrustningsplanering, faslig-hetstjänst, redovisningscentral, dataorganisation,arbetsmiljö- och skyddsfrågor och information &imt initiativtagande förulveckling av forskning och utbildning. Konsistorierna kan tänka sig attjusteringar av de organisatoriska gränserna kan bli påkallade om utbildningenplaneras efter sektorer. Medicinska fakulteten vid anseratt man borde överväga om inte vårdutbildningsseklorn i borde förastill en egen administrativ enhet med institutet som kärna.