prop · FY0312 · 1975-12-31 00:00:00 — Förslagetinnebär som synes en mycket stark begränsning av jämkningsmöjlighelen vidpersonskada och går i denna del längre än kommitténs förslag. Till slöd för enbegränsning åberopas i remissprotokollet liksom i kommitléns betänkandenfrämst sociala och humanitära skäl. Del anses inte rimUgl att den som drabbasav personskada skall lill följd av den minskning av ersättningen som enjämkning enligl nuvarande regel kan medföra bli lidande i all framlid för eh lillfälligoaktsamhet eller liknande. Resonemanget grundas väsentligen på del förhållandelatt skadeståndet i de flesta fall täcks av ansvarsförsäkring, medan däremoi deskadelidande inle i motsvarande män är skyddade genom sjuk- ocholycksfallsförsäkringar. En ordning enligl vilken fullt skadestånd som regel utgärleder därmed till en rimlig riskfördelning, i det att skaderiskerna i samhälletslås ut på så många händer som möjligl. Denna grundtanke bakom förslagelförefaller i och för sig helt riktig. Förutsättningar synes emellertid ännu saknasför atl genomföra den fullt ul över hela linjen. Enligt remissprotokollel är de utan jämförelse vanligastepersonskadorna de som inträffar i arbetslivet och i Irafiken. Pä dessa områdenhar utvecklingen nu nått så långt all prakiiski laget alla skadefall täcks avansvarsförsäkring, inom arbetslivet av den Irygghetsförsäkring som gäller sedanseptember 1974 och i trafiken av trafikförsäkringen. Pä dessa områden är sälundade anförda skälen för en begränsning av jämkningsmöjligheten klart framträdande.Men ulanför de områden där ansvarsförsäkring föreligger brister resonemanget. Eltsätt att lösa jämkningsfrågan är visserligen all se den i slorl och välja enregel som, om den felar i en del fall, dock slår rält i flertalet fall. En sådanregel medför den lagtekniska fördelen att den kan göras jämförelsevis enkel. Nuär emellertid som förut berörts skadeständslagsliftningen inriktad på ett regelsyslemsom såvitt möjligt överlag leder lill sociall tillfredsställande resullat. Ettsådant socialt betraktelsesätt blir påtagligt hallande, om del begränsas lillenbart den ena sidan i skadefallen, t. ex. den skadelidande. Detta är inleheller fallel med det remitterade förslaget, sett i dess helhet. Särskilt denföreslagna aUmänna jämkningsregeln i 6 kap. 5 § är uttryck för hänsyn lUI skadevåUarenav det slag som avses. Liknande uttryck finns redan tidigare i beslämmelserom skälighetsprövning i skadeståndslagen, såsom i 2 kap. 2 och 3 §§ samt 3kap. 5 och 6 §§. Medan delremitterade förslaget i övrigt lill slor del karakteriseras av strävanden altsöka avvärja klart obUliga resultat i skadeprövningen, är den nu ifrågavarande medvåUanderegeln,sådan den utformats i departementsförslaget, ägnad att leda lill jusl sådanaresultat i vissa fall. Det gäller då skadevåUaren är en enskild person ochansvarsförsäkring saknas. Dessa fall lorde ännu inle vara så fåtaliga att dekan lämnas åsido. Om t. ex. två enskilda personer råkar medverka till en olyckaoch den ene undkommer utan skador, blir han enligl förslagel ersätlningsskyldigfullt ul mot den andre, även om denne i alldeles övervägande grad själv varitden som vållat olyckan. Och det är inte säkert att olyckan drabbar just denmindre välsituerade av de tvä. Den som i sill dagliga arbete har ställning avarbetstagare och då är betjänt av en snäv jämkningsregel för den händelse hankommer till skada kan i annal sammanhang vara den skadevållande och dä hamotsatt iniresse. En snäv medvållanderegel kan leda till en skev skaderegleringäven om i del tänkta fallet båda kommer lill skada. Var och en blir dä enligtden föreslagna regeln skyldig atl ersätta den andras skada men skall ejvidkännas någon del av sin egen skada, alldeles oavsett om på den ena sidan meninte den andra finns både ansvars- och olycksfallsförsäkring. Det bör inteheller bortses frän att när olyckor inträffar i vardagliga förhällanden intebara renl ekonomiska fakiorer hör till bilden utan att även psykologiskafaktorer rent mänskUga hänsyn -spelar in. Självfallet kommer den som skadas främsii blickpunklen. Men det lärer för mången ingalunda vara likgiltigt, huruvidahan genom att åläggas fullt skadeståndsansvar blir den som får känna helabördan av ansvarel för själva olyckan, även om denna främst orsakals av denandre. Vissa möjligheter finns väl att komma till rätta medolägenheterna av den föreslagna regeln men de är begränsade och inle särdeleslämpliga. En sådan möjlighet erbjuder den allmänna jämkningsregel som föreslåsi 6 kap. 5 §. Dess tillämpningsområde är emellertid som framgått av motiventänkt att vara myckel begränsat. Det kan inte uteslutas att en olämplig medvållanderegelkan leda till en uttänjning av denna allmänna jämkningsregels tillämpningsområde.En sådan ulveckling skulle komma i strid med förslagets syfte och bör undvikas.En annan möjlighet är att bedömningen av våUandefrågan anpassas lill en rimUg ulgångsålunda att skadevållarens oaktsamhet bedöms som så ringa i förhållande till den skadelidandes all den inle bör föranledaskadeståndsansvar. Denna utväg har emellertid två påtagliga nackdelar. Den enaär alt endasi tvä alternativ står till buds, antingen fullt skadestånd eUerintet. Den andra är att i faU dä både personskada och sakskada uppkommer isamma skadefall metoden inle tillåter en nyanserad bedömning, när försäkringarföreligger avseende den ena men inle den andra skadan. Del sist sagda belyser en allmän svaghet hos en ordningmed skilda bedömningsgrunder för personskada och sakskada, ägnad all väckabetänkligheter. Det förhäller sig inte bara sä att de sociala och humanitärasynpunkterna i vissa personskadefall föranleder hänsyn lill skadevåUaren. Dessasynpunkler kan också, såsom anförts i remissprotokollel, i sakskadefallframträda starkt till den skadelidandes förmån, t. ex. när egendom av betydelseför hans fcrsörjningsmöjligheter kommer tiU skada eUer går förlorad. Om likvälskilda principer antas - vilket enligt remissprotokollel vunnit så gott som allmänlslöd under remissbehandlingen av kommitténs förslag förefaller del onödigt atljusl i nu ifrågavarande hänseende tillskapa en reglering som genom sin stelhetomöjliggör den nyanserade bedömning som skadeståndslagen i övrigt ger ulrymmeål. På grund av det anförda vill vi förorda atl jämkningsmöjlighelenvid personskada inte begränsas så starkt som skett i det remitterade förslaget.Den av kommittén föreslagna lösningen motsvarar bättre de krav som bör kunnaställas i denna del. Alt märka är alt en uividgning i linje med kommillénsförslag ingalunda behöver beiyda en annan tillämpning än som avses med detremitterade förslaget i de fall då skälen talar därför, såsom i yrkesskade- ochtrafikskadefallen. hindrar heller all inom områden som de nu nämnda ensärskild ordning anlas avtalsvis eller genom särskild lag. Men den allmännaskadeståndslagen, som skall tillämpas i de mesl skilda situationer, bör ha ettsådant innehåll atl den ocksä blir duglig över hela fältet. Redaktionellt innebär värt förslag den ändringen i delremitterade förslaget alt första stycket andra och tredje punkterna ersätts medföreskriften, all skadestånd med anledning av personskada dock får jämkas endasiom den skadelidande själv uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet harmedverkat till skadan eller om eljesl synnerliga skäl lill jämkning föreligger. I fråga om tillämpningen av den föreslagna medvållanderegelnuttalas i specialmotiveringen all jämkningen som hiltills normall torde böraske till viss kvotdel av det belopp som annars skulle ha utgått. Den nya ulformningenav regeln, innebärande att även andra omständigheter än graden av vållande påömse sidor skall beaktas, gör enligt lagrådets mening etl sådant uttalande osäkert.Della gäller i än högre grad om också andra jämkningsskäl enligt andra lagrumskall beaktas. En följd av att flera jämkningsregler kan bli tillämpliga i elt skadefaU bUratt del utan ulredning om skadans omfattning svåriigen kan fastställas huruvidaeller lUl vilken del skadeslåndsskyldighet föreligger. Detta fär i sin turbetydelse för möjligheten att föra fastställelsetalan om sådan skyldighet (jfrNJA 1973 s. 412). Med hänsyn tiU alla tänkbara fakiorer som efter förslagetsgenomförande kan komma att inverka på skadeständsfrägan torde utrymmet för ensådan talan bU begränsal i forlsällningen. Denna paragraf i förslagel innehåller en allmän regel omjämkning av sådant skadestånd som skulle drabba den skadeståndsskyldigesärskilt hårt. En sådan allmän regel innebär en betydelsefull nyhet i svensk räll. I den föreslagna regeln stadgas att jämkning skall kunnaske om skadeståndsskyldigheien är oskäligt betungande med hänsyn till den skadesländsskyldigesekonomiska förhållanden. Enligl motiven är del avsett att jämkningsmöjlighetenskall utnyttjas med stor försiktighet. Jämkning skall sålunda få tillgripas endasiför all hindra klart obilliga resullat för den skadeståndsskyldige. Som exempelnämns skadestånd som kan betyda ekonomisk ruin för den skadeslåndsskyldigeeller hindra honom från alt förbättra sina ekonomiska villkor.Beträffande enskUda personer anges som en riktpunkt, all jämkning skall kunnakomma i fråga, om skadeståndet skulle komma all belasta denskadeståndsskyldiges ekonomi i sådan grad att hans standard därigenom skullekomma atl avsevärt understiga en genomsnittsfamiljs. Del sägs vidare i motivenatt jämkning ej skall förekomma, om skadeståndet läcks av ansvarsförsäkringeller när den skadeslåndsskyldige är att bedöma som självförsäkrare, samt alljämkning ej heller som regel bör ske, om den skadeslåndsskyldige har underlåtitalt teckna ansvarsförsäkring i sådana fall där han "objektivt sett"borde ha gjort detta. I fråga om jämkningens omfattning, när jämkning kommer ifråga, sägs i den föreslagna regeln att jämkning skaU ske efter vad som ärskäligt, varvid även den skadelidandes behov av skadeståndet skaU beaktas. Vi finner i sak ej anledning lill erinran mol förslagetmen anser atl lagtexten fått en utformning som inte i tillräcklig grad klargörden avsedda restriktiva innebörden. Räckvidden av möjligheterna att med hänsyntill den skadesländsskyldiges ekonomiska situation jämka skadeståndet börsålunda anges mera konkret än som skett i förslaget. Härvid lorde i första handkunna nämnas del fallet atl den skadeståndsskyldige bedöms sakna förmåga attunder tid som kan överblickas gälda skadeståndet fullt ut, hur mycket han änanstränger sig och vilka uppoffringar han än gör i fråga om sin standard.Beträffande detla fall kan i lagtexten sägas alt jämkning kan ske om den skadeslåndsskyldigeej förmår betala skadeståndet inom överskådlig tid. De övriga fall dä jämkning skall ifrågakomma är sådana, då den skadeslåndsskyldigeväl kan betala skadeståndet men endast med stora uppoffringar. Här synes denavsedda räckvidden av jämkningsregeln komma till någorlunda tydligt uttryck medstadgande all skadeståndet får jämkas, om det skulle vara ekonomiskt förödandeför den skadeståndsskyldige all fullgöra betalningsskyldigheten. Därmedmarkeras all förutsällning för jämkning är all den skadeslåndsskyldigeverkligen slår inför ekonomisk ruin om han måste erlägga hela skadeståndet. Vianser vidare atl vad som sägs i motiven angående belydelsen avansvarsförsäkring bör få klarl uttryck också i lagtexten. Det bör sålunda avdenna framgå att jämkningsmöjlighelen är begränsad till skadestånd som ej ärtryggat genom försäkring och att särskilda skäl fordras för jämkning, om delbristande försäkringsskyddet kan tillräknas den skadeslåndsskyldige somförsummelse. Frägan huruvida försummelse skall anses föreligga får bedömas medhänsyn till vad som skäligen kunnat krävas av honom i fråga om ordnande avsådant skydd. Som framgår av det föregående innebär del remitteradeförslaget alt om jämkning kommer i fräga med hänsyn till belastningen pä den skadesländsskyldigesekonomi jämkning skall ske efter vad som är skäligt, varvid även denskadelidandes behov av skadeståndet skaU beaktas. synes i lagtextenhellre böra uttryckas sä, atl jämkning skall ske efter vad som är skäligt medhänsyn till omständigheterna och all därvid särskilt avseende skall fästas vidden skadelidandes behov av skadeståndet. 1 enlighel med del anförda föreslår vi alt paragrafen fårinnehålla, i ell första stycke, atl skadestånd som ej är tryggat genomförsäkring kan jämkas, om den skadeslåndsskyldige ej förmår belala skadeståndetinom överskådlig tid eller om det skulle vara ekonomiskl förödande för honomalt fullgöra betalningsskyldigheten, och vidare atl särskilda skäl fordras förjämkning, om det brislande försäkringsskyddet med hänsyn lill vad som skäligenkunnat krävas av den skadeslåndsskyldige i fräga om ordnande av sådant skyddkan tillräknas honom som försummelse, samt i ett andra stycke, all jämkning enliglförsta styckel sker efter vad som är skäligt med hänsyn till omständigheterna,varvid särskUl avseende skall fästas vid den skadelidandes behov avskadeståndet. Denna paragraf i förslaget föranleder ej erinran frän vårsida. Förslagen lämnas utan erinran. Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , ,, , , , , , . Proposition om skadestånd vid personskada m. m. Föredraganden anmäler lagrådets yttrande' över förslagtill 1. lag om ändring i skadeståndslagen(1972:207), 2. lag om ändring i sjölagen (1891:35 s.1), 3. lag om ändring i lagen (1902:71 s.1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar, 4. lag om ändring i lagen (1922:382)angående ansvarighet för skada i följd av luftfart, 5. lagom ändring i luftfartslagen(1957:297), 6. lag om ändring i lagen (1973:1198)om ansvarighet för oljeskada till sjöss, 7. lag om ändring i lagen (1974:610)om inrikes vägtransport, 8. lag om ändring i byggningabalken. Föredraganden redogör för lagrådels yttrande och anför. Vad lagrådet har ultalal i anslutning till de föreslagnareglerna i 5 kap. 1 § skadeståndslagen kan jag biiräda. Vad särskilt angår detfallet att den skadelidande genom särskilda anslrängningar har minskat deninkomstförlust som annars skulle ha uppkommit genom skadan förefaller detrimligt alt, som lagrådet har framhållil, ersättningen likväl beräknas pågrundval av den inkomsi som han har uppburit i verkligheten. Finns del skäl attkompensera den skadelidande för hans anslrängningar alt nedbringa inkomslföriusten,bör det i så fall ske genom förhöjning av ersättningen för ideell skada. Den lypav ideell skada som det här blir fråga om faller under den ersältningsposl somi remissprotokollel har betecknats aUmänna olägenheter. Jag delar lagrådetsuppfattning att man som beteckning på denna ersällningspost bör använda enbartordet "olägenheter". Även i övrigl godtar jag lagrådets förslag liU omformuleringav förevarande paragraf. ' Beslut om lagrädsremiss fattat . Vad gäller 5 kap. 2 § framgår av remissprotokollet att denföreslagna regeln om ersättning för begravningskostnader och andra utgifter haravsetts böra tillämpas pä sätt som överensstämmer med hittillsvarande praxis.Jag delar lagrådets uppfattning att detta kommer lill tydligare uttryck om mananvänder orden "begravningskostnad och, i skälig omfattning, annan kostnadtill följd av dödsfallet". Jag biträder också lagrådets förslag i övrigtbeträffande avfattningen av 5 kap. 2 §. Lagrådets förslag i fräga om 5 kap. 3 § ger mig inteanledning till erinran. Vad särskilt gäller försia slyckel punkten 2 fallerhärunder, som lagrådet har framhållit, alla sjuklöne- och pensionsförmåner pågrund av anställningsavtal som utges på annat sätt än genom försäkring. Lagrådets förslag till redaktionell ändring av 5 kap. 4 §anser jag mig kunna godta. Jag vill påpeka att omformuleringen inle innebärnågon saklig ändring av förutsättningarna all få fastställd livränta utbytt motengångsbelopp. Som jag har sagt i remissprotokollet krävs alltså särskilda skälför utbyte av en livränta som har väsentlig betydelse för den skadelidandesförsörjning. När det gäller den föreslagna beslämmelsen i 5 kap. 5 § omomprövning av skadestånd vid väsentligt ändrade förhållanden är det givelvisriktigt, som lagrådet har framhållit, att bestämmelsen i likhet med övrigaregler i skadeståndslagen är dispositiv och att parterna följaktligen kan kommaöverens att ersättningen skall vara definitiv och inte kunna omprövas.Bestämmelsen fyller dock den viktiga funktionen atl parterna - till skillnadfrån vad som gäller f. n. garanteras en rätt till omprövning vid väsentligtändrade förhållanden så länge de inte har ell gemensamt intresse av attskadeståndet blir en gäng för alla fastställt vid den första prövningen. I anslutning till 5 kap. 5 § har lagrådet ocksä gjortvissa uttalanden om den tid inom vilken yrkande om omprövning skallfastställas. Det kan enligl min mening ifrågasättas om gällande regler på dennapunkt är tillfredsställande. Jag finner dock inle anledning att i deltasammanhang gå närmare in på hithörande problem. Frägan om preskription av rälientill omprövning av skadestånd får i slället las upp i samband med den översynav gällande regler om fordringspreskription som f. n. pägär inomjustitiedepartementet. Lagrådets förslag lill redaktionell jämkning av 5 kap. 5 §bör godtas. Detsamma gäller lagrådets förslag beträffande 5 kap. 6 §. Vad beträffar den föreslagna regeln i 6 kap. 4 § omjämkning av skadestånd vid personskada på grund av den skadelidandes medvållandehar tvä ledamöter av lagrådet ansett alt jämkningsmöjligheten inte börbegränsas så starkt som har skett i förslaget. Jag flnner emellertid inte skälatt frångå min tidigare ståndpunkt i denna fråga. Inte heller finner jaganledning att ändra den föreslagna regelns ulformning i annal avseende än attordet "ersättning" byts ul mot "skadestånd". Bestämmelsen i 6 kap. 5 § om jämkning av oskäligt betungande skadestånd har godtagils av tvä ledamöter av lagrådet,medan tvä andra ledamöler har förordat en annan utformning. För min del anserjag all beslämmelsen bör ha den lydelse som den har getts i remissprotokollel. Jag delarlagrådels uppfattning alt de regler som f. n. finns i 5 kap. 1 §skadeståndslagen och som i remissprotokollel har tagits in i 6 kap. 1 § passarmindre väl i etl kapitel som har rubriken .Jag anser mig därför böra godta lagrådets förslag till omdisposition, så altparagrafens första stycke får bUda en ny paragraf i 1 kap., betecknad 3 §,medan andra stycket får utgöra en ny paragraf i 5 kap. med beteckningen 6 §.Detta föranleder en förskjutning av den paragraf som i remissprotokollel hartagits in som 5 kap. 6 §. bör enligl min mening den paragraf som i remissprotokollelhar betecknats som 6 kap. 2 § föras över till 2 kap. och där bilda en ny 5 §.Till följd härav bör del nya 6 kap. inledas med beslämmelsen om jämkning vid medvållandepå den skadelidandes sida (6 kap. 4 § i remissprotokollet). Därefter bör följa beslämmelsernaom jämkning av oskäligt betungande skadestånd (6 kap. 5 § i remissprotokollel)och om solidariskt ansvar för flera skadevållare (6 kap. 3 § i remissprotokollel).Liksom i det remitterade förslagel bör kapitlel avslutas med bestämmelsen omvilka som vid tillämpningen av skadeståndslagen är att likställa medarbetstagare (6 kap. 6 § i remissprotokollel). Vad gäller ingressen till lagen om ändring iskadeståndslagen finner jag inle skäl alt göra annan ändring än som föranledsav den nu förordade omdisposilionen av lagen. Utöver vad jag nu har föreslagit bör vissa andraredaktionella jämkningar göras i skadeståndslagen. Även de övriga lagförslagsom har tagits upp i remissprotokollet bör jämkas på vissa punkter,huvudsakligen som följd av den förordade omdisposilionen av skadeståndslagen. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagalt regeringen föreslår atl aniaga de av lagrådet granskade lagförslagen medvidtagna ändringar. Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägaridenoch beslutar att genom proposiiion föreslå alt antaga de förslag somföredraganden har lagt fram. Prop, 1975:12 227 Lagförslag .................................................................... ....... 3 Utdrag av slalsrådsprotokoUel ... .... 17 1 Inledning ................................................................... .... 17 2 Nuvarandeförhållanden .......................................... .... 18 2.1 Inledandeanmärkningar ...................................... 18 2.2 Skadestånd vidpersonskada................................... .... 20 2.2.1 AUmänt ......................................................... .... 20 2.2.2 Skadestånd lillden som har tillfogals personskada ... 21 2.2.3 Skadestånd viddödsfall.................................... 26 2.3 Andra förmåner vid personskada................... ....... 30 2.3.1 Allmänl .......................................................... 30 2.3.2 Ersältningsanordningar med anknytning tiU skadeständsrällen 31 2.3.3 Förmåner fränsocialförsäkringen .................. 34 2.3.4 Förmåner pågrund av anställningsavtal ...... 38 2.3.5 Förmåner frånegen personförsäkring ........... .... 39 2.4............................................................................ Samordningmellan skadestånd och andra förmåner vid per sonskada ............................................................. 42 2.4.1 Allmänl .......................................................... 42 2.4.2 Samordning medsocialförsäkringen .............. 43 2.4.3 Samordning medförmåner på grund av anställningsavtal 44 2.4.4 Samordning medförmåner från egen personförsäkring . . 44 2.5 Skadelidandes medvållande ................................. 45 2.6 Jämkning avskadestånd ..................................... 47 2.7 Skadestånd vidbehandling av djur.......................... 48 3 Utländskaförhållanden .............................................. 49 4 Kommittén .................................................................. 49 4.1 Förslagenshuvudgrunder......................................... 49 4.2 Skadestånd tillden som har tillfogats personskada 51 4.3 Skadestånd vid dödsfaU........................................... 56 4.4 Samordningmellan skadestånd och andra förmåner vid personskada 58 4.5 Ersättningsnivånvid personskada ....................... 61 4.6 Skadelidandes medvållande ................................. 62 4.7 Jämkning avoskäligt betungande skadestånd......... 65 5 Lantbruksstyrelsens framställning ............................ 69 6 Remissyttrandena .................................................... ... 70 6.1 Remissyllrandenaöver kommitténs förslag ........... 70 6.1.1 Allmännasynpunkter .................................... ... 70 6.1.2 Skadestånd tillden som har tillfogals personskada ... 71 6.1.3 Skadestånd viddödsfall.................................... 82 6.1.4 Samordningmellan skadestånd och andra förmåner vid personskada 83 6.1.5 Ersättningsnivånvid personskada ............... ... 87 6.1.6 Skadelidandes medvållande ........................ 87 6.1.7 Jämkning avoskäligt betungande skadestånd 91 6.2 Remissyttrandenaöver lantbruksslyrelsens framställning ... 97 7 Föredraganden ........................................................ 98 7.1 Allmännautgångspunkter .................................... ... 98 7.2 Skadestånd tillden som har tillfogats personskada 102 m..................................... . 102 7.2.2 Skadeståndelsform ...................................... . 112 7.2.3 Omprövning avskadestånd.............................. . 116 7.3 Skadeståndvid dödsfaU........................................... . 119 m.................................... . 119 7.3.2 Skadeståndetsform ..................................... . 122 7.3.3 Omprövning avskadestånd.............................. . 122 7.4 Samordningmellan skadestånd och andra förmåner vid personskada 123 7.5 Skadelidandes medvållande ................................. . 129 7.6 Jämkning av oskäliglbetungande skadestånd......... . 136 7.7 Skadestånd vidbehandling av djur.......................... 142 7.8 Ikraftträdande.......................................................... 143 8 Upprättadelagförslag................................................... 143 9 Specialmotivering.......................................................... . 144