prop · FY0332 · 1975-12-31 00:00:00 — kasseras i uppskattningsvis 35 000 m förbrukadeavfettningsbad från ytbehandlingsindustrin . De innehåller totalt ca 1000 m* olja och fett. Man beräknar att det kasseras betbad ,därav svavelsyra, saltsyra och resten biandsyror. Defyra alternativa hanteringsmeloder som står tiU buds beträffandeverkstadsindustrins avfaU är 1975: 32 102 a) renodlad destruktion utanutvirming av nyttigheter; b)deponering eller lagring(kombineras ofta med a); c) utvinning av användbaramaterial utan egentligt marknadsvärde; d) mereller mindre lönsam återvinning av nyttigheter. Vissaavfallsslag är föremål för organiserad återvinning som skrot. Oljeavfall renasoch omraffineras eller går in i annan fabrikation. Kemikalier och metaller iytbehandlingsindustrin regenereras och återvinns i viss utsträckning. Prisetpå ytbehandlingsmetaller gör återvinning av dessa, framför allt av nickel ochkoppar, ekonomiskt attraktiv under fömtsättning att avfallet kan erhållas itillfredsställande metallren form. Ännu framkommer emellertid avfallet i deflesta fall i blandad form som förhindrar återvinning till kostnader som ärekonomiskt attraktiva, så länge det för industrierna ges billigare sätt attgöra sig kvitt avfallet. Naturvårdsverkethar i en nyligen utgiven rapport (PM 494) redovisat en av genomfördundersökning om kemiskt avfall inom olika branscher. Undersökningen haromfattat intervjuer med 126 olika organisationer varifrån kemiskt avfall kankomma. Resultatet är en allmän översikt och karaktäristik av de olikabranscherna. Mängduppgifter och problem i samband med omhändertagande angesdock endast i undantagsfall. 14.7Behandling av vissa avfallstyper Någratyper av kemiskt avfall och dess behandling beskrivs nedan i korthet. Landetstotala oljeförbrukning är omkring 35 milj. ton/år. Enligt tidigareuppskattningar skulle oljeavfallet uppgå till , men senare erfarenhetertyder på att den verkliga siffran är omkring eller mindre än 0,5 , dvs. mellan100 000 och /år. Avfallsoljan är därmed det kvantitativt störstakemiska avfallet. Avfallsoljanbestår av en mångfald olika substanser, såsom hydrauloljor, isoleroljor etc. rester från övrig oljehantering Kapacitetoch produktion vid olika anläggningar för avfaUsolja framgår av tabell pånästa sida. Dessa uppgifter tyder på att den uppgivna kapaciteten endastutnyttjas tiU en del. Skillnadenmellan den beräknade tillgängliga mängden och den i praktiken behandlademängden kan delvis förklaras av viss intern återvinning hos större förbrukaresamt lokalt organiserad extern återvinning. Dessutom tillkommer en vissförlust genom läckage. Kapacitetoch produktion vid behandlingsanläggningar för avfallsolja i brutto, m/är m/år m"/år 50 000 27 500 3 000 smörj- 2 300 olja 60 000 36 000 20 000 10 000 VästsvenskaOljeraffinaderiet främst smörjoljor Lissnave-fartyg, Hamnslop-ballastvatten ' huvudsakligen frän importerad avfallsolja Detsenaste årets prishöjningar på råolja och oljeprodukter har i hög grad påverkatförutsättningarna för hanteringen av avfallsolja. De kvantiteter som ärmöjliga att samla in visar en klar tendens att minska. Dessutom kan mankonstatera en försämring av avfallsoljans kvalitet. Utvecklingen tycks nu pekamot att den okontrollerade hanteringen av avfallsolja ökar. Genom detförändrade kostnadsläget lär avfallsolja i viss utsträckning toppsugas ochinblandas i vanlig eldningsolja i stället för att som tidigare levereras intill etablerade behandUngsföretag. Vissa kvantiteter utnyttjas också avträdgårdsmästerier. Från miljösynpunkt är detta en oroande utveckling, motbakgrund av de föroreningar som finns i en del av sortimentet. Deinsamlade avfallsoljorna återanvänds huvudsakligen på tre sätt: som råvara vidammoniaktlllverkning (syntetgas) Reningav avfaUsolja för framställning av eldningsolja sker hos . Processen är i stort sett densamma i båda anläggningarnaoch innebär avskiljning av sediment och vatten samt justering av flampunkten iöverensstämmelse med vissa specifikationer. Den i Lövsta framställdaeldningsoljan levereras tiU SUPRA och den i framstäUda oljan levererastill industrier i . Smörjoljaur förorenad molorspUlolja framställes vid Skandinaviska Oljecentralen iJönköping. Efter vattenavdrivning och behandling med konc. svavelsyra blandasoljan med blekjord och filtreras, varefter vissa s. k. additiver tillsätts. Ammoniaktillverkningur avfallsolja sker vid SUPRA:s anläggning i . .Avfallsoljan ersätteri processen till en mindre del råolja. I ett första behandlingssteg avskiljsvatten och sediment som alltid förekommer i höga halter i den insamladeavfallsoljan (). 1975: 32 104 förvärmningförgasas oljan i tryckreaktorer enligt den s. k. Texaco-me-toden. Metoden harvisat sig vara lämplig för den starkt uppblandade avfallsoljan. Den högatemperaturen och närvaron av syre gör att alla svårförstör bara föroreningar iolja (t. ex. PCB) kemiskt omvandlas till substanser, som lätt avlägsnas urgasen i de efterföljande reningsstegen. Från processteknisk synpunkt är detdock ej önskvärt att behandla klor-hallig olja. Altemativamer eller mindre lämpliga kvittblivningssätt finns också för avfallsoljan.Dessa består i bränning i öppen grop, bränning i egen ångcentral eller bränningi speciell destruktionsugn. Bränning av olja i öppen grop innebär oftast svåraluftföroreningsproblem. Bränning i egen ångcentral har visat sigge upphov till driftsstörningar. Om oljan innehåller klorhaltiga substanser som ofta är fallet kanförbränningsgasen komma att innehålla korrosiva eller ofullstän digt förbrända substanser. Bränning i speciell destmktionsugn kräver särskilda investeringar och driftskostnaderna blir relativt höga. Cyanidhaltigahärdsaltavfall Härdsaltavfallets cyanidinnehåll kan exempelvis destruerasgenom: upplösning och kemisk oxidationmed t. ex. hypoklorit upplösning, avdrivning av cyanväte genom tillsats av svavelsyra samt katalytisk förbränning avcyanvätel förbränning av härdsalter ifast form, ensamt eller tillsammans med annat avfall hydrolys med ånga under tryck Detfinns inte några externa anläggningar i landet för behandling av härdsalterinnehållande cyanider. har dock fått sända använda saltertillbaka till tillverkarna. Härdsaltsavfall som levererats till harhittiUs sänts till företag utomlands med betryggande des-tmktionsresurser. Förnärvarande pågår en specialutredning av hanteringen här i landet av cyanideroch cyanidavfall, speciellt härdsaltavfall. Den genomförs av naturvårdsverketsindustriavfallsgrupp i samarbete med bl. a. IVL. Utrednmgen tar dock ej enbartsikte på problemen i samband med cyanidhanteringen, utan även på de problemsom härrör ur de stora mängder barium och strontium som ofta ingår ihärdsalter. Vidare har IVF () utrettfrågan om cyanid- och nit-rathaltigt avfall vid värmebehandling. Denstörsta externa återvinningsanläggningen för lösningsmedelsavfall frånfärgindustri och farmacevtisk industri (förtunningar, metanol, eta-nol, acetonetc.) drivs av AB Industridestillation. Jillationenutförs som legoarbete åt vissa fasta kunder. Även försäljnmg på öppna marknadenförekommer. UddeholmAB, som säljer utrustning och lösningsmedel för avfett-ning, erbjuder sig attta hand om kundemas avfall. Ur dessa återvinns lösnmgsmedel, varefteråterstoden mest mineraloljor och fetter sänds tUl SUPRA:s anläggning iKvarntorp för slutbehandling. Marknadenför lösningsmedelsavfall har i uppskattats till ca /år, mendenna kan troligen ökas avsevärt genom en intensifierad upplysning ommöjligheterna till redestiUation av lösningsmedel. har utvecklats vätskeextraklions-processer somskulle kunna utnyttjas för denna typ av kemiskt avfall. Enav dessa processer avser utvinning av jäm, kobolt och nickel ur skrot ochlegerat Stål. En process har utvecklats för regenerering av de speciellasyrabad som används för behandling av rostfritt stål. I en annan process församma ändamål återvinns syra genom en elektrolytisk process. Föråtervinning av metaller ur hydroxidslam från galvanoteknisk industri planerasen s. k. MAR-anläggning i . I denna process lakas en blandning avmetallhydroxidslam med svavelsyra varefter extraktion sker i en serie av stegdär koppar, zink, järn och nickel utvinnes. Ett deponeringsbehov kvarstår dockefter denna process. Fosforsyraär en basprodukt inom tung oorganisk kemisk industri och gödselmedelsindustri.Vid kemiska anläggningar i (Reymersholmsverken) användsfosforsyra vid framställning av dels mineralfodermedel och gödselmedel, delss. k. industriella fosfater. För varje ton producerad fosforsyra erhålls 45ton grips beroende på vilket råfosfat som används. HittUls har endast tvåutvägar funnits att bli av med gipsen, antingen alt lösa upp den och sprida uti en lämplig vat-tenrecipient eller att lagra den på lämpliga markområden. Dengipsmängd som erhåUs vid den nya fosforsyrafabriken i (/år) skulle kunna bygga upp en hög lika stor somCheopspyramiden! Isamband med koncessionsprövningen fick dock bolaget tUlstånd att pumpa utgipsavfallet i , trots att avfallet innehöll en viss kvantitet (0,20,4ppm) kvicksilver. Entredje möjlighet har visat sig genom användning sombyggnadsmaterial, t. ex, gipsplattor och vid cementtillverkning. Avden planerade gipskvantiteten (ca /år) har redan kontrakt tecknatsför leverans av 200 /år till byggnadsma-terialmdustrin.Ytterligare kvantiteter beräknas kunna avyttras tUl bl. 1975: 32 106 Marknadspriset på gips är dock sådant att hanteringen förnärvarande ej är helt lönsam. Avfallsom innehåller organiska föreningar kan ofta omvandlas till ofarliga ämnengenom förbränning. En förbränningsanläggning producerar vanligen en stor mängdöverskottsvärme som kan nyttiggöras, om förbränningsanläggningen förläggs inärheten av t. ex. des-tillations-, torknings- eller indunstningsanläggningar. Fullskaleförsökatt destmera PCB har under medverkan av först gjorts vidIndustridestillation och senare vid SUPRA :s anläggning i . Industridestillationhar byggt upp en anläggning för förbränning av avfall innehållandehalogenföroreningar (t.ex. klor). Anläggningen som fyller ett stort behov kantås i bruk så snart koncession erhålles. Sådana anläggningar finns i bl.a. . Försökatt biologiskt bryta ner vissa fasta organiska/kemiska avfall till ofarligaämnen har i ännu endast genomförts i liten skala. Föratt ge en uppfattning om prisema för behandling av kemiskt avfall ges inedanstående tabell några exempel. I dessa priser ingår ej transport-,insamlings- och eventuella särskilda lagringskostnader. Som jämförelse kannämnas att förbränning av ett ton hushållsavfall kostar . vid den nyaförbränningsanläggningen i (vid en kapacitet av ca /år). Avfallsoljor(vanligen återvinning) Lösningsmedelsavfall (vanligen återvinning) Förbränningav kemiskt avfall (ej halogenhaltigt) Behandling av VCM-tjäror vid AKZO(återvinning av klorinnehåll)PCB (återvinning eller destruktion) Härdsalter innehållande cyanid(destruktion) Dennordiska avfallsgmppen har i sin slutrapport redovisat kostnader förförbränning av kemiskt avfall enligt nedanstående tabell, som bygger påföljande förutsättningar. Kostnadema har överslagsmässigt beräknats förförbränning av kemiskt avfall vid fyra alternativaungsslorlekar och lokaliseringar. Avfallet har fömtsätts uppkomma på 8 olikaorter med vardera avfall. Avståndet mellan orterna har satts tUl 500km. Om orterna går samman två och två om en förbränningsanläggning blirsåledes den genomsnittliga transportsträckan , oavsett om anläggningenförläggs till en av de två orterna eller till någon plats på vägen mellanortema osv. Iavvaktan på bättre behandUngsresurser lagras tillfälligt vissamängder av kemiskt avfall, t. ex. DDT, härdsalter innehållande cyanid samt slamfrån vissa ytbehandlingsanläggningar. Statsbidrag utgår i vissa fall tillsådan lagring, för att garantera eventuella förluster i avvaktan på lämpligabehandlingsmetoder. Vissa äldre lager har av oUka skäl visat sig svåra attkomma tiU rätta med. Främst har lagstiftningen visat sig svårtolkad för ettsnabbt samhällsingripande. Ett exempel på detta är de nu beryktade gifttunnornai Nöbbelöv utanför . Statsbidragmed högst av investeringskostnaderna kan utgå till anläggningar förbehandling av kemiskt avfall. Bidrag kan också utgå tiU anläggningar förbehandling av andra slag av avfall där det är av särskilt intresse församhället att a-vfallet tas om hand. Bidrag utgår inte om anläggningen bedömsbli företagsekonomiskt lönsam utan statligt stöd. Vidberäkning av bidrag tas hänsyn till de slag av avfall som avses bli behandladevid anläggningen och till värdet av substanser som vid behandlingen kanåtervinnas för att användas på nytt. Tillkomsten av anläggningar som kan taemot flera typer av avfall stimuleras i första hand. Hittillshar 14 företag och en kommun fått sammanlagt 10,5 milj. kr. 25eller har utgått i bidrag. Exempel på anläggningar som fått sådantstatiigt stöd är (4,54 milj. för destil-lation-återvinning avorganiska lösningsmedel, för separering-återvinning av eldningsolja och för förbränningav kemiskt avfall. (1,37 milj. till sin "Renare Hav"-anläggning som tar hand om oljeförore-nat vatten från fartyg för återvinning.Ferriklor AB i har fått 1975: 32 108 drygten mUjon kr. för atl kunna tillvarata betbad från stålindustrin och av dessatillverka fällningskemikalier. Statligtstöd kan, som nämnts i föregående avsnitt, lämnas till kostnad för 1 a g r i ng tills vidare eller , av kemiskt avfall eller annat avfall somär mUjöfarligt. Sådant stöd utgår i form av statlig garanti för förluster vidlagring. Denna stödform kan komma ifråga för sådana typer av kemiskt avfall förvUka det inte finns från miljövårdssynpunkt godtagbarabehandlingsmetoder. Garanti kan då lämnas för förluster som kan uppstå på grundav svårigheterna att bestämma storleken på mottagningsavgifterna så att dessatäcker både lagringskostnaderna och de framtida behandlingskostnaderna. I sambandmed att lagringsgaranti lämnas föreskrivs villkor för verksamheten bl. a.mottagningsavgifternas storlek, platsen för lagring och vilka avfallstyper somskall lagras. mindre uppmärksammat problem är deponering/långtidslagring av vissafarliga kemiska avfall som inte kan omvandlas till ofarlig form. Här avses bl.a. sådant avfall vars farlighet beror på närvaron i viss lägsta koncentrationav gmndämhen såsom kvicksilver, kadmium och arsenik. STU uppdrog 1972/73 tekniska högskolan i att delssammanfatta och analysera utiändska erfarenheter rörande utformningen avdeponeringsan-läggningar för giftiga och vådliga specialavfall och delsundersöka möjligheterna alt använda uttömda gruvor för deponering av sådantavfall. Enligtden rapport som föreligger sägs bl. a. alt svenska övergivna gruvor ärsvårt att utnyttja eftersom de normalt är vatten-fyllda. Iordningställande avdessa gruvhål anses bli dyrbart. I stället menar man i rapporten attsprängning av särskilda bergrum troligen är bUli-gare och det deponeradeavfallet lättare att kontrollera. Frågan utreds nu vidare av institutionen förkulturteknik och AB Atomenergi. har också ifrågasattsmöjligheter att deponera detta avfall i övergivna saltgruvor i somskulle vara speciellt lämpade för denna form av långtidslagring. 14.13 Kommunalhantering av kemiskt avfall Göteborgskommun har, som första kommun i landet, infört totalt renhållningsmonopol.Delta gäller fr. o. m. . Som underlag för delta beslut lågbl. a. en av genomförd inventering av kemiskt avfallinom kommunen. Renhållningsverksstyrelsen uppdrogs att göra en inventering avbefintliga behand- 1975: 32 109 lingsresurseri kommunen och föreslå eventueUa nyinvesteringar. Målsättningen skulle varaatt i så stor utsträckning som möjligt utnyttja befintligabehandlingsresurser. Totaltinventerades 1 012 företag och inrättningar. Ytterligare ca 500 företag harundersökts men befunnits sakna intresse i sammanhanget. Iredovisningen uppdelas avfallet i fast avfall och specialavfall. Tilldet fasta avfallet har sammanförts sådant industriavfall som inte medförnämnvärda risker vid hanteringen och som kan omhändertas vid konventionellaanläggningar för deponering eller förbränning. mVår ton/år Brännbartavfall som tippas i renhållnings verkets regi 480000 75 000 Brännbart avfall sombehandlas inom industrin 85 000 13 000 Ejbrännbart avfall som tippas i renhållnings verkets regi (bl. a. betongslam) 29 000 . Tillgruppen specialavfall har sammanförts sådant industriavfall som kan medföravissa risker eller kräver speciell behandling vid hanteringen. Specialavfallethar indelats i 18 olika grupper. a. omfat- tar oljeavfallet 9 400mVår och lösningsmedelsavfall 1 050 m/år. Totalmängden utgjorde drygt 30 000ton/år. Närdet gäller beräkningen av de framtida avfallsmängderna gjorde kommunen denbedömningen att den skärpta offentliga regleringen dels i form av lagen omhälso- och miljöfarliga varor, dels det kommunala renhållningsmonopolet skullekomma att väsentligt reducera möjligheterna att på olaglig väg bli av medkemiskt avfall. Då kommunen skall ha full kostnadstäckning för omhändertagandeav allt avfall inom monopolet, antogs detta medföra att industrin sökerbegränsa kostnaderna och i stället försöka reducera avfallsmängderna. Detta kanmedföra alt mängderna kemiskt avfall minskar. Kommunen avser därför inle i nulägetatt nyinvestera i någon större behandlingsanläggning för kemiskt avfall förränmängderna med större säkerhet kan beräknas. I första hand skall befintliga ochpå etablerade kommunala, interkommunala och privata resurser utnyttjasoch samordnas så att en snabbt fungerande verksamhet kan åstadkommas. Underförsta verksamhetsåret omhändertogs drygt kemiskt avfall. Störstamängderna kom från avfallsolja. I övrigt dominerade lösningsmedel samt färgoch färgslam. Representanterför har till arbetsgruppen framfört följande planer/önskemålbetr. Förbränningsresurser förflytande, fasta och halvfasta kemiska avfall som även skall kunna varaklorhaltiga, dvs. våttvättutruslning för rökgaser erfordras. Resurser för våtkemiskbehandling. Anläggning för återvinning avmetaller ur tungmetallavfall. Eventuellt återvinningsanläggningför eldningsolja. Eventuelltåtervinningsanläggning för lösningsmedel. Eventuellt anläggning föråtervinning av fett. Deponeringsplats förkontrollerad deponering av kemiskt avfall. Plats för uppläggning ochbehandling av oljeskadad jord, fenolhal-tiga massor o. dyl. Plats för destmktion avpyrotekniskt och explosivt avfall. "Akulplats" (medcisterner, containers etc.) för tUlfällig, kontrollerad lagring av produkter isamband med katastrof- och saneringsverksamhet. rapport från MUjöbcredningen (Arbetsgruppen för kemiskt avfall; 1973)redovisas en inventering av kemiskt avfall i samt befintligaresurser för behandling av sådant avfall. I utredningsrapporten föreslås attkommunen inför renhållningsmonopol även för kemiskt avfall. Kommunfullmäktigehar efter remissbehandling av rapporten beslutat att införa kommunaltrenhåUningsansvar för kemiskt avfall från . Inventeringenhar genomförts av hälsovårdsnämnden . Samråd skeddemed , giftnämnden. , , IVL ochIVA. Totalt omfattades 5 212 företag. Drygt 100branscher berördes. Dentotala mängden kemiskt avfall uppgår till drygt 1 milj. m*/år. Vatteninnehålleti vissa avfall kan dock vara mycket högt. Enligt annan beräkningsgmnd var dentotala avfallsmängden . Oljeavfallet uppgick till ca 7 500 m. Behandlingsmöjligheternaredovisas enligt följande: Oskadliggörande(destruktion etc.) Tillfällig lagring Fördetaljer hänvisas tUl bilagor i inventeringsrapporten avfall iStockholm, Ianslutning tUl utredningen gjordes en särskild bearbetning av kemiskt avfallfrån företag med mindre än 5 anstäUda. Resultatet har redovisats avnaturvårdsverket (PM 486). a. kunde konstateras att dessa små företagsvarar för av den totala mängden kemiskt avfaU. Kommunenhar avtal med Industridestillation för omhändertagande av samtliga från kommunenankommande spilloljor, lösningsmedel, färger samt avfall från kemiskaindustrier och liknande. Företaget har erbjudit sig att inom ramen förgällande avtal fungera som huvudman för omhändertagande av kemiskt avfall inomkommunen. IStockholm har gjorts under- sökningarom förekomsten av kemiskt avfall som omhändertas i förbränningsanläggningarnai och Lövsta. Undersökningarna omfattade kemiskt avfall iindustriavfall och hushåUsavfall. Av undersökningarna framgår attrelativt-många typer av kemiskt avfall ingår i såväl industriavfallet som ihushållsavfallet. Exempel på ämnen som påträffats är trikloretylen,koltetraklorid, tjära, oljefärger, spiUolja, transformatorolja, fotogen,fetter av olika slag, ogräsmedel, oUka typer av lim, denaturerad sprit,blymönja och olika typer av förtunningsvätskor. Mängderna kemiskt avfall ärinte särskilt stora men kan ändå bidra till korrosionsskador iförbränoingsugnamas ångpannor. Det kan heller inte uteslutas att det vidförbränning av kemiskt avfall kan uppkomma luftföroreningar. Hälsovårdsförvaltningenhar mottagit 40 anmälningar om olägenheter orsakade av olja ochkemikalier. Av dessa avsåg 12 anmälningar verksamheter där fortlöpandehantering sker av olja eUer kemikalier. 15 anmälningar avsåg direktaolyckshändelser (överfyllnad eller läckage från cistern). Tömning av olja ellerkemikalier direkt p& marken i uppenbar avsikt att göra sig av medsubstansen kunde konstateras i 6 fall. Stockholmskommun har i anslutning till Lövsta förbränningsanläggning haft en så kalladslamgrop avsedd för mottagning av slam från rening av gatubmnnar m. m. Dennaslamgrop utnyttjades dock otiUbörligt för tömning av avloppsslam, spUloljor,bottenslam från oljecisterner samt för diverse kemiska avfallsprodukter. Dåstor risk förelåg för läckage till stängde den 15 oktober1971 slamgropen vid Lövsta och hänvisade avfallslämnama till bl, a. 14.14UKA-utredningen om kemiskt avfall Utredningenrörande omhändertagande och behandling av kemiskt avfall m. m. (UKA) avlämnadei febmari 1973 betänkandet Kemiskt avfall uppgifter och organisation, del II (DsJo 1973:1). Ibetänkandet ges vissa allmänna riktiinjer för hanteringen av kemiska avfalloch utredningen pekar på olika åtgärder som i samverkan mellan myndigheter ochberörda industribranscher bör vidtas för att reducera avfallsmängderna. a.anser utredningen att utbyggnad av in-samUngs- och behandlingsresurser bör skestegvis och i anslutning till branschvisa inventeringar. Utredningen har därvidockså pekat pi behovet av en enhetlig terminologi och klassificering avavfall. Dessutombetonas länsstyrelsemas och hälsovårdsnämndemas stora betydelse när det gälleratt åstadkomma en tillfredsställande avfaUshan-lering. a. bör, enligtutredningen, nänmderna inhämta uppgifter om hur avfallet inom olUca industrierhanteras och även i övrigt vidta sådana åtgärder som främjar en helt lämpligavfallshantering. Ettav huvudförslagen i betänkandet är att 4 § kommunala renhållningslagen ändrasså att möjlighet skapas för Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer altbesluta om kommunalt monopol på annat avfall än hushållsavfall. är det av olika skäl ännu inte möjligt att införa ett generelltkommunalt monopol på allt kemiskt avfall, möjligen med undantag för oljeavfall.Utredningen framhåUer också att en utvidgning av monopolet bör föregås avöverläggningar med kommunförbundet och andra berörda. En förutsättning är ocksåatt möjUgheter firms alt ta hand om avfallet. Vidareföreslår utredningen en ändring av 14 § läkemedelsförordningen som bemyndigarsocialstyrelsen att meddela särskilda bestämmelser för oskadliggörande avläkemedelsrester och läkemedelsemballage. Enligt utredningen bör erforderligatillämpningsföreskrifter utfärdas i samråd med . Vadgäller organisatoriska frågor föreslås att en särskild ledningsgrupp knytstill . Denna grupp skall enligt utredningen "verka för attde frågor av oUka karaktär som har samband med kemiskt avfaU skall få en såtUlfredsställande lösning som möjUgt". Enligt utredningen börnaturvårdsverket, industriverket, kommunförbundet, industriförbundet och IVL iförsta hand vara representerade. Vidare bör en samordnande tjänsteman knytastill gmppen.