prop · FZ03198 · 1975-12-31 00:00:00 — Reglerna innebär altförelagens planering av arbetsplatser styrs så att tillgängligheten för dehandikappade underlättas. Förbundet anser att mer preciserade reglerbeträffande artjetslokaler torde vara svåra all utforma och genomföra ipraktiken, eftersom förhållandena och de tekniska förutsällningarna varierar såslarkt vid olika arbetsplatser, lorde därför de nuvarandebestämmelserna vara lämpligast för alt tillgodose de handikappades berättigadeönskemål om lillgänglighet till arbetslokaler. Förbundet menar dessulom att enändring av reglerna så att ett krav på formellt dispensförfarande enligt 67 S BSinförs skulle medföra ökade kostnader och försening av byggnadslovsgivningen,SAF. som anför liknande synpunkler, förordar alt en utredning görs beträffandeolika typer av verksamheter i syfte att åstadkomma en skälig avvägning mellankostnaderna för företagen å ena sidan och nyttan för de handikappade å andra sidan. Förslagetatt skälighetsprövningen i 42 a S skall utgå i vad avser de utrymmen i byggnadlill vilka allmänheten äger tillträde tillstyrks eller lämnas erinran avde remissinstanser som ullalar sig härom, SJ, som ulgår från all skälighelsbedömningerikommer all ersättas av ett lämpligt utformat Prop.1975/76:198 12 dispensförfarande,anser emellertid att en skälighetsprövning är enklast att administrera, 1stort sett alla remissinstanser som har yttrat sig om planverkets förslag attundanta bostadshus i två våningar från kravet på hiss godtar förslaget ellerlämnar det utan erinran, HCK, DHR, och lungsjuka framhåller emellertid att hiss bör finnas i alla tvåvåningshus somuppförs. Fleraremissinstanser beror frågan i vad mån förslaget om ändring av 42 a S medtillhörande tillämpningsföreskrifter kommer att positivt eller negativtpåverka utformningen av den yttre boendemiljön. Den fråga som i dellasammanhang diskuteras mest rör planverkels förslag att bostadshus med fler äntvå våningar skall förses med hiss. Tveksamma till förslaget med hänsyn tilldess befarade negativa inverkan på befintlig stadsbild, särskilt i äldrestadsmiljöer, är länsstyrelserna och länsbostadsnämnderna i ochÖrebro län. som ifrågasätter om inte undantag från hisskravet i irevåningshusbör kunna medges. vill gå längre och förordar att undantagfrån kravei bör göras beträffande samtliga bostadshus i tre våningar.Länsstyrelsen i Siockholms län och kommun framhåller .att hisskravet förtrevåningshus kan få mindre önskvärda konsekvenser i äldre stadsmiljöer, och Svenska liksbyggen anseratt de praktiskatillämpningsföreskrifterna rörande bostadens tillgänglighet inte får leda tillatt tillverkningen av vissa från andra synpunkter lämpliga lyper av bostadshusupphör. SBEF framhåller risken av att konsumentens valfrihet begränsas. I småhusprodukiionoch när del gäller sanering kan enligt SBEF speciella planlekniska problemuppstå. Läns.styrelsen I Väsierboliens län menaratt tillämpningen av lillgänglighetskravenkominer all medföra en successiv förändring av stads- och lätortsmiljöerna medrisk för en heterogen stadsbild, I centrala lätortsddar kan detta komma attaccentueras vid sanering, Enligl kan de markpoliliska ochplanmässiga följderna för kommunerna bli kännbara i en utsträckning som mansannolikt inte riktigt har gjort klart för sig. /örsknlngpekar på vissa effekter på byggandet som lillämpningen av de föreslagna beslämmelsernakan tänkas få. En tänkbar ulveckling enligl institutet är all byggandet avbostäder i tvåvåningshus med entréer i mark-planet ökar. Denna hustyp kan ge sloramiljökvaliteter och kan ges skilda upplåtelseformer. Bestämmelserna kan ävenleda lill att ett slörre antal fierfamiljshus av ekonomiska skäl byggs medfyra eller fler våningar. Antalet loftgångshus i tre våningar kan också ökaliksom antalet punkthus. Enligt inslilutet kan skärpta besiämmelserombostadsområdenas tillgänglighet för handikappade dessutom medföra att plan marki ökad utsträckning används för bostadsbyggande. Medbostadsproduktionens nuvarande inriktning föreligger enligt Tekniska högskolani risk för att tillgängligheten lill nyproducerade bostadslägenheter blirhögst begränsad. Högskolan framhåller alt tvåplans ehfamiljs- Prop.1975/76:198 13 husoch flerfamiljshus, vilka hustyper sannolikl kommer att utgöra en slor del av lägenhetsiillskottetunder den närmaste framtiden, inte kommer all erbjuda tillgänglighet annat än ientréplanet. Liknande synpunkter anförs av , som anser bör förhindra att del föreslagna hisskravet leder lill all byggandet av ivåvåningshusökar oproportioneriigt. Enligt RRV är del sannolikt alt kravet på hiss itrevåningshus endast i mindre omfattning kommer att förbättra tillgänglighetenför handikappade i nyproducerade flerfamiljshus. Frågan omhandikappanpassning av bostäder vid ombyggnad las upp av ell anlalremissmyndigheter, I det av HSB, och Svenskaliksbyggen gemensamt avgivna yttrandet framhålls att en planmässig ombyggnad avdet äldre fasiighetsbesiåndei lorde bli nödvändig, om effekterna av deföreslagna ändringarna skall slå igenom på bostadsbeståndet i dess helhet inomrimlig tid. , han-dikappinstitiitei, . HCK och DHR anför liknande synpunkter. ochhandikapputredningen anser att del är väsentligt alt hela bostadsbeståndet fåren så hög grad av tillgänglighet som möjligt. för byggnadsforskningmenar att det beträffande det befintliga beståndet av bostadshus .saknas endetaljerad kunskap om vilka svårigheler handikappanpassningen kan stöta på.Byggnader från olika lidsepoker erbjuder olika slag av tekniska ocharkitektoniska svårigheler, I de allra flesta fallen lorde dock enligt rådet fulltacceptabla lösningar kunna utvecklas. är principiellt positiv till attbostadshus i samband med ombyggnad skall göras tillgängliga på samma sätl somnybyggda hus. Vid överväganden om saneringsåtgärder kan ombyggnadsrestriklioneri vissa fall komma alt medverka till att rivning och nybyggnad föredras framförombyggnad. 1 .sammanhanget bör emellertid enligl erinras om den möjlighettill dispensgivning som BS innehåller, Sveiiges jästigheisägarejörhund framhålleratt större krav än tidigare kommer alt ställas på framlida ombyggnader aväldre lägenheter. Ombyggnader blir därmed mer kostnadskrävande, vilkel sannoliklkommeratt dämpa saneringstaklen, Enligl SBEF kan belydande svårigheler för ombyggnadsverksamheienförutses, kommun anser all 48 a S BS bör kompletteras med ordel lillgänglighet. Ytterligareändringar av 42 a S BS föreslås av en del remissinsianser, anser alt paragrafenbör inledas på följande sätl: "Bosläder, arbetslokaler med tillhörandeutrymmen samt de utrymmen i byggnad lill vilken allmänheten äger tillträde , ,,", i län ifrågasätter om det inle av 42 a S börframgå alt kravei på handikappanpassning skall galla för lägenheter slörre änett rum och kök, i län förordar att deninledande lexlen i 42 a S har följande lydelse: "Utrymmen i byggnad lill vilkaallmänheten äger tillträde eller som utgöra arbetslokal saml bostäder, . ,",Slatens handikappråd och anser alt uttrycket"invaliditet" i 42 a S bör ersättas med "handikapp". Någraremissinstanser berör frågan de föreslagna änd- Prop.1975/76:198 14 ringarnabör träda i kraft. anser all ell tidigt ikraftträdande av ändringarna kankomma all leda lill alt omprojekiering i vissa fall behöver tillgripas. Det kandärför vara lämpligt att förena stadgeändringen med en passande övergångstid.En tidsåtgång från projekteringssiart till byggstart är inie ovanlig,varför en generell övergångslid skulle behöva utsträckas till omkring ,finner emellertid att del behov av övergångslid som av olika skälotvivelaktigt föreligger hellre bör tillgodoses genom selekliva övergångslider.Med selekliva och differentierade övergångslider skulle del bli möjligt altundvika starkt försenade och kostnads-höjande omprojekieringar vid exempelvis elappulbyggnader,anser all 42 a S med den utformning som paragrafen föreslås få bör träda ikraft först efter minsl . Även Svenska kommunjörbundei anser all en vissövergångstid erfordras. i förutsätter attövergångsbestämmelserna uirormas så alt nu fastställda stadsplaner ochpågående projekt kan fullföljas oberoende av de nya riktlinjerna, bör övergångsbestämmelserna tidsmässigt begränsas lill ellminimum. Ont BS ändras i enlighet med förslagel börenligt arbetarskydds-styrelsenändringen träda i kraft försl sedan erforderiiga tillämpningsföreskrifter förarbetslokaler har utarbetats. Planverketsoch förslag alt bostadshus i tre våningar med ett visslmindre antal bostadslägenheter skall få uppföras fram lill ulan atthiss behöver anordnas godtas av så gott som samtliga remissinstanser somyttrar sig härom. i anser emellertid att denföreslagna övergångstiden är för kort. Tekniskahögskolan i frarnhåller att det finns en högst begränsad forskning rörandeplanering och byggande för tillgänglighet. Del saknas i hög grad samordning avoch riktlinjer för det fortsatta forskningsarbetet. Om skärpta krav på lillgänglighetskall få genomslagskraft, måste de som medverkar i planering, projektering,produktion och granskning ha förbättrade insikter i frågorna. Ofta är delmöjligt all tillgodose lillgänglighetskrav genom insiktsfull projektering utan altdetta medför vä.sentligt ökade kostnader. Arkitekter borde i den grundläggandeutbildningen tränas alt på ett naturligt sätt inrymma dessa aspekler i projekteringsarbeiet.Konsumentverket anser del mycket angelägel all information om ändringar ochkompletteringar i BS och lillämpningsföreskrifler lämnas såväl lill byggherraroch projektorer som till de konsumenikategorier som närmasl berörs. Även handikapputredningenframför liknande synpunkter. Detvar lidigare en allmän uppfattning att handikappades anpassning lill samhällsmiljönkunde ske genom att bl, a, lekniska hjälpmedel ställdes lill deras förfogande.Den uppfattningen har numera övergetts. Prop.1975/76:198 15 omatt samhällsutvecklingen bör inriktas på att skapa en sådan miljö att medborgaremed olika fysiska och psykiska förutsättningar kan fungera i samhället pålikartade villkor. Samhälletgör fortlöpande insatser för alt ge handikappade möjlighet att arbeta, studera,delta i olika aktiviteter m. m. Målet är alt handikappade skall kunnaintegreras i samhället och inte utestängas från ett normalt liv. Samhälletsinsatser för att förbättra handikappades bostadssituation har ökat, särskiltunder . Genom att ställa villkor för statliga bostadslån kandet allmänna i viss utsträckning påverka utformning och utrustning avbostadslägenheter i en för handikappade positiv riktning, Bo-stadsanpassningsbidragkan utgå för sådana åtgärder inom och i anslutning lill bostadslägenhet, sombehövs för att handikappade skall kunna utnyttia lagenheten på ändamålsenligtsätt. För handikappade kan lån av statsmedel utgå för förbättring och i vissafall för uppförande av bostad. Undersenare år har flera nya bostadsområden utformats i syfte att göra alla bostädersåväl tillgängliga för rullstolsbundna som anpassbara för rörelsehindrades permanentboende,I bostadsproduktionen har i några fall införts exempelvis bredare dörrar ochkommunikationsutrymmen. Emellertidbyggs fortfarande bostäder som ,inte kan nyttjas eller bebos av handikappade.Det är i synnerhet de rörelsehindrade som är i behov av särskilt utformade ytoroch passager, tillgång lill hiss samt individuellt avpassad tekniskhemutrustning. Den begränsade tillgången på bostäder som kan anpassas efter debehov som bl. a. dessa människor har försvårar valmöjligheterna för sådanahandikappgrupper. Den kraftiga minskningen i nyproduktionen av flerfamiljshusmedför att del åriiga tillskottet av lägenheter med bl, a, tillgång till hisshar sjunkit. Planverkethar nu i skrivelse till regeringen hemställt att tillämpningsområdet för 42 a SBS utvidgas till att även omfalla bosläder. Verket har i samråd medbostadsstyrelsen utarbetat ett förslag till föreskrifter för till-lämpningen av42 a S med avseende på bostäder. Enligt verket är målsättningen med dettaförslag att nyproducerade bostäder skall kunna besökas och tillfälligt bebossamt efter begränsad ombyggnad permanent bebos av personer med nedsatt rörelse-eller orienteringsförmåga. Det ankommer på regeringen alt pröva om dessaföreskrifter kan faslslällas. har dessulom föreslagit att den skälighetsprövningsom nuvarande lydelse av 42 a S möjliggör tas bort. Jagvill erinra om att det i olika sammanhang har förts fram kravpå att bostäder skall anpassas till rörelsehindrades behov. Redan då 42 a Sinfördes i BS föreslogs att den nya bestämmelsen borde omfatta ävenbostadslägenheter. Föredragande departementschefen ansåg emellertid att 42a Sinte borde omfatta bostadsutrymmen (prop. 6),eftersom det inle syntesrealistiskt att söka utrusta alla lägenheter så att de motsvarade derörelsehindrades behov. De svårast rörelsehindrades bostadsfråga borde enligtdepartementschefen lösas genom speciallägenheter. För de i mindre 1975/76:198 16 gradrörelsehindrade pekade departementschefen pade möjligheler som gavs att bl, a,individuellt anpassa utrustningen i vanliga lägenheter. Medanledning av motion (1973:883) om obligatoriskt handikappvänlig bygggnationanförde civilulskollel (CU 1973:19 s. 37) alt möjligheterna att så långt somanses möjligt och lämpligt vidga kraven på handikappanpassning prövadeslöpande av bl. a, planverket. Enligt utskottets mening kunde någon ålgärddå inte anses påkallad. Riksdagentog på nyll ställning till ett par motioner i vilka det föreslogs attsådana föreskrifter skulle införas i BS som bättre tillgodosåg de handikappadesbehov, I en motion (1974:910) yrkades att orden "i skälig omfattning"i 42 a S BS skulle utgå samt att paragrafen även skulle omfatta bostäder. Vidriksdagsbehandlingen av det första yrkandet i motionen uttalade civilutskottet(CU 1974:10 s. 33 0 bl.a, att motionens huvudsyfte förmodligen var att läggafast en högre ambitionsnivå i fråga om handikappanpassning inom det avseddaområdet. Utskottet förutsatte att överväganden gjordes om möjligheten ochlämpligheten att i sådant syfte föra över råd och anvisningar till del områdesom täcks av bindande föreskrifier, från vilka avsteg fick ske endast efterdispensprövning. När dessa föreskrifter sammanlaget hade nått sådanallmängiltighet att de kunde få generella uttryck i BS värdet enligl utskottetnaturligt att överväga även detta. beslöt alt som sin mening ge Kungl.Maj:l till känna vad utskottet hade anfört. Motionenskrav att generellt anpassa bostäder för handikappade fick enligt utskottetlöpande prövas och prioriteras efter angdägenhetsgrad, varvid övervägandenafick knytas inte endasl lill BS utan även till förutsättningarna för bosiadsanpassningsbidragoch lill del löpande arbetet inom byggstandardiseringen. Utskottet kundedärför inte tillstyrka ett föreslaget generelll uttalande i saken. Vid remissbehandlingen av bygglagutredningens betänkande (SOU 1974:21)Markanvändning och byggande uttalade några instanser att kraven. påtillgänglighet borde utökas till alt omfatta även bosläder (SOU 1975:17 s, 106), I eninom upprättad promemoria (Ds B 1975:1) föreslogs vissaändringar i BS, som syftade till att möjliggöra en överföring av gällandeanvisningar (God bostad) och praxis vid granskning för statliga bostadslån tillSvensk Byggnorm (SBN), 1några remissyttranden över promemorian framfördes krav påen ändring av 42 a S BS(prop, 1975:83 s, 23), Liknande krav har dessulom framförts av olikahandikapporganisationer i skrivelser till . 1propositionen 1975:83 framhöll jag att man borde sträva mol all göra bostädernaändamålsenliga för olika kalegorier av boende. Syftel alt öka bostadenstillgänglighet för handikappade kunde emellertid enligt min mening inle nåsenbart genom en ändring av 42 a S, Av väsentlig belydelse 1975/76:198 17 varnämligen innehållet i de föreskrifter i SBN som behövdes för till-lämpning av42 a S, om denna paragraf fick en ändrad lydelse. Med hänvisning till altföreskrifter var under utarbetande av planverket och ansågjag då all statsmakternas ställningstaganden i dessa frågor borde anstå.Riksdagen godtog vad jag hade anfört. Medhänsyn till att tillämpningsföreskrifter för bostadens tillgänglighet numerahar färdigslällts och mot bakgrund av de starka krav som har framförts på handikappanpassadebosläder bör enligl min mening en ändring av 42 a S BS övervägas. Utöver desynpunkter som jag i det föregående har framfört anserjag att i huvudsakföljande skäl talar för en utvidgning av 42 a S till all omfatta även bostäder. Handikappfrågornatorde av flertalet människor uppfattas som angelägna. En bidragande orsakhärtill kan vara att stora medborgargrupper är direkt berörda av dessa frågor.På grund av arbetsolycksfall, trafik- och idrottsskador samt vissa sjukdomarblir ftertalet människor under sin levnad för kortare eller längre tidhandikappade eller står åtminstone på grund av släktskap eller eljest enhandikappad så nära alt den egna sociala situationen märkbart påverkas. Anlalelhandikappade utgör en förhållandevis slor grupp av människor i landet. Attuppskatta detta antal är emellertid myckel svårt. Förmågan att begränsaverkningarna av handikapp är individuellt betingad och påverkas av sådanafaktorer som personens ålder, fysiska och psykiska konstitution, arbetssituationetc. Av stor belydelse för frågan om handikapp föreligger liksom för graden avdetta är också på vilket sätt den sjukes eller den skadades närmaste omgivningoch sociala miljö är utformad. Ettantal olika undersökningar har gjorts för att uppskatta antalet handikappade,1 betänkandet (SOU 1975:68 s, 35 fO Handikappanpassad kollektivtrafik finns enav den s, k, gjord sammanfattande redogörelse för deviktigaste undersökningarna. Utredningen beräknar all landels totala antalhandikappade, med en försiktig skattning, uppgår till ca, I milj,, varav 250000 är gravt förflytmingshandikappade och lika många handikappade med påtagligabesvär vid förflyttningar. Återstoden, ungefär 500 000 människor, har handikappsom i viss utsträckning kan göra sig gällande som förflyttningshandikapp. Dengrupp handikappade som är mest beroende av lämpligt utformad bostadsmiljö ärrörelsehindrade, som har nedsatt funktion i rörelseorganen. Denna kategorihandikappade omfallar ett stort antal människor med synliga handikapp, t, ex.de rullstolsbundna, eller de som använder kryckor eller bockar. Tillrörelsehindrade i vidare bemärkelse räknas också personer som på grund avsjukdom eller ålder har nedsatt kapacitet hos inre organ och därför inte kanförflytta sig längre sträckor eller gå i trappor. Antaletpersoner är stort och beräknas komma att öka kraftigt.särskilt fram lill . Del gäller framför allt för de högsta åldersgrupperna.Rörelsehinder och andra handikapp är särskilt vanliga bland 1975/76:198 18 äldre.Åldringsvården är i hög grad inriktad på frågor som rör handikappade. Föråldringsvården gäller som en viktig grundsals att de gamla skall beredas möjlighetatt bo kvar i en för dem invand miljö eller att få tillgång till modernabostäder, som är anpassade efter deras behov. Mångamänniskor blir tillfälligt rörelsehindrade på grund av skador i trafiken, iarbetet och . Det är önskvärt att dessa personer så snart det ärmedicinskt motiverat skall kunna lämna vårdinrättningen och återvända till enändamålsenligt utformad bostad. Den som föds till eller tidigt drabbas avhandikapp har ofta särskilda svårigheter att bl, a, få den stimulans ochsamvaro med jämnåriga som är så betydelsefull för personlighetsutvecklingen.Det är fördenna grupp handikappade vikt igt att de inte på grund av brist pålämpliga bostäder hänvisas till vård i institutionella former. Normaliseringoch integration är betydelsefullt inte bara för handikappade. Det skallgivetvis vara möjligt att umgås hemma med vem som helst, även medrullstolsbundna och andra handikappade. Bostaden bör därför utformas så att denäven kan besökas av en person med handikapp. Jaghar med vad jag nu har sagt velat betona vissa omständigheter som talar för attalla nya bostäder bör anpassas efter handikappades behov. Denna uppfattningdelas också av flertalet av de remissinstanser som har yttrat sig överplanverkets förslag. Givetvis ärjag medveten om att det föreligger behov avsärskilda insatser för handikappade även på många andra områden i samhället.Som civilutskottei har framhållit bör kraven på att vidga handikappanpassningenfortlöpande prövas och prioriteras efter angelägenhetsgrad. Enligt min meningär det emellertid vanskligt att med säkerhel avgöra vad som vid en visstidpunkt är mest angeläget för handikappade. Det lorde inle föreligga någonenhetlig bedömning i frågan hur angelägen en viss åtgärd är i förhållande tillandra åigärder för att förbättra handikappades förhållanden. Motbakgrund av de på senare lid, inle minst från handikappades egnaorganisationer, framförda önskemålen och kraven på en förbättring av bostadenstillgänglighet för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga ärjag tor egen del övertygad om att en handikappanpassning av bostäderna är en avde mest angelägna åtgärder som bör vidtas för handikappade. Jag kandärför inte dela den av några remissinstanser framförda meningen attplanverkets förslag inte bör genomföras förrän det genom ytterligareutredningar har konstaterats om förslagel är del som bäst tillgodoserhandikappades intressen. Ett ställningstagande till verkets förslag bör inteanstå till dess sådana utredningar har gjorts. Olikauppfattningar gör sig gällande i frågan hur långt man bör gå i strävandena attanpassa bostäderna. Avgörande för vilka krav man skall ställa på eit handikappanpassalbyggande anses vara de kosinadskonsekvenser som olika anpassningsåtgärder kanmedföra. De betänkligheter som har i BS omfatta även bostadslägenheter ärdärför Prop.1975/76:198 19 Innehålleti planverkets föreskrifter för tillämpning av 42 a S vad gäller bosläder är somjag påpekade i proposilionen 1975:83 av väsentlig belydelse då verkningarna avförslag rörande bostadens tillgänglighet övervägs. och bostadsstyrdsenhar lill sitt gemensamt utarbetade förslag till föreskrifter och anvisningarfogat vissa synpunkler på de föreslagna lill-lämpningsföreskrifternas inverkanpå bl, a, byggnadskostnaderna. Synpunkterna rör bl, a. vilka ekonomiskakonsekvenser som kan följa av del föreslagna kravet på hiss i bostadshus medfler än två våningar. Ettantal remissinstanser har framhållil alt planverkels förslag alt ändra 42 a S BSinle bör genomföras förrän förslagets kostnadskonsekvenser har ytteriigarebelysts. Man befarar kostnadsökningar och är osäker på hur stora dessa kan bli. Jagär självfallel medveten om att åigärder för alt förbättra bostäders handikappanpassningi vissa fall kan medföra merkostnader. Av naturliga skäl kan inte med önskvärdgrad av säkerhel avgöras hur slora kostnadsökningarna kan bli, om 42 a Sutvidgas till all omfalta bostäder, 1 många fal Ikan bostäder görastillgängliga utan att medföra någon fördyring eller blott en obetydlig sådan.Genom förutseende projektering synes i de flesta fall krav på bredare dörraroch större utrymme för entré, kök, badrum och uteplats kunna tillgodoses utankostnadshöjningar. Installation av hiss är emellertid dyrt. Av främsl deltaskäl förefallerdet inte realistiskt all ställa krav på hiss i bostadshus medbara två våningar. Till frågan om hissålerkommer jag sena re. Det bör slutligeni detta sammanhang framhållas alt en allsidig belysning av kostnadsfrågornaäven bör innefatta de kosinadsbesparingarsom kan göras om bostäderna byggsefter handikappades behov. Att den som har drabbats av handikapp har möjlighetatt bo kvar i sin lägenhet kan nämligen bl, a, underlätta rehabiliteringen,nedbringa tiden för vistelse på sjukhus eller annan vårdinstitution, minskabehovet av specialbostäder och liknande samt föranleda att social hemhjälpinte behöveranlitas. Jagflnner alltså att den omständigheten att en anpassning av bostaden till handikappadesbehov kan dra med sig vissa begränsade fördyringar inte ulgör hinder för ensådan ändring av 42 a S BS all bestämmelsen görs tilllämplig även på bosläder.Bestämmelsen bör dock begränsas till att avse bostäder för annat ändamål änfritidsändamål.