prop · FZ03196 · 1975-12-31 00:00:00 — () och (), som handhar ledningen avbilsporten resp. motorcykelsporten i , beslår av drygt 600 föreningarmed .sammanlagt över 100 000 medlemmar. De flesta medlemmarna är yngre än 25år. Förbundet ser som en viktig uppgift att ge ungdomar med motorintresse engivande fritidssysselsättning och att fostra dem till ansvarskännandeoch omdömesgilla motorförare. Motortävlingaranordnas dels på allmän eller enskild väg, dels inom inhägnal tävlingsområde.För tävling på väg gäller vanliga trafikregler, och de tävlande är underkastadesamma krav i fråga om registrering, körkort och trafikförsäkring m, m, somgäller för all annan trafik med motorfordon. Tävlingarna avgörs på vissaavgränsade sträckor, där hastigheten eller kor-skickligheten är utslagsgivande.Exempel på sådana tävlingar är bilrallyn saml tillföriitlighets- och Irialtävlingarmed motorcykel. inom inhägnat tävlingsområde gäller däremot åtskilliga undantag frånde författningsbestämmelser som annars måste iakttas vid trafik medmotorfordon. De fiesta trafikreglerna är inte tillämpliga i detta fall, ochnågot krav på körkort eller viss minsta ålder gäller inte för den som förmotorfordon inom sådant område. Fordon som används uteslutande inom inhägnattävlingsområde är vidare undantagna från de allmänna reglerna om registreringoch trafikförsäkring m, m. Motortävlingarinom inhägnat tävlingsområde utövas i olika former på tävlingsbanor av specielllyp. Som exempel på sådana bantävlingar kan nämnas racing, rallycross ochkarting inom bilsporten saml roadracing, motocross och speedway inommotorcykelsporten. Gemensamt för banlävlingarna är att hastigheten harutslagsgivande betydelse. Mycket höga hasiigheier uppnås vid tävlingar påspecialbyggda tävlingsbanor av typ . 1 allmänhet användsspecialutrustade och oregistrerade fordon. Medhänsyn främst till de höga hastigheter som kan förekomma innebär banlävlingarnastora risker för olycksfall. Särskilt utsatta är naturligtvis de tävlandesjälva, men även funklionärer och åskådare löper risk alt skadas om ett lävlingsfordonskulle komma ur kurs och köra av banan. Olyckor har också ibland inträffat. Denhittills svåraste olyckan utspelade sig år Prop.1975/76:196 24 1970,då två bilar under tävling på Gelleråsbanan vid hakade i varandraoch slungades över banans avspärrningar in bland publiken. Vid olyckan dödades6 åskådare medan 35 åskådare skadades, I övrigt har inle något dödsfallinträffat bland åskådare. häröver huvud taget ingaåskådare skadats inom bilsporten och bara ett par lindriga åskådarskadorförekommit inom motorcykelsporten. Även skador på funktionärer är sällsynta.Däremot skadas åriigen flera förare eller passagerare under tävling ellerträning på inhägnade tianor. rör det sig igenomsnitt om 200-250 sådana personskador , I regel har skadorna dockvarit relativt lindriga, och dödsfall är sällsynla även bland förare ochpassagerare. Motorsportensnationella och internationella organisationer arbetar konlinueriigt på att ökasäkerheten vid motortävlingarna. I vårt land har bilsportförbundet och motorcykellöri)undeti sina tävlingsreglemenlen lämnat noggranna anvisningar om tävlingsbanornasbeskaffenhet och avspärrning mot publiken m. m. och om fordonens och detävlandes utrustning e, d. Före varje tävling kontrollerar förbunden att dessaanvisningar följs. Vidare har regeringen uppdragit ål statens trafiksäkerhetsverkalt tillsammans med och slatens vägverk inrätta etisamarbetsorgan med uppgift att utarbeta föreskrifter och anvisningar förprövning av ansökningar om tillstånd till motortävlingar på väg och på slutnabanor. Detta samarbelsorgan, den s. k. SAMT-gruppen. följer fortlöpandeutvecklingen av säkerhetsfrågorna och släller upp normer försäkerhetsanordningar till skydd för såväl de tävlande som åskådarna. Ocksåförsäkringsskyddet vid skador som uppkommer i samband med motortävlingar harsedan länge tilldragit sig uppmärksamhet, F, n, skyddas åskådare och andrautomstående is, k, tredje man) av en särskild ansvarsförsäkring som tecknas avarrangörerna genom bilsportförbundets resp. motorcykelförbundets förmedling.Försäkringen täcker skadestånd upp lill 2 milj, kr. vid personskada och 500 000kr. I vissa fall förekommer även att arrangören tecknar enkompletterande ansvarsförsäkring som täcker ytteriigare skadestånd. Sålundahar Racing Club en ansvarsförsäkring som täcker skadestånd upp till7 milj, kr. Också de tävlande harett visst försäkringsskydd. De är nämligenautomatiskt anslutna till en olycksfallsförsäkring som tecknas genom förbundensförmedling. Försäkringen omfatiar dödsfallsersättning med , ochinvaliditetsersättning med maximalt , inom bilsporlen och 150 000kr. Vidare utgår dagsersäitning och ersättning förlake- och resekostnader m. fl. Ett motsvarande försäkringsskydd finnsför funktionärer, som inom motorcykelsporten kan få ytteriigare ersäitning. Fråganom försäkringsskyddet vid motortävlingar har behandlals i olika lagsiiftningssammanhang.Diskussionen har därvid framför allt gällt om trafikförsäkringsplikt bordeföreligga vid tävlingar med motorfordon som används uleslulande inom inhägnattävlingsområde. Denna tanke har dock Prop.1975/76:196 25 tidigarei allmänhet avvisats. Del främsta skälet till denna ståndpunkt torde ha varitalt den allmänna trafikförsäkringen inte borde belastas med de särskildaskaderisker som dessa tävlingar innebär. Vid något lillfälle har i ställetföreslagits att en obligatorisk tävlingsförsäkring skulle införas vid sidan avden vanliga trafikförsäkringen för att läcka skador vid motortävlingar. Dettaförslag har dock inte lett lill lagstiftning. Ocksåvid tillkomsten av trafikskadelagen (1975:1410) diskuterades hur tävlingsfordonenborde behandlas i försäkringsavseende. Denna lag, som ersätterde nuvarande bestämmelsema om ersättning vid ira-fikskador i bilansvarigheislagenoch trafikförsäkringslagen, skiljer sig från dessa bestämmelser i framföralltföljande hänseenden. Ersättningssystemet vid trafikskador omvandlas till ettfrån skadeståndsreglerna fristående försäkringssystem, där det högstaansvarsbeloppet för varje trafikförsäkring höjs till 50 milj, kr, med anledningav en och samma händelse. Från ett fordons trafikförsäkring utgår ersättning äventill fordonets förare. Vid personskador har den skadelidande i princip rätt tillfull ersättning även om han själv har medverkat till skadan. Vid allapersonskador, liksom vid sakskador som tillfogas utomstående tredje man, utgårersättningen på rent objektiv grund, dvs, oberoende av om någon kan ansesvållande till skadan eller ej, Trafikskadelagengrundar sig på ell förslag av trafikskadeutredningen i betänkandet (SOU1974:87) Trafikskadeersätlning. 1 utredningens förslag gjordes inle något undantagför tävlingsfordon. Enligt utredningen fanns det nämligen inte något bärandeskäl för att, som tidigare skett, la undan dessa fordon fråntrafikförsäkringsplikten. Någon ändring i utredningens förslag i denna del gjordesinte i propositionsförslaget (prop. 1975/76:15). beslöt emellertidatt tävlingsfordon som används uteslutande inom inhägnat tävlingsområde skulle undantasfrån trafikskadelagen (LU 1975/76:3, rskr 1975/76:113). Avgörande för dettabeslut var att en till-lämpning av lagen på dessa lävlingsfordon skulle kunnamedföra kraftigt ökade försäkringskostnader för fordonen, något som i sin turskulle kunna få betydande negativa konsekvenser för motorsporten som sådan. Isamband med detta beslut överiämnade åt regeringen att utarbetaförslag lill en särskild lag om försäkring vid motortävlingar inom inhägnattävlingsområde, Enligl borde ersättning från sådan försäkring ulgåpå rent objektiv grund lill åskådare och andra utomstående som skadades vid sådanamotortävlingar. uttalade vidare att de nuvarande förarolycksfallsförsäkringarnainte gav ett tillfredsställande försäkringsskydd. Om detta skydd inleförbättrades genom frivilliga avtal, kunde det enligl bli nödvändigtatt lagstiftningsvägen trygga även förarnas rätt till en fullgod ersäitning.Riksdagen förutsatte all regeringen följde utvecklingen på området och vidtogerforderliga åigärder. Föregen del vill jag till en början understryka att åskådare som skadas vid motortävlingarsjälvfallet måste ha samma rätt till ersättning som trafik- Prop.1975/76:196 26 Med hänsyn härtill kunde del synas ligga nära lill hands att görareglerna i trafikskadelagen om ersättning från trafikförsäkringen tillämpligaockså på sådana skador. En sådan lösning skulle emellertid medföra vissa lekniskaproblem, Trafikskadelagen utgår nämligen från att det finns en individuelltrafikförsäkring för varje försäkringspliktigi fordon, och försäkringspliktenskall fullgöras av fordonsägaren. Enligt vad som framkommit underriksdagsbehandlingen av lagen går denna ordning svåriigen att lillämpa på lävlingsfordonen,som inle alltid ulgör några specificerade maskiner ulan under en tävling kan fåpraktiskt taget alla delar utbytta. 1 vart fall aren kollektiv försäkring fördessa fordon lättare att administrera och kontrollera än individuellt tecknadetrafikförsäkringar. Åskådarnasrätt till ersättning bör alltså garanteras genom en särskild lag omobligatorisk försäkring vid motortävling inom inhägnat tävlingsområde. Ensådan försäkring, som lämpligen kan kallas molortävlingsför-säkring, bör ävenfinnas vid träning, övningskörning, uppvisning eller liknande användning inomsådant område. Försäkringen bör vara gemensam för alla lävlingsfordon somanvänds och bör täcka både person- och sakskador som där\'idkan komma alt tillfogas åskådarna. Avvad jag har sagt framgår att ansvaret för att motortävlingsförsäkringfinns vid tävling, träning e.d, inom inhägnat tävlingsområde inte bör läggas påvarje fordonsägare för sig, 1 fråga om försäkringspliktens fullgörande är detenligt min mening naturiigt att i stället knyta an till den ordning somtillämpas beträffande de nuvarande frivilliga ansvarsförsäkringarna vidmotortävlingar. Skyldigheten att ta motorlävlingsförsäkring bör alltså åviladen som anordnar tävlingen, träningen e, d. Om en sådan anordnare inte finns,vilket kan tänkas inträffa vid vissa tränings- eller övningskörningar, börförsäkringsplikten i slällel fullgöras av tävlingsområdets ägare. Har ägarenupplåtit hela området åt annan för sådant ändamål -något som inte är ovanligt -bör försäkringsplikten dock fullgöras av denne, F,n, brukar bilsportförbundet resp. motorcykelförbundet kontrollera att ansvarsförsäkringfinns, innan förbunden enligl sina tävlingsreglemenlen lämnar tillstånd till enmotortävling inom inhägnat tävlingsområde. Från försäkringshåll har upplystsatt denna kontroll har varit effektiv. Såvitt känt har nämligen inle något fallförekommit där ansvarsförsäkring har saknats vid en sådan tävling. Det lordekunna förutsättas att förbunden även efter del alt försäkringsfrågan harreglerats i lag kommer att fortsätta med sin kontroll av att föreskrivenförsäkring finns vid motortävlingar inom inhägnat tävlingsområde. Med hänsynhärtill finns det enligt min mening inte anledning att nu överväga andrakontrollåtgärder. Skulle det emellertid komma alt visa sig att förbundenskontroll inte är tillräcklig för att förhindra överträdelser av reglerna ommotortävlingsförsäkring, får konlrollfrågan tas upp på nytt. Givetvismåste del också finnas någon påföljd för den som inte fullgör sinförsäkringsplikt. Sådana fall kan ju, trots förbundens kontroll, uppkomma Prop.1975/76:196 27 exempelvisnär tävling, träning e, d, anordnas ulan förbundens vetskap. Påföljden bör enliglmin mening vara av samma slag som vid försummelse att ta trafikförsäkring.Sådan underiåtenhet bestraffas f n. med böter. Jag avser emellertid att inomkort förelägga regeringen förslag till en proposition som innebär att bötespåföljdenersätts av en offentligrättslig avgifi, benämnd trafikförsäkringsavgift.Genomförs detta förslag, kan del finnas anledning alt införa en motsvarandeavgift även för den som inte fullgör sin skyldighet att la rnotortävlingsförsäkring.Som jag kommer att gå in på bör dock reglerna om motortävlingsförsäkringträda i kraft , medan förslagel om trafikförsäkringsavgiftär avsett att träda i krafl först . Alt införa en offeniligrätlsligavgift av detta slag enbart för den som underiåter att ta motorlävlingsförsäkringbör inte komma i fråga. Till en början bör därför inle föreskrivas någon annanpåföljd än böler för sådan underiåtenhet, 1likhet med vad som gäller i fråga om trafikförsäkring bör moiortäv-lingsförsäkringkunna meddelas endast av försäkringsanstalt som har fått tillstånd därtill avregeringen. Sådan försäkringsanstall bör å andra sidan också vara skyldig attpå begäran meddela motortävlingsförsäkring. Skulle undantagsvis sådanförsäkring saknas när åskådare tillfogas skada genom ett lävlingsfordon, börsamtliga försäkringsanstaller som vid skadetillfällel hade tillstånd attmeddela molortävlingsförsäkring vara skyldiga att solidariskt utge denersättning som skulle ha utgått om försäkring hade funnits. 1 överensslämmelsemed vad som gäller på trafikförsäkringsområdet bör en särskild regel uppställasom att detta solidariska ansvar skall fördelas mellan försäkringsanstalierna eflerförhållandet mellan beloppen av de för direkt tecknademotortävlingsförsäkringar som för var och en av dem belöper på näst föregåendekalenderår, Försäkringsanstalierna bör dock, liksom när del gällertrafikförsäkring, ha möjlighet alt sinsemellan komma överens om annan fördelningsgrund, Beiräffandeåskådarnas rätt lill ersättning från motortävlingsförsäkringen bör så långtmöjligt tillämpas samma regler som gäller för irafikskadeersäiming enligt trafikskadelagen.Ersättningssystemet bör alltså konstrueras som ett från skadeståndsreglernafrislående försäkringssystem, från vilkel ersättning för såväl person- somsakskada utgår på rent objektiv grund utan all det behöver faslslällas attnågon är personligen skadeslåndsansvarig, 1 likhet med irafikskadeersältningenbör ersättningsbeloppen dock beslämmas enligl skadeslåndsrällsliga principer.En utgångspunkt bör alltså vara att den skadelidande skall ha full ersättningför sin skada. Liksom på ira-fikförsäkringsområdel bör dock den begränsningengälla att ersättning med , anledning av en och samma händelse ulgår med högst50 milj, kr. Ocksä när del gäller jämkning av ersättningen på grund avmedverkan på den skadelidandes sida och återkrav av utgiven ersättning börsamma regler tillämpas som beträffande trafikskadeersätlning. Vid personskadorbör alltså jämkning eller återkrav i princip kunna förekomma bara när någonupp- Prop.1975/76:196 28 såtligeneller genom grov vårdslöshet har medverkat till skadan. Frånförsäkringshåll har upplysts alt ell försäkringssystem som är utformat på dettasätt inte behöver föranleda några större premiehöjningar i förhållande till premiernaenligt de ansvarsförsäkringar som gäller f n. vid motortävlingar. Problemetmed återförsäkring kan enligl försäkringsbolagen lösas genom att större delenav de försäkringsanstaller som har tillstånd att meddela trafikförsäkringbildar en s. k, reassuranspool som läcker den i lagen föreskrivnaförsäkringsrisken. Avsikten är att över- eller underskott som uppkommer pågrund av verksamheten med molortävlingsförsäkringen skall fördelas mellan deförsäkringsbolag som ingår i denna pool efter förhållandet mellan bolagenspremier för direkl tecknade trafikförsäkringar. Dessaupplysningar ger vid handen att införandel av en motorlävlingsförsäkring tillskydd för åskådare vid motortävlingar inte behöver få några negativakonsekvenser i ekonomiskt avseende för motorsporten. Försäkringsbolagenslösning föratt komma till rätta med ålerförsäkringsproblemen har jag inte någonerinran mot. Enligl min mening behöver denna fråga dock inte regleras i lag. Ensärskild fråga är vad som skall gälla när skador tillfogas någon som tiänstgörsom funktionär vid en motortävling. F. n. gäller att funktionärer somutfördetta uppdrag i sin anställning-som fallet är med poliser, militärer ochbrandmän som tjänstgör för att upprätthålla ordning och säkerhel vid tävlingen- som regel har ett tillfredsställande skydd genom den trygghetsförsäkring somfr. o. m. gäller för större delen av arbetsmarknaden. Övrigafunktionärer har emellertid endasl ett bristfälligt skydd. De olycksfallsförsäkringarsom f n, gäller för deras del ger nämligen inte på långt när samma möjlighetertill ersättning. Enligtmin mening finns del inle någon anledning all i ersäilningshänseende behandlafunktionärer på annat sätl än åskådare som råkar ut för skada vid enmotortävling. Den förut förordade motortävlingsförsäkringen bör därför omfallaockså person- och sakskador som vid tävling, träning e. d. med etttävlingsfordon tillfogas därvid tiänstgörande funktionärer. Med hänsyn till detfåtal sådana skador som har förekommit torde en sådan utvidgning avförsäkringen inte behöva medföra någon nämnvärd ökning av försäkringskostnaden.Denna slutsats har bekräftats från försäk-ringshäll. Delkan ifrågasättas om det inte behövs ett lagreglerat försäkringsskydd också förförare och passagerare som deltar i en motortävling. De frivilliga olycksfallsförsäkringarsom f. n. finns för denna kategori berättigar inte alls lill samma belopp somkan utgä ur den förordade motortävlingsförsäkringen. En höjning avbeloppen lill den nivå som skall gälla enligt denna försäkring skulleemellertid ulan tvekan leda till kraftigt ökade försäkringskostnader. En sådankostnadsstegring skulle kunna få negativa konsekvenser för motorsporten och bl.a, försvåra den viktiga ungdomsverksamhet som motororganisationerna bedriver.Med hänsyn härtill fär man enligt min me- 1975/76:196 29 ningacceptera alt försäkringsskyddet för förare och passagerare läggs på en någotlägre nivå. Dettahindrar inte att man i och för sig skulle kunna genomföra en lagreglering sominnebär att förare och passagerare får ett bättre försäkringsskydd än de har enliglde nuvarande olycksfallsförsäkringarna. Sedan denna fråga aktualiserats vidtillkomsten av trafikskadelagen har emellertid de belopp som kan utgå urolycksfallsförsäkringarna höjts inte oväsentligt, och det finns anledning antaatt denna utveckling kommer att fortsätta. Jag anser därför att man f n. böravstå från att föra in några lagregler om försäkring till förmån för förareoch passagerare som skadas vid motortävlingar. Jag avser emellertid att följautvecklingen på området med uppmärksamhet. Skulle den hittillsvarandefrivilliglinjen inle leda lill ett allt bättre försäkringsskydd för förare ochpassagerare, får frågan om en lagreglering av deras försäkringsskydd tas upp pånytt. Skadorpå den som framför eller medföljer ett tävlingsfordon under pågående tävling,träning e. d. bör alltså inte ersättas från den obligatoriska molortävlingsförsäkringen.Ersättning från denna försäkring bör inte heller utgå för sakskador som vid ettsådant tillfälle tillfogas någon av tävlings-dellagarna. Däremot börförsäkringen enligt min mening täcka både person-och sakskador som uppkommerför en tävlingsdeltagare när han inle själv deltar i den aktuella tävlingenetc, I detta fall finns det inte anledning att behandla honom annoriundaänandra utomståendesom tillfogas skada vid en motortävling. Närdet gäller skador på tävlingsfordon finns inte något allmänt intresse av ett lagregleratförsäkringsskydd. Liksom bör man låta fordonsägarna själva avgöra ivad mån deras fordon bör skyddas genom försäkring. Delsamma gäller beiräffandeegendom som finns i fordonen. Från den obligatoriska molortävlingsförsäkringenbör alltså undantas skador pä tävlingsfordon och egendom i sådant fordon.Enligt min mening bördetia undantag gälla vare sig fordonet användes vidskadetillfället eller ej. Ett moisvarande undanlag bör också uppställas förskador på andra motordrivna fordon som kan finnas inom det inhägnadetävlingsområdet, liksom för sakskador som tillfogas den som har tagit molortävlingsförsäkringeneller tävlingsområdets ägare eller nyttianderättshavare. Somförul nämnts innehåller trafikskadelagen f n. ett undantag för motordrivetfordon som används uleslulande inom inhägnat tävlingsområde. Fordon som användssåväl inom som utom sådani område omfattas emellertid av lagen. Det innebäratt sådani fordon måste vara trafikförsäkral och att fordonets trafikförsäkringtäcker även skador som uppkommer när fordonet deltar i tävling, träning e, d,inom inhägnat tävlingsområde. Härvid kan inte bara skador på åskådare ochfunktionärer utan också skador på tävlande och på andra tävlingsfordon kommaatt ersättas från trafikförsäkringen. Detta är emellertid enligt min meninginte någon lämplig ordning. För det första kan ett så vidsträcktförsäkringsansvar vid motortävlingar e, d, leda till myckel högaförsäkringspremier för de berörda fordonsägarna. 1975/76:196 30 skälsom har föranlett att skador på förare och passagerare i tävlingsfordon ochskador på sådana fordon inte ersätts från motortävlingsförsäkringen talar alltsåför att dessa skador undanias också från trafikskadelagen. Vidare ter det sighelt allmänt naturiigt att tillämpa samma ersättningsregler för alla fordon somdeltar i motortävlingar e. d, inom inhägnat tävlingsområde, oavsett vilketslags fordon det är fråga om. Härtill kommer att både beräkningen avförsäkringspremierna och administrationen av försäkringsersättningarna blirenklare, om motortävlingsförsäkringen ensam svarar för alla skador som viddessa tillfällen tillfogas åskådare och funklionärer genom ett tävlingsfordon,oavsett till vilken kategori det hör. Vadjag nu har sagt talar för att de nya reglerna om motortävlingsförsäkring görstillämpliga inte bara på fordon som används uteslutande inom inhägnat tävlingsområdeutan också på andra fordon i fall då de används för tävling e. d. inom sådantområde. Undantagsregeln i trafikskadelagen bör utformas på motsvarande sätt. Undantageti trafikskadelagen för fordon som används uteslutande inom inhägnattävlingsområde avser, förutom de egentliga tävlingsfordonen, också fordon sominte används för tävling, träning e, d, ulan för andra ändamål. Exempel påsådana fordon är vissa jeepar och brandfordon. Dessa fordon bör emellertidenligt min mening följa samma regler som områdesfordon i allmänhet och alltsåomfattas av trafikskadelagens bestämmelser om trafikförsäkringsplikt m. m. Avde skäl som jag nu har redovisat bör det nämnda undantaget i trafikskadelagenändras så att det avser motordrivet fordon när del används för tävling, träninge, d, inom inhägnat tävlingsområde. Somframhölls vid riksdagsbehandlingen av trafikskadelagen bör de nya reglerna om motorlävlingsförsäkringträda i kraft med trafikskadelagen, alltså den . På såsätt undviks alt reformen av de nuvarande trafikskadereglerna under enövergångstid leder till en försämring av i första hand åskådarnas möjligheteratt få ersättning för skador i samband med motortävlingar. Ienlighet med det anförda har inom upprättats förslag lill 1. lag om motortävlingsförsäkring, 2. lag om ändring i trafikskadelagen(1975:1410). Prop.1975/76:196 31 7.1Förslaget till lag om motortävlingsförsäkring Dennaparagraf innebär att motortävlingsförsäkring skall finnas vid tävling,träning, övningskörning, uppvisning eller liknande användning av motordrivetfordon inom inhägnat tävlingsområde. Med uttrycket "liknande användning"avses t. ex. halkkörning eller provkörning (testkörning) inom inhägnattävlingsområde. Försäkringen gäller kollektivt för alla fordon som deltar itävlingen, träningen etc. Till skillnad från trafikförsäkringen behöver denalltså inte tecknas individuellt för varje fordon. Lagentar i försia hand sikte på fordon som används uteslutande för tävling, träning e.d. inom inhägnal tävlingsområde och av den anledningen inte är trafikförsäkrade. Reglerna om motortävlingsförsäkring är emellertid tillämpliga ocksåpå andra motordrivna fordon när de används för ändamål som har angettsinom inhägnat tävlingsområde. Att bestämmelserna i trafikskadelagen om irafikförsäkringspliktm. m. inte gäller vid sådana lillfällen framgår av den föreslagna ändringen av1 § trafikskadelagen.