prop · FY0330 · 1975-12-31 00:00:00 — Enkritisk inställning till kärnkraften kommer lill uttryck alltifrån dem somhelt lar avstånd från användandet av kärnkraft lill dem som redovisar eninställning präglad av tveksamhet och osäkerhet. Den första kraftigamolreaklionen mot den tidigare optimismen synes emellertid allt eftersom mansalt sig in i problemen ha ersatts av en nyanserad inställning, där docktveksamheten och försiktigheten alltjämt finns med som ett genomgående drag. Motden bakgrunden är det rimligt att intar en avvaktande hållning och fören försiktigare politik när det gäller den fortsatta utbyggnaden av kärnkraftän vad som f n. gäller fiertalet andra länder. Vi bör undvika långsiktigabindningar och sträva efter en reell handlingsfrihet så att vi, allteftersomvåra kunskaper blirstörre och säkrare, fortfarande haralternativahandlingslinjer att välja mellan tor alt säkerställa vår energiförsönning. Enbevarad handlingsfrihet ställer bestämda krav på energipolitiken. Å ena sidanmåste vi med hänsyn till de långa planerings- och byggnadstiderna på åtta ä tioår för större elkraftstalioner fatta de beslut som är nödvändiga för alt tryggaelförsörjningen . Å andra sidan bör vi klargöraatt vi i dagens läge avstår från att fatta vissa beslut, som inom detta områdeskulle medfört långsiktiga bindningar. Relativthårda bindningar för framtiden skulle följa av beslut om att öppna nya platserför kärnkraftstationer. Vi bör därför inte nu ta ställning till sådana frågor.Jag har förut angett att vi inte heller nu bör ta ställning till frågan omutbyggnad av någon av de ännu orörda större älvarna i Norriand. Vibör lika litet fatta principbeslut om uppförande av upparbetningsanläggningar,anrikningsanläggningar eller anordningar för förvaring av radioaktivt avfall. Äandra sidan medför kravet på handlingsfrihet att forskning och utvecklingliksom planering på dessa orriråden måste fortgå. Likaså måste vi bevara ochutveckla den teknologi som finns i på kärnkraftens område. Om viunderlät detta och raserade vår reaktorindustri skulle vi i realitetenfrånhända oss handlingsfriheten då vi på nytt måste taställning till vår energipolitik. Deutbyggnadsprogram, som täcker efterfrågan på elkraft till i bönan av1980-talet, har godtagits i stor enighet i . Under den debatt som ägtrum har frågan väckts om en omprövning av utbyggnaden av dt elvakärnkraftaggregaten vid , , och Forsmarkskärnkraftstationer. Kritikerna har menat att om man är tveksam till en fortsattutbyggnad av kärnkraft bör också utbyggnaden resp. driften av de nuvarandeaggregaten stoppas. Dekonsekvenser som ett stopp av idrifttagna kärnkraftstationer skulle medföra,eller som successivt skulle inträda om vi stoppade utbyggandet av påbörjadekärnkraftstationer, skulle bli ytterst allvariiga för vår sysselsättning ochvår samhällsutveckling. räknamed omfattande restriktioner i användningen av elektrisk kraft och risk förarbetslöshet för ca 10 000 personer enbart inom de av kärnkraft-utbyggnadendirekt berörda företagen. Dessutom skulle vi, som jag har berört,frånhända oss handlingsfrihet inför den fortsatta utvecklingen. Detfinns ingen med teknikens hjälp framställd energiform som är helt riskfri ellersom inte har nackdelar av olika slag. Det gäller såväl fossila bränslen somvattenkraft och kärnkraft. Utsikterna att komma till rätta med de risker som ärförbundna med kärnkraften kan betecknas som relativt goda. Skulle det kommafram nya informationer som visar att dessa slutsatser är oriktiga måste visjälvfallet vara beredda att ompröva vårt ställningstagande. Såvitt nu kanbedömas finns det emellertid inte anledning tro att så kommer att ske. Vi bördärför låta det tidigare beslutade kärnkraftprogrammet fortgå enligt hittillsbeviljade tillstånd. Kvarstår då frågan hur den ytteriigare efterfrågan på elkraft som uppstår fram till1985 skall kunna tillgodoses. Det finns, som jag förut har nämnt, i huvudsakendast tre källor att tillgå: olje- eller kolbaserad kraft, vattenkraft ochkärnkraft. Utöverden ökning av mottryckskraft som jag förut angett och den utbyggnad avvattenkraften med ytterligare , som kan ske utan att någon allvariigkonflikt med naturvårdsintressena uppstår, behöver vi även med en starknedpressning av hittillsvarande ökningstakt ett ytteriigare tillskott avungefär . Valav oljebaserad kondenskraft skulle innebära att en ny plats måste tas i anspråkför utbyggnaden. Nackdelarna med den oljebaserade kondenskraften är flera. Skulle vi producera i oljekondenskraftverk, ökar oljebehovetmed ca eller i importvärde motsvarande inemot en miljardkronor . Elkraftsystemets känslighet för störningar medför särskildabetänkligheter att öka oljeberoendet. Oljekondenskraft drar väsentligt högrekostnader än vattenkraft och kärnkraft. Miljöstörningarna av ett oljeeldatkondenskraftverk blir betydande. Läget är i princip detsamma för kolbaseradkraft. Utbyggnad av nya olje- eller koleldade kondenskraftverk bör endast kommaifråga om andra utbyggnadsvägar är stängda. Påkärnkraftsidan kan ett tillskott av elektrisk kraft erhållas genom enkomplettering av befintliga kärnkraftstationer med ytteriigare aggregat. Det ärtillräckligt med ett tillskott av två reaktorer för att erhålla ca 10 TWh.Eftersom en försiktig utvidgning av kärnkraftproduktionen fram till år 1985sålunda inte kräver någon ny kärnkraftstation sker inte någon nämnvärdytteriigare spridning av kärnkraftens risker eller dess miljöpåverkan. Denbinder inte heller våra handlingsmöjligheter för framtiden. Slutsatsenblir att det tillskott av elkraft som behövs börtillgodoses - förutom genom viss utbyggnad av mottryckskraft och vattenkraft-genom komplettering av befintliga kärnkraftstationer med två reaktorer. Chefenför industridepartementet kommer senare denna dag atlförorda att planläggningen för dessa reaktorer inriktas på förläggning tillForsmarks kärnkraftstation. Den totala elkraftproduktionen skulle med dettatillskott motsvara en efterfrågan på elektrisk energi av ca ,varav genom kärnkraften ca 40 96. Enbart tillskotten från de två reaktorernaskulle mer än väl täcka t. ex. hela totala energibehov av . Jagvill beteckna nödvändigheten av en internationell samverkan för energihushållningsom den fjärde hörnpelaren för den svenska energipolitiken. Vårt lands ekonomiär en del av en internationell hushållning. Vi ställer krav på oss själva attvisa internationell solidaritet. Därför måste vi ta hänsyn till andra ländersbehov och intressen när vi fastställer nivån för vår egen energiförbrukning ochförbrukningens fördelning på olika slag av energi. Energifrågornaär en del av råvarufrågorna och av andra globala fördelningsfrågor. Vårt stödåt krav på en ny och rättvisare ekonomisk väridsordning måste tasig uttryck bl. a. i våra ställningstaganden i olika internationella sammanhangdär de ekonomiska relationerna mellan i-länder och diskuteras. I deinternationella rådslagen står energifrågorna allt oftare i centrum förintresset. Denekonomiska tillväxten och de materiella framstegen i industriländerna har underefterkrigstiden varit enastående. Det internationella handelsutbytet harexpanderat i snabb takt, och tillsammans med utbytet av tekniska och ekonomiskanyheter blivit dominerande och omistliga förutsättningar för ekonomierna bådenationellt och internationellt. En av de viktigaste faktorerna i denna snabbautveckling har varit den rikliga tillgången på billigenergi, främst olja. Endramatisk illustration både till deri ojämna ekonomiska fördelningen mellanländerna och till den roll energifrågorna spelar för väridshushåll-ningen fickvi /74. Prishöjningarna på olja innebar dels en omfördelning frånindustriländerna till de oljeproducerande länderna till ett årligt värde av ca50 miljarder dollar, dels en omfördelning från icke oljeproducerandeutvecklingsländer till oljeländerna om . Flertaletoljeproducerande länder som fick del av de kraftigt ökande inkomsterna frånoljan är . fhr dessa länder inkomster som kan utgöraunderlag för bättre levnadsvillkor. har emellertid detta medförtproblem för världsekonomin. Förutsättningarna i producentländerna är intesådana att dessa inkomster kan investeras där, utan oljepengarnasöker sig åter ut på väridsmarknaden. Detinternationella valutasystemet hade första år drabbatsav en serie påfrestningar. Parallellt härmed hade inflationstakten i flertaletländer ökat. En prisstegring på olja som, om den skett gradvis under perioden1950-1970, inte skulle tett sig anmärkningsvärd jämfört medprisutvecklingen i övrigt, medförde genom sitt plötsliga uppträdande 1973 attsåväl tendenserna till obalans i valutasystemet som ökningen i inflationstaktenförstärktes. Prisfördyringenför oljor bidrog således starkt till att ytterligare rubba balansen i deinternationella betalningarna och de industrialiserade ländernas internaekonomier. F. n. prövas olika förslag att inrätta och bygga ut existerandefinansiella arrangemang på mellanstatlig basis i syfte att un-deriätta denfinansiella anpassningsprocessen. Multilateral återkanalisering iinternationella valutafondens (IMF) regi borde därvid vara ett huvudalternativ. Förmånga folkrika blev de höjda oljepriserna ytteriigare en påfrestningi en förut svår situation. Det gäller bl. a. länder som , Sri Länka,, , , m. fl. med en sammanlagd folkmängd pånärmare en miljard. De är fattiga på både olja och andra råvaror. De har därfördrabbats både av de högre oljepriserna och av högre importkostnader för varorfrån industriländerna. Eftersom konstgödselproduktionen är baserad på olja fårde dessutom räkna med svårigheter för jordbruket som ytteriigare förvärrarderas livsmedelssituation. Följden har blivit att deras utvecklingsplanerallvariigt hotas. Detta drabbar i första hand de redan förut sämst lottademänniskorna i dessa länder. Tillde ljusa inslagen i bilden hör dock att utvecklingsländerna trots påfrestningarnaav oljekrisen lyckats bibehålla sin inbördes solidaritet. Oljeproducerandestater har gett ett bistånd till övriga utvecklingsländer som proportionelltsett betydligt överstiger genomsnittet för industriländerna. De egna problemenmed inflation och arbetslöshet har gjort att många länder ansett sig nödsakadeatt dra in på biståndet. I den industrialiserade väriden är den kraftigt ökadesvenska u-hjälpen därför en ganska unik företeelse. Deförändrade maktrelationer som den beskrivna utvecklingen har medfört innebärnya konfliktanledningar och risker för kortare och längre kriser. Det ärsjälvklart att de mäktigare i-länderna på olika vägar kommer att söka hävdasina intressen och sin maktställning över energiråvaror och andra resurser. Detär också fullt möjligt att de oljeexporterande länderna använder sin nyaställning för direkt politiska syften, så som skedde 1973/74. Dessaförhållanden medför att risken för leveransavbrott och bristsituationer i synnerhetbeträffande olja kommer att kvarstå . oljepoliliska krisens spår upptogs förhandlingar mellan de störreOECD-länderna om gemensamma åtgärder för att i viss utsträckning säkratillförseln vid eventuella framtida leveransavbrott. har med ett neutralitetsförbehållanslutit sig till det internationella energiorganet lEA (International EnergyAgency). Genom detta tillförsäkras vi lika god försörjning av olja i en krissom övriga medlemsländer. Av speciell betydelse är alt fördelningen sker efterpå förhand överenskomna regler. Enuppgift för vårt land måste vara att medverka i lösningar av de kriser somkan skapa djupgående internationella konflikter. Del är fariigl atl söka enkonfrontation mellan rika och fatliga länder, mellan oljeproducenter ocholjekonsumenter. Vi bör söka vägar lill ökad förståelse och konstruktivsamverkan. Vi skall bl. a. i FN arbeta i denna riktning. Vi bör också utvecklavåra förbindelser med de oljeproducerande länderna och med utvecklingsländernaöver huvud laget. Vibör också medverka lill en internationell solidaritets- och jämlikhets-politiksom leder till rättvisare fördelning av naturresurser och välstånd. En sådanutveckling förutsätter en maktförskjutning till de fatliga ländernas förmån. 1den s. k. Alger-stadgan krävde ett större mått av reellt oberoende frånindustriländerna. Dessa krav behandlades av FN:s sjätte särskildageneralförsamling . Församlingen antog en deklaration om en ny ekonomiskvärldsordning och ett handlingsprogram som anger hur denna ordning skallgenomföras. Handlingsprogrammet från skall konkretiseras ochtidsbestämmas. kommer att hålla en extra session iseptember 1975 som skall behandla hela det internationella ekonomiskasamarbetet mellan i-och . Där kommer att behandlas frågor om handel medråvaror, kontrollen över naturtillgångar, industrialisering,monetära problem och mycket annat. Även institutionella frågor om u-ländernasinflytande i FN-organen torde bli aktuella. kommer att ta aktiv del idetta arbete. Regeringen har tillsatt en särskild arbetsgrupp för alt förberedadet svenska deltagandel i exlrasessionen. I linje med vår allmänna politik förinternationell solidaritet kommer vi atl stödja strävandena atl ge ett störreinflytande över fördelningen av världens resurser åt . Flertaletindustriländer, och många , kommer för atl säkerställa sinenergiförsörjning atl bygga ut kärnkraft. Denna utbyggnad kommer atl äga rumoavsett vilken politik vi själva väljer atl föra. Det innebär bl. a. en snabbiökande mängd klyvbart material, bl. a. plutonium, som ett resultat avreaktordriften. Med den ökning av antalet kärnkraftverk i världen som kändaplaner ulvisar, skulle plutoniumproduktionen i världen öka från ca /år1975 till ca /. Risken ligger i att materialet kan avledas förframställning av kärnladdningar, vilket ökar de faror som följer av denmilitära pluloniumhanieringen. Problemethar uppmärksammals av . Redan nu medges ingen export av reaktorer ellerannan nukleär utrustning med mindre köpariandet godtar kontroll av delinternationella atomenergiorganel i (lAEA). Sverigehar i nedrustningskonferensen i och i FN:s generalförsamlingaktualiserat frågan om de risker som är förbundna med den snabbt ökande plutoniumproduklionenfrån kärnkraftverk. Detta initiativ kommer att med kraft fullföljas med siktepå mellanstalliga överenskommelser om ökad internationell kontroll av denfredliga användningen av kärnenergin. kommer för sin del atl göra alltför att ra till stånd verkningsfulla åtgärder i detta syfte. Detta rar ses somen del av allmännanedrustningssträvanden som bl. a. syftar lill att minska riskerna förkärnvapenkrig. internationella diskussionen har lagts dramatiskt ökadtonvikt på de globala resursfrågorna: jorden som ekologiskt system, degränsöverskridande miljöproblemen, de yttre gränserna för mänsklig aktivitet. Energiomsättningi form av förbränning av olja, kol och uran medför i princip att den globalabalansen i olika avseenden förskjuts. Beräkningar visar dock alt effekten avenbart den direkta värmealstringen är av måttlig storieksordning. Förbränningav fossila bränslen (kol, olja, gas) medför emellertid andra sidoverkningar,som kan ra större konsekvenser för klimatet och den globala miljön.Förbränningen är alltid i någon utsträckning förenad med utsläpp av vissatungmetalller och stoft av olika slag. Den ger dessutom alltid upphov till enviss mängd koldioxid. Del är framför allt koldioxiden som i delta sammanhang ärav intresse. En försiktig uppskattning visar atl en fördubbling avkoldioxidhalten i atmosfären skulle kunna medföra allvariiga rubbningar iklimatförhållandena. En fördubbling uppnås t. ex. om om förbränningenstiger med 5 96 , vilket ungefär motsvarar den hittillsvarandeökningstakten. Världenstotala energiförsörjning domineras av de fossila bränslena med ungefär 30 96kol, 50 96 olja och 20 96 naturgas. Dessa energiresurser är inte förnyelsebaraoch vid fortsatta uttag på eller ökande nivå kommer de förr ellersenare all vara uttömda. Det är inte möjligt att med någon precision angetidpunkten när dessa energikällor sinar. Uppskattningarna anger vanligen för kol och ett antal decennier för olja och naturgas. Det äremellertid troligt att klimatskäl kommer alt sätta en tidigare gräns förförbränningen än de globala reservernas storiek. Ävenkärnkraften - såväl fissionskraflen som fusionskraften - är i princip beroendeav energiråvaror som inte är förnyelsebara. Dagens fissions-kraftteknologimedför en uranåtgång som med nu kända resurser kan innebära bränslebrist . Om man däremot skulle kunna utveckla tekniskt och samhälleligtacceptabla bridreaktorer, skulle råvarorna knappast innebära någon reelltbegränsande faktor i den framtida energiförsörjningen. Vid användningen avfusionsteknologi skulle råvarorna ur alla för mänskligheten rimliga perspektivkunna betraktas som outtömliga. Vadjag här har återgivit från den vetenskapliga forskningen kring dessa frågorunderstryker två ting. Det är för det första nödvändigt att via forskning ökavåra kunskaper om dessa sammanhang. De industrialiserade länderna som svararför den helt dominerande delen av energiförbrukningen måste för det andra medhänsyn till de oroande perspektiven i fråga om klimatpåverkan ochmiljökonsekvenser eftersträva en stram hushållning med olja, kol och naturgas. Sedanlänge har ett praktiskt samarbete på energiområdet ägt rum mellan ,, och . Det har främst avsett elenergiområdet. ärett myckel omfattande överföringsnäl utbyggt mellan de fyra länderna. Detmedför stora ekonomiska fördelar för samtliga fyra länder och ökarförsörjningstryggheten när produklionsstörningar av olika slag eller torrårinträffar i något av länderna. Även när det gäller planeringen av produktions-och överföringsanläggningar är samverkan nu god och betydandeinvesteringsbelopp har kunnat sparas. Medall sannolikhet kommer stora fyndigheter av olja och naturgas atl göras inomNordsjön och angränsande norska och danska och eventuellt svenska farvatten.Det kommer att ra mycket stor betydelse för de fyra nordiska ländernasenergimarknader redan därför att såväl som och ärstora oljekonsumenier och att det är korta avstånd mellan Nordsjöfynden ochvåra marknader. Det tidigare samarbetet inom elområdet borde kunna vidgas attomfatta samarbete även när del gäller olje- och naturgasområdet. Min allmännaslutsats är att tillkomsten av oljefyndigheter eller gasfyn-digheter i norskafarvatten, i i övrigt och i danska farvatten eller i , utgörbetydelsefulla faktorer för de nordiska ländernas energiförsörjningstrygghetoch för industripolitisk samverkan. Inom de nordiska regeringarna och nordiskarådet pågår ett omfattande arbete för att utforma olika konkreta projekt inomdessa samarbetsområden. Meddetta har jag i korthet angett huvuddragen i den energipolitik som jag föreslåratt regeringen förordar. Somjag har nämnt, bör vi allvariigt pröva möjligheten att minska denårliga tillväxten av energiförbrukningen till 2 96 i genomsnitt för tiden1973-1985. Vi bör likaså allvariigt pröva att från omkring 1990 hålla förbrukningenpå oförändrad nivå. Inom ramen för denna totalbild flr vi räkna med attökningstakten för elkraft blir betydligt högre än för bränsle. Denpåtagliga minskningen av tillväxten förutsätter ett aktivt program förhushållning, som spänner över ett brett fält. Den förutsätter också ettkraftfullt program för forskning och utveckling för att spara energi. Vibör delta aktivt i internationellt samarbete på alla de områden jag har nämnt idet föregående. Därigenom kan vi både främja trygghet och välfärd för vårt egetlands medborgare och bidra till att det internationella samfundet utvecklas iriktning mot större rättvisa och sociala framsteg för alla folk. Denangivna ökningen av 2 96 medför att den totala energiförbrukningenbrutto skulle komma att ligga drygt förbrukning.Härav täcks omkring genom redan fattade beslut om utbyggnad avelproduktionen. Återstående dryga kan till drygt en fjärdedeltillgodoses genom ökad användning av olja och i viss mån inhemska bränslen.Denna ökning kommer delvis att resultera iökad produktion av elkraft från industriella mottrycksanläggningar ochkommunala kraflvärmeverk. Knappt hälften torde komma atl tillgodoses genom enökning av kolimport och en Oärdedel genom utbyggnad av vattenkraft ochkärnkraft. Programmet skulle medge en årlig ökningstakt för elförbrukningen omca 6 96. Delta innebär en kraftig dämpning i förhållande lill 1960-laletsökningstakt på mellan 7 och 8 96. Meden sådan planering kan vi undvika långsiktiga bindningar och bevarahandlingsfriheten för framtiden. På grund av de långa planeringstider somgäller på energiområdet krävs atl vi lar ställning lill hur energiförsörjningenskall tryggas även efter 1985. År1978 bör vi i vikliga hänseenden ha ett bättre underiag för beslut om denfortsatta energipolitiken. Den utredning som har tillkallats rörandevattenkraftutbyggnader i norra har då slutförts och dess resultat kansammanställas med det redovisade resultatet från utredningen rörandevattenkraftutbyggnader i södra och norra . Ställning kandärmed las till frågan om fortsatt utbyggnad av vattenkraften. Vibör då också ha ratt en klarare uppfattning om kärnkraftens säkerhetsproblemoch driftsekonomi genom betydligt längre erfarenheter nationellt ochinternationellt av kärnkraftproduklion. Aka-ulredningens arbete (utredningen omförvaring av högaktivt avfall från kärnkraftverk) avslutas ochbör ge underiag för en bedömning av hur vi skall lösa problemet med enlångtidsförvaring av del högaktiva avfallet. Vi bör veta meräven om de risker som är förenade med förbränning av fossila bränslen.Möjligheterna till en framtida import av naturgas kan ha klarnat. Vidarebör 1978 resultaten av de besparingsåtgärder som föreslås kunna böriaavläsas. Då bör man också i viss utsträckning kunna bedöma effekterna av deföreslagna omfattande forsknings- och utvecklingsprogrammen på olika områden,även om bidragen från nya energikällor sannolikt fortfarande kommer att varasvåra alt beräkna. Även den framlidsstudie på energiområdet som nyligenpåbönats bör kunna ge värdefullt material på väsentliga punkter. utvecklar senare de närmare riktlinjerna för energihushållningen.Han och statsråden och redovisar de särskilda förslag inomresp. industri-, bostads- och handelsdepartementens verksamhetsområden somföranleds av dessa riktlinjer. Statsrådens anföranden och förslag redovisas iunderprolokollen för resp. departement. 1. föreslår att godkänna de allmännariktlinjerna för energihushållning m. m. som han nu har förordat, 2. i en gemensam proposition förelägger deförslag som han och övriga föredragande har lagt fram. Regeringenansluter sig till föredragandenas överväganden och beslutar att genomproposition förelägga vad föredragandena har anfört för de åtgärdersom föredragandena har hemställt om. Regeringenförordnar att de anföranden och förslag som redovisas i underprotokollen skallbifogas propositionen som bilagor 1-3. GOTAB 756774 Sluckliolm 1975 Bilaga1 till regeringens proposition nr 1975 Prop. Anmälantill proposition om energihushållning m. m, såvitt avser industridepartementetsverlisamhetsområde Energifrågornahar tilldragit sig ett alltmer ökat intresse. Riskerna på kortoch lång sikt för allvarliga svårigheter med tillförseln av importerad energihar blivit påtagliga. Stora prisstegringar på energi medför påfrestningar församhällsekonomin och för enskilda. Miljö- och säkerhetsfrågor sammanhängandemed produktion och distribution av energi har trätt i förgrunden. Antagandenom fortsatt ökning av förbrukningen har gjort energiproblemen än merpåträngande. Regeringenhar inriktat sitt arbete på att lägga fram förslag tillriktlinjer för energihushållningen . Ett omfattandeutredningsarbete för att få fram underlag för beslut om energipolitiskaåtgärder hade redan påbörjats och har därefter intensifierats. I dettasammanhang bör nämnas beslut i samband med behandlingenav anslagen till energiförsörjning m. m. angående fortsatt utbyggnad avkärnkraftverk (NU 1973: 49, rskr 1973: 184). beslöt att inga beslutatt bygga ut kärnkraften ytterligare borde fattas förrän ett nytt, allsidigtbeslutsunderlag, innefattande bl. a. information om forskningsresultat ochutvecklingstendenser, hade förelagts . 1 1975.1 saml. Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 2