prop · FY036 · 1975-12-31 00:00:00 — 25§ Paragrafen rör vissa fiågor som har samband med klagan över konkursbeslut.Paragrafen har samma nummerbeteckning i gällande lag och i beredningsförslaget. Enligt 25 § första stycket KL går beslut om egendomsavträde iverkställighet utan hinder av att ändring i beslutet söks. I andra Stycket sägsatt om annan än gäldenären vill klaga över att konkursansökning upptagits såskall besvärstiden räknas från det att kungörelse om konkursen infördes iallmänna tidningarna. Det fallet att gäldenären vill klaga över att hanförsatts i konkurs regleras inte. Här gäller vanliga regler att besvärstidenräknas för beslutet. Lagberedningen föreslårendast vissa redaktionella ändringar i paragrafen. I anslutning tillparagrafen gör beredningen vissa uttalanden i fråga om vem som skall ansesberättigad att föra talan mot beslut varigenom konkursansökan bifallits ellerogilats (se SOU 1970:75 s. 107). Av dessa framgår att viss besvärsrätt tordetillkomma gäldenären och konkurssökande borgenär men att det är tveksamthuruvida besvärsrätt tillkommer borgenär som inte gjort konkursansökan. Någonuttrycklig bestämmelse i besvärsrättsfrågan anser beredningen inte börameddelas. anser att skäl inte saknas för att besvärstiden iförevarande fall räknas från den dag då konkursbeslutet skall anses varakungjort enligt beredningens förslag i fråga om gäldenärens legitimation (21§). Departementschefen.Beredningens förslag har utan annat än en redak- tionelljämkning tagits upp i departementsförslaget. Jag delar beredningens uppfattningatt frågan om besvärsrättens omfattning i förevarande hänseende kan lämnasoreglerad. 26§ I paragrafen regleras den situationen att ett konkursbeslut upphävs av högrerätt. Paragrafen har samma nummerbeteckning i gällande lag och iberedningsförslaget. Enligt 26 § KL skall konkursdomaren underrättas när beslut omegendomsavträde upphävs av högre rätt. Konkursdomaren skall utfärda kungörelseom den högre rättens beslut. I paragrafen ges också föreskrifter som innebäratt konkursdomaren skall vara verksam för att av honom tidigare föranstaltadeanteckningar i skilda register m.m. tas bort. 26 § tredje stycket sägsatt konkurskostnaderna och boets skulder skall betalas innan egendom i boet återställes till gäldenären. Lagberedningenbehåller i 26 § endast regler om att konkursdomaren skall kungöra den högrerättens beslut på visst sätt och reglerna om att konkurskostnaderna och andraboets skulder skall betalas innan egendom återställs. Övriga i 26 § KL upptagnabestämmelser menar beredningen ha sin plats i en konkurskungörelse. Beredningendiskuterar vidare på ett ingående sätt frågan om vad som bör gälla närkonkursbeslutet upphävts av hovrätt men därefter fastställts av högstadomstolen (SOU 1970:75 s. 108). Remissyttrandena.Länsstyrelsen i anser att de situationer som uppstår närkonkursbeslut upphävts av hovrätt men därefter fastställts av högsta domstolen,även om de är sällsynta, ger upphov till en problematik av så intrikatbeskaffenhet, att en närmare reglering lämpligen borde ske. Departementschefen.Den nuvarande regleringen i 26 § KL har i departementsförslaget på sättberedningen föreslagit inskränkts högst avsevärt. I enlighet med vad jaguttalat i den allmänna motiveringen (avsnitt 9.2.7) har jag tagit upp endastbestämmelser om att den högre rättens beslut skall kungöras och attkonkurskostnader och massaskulder skall betalas ur boets egendom. Debestämmelser som inte har fått någon motsvarighet i departementsförslaget bör istället meddelas i en tillämpningsförordning. Lagberedningenhar under förevarande paragraf diskuterat frågan om vad som bör gälla närkonkursbeslut upphävts av hovrätt men därefter fastställts av högsta domstolen.En remissinstans har i anslutning härtill uttalat att en närmare reglering avfrågan lämpligen borde ske. För min del anser jag liksom beredningen attproblemet bör kunna överlämnas till rättstillämpningen. För de överväganden somdärvid uppkommer kan beredningens uttalanden vara till god ledning. 27 §I paragrafen anges vilken egendom som skall ingå i konkursen. I saml Nr 6 Paragrafenhar samma nummerbeteckning i gällande lag och i beredningsförslaget. EnHgt 27 § första stycket KL skall till konkursbo räknas allutmätningsbar egendom, som tillhörde gäldenären när konkursbeslutet meddeladeseller tillfaller honom under konkursen. Härtill kommer egendom som kanåtervinnas. Elnligt andra och tredje styckena gäller vissa särskilda regler ifråga om arbetsinkomst. Fjärde stycket anger hur tvist i fråga om vilkenegendom som ingår i konkursboet skall prövas av rätten. Lagberedningen.Beredningen anger att vid tillämpning av dess förslag undantag måste göras försådana fall när rättshandling som företagits efter konkursbeslutet skall gällamot boet enligt de nya bestämmelserna i 21 §. Ett tillägg av denna innebörd harberedningen fogat till första stycket i paragrafen. Beredningen har härutövergjort en redaktionell ändring i första stycket med anledning av beredningensförslag i fråga om varaktigheten av konkurstillstånd (146 § KL). Jagh;ir med viss redaktionell bearbetning i departementsförslaget tagit upp vadberedningen föreslagit angående förbehåll för vad som följer av 21 §. I frågaom varaktigheten av konkurstillstånd får jag hänvisa till vad jag anfört i denallmänna motiveringen (avsnitt 9.2.3). 28§ Paragrafen, som inleder återvinningsbestämmelserna, upptar vissa undantagdärifrån. Den saknar motsvarighet i gällande lag. Viss motsvarighet tillbestämmelsen i andra punkten finns i 35 § andra stycket beredningsförslaget. Departementschefen.Återvinning får enligt paragrafen ske på begäran av konkursboet i enlighet medvad som anges i andra kapitlet. De olika återvinningsbestämmelserna och vissaför återvinning gemensamma bestämmelser finns i 29-38 §§. I 29 § anges vilkendag som skall vara utgångspunkt vid beräkning av återvinningsfrister, den s.k.fristdagen, i 29 a § vilka som vid tillämpning av återvinningsbestämmelsernaskall anses vara närstående till gäldenären och i 29 b § när avhändelse av fastegendom skall anses ha ägt rum i återvinningssammanhang. I 30 § ges en allmänregel om återvinning beträffande otillbörliga transaktioner. I 31 § behandlasåtervinning av gåva och vissa gåvoliknande transaktioner. Bodelning kan gå återenligt 32 § och vissa oskäliga löneutbetalningar m.m. till närstående enligt 33§. Överföring av medel till pensionsstiftelser e.d. behandlas i 34 §. I 35 §föreskrivs att vissa inte ordinära betalningar av skulder kan gå åter. I sammaparagraf behandlas även återvinning när kvittning skett. I 36 § ges vissasärskilda regler för återvinning av betalning för växel och check. Upplåtelseav panträtt kan gå åter enligt 37 §. I 38 § behandlas återvinning i samband medutmätning. Regler om återvinningens innebörd finns i 39, 39 a, 39 b och 40 §§.Slutligen behandlas frågor omåtervinning från tredje man (40 a §), talan om återvinning (40 b och 40 c §§)samt återvinningssvarandens rätt till avräkning och utdelning i vissa fall (40d §). Paragrafenanger inte närmare vad återvinningen går ut på. Regelmässigt rör det sig omåtergång av viss rättshandling från gäldenärens sida. Av de olikabestämmelserna i 2 kap. framgår för varje fall vad som är föremål föråtervinning. Det har inte ansetts behövligt att i 28 § söka ge en allmän regelhärom. I 28§ görs två undantag från reglerna om återvinning. För det första kanåtervinning inte ske beträffande betalning av skatt eller allmän avgift somavses i 1 § lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m.m., omfordringen varit förfallen till betalning. För det andra kan återvinning inteheller ske beträffande betalning av eller förmånsrätt för underhållsbidragenligt giftermåls- eller , om bidragsbeloppet varit förfallettill betalning och den underhållsberättigade inte gynnats otillbörligt. Bådaundantagen har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 9.2.4). Undantagetbeträffande betalning av skatt m.m. avser de flesta skatter och avgifter (seprop. I fråga om skatter som inte omfattas av undantaget kansärskilt nämnas arvs- och gåvoskatt. Jag vill påpeka att återvinning i nuförevarande fall inte är utesluten i fråga om den förmånsrätt som det allmännakan ha tillförts genom utmätning (se 38 § departementsförslaget). Vadgäller undantaget beträffande underhållsbidrag bör påpekas att detta inte avserdet fallet att den underhållsberättigade gynnats på ett otillbörligt sätt. Ifråga om underhållsbidrag kan således återvinning enligt främst 30 § komma ifråga. Även återvinning enligt 38 § kan bli aktuell (jfr 35 § andra stycketberedningsförslaget). I den allmänna motiveringen har jag berört vad som skallkunna anses otillbörligt i förevarande sammanhang. 29§ Paragrafen innehåller regler om fristdag, dvs. den dag till vilkenåtervinningsfristerna skall räknas. Paragrafen motsvarar 28 § punkt 1beredningens förslag. Gällande lag innehåller i princip ingen motsvarighet tillden nya paragrafen (jfr dock 33 § andra stycket och 35 § KL). Som huvudregel räknas i KL fristerna f.n. till dagen förkonkursansökningen. Därutöver sägs beträffande de särskilda återvinningsfallen,att rättshandlingar som ägt rum därefter till konkursbeslutet kanåtervinnas i lika mån. I 33 § andra stycket KL finns specialregler i fråga omdödsbos konkurs. Under förutsättningar som anges dar kan vissa rättshandlingarsom ägt rum efter dödsfallet återvinnas, om konkursansökan gjorts inom en månadfrån att bouppteckning förrättades eller tiden härför utgick (jfr 20 kap. 1 §ÄB). Motsvarande gäller, om egendomen avträtts till förvaltning av boutredningsmaninom angiven tid och konkursen följt på ansökan inom en månad frånatt boutredningsman förordnades. Vidare sägs i 35 § KL att om konkursenföregåtts av förordnande av god man enligt ackordslagen och konkursansökningengjorts från det att verkan av godmansförordnandet förfölleller, när förhandling om offentligt ackord följt, ackordsfrågan avgjordes, detbeträffande rätten att söka återvinning skall anses som om konkursansökningengjorts, då ansökningen om förordnande av god man gjordes. Lagberedningenföreslår att bestämmelser om till vilken dag återvinningsfristerna skall räknastas upp i en särskild paragraf. Beredningsförslaget inför uttrycket fristdagsom beteckning . Iöverensstämmelse med gällande rätt har i beredningsförslaget som fristdag iförsta hand angetts dagen för ansökan om gäldenärens försättande i konkurs.Beredningen erinrar om 17 § i förslaget, som reglerar det fallet att konkursenföregåtts av två eller flera konkursansökningar och föreskriver att den förstingivna ansökningen då skall under vissa förutsättningar anses bestämmande förbl.a. beräkningen av återvinningsfristerna, även om konkursbeslutet grundats påen senare ansökan. Ifråga om fristdag när konkursansökan föregåtts av att god man förordnats enligtackordslagen innebär beredningens förslag ingen saklig avvikelse från vad somnu gäller enligt 35 § KL. Iberedningens förslag uppmärksammas sludigen det fallet att ansökan om dödsbosavträdande till förvaltning av boutredningsman har föregått konkursansökan. Somnyss nämnts gäller f.n. enligt 33 § andra stycket KL vissa särskilda regler omfristberäkning i dödsbos konkurs. Syftet med denna reglering är att främja enlugn avveckling av dödsbon genom att borgenärerna inte behöver söka boet ikonkurs för att bevara återvinningsfristerna somdödsbodelägarna enligt 21 kap. 1 § ÄB har på sig för att överväga om de självaskall för att undvika personligt betalningsansvar avträda boet till konkurseller till förvaltning av boutredningsman. Den förlängning av fristen somgäller för det fallet att boutredningsmannaförvaltning kommit till stånd syftarenligt beredningen till att bereda även boutredningsmannen viss betänketid. Dethar påpekats, framhåller beredningen, att syftena inte nås helt, eftersomregleringen blott avser rättshandlingar som företagits efter dödsfallet medanåtervinningsfristerna löper som vanligt i fråga om de handlingar som ägt rumdessförinnan. Beredningenhar ansett en förenkling av den nuvarande ordningen önskvärd. Den betänketid påen månad som gällande lag ger boutredningsmannen synes också beredningenalltför knapp. Man synes enligt beredningen kunna förlänga fristerna överlag,om dödsboet avträtts till förvaltning av boutredningsman. Beredningen föreslår,att som fristdag i hithörande fall skall gälla dagen för ansökan om dödsbosavträdande till sådanförvaltning, om konkursansökningen eller ansökan om förordnande av god manenligt ackordslagen följt från att boutredningsmanförordnats. Departementschefen.Det nuvarande systemet att i de olika återvinningsbestämmelserna ge föreskrifterom att återvinning kan äga rum om den återvinningsgrundande transaktionenföretagits 'innan konkursansökningen gjordes eller därefter tilldess beslutet om egendomsavträde meddelades', anser jag i likhet medberedningen kunna förenklas. Beredningens förslag innebär att dagen förkonkursansökan görs till primär fristdag och att återvinning enligt de olikaåtervinningsbestämmelserna skall äga rum, om den återvinningsgrundandetransaktionen företagits 'senare än' före fristdagen. Förslaget harlämnats utan erinran av remissinstanserna. Även jag har med vissa redaktionellaändringar godtagit förslaget. Enligtandra punkten skall fristdagen tillbakaräknas till dagen för ansökan omförordnande av god man enligt ackordslagen, om konkursansökan har gjorts från det att verkan av godmansförordnandet förföll eller, närförhandling om offendigt ackord följt, ackordsfrågan avgjordes. Dettaöverensstämmer i sak med vad som gäller enligt 35 § KL. Beträffande innebördenav uttrycket att 'verkan av godmansförordnandet förföll' resp. att 'närförhandling om offentligt ackord följt, ackordsfrågan avgjordes' kan hänvisastill prop. 1970:136 s. 133. Tredjepunkten behandlar det fallet att dödsbos konkurs föregåtts av att boet avträttstill förvaltning av boutredningsman. Jag delar beredningens uppfattning att dennuvarande ordningen härvidlag bör ses över och anser mig kunna godtaberedningens förslag i fråga om tillbakaräkning av fristdagen i nu förevarandefall. Dagen för ansökning om dödsboets avträdande till förvaltning avboutredningsman blir i enlighet härmed fristdag, såvida boutredningsmanförordnats senare än före den dag som eljest skulle anses somfristdag. När god man enligt ackordslagen förordnats i fråga om dödsbo (jfr 19kap. 11 § ÄB) som förvaltas av boutredningsman blir således även andra punktenav betydelse för bestämmande av fristdag. Det kan tilläggas att regleringengäller oavsett om den rättshandling man vill angripa ägt rum före eller eftergäldenärens död. Enligtförslaget till ny lydelse av 17 § skall, när flera ansökningar om gäldenärensförsättande i konkurs är anhängiga och annan än den först inkomnabifalls, det med avseende på fråga som är beroende av tiden för konkursansökananses som om konkursbeslutet grundas på den först inkomna ansökan. Som jagpåpekat i specialmotiveringen till 17 § får den paragrafen betydelse såväl ifråga om återvinningsfristerna som för bestämmande av vissa förmånsrätter.Reglerna om fristdag i 29 § får aktualitet endast i fråga om återvinning. Denteknik som valts för att i de olika återvinningsbestämmelserna angeåtervinningsfristen innebär som nämnts förut att rättshandlingen skall haföretagits senare än före fristdagen. Vid tillämpning av lagen(1930:173) om beräkning av lagstadgad tid förlängs de i 30-38 §§ angivnaåtervinningsfristerna om fristdagen infaller eller helgdag etc. Dettainnebär t.ex. att om konkursansökningsdagen är fristdag och konkursansökan, föratt återvinningsfrist inte skolat utlöpa, bort göras mendenna dag är lördag, återvinningsmöjligheten är bevarad, om ansökningeninkommer (jfr högsta domstolens utslag , UÖ 466, imål angående utmätning). 29a § I paragrafen regleras vilka som skall anses som gäldenären närstående vidtillämpning av iitervinningsbestämmelserna. Paragrafen motsvarar 28 § punkt 2beredningsförslaget. KL innehåller bestämmelser om utsträckta återvinningsfrister i vissafall när återvinning sker från personer som står gäldenären nära. Enligt 33 §första stycket gäller en ettårsfrist i förhållande till gäldenärens make ifråga om återvinning enligt 28-32 §§. gäller enligt 32 a § förstastycket i aktiebolags konkurs i fråga om återvinning från aktieägare som harett bestämmande inflytande i bolaget på grund av sitt aktieinnehav liksom fråndennes make, avkomling eller avkomlings make. Enligt 32 a § andra stycket kanvidare vid aktiebolags konkurs återvinning komma i fråga beträffandeutbetalning av lön eller arvode till sådan person som avses i första stycketsamma paragraf. Lagberedningen.Som tidigare angetts (avsnitt 6.1) anser beredningen att återvinningsfristernamåste förlängas avsevärt när det gäller gäldenärens närstående. Beredningenuppställer för detta ändamål ett särskilt närståendebegrepp. Iförsta hand skall enligt bere:dningen såsom närstående anses make, trolovad,bröstarvinge, förälder, far- eller morförälder, syskon och den som eljest stårvederbörande personligen särskilt nära. Med sistnämnda begrepp åsyftarberedningen i första hand man eller kvinna med vilken gäldenären sammanleverunder äkienskapsliknande förhållanden samt fosterbarn,-<= Somnärstående till näringsidkare eller juridisk person skall vidare enligtberedningen räknas den som själv eller jämte honom närstående har väsentligekonomisk gemenskap med den andre, grundad på andelsrätt eller därmedjämförligt ekonomiskt intresse, och den som leder verksamheten samt den som ärnärstående till någon av dem. Beredningsförslagetinbegriper bl.a. olika tänkbara kopplingar mellan företag, t.ex. mellanmoderbolag och dotterbolag eller mellan företag med gemensamt moderbolag.Beredningen påpekar att alla slags ekonomiska förbindelser emellertid inte omfattas.Det förutsätts att gemenskapen är grundad på andelsrätt eller därmed jämförligtekonomiskt intresse. Med andelsrätt åsyftar beredningen t.ex. aktieinnehav. förligtekonomiskt intresse nämns partiarisk försträckning eller tyst bolag liksom atten gäldenär åtnjuter ekonomisk förmån av en familjestiftelse. Den ekonomiskagemenskapen förutsätts vara väsentlig. Enligt beredningen bör det dock intekrävas majoritetsinnehav eller motsvarande. Beredningen har inte avsett attkreditgivare redan i den egenskapen skall anses ha ett med andelsrättjämförligt intresse. Den som i realiteten inte är ordinär kreditgivare utan kanjämställas t.ex. med kommanditdelägare i handelsbolag bör dock enligtberedningens uppfattning räknas som närstående, om det rör sig om väsentligekonomisk gemenskap. Beredningenhar avsett att de föreslagna bestämmelserna angående närstående tillnäringsidkare eller juridisk person skall tillämpas reciprokt. Det skall alltsåvara utan betydelse om del är näringsidkaren eller den juridiska personen ellerden som angetts som närstående som råkat i konkurs. Departementschefen.I den allmänna motiveringen (avsnitt 9.2.4) har jag förklarat att jag ihuvudsak kan ansluta mig till beredningens förslag i fråga omnärståendebegreppets utformning. Som jag där berört förordar jag dock en vissjämkning när det gäller att till närståendekretsen räkna företagsledare. Ävenvissa redaktionella ändringar har vidtagits. Iförsta stycket upptas i huvudsaklig överensstämmelse med beredningsförslageten regel angående vilka som skall anses vara personligen närstående tillgäldenären. Jag finner det dock lämpligt att låta den uttryckligen angivnanärståendekretsen omfatta även den som är i svågerlag med gäldenären. Till demsom skall anses stå gäldenären personligen särskilt nära utan att derassläktskap med gäldenären uttryckligen angetts i lagtexten anser jag i likhetmed beredningen i första hand böra räknas man elier kvinna med vilkengäldenären sammanlever i äkienskapsliknande förhållande samt fosterbarn. Ävenförutvarande svågerlag anser jag normalt kunna grunda närståendeförhållande.Detsamma gäller givetvis beträffande förutvarande make. Enligt min mening tordenästan undantagslöst krävas ett familjemässigt grundat förhållande för att desärskilda reglerna om personligen närstående skall kunna tillämpas. Beredningensförslag upptar härutöver att såsom närstående till näringsidkare eller juridiskperson skall räknas vissa ekonomiska intressenter. Bestämmelser härom harupptagits i första punkten av paragrafens andra stycke. Detta överensstämmerväsentligen med beredningsförslaget. Beträffande innebörden av bestämmelsen fårhänvisas till vad beredningen anfört. I den allmännamotiveringen har jag utförligt behandlat frågan i vilken omfattningföretagsledare bör inbegripas under närståendereglerna. Jag har där uttalatbl.a. att beredningens förslag bör jämkas till att avse den som genom enledande ställning har ett bestämmande inflytande över näringsidkarens eller denjuridiska personens verksamhet. melsehärom upptas i andra punkten av andra stycket. Den krets som omfattas avbestämmelsen är snäv. Under bestämmelsen faller exempelvis verkställandedirektör och, om ett företag är delat på flera avdelningar, chefer för dessamed så självständig ställning att de kan jämställas med verkställande direktöri ett dotterföretag. Även styrelseledamot kan i yissa fall komma i fråga.Däremot skall till närståendekretsen inte räknas befattningshavare med mindreinflytelserik ställning. Arbetsledare faller således så gott som alltid utanförkretsen. Enligttredje stycket avses med närstående även den som är närstående till någon somenligt andra stycket har särskild gemenskap med näringsidkare eller juridiskperson eller har ett sådant inflytande över verksamheten som där sägs. Tredjestycket innebär att närståendeprövningen när det gäller näringsidkare ellerjuridisk person kan ske i två led ('närstående till närstående '). Bestämmelsernai andra och tredje styckena skall tillämpas reciprokt. Det är alltså utanbetydelse om det är näringsidkaren eller den juridiska personen eller den somangetts som närstående som råkat i konkurs. Om näringsidkare är fysisk personblir första stycket tillämpligt. Närståendereglernafår betydelse för fristernas beräkning enligt 30-32 och 34-38 §§. I fråga omåtervinning av sådan utbetalning av oskälig lön m.m. som avses i 33 § gäller,att återvinning över huvud taget inte kan ske, om inte utbetalningen gjordestill närstående. Bedömningen av om närståendeförhållande skall anses föreliggahänförs i samtliga fall till tiden för den återvinningsgrundande transaktionen.Det är med andra ord utan betydelse, om vederbörande senare blivit ellerupphört att vara närstående. 29b § Paragrafen upptar en specialbestämmelse rörande sådana egendomsförvärv somär föremål för obligatorisk registrering. Paragrafen motsvarar 28 § punkt 3beredningsförslaget. Enligt 28 § KL börjar i fråga om gåva av fast egendom återvinningsfristenatt löpa först från det att lagfart sökts. Motsvarande gäller enligt 32 § andrastycket KL vid återvinning av vissa avtal till skada för borgenärerna. Någonsådan förlängning av fristen gäller däremot inte enligt 34 § KL. Lagberedningen.Enligt beredningens förslag anges generellt i fråga om återvinning attavhändelse av fast egendom inte anses ha ägt rum förrän lagfart sökts (förstapunkten). Enligt förslaget blir det sålunda i fortsättningen inte endaståtervinningsfristen som börjar löpa först från det att lagfart sökts, utan ävenfrågan om gäldenären var insolvent eller inte vid avhändelsen får bedömas medhänsyn till tidpunkten för lagfartsansökan. Borgenärerna riskerar alltså inteatt insolvensbedömningen hänförs till en tidpunkt som kanske ligger långttillbaka före den publicitetsåtgärd som lagfartsansökningen utgör. I detta sammanhang anser beredningen gåvoköp och liknande transaktionersom endast delvis har egenskap av gåva böra uppmärksammas (29 § andra stycketberedningens lagförslag). Frågan huruvida gåvoavsikt förelåg måste givetvisbedömas med utgångspunkt från värdet av prestationerna på ömse sidor vid tidenför rättshandlingen, även om värderelationen ändrats innan lagfart söks.