prop · FZ0323 · 1975-12-31 00:00:00 — Det skedde i den formen alt anhöll om yttrande över delegationens initiativ om en av nationalitet oberoendekommunal rösträtt och valbarhet. juridiska utskott hemställde att Nordiska rådetmed anledning av det finska regeringsförslaget måtte hemställa att undersökte frågan om införande av rösträtt ochvalbarhet för nordiska medborgare i de nordiska länderna företrädesvis pågrundval av ömsesidighet. Denföreslagna rekommendationen antogs av med57 röster mot noll, medan nio medlemmar avstod från atl rösta. Av den debattsom föregick beslutet framgår att några av de sistnämnda medlemmarna hystebetänkligheter rnot att bryta sambandet mellan rösträtt och medborgarskap. Efterbeslut därom av tillsattes ennordisk arbetsgrupp (nordiska röslrätlsulredningen) med uppdrag att kartläggade administrativa och praktiska problem som kunde vara förenade medförverkligandet av förslaget om nordisk rösträtt och valbarhet samtanvisa lösningar på dessa problem. Nordiska rösträttsutredningen lämnade våren1975 betänkandet (NU 1975:4) Nordisk rösträtt och valbarhet. Ibetänkandet konstateras att införandet av 2 1975/76:23. Prop.1975/76:23 18 enkommunal rösträtt och valbarhet i bosättningslandet för invandrare från annatnordiskt land inte skulle möta några praktiska eller administraflva svårigheterav större betydelse. Från teknisk synpunkt finns enligt utredningen ingahinder mot att genomföra reformen så att invandrare från de andra nordiskaländerna kan rösta vid det första kommunalvalet , dvs. i Finlandoch , i och och i hösten1979. mening väger de positiva skälen för en nordisk rösträtttungt. Utredningen erinrar om att det inte har ingått i dess uppdrag att taställning till den principiella frågan om en nordisk rösträtt ochvalbarhet bör införas. Om en sådan reform genomförs, anser uiredningen detrimligt att som särskild förutsättning för rösträtt för invandradenordbor ställa upp krav på viss tids bosättning i landet före valet.Utredningen har för sin del kommit till att en kvaliflkationstid av tre årkunde vara lämplig. Enligl utredningens mening är det önskvärt att man .sålångt som möjligl undviker att för invandrare ställa upp speciella valbarhetsvillkorutöver de villkor som kan ställas upp för själva rösträtten eller som gällerför landets egna medborgare. Omreformen genomförs bör den enligl uiredningen omfatta både val till pflmärkommunernaoch till de sekundärkommuner (amtskommuner, sysselkommuner, fylkeskommuner ochlandstingskommuner) som förekommer i alla de nordiska länderna utom Finland.Reformen bör i princip även omfatta kyrkliga val. Detnordiska betänkandet behandlades av juridiska utskott vidsammanträde i . 1överensstämmelse med utskottets förslag hemställde presidium iskrivelse att möjligt ochsenast med verkan till kommunalvalen i och , i och i skulle söka genomföra den ordningen attmedborgare i nordiskt land som som inte får har haft fast bostad i annat nordiskt land får rösträtt och blir valbari såväl primärkommunala som sekundärkommunala val i det landet. Presidietuttalade sig för att det för valbarhet inte borde ställas upp speciella villkorutöver dem som gäller för rätten att rösta eller som gäller för landets egnamedborgare. 2.3Invandrares politiska inflytande i andra länder m. m. 1Västeuropa finns uppskattningsvis åtta miljoner utländska arbetstagare ochsammanlagt ca tretton miljoner invandrare. Det stora flertalet av dem kommerfrån länder som står utanför den gemensamma marknaden. Deväst-europeiska länderna har olika regler om förvärv av medborgarskap. Kvaliflkationstidernavarierar mellan fem och . 1975/76:23 19 Rösträtttill såväl riksval som kommunalval är förbehållen medborgarna i resp. land.Undantagen, vilka närmare kommerall behandlas i det följande (,m. fl. samväldesländer, Iriand), beror delvis på speciellahistoriska förhållanden. Debattenom politiskt inflytande för invandrare har pågått länge i de stora europeiskain- och utvandrariänderna, men någon ändring i den bestående ordningen harännu inle genomförts. I en del länder skulle reformen kräva grundlagsändring.Så anses exempelvis vara fallet i och . IItalien har regeringen lagt fram förslag i pariamentet om rösträtt i riksval iItalien för utomlands boende italienare. Förslaget innehåller också en regel somunder förutsättning av ömsesidighet gör det möjligt att ge rösträtt åtinvandrare från annat . IBelgien förekom två motioner i parlamentet om rösträtt förinvandrare som var bosatta i landet. Den ena motionen avsåg enbart EG-medborgaresom hade varit bosatta i . Den andra motionen avsåg allautlänningar som hade varit bosatta i , varav i denaktuella kommunen. Denna motion avsåg även valbarhet Ytteriigare en motion avsamma innehåll har förekommit under är 1974, nu med den särskildarösträttskvalifikationen att invandraren, om han fyllt , skall ha gjortvärnplikt i hemlandet eller fått civilförsvarsutbildning i . Sedanslutet av förekommer i ett slags kommunala samrådsorgan,beslående av invandrare. F. n. finns del ett 20-tal sådana organ. De harskapats av kommunerna själva utan direkt stöd av statlig författning och ärorganiserade på olika sätt i olika kommuner. Medlemmar i råden tillsätts genomallmänna val, där invandrare som har bott av ett till tvä år i Belgienhar rösträtt. Valdeltagandet har varit relativt lågt. Liknandeanordningar på regional och delslatlig nivå förekommer i några delstater iFörbundsrepubliken (Ausländerparlament, Aus-länderbeiraten)ochpålokalnivåibl.a. Schweizhar ca 6,5 milj. invånare, varav ca en milj. är utlänningar (). Flertaletutlänningar är arbetare från och . Landet består av 25 suveränastater (kantoner). Vafle kanton är indelad i kommuner, som utövar ett lokaltsjälvstyre av samma typ som de nordiska kommunerna. 1kantonen flnns en rätt för utlänningar att rösta ikommunala val. Utlänning har där rösträtt - men är inte kommunaltvalbar- om han har fyllt , har bosättningstillstånd i kantonen sedan meraän och bor i kommunen sedan mera än . I Neuchatelbor ca 35 000 utlänningar. Röslrältsreglerna medför att ca 4 000 av dem -motsvarande av hela valmanskåren i kantonen - har rösträtt i kommunala val. 1975/76:23 20 Brittiskasamväldet är en fflvillig sammanslutning av 34 självständiga nationer medStorbritannien som inofficiell ledarnation. Övriga medlemmar har det gemensamtatt deras territorier har varit kolonier i det under 1960-talet slutligenavvecklade . Den sammanlagda befolkningen i samväldet uppgår till865 milj. Rösträtt och valbarhet i samväldets olika länder bestäms uteslutandeav nationell lagstiftning. Den historiska gemenskapen inom samväldet har sattvissa spår i de nationella regleringarna av rösträtt och medborgarskap. Detförekommer sålunda i viss utsträckning att medborgare i samväldesland som bor iannat samväldesland har vissa favörer framför andra utlänningar. 1Storbritannien gäller f n. att där bosatta medborgare i samväldesland irösträttshänseende räknas som brittiska undersåtar och följaktligen har rättatt rösta vid både kommunala val och parlamentsval, förutsatt att de haruppnått den allmänna rösträttsåldern . De är också valbara vid sådana valunder förutsättning alt de har uppnått den allmänna valbar-hetsåldern 21år. Motsvarande regler gäller också i några andra samväldesländer. IAustralien gäller alt medborgare i annat samväldesland som har bott iAustralien mera än och uppnått den allmänna rösträttsåldern 18 århar rösträtt och valbarhet i allmänna val på alla nivåer. Idelstaten fanns fram en rösträtt - men ejvalbarhet - för utlänningar från icke-samväldesland. Denna rösträtt hade ringapraktisk betydelse, eftersom övervägande delen av invandrarna komfrån samväldesländer och i egenskap av "british subjects" automatisktfick rösträtt och valbarhet. Denna rösträtt avskaffades under trycket avkrigshändelserna. återinfördes rösträtt för icke-samväldesmedborgare.Reformen får delvis ses mot bakgrunden av att man i har kvar denäldre brittiska ordning enligt vilken kommunalskatten är en faslighetsskatt ochkommunal rösträtt endast tillkommer den som är taxerad för fastighetsskatt.Reformen skedde efter framställningar från olika immigrantsammanslutningar menmotiverades inte enbart av omsorger om invandrarna utan också av intresset avatt förenkla upprättandet av röstlängder. Reformens praktiska betydelsebegränsas av att kvalifikationstiden för medborgarskap i har sattsner från tre till etl år. 1Irland, som står utanför samväldet, gäller en särskild ordning. Endastirländska medborgare har rösträtt vid paflamentsval. Vafle utländsk medborgaresom har bott på registreringsorten under mera än och har nått denallmänna rösträttsåldern har emellertid rösträtt, men är ejkommunalt valbar. ICanada, som är ett samväldesland, hade alla brittiska undersåtar tidigare rösträttpå samma villkor som landets egna medborgare. Den rätten avskaffades år 1968.Som en övergångsanordning fick de som bodde i behålla sinrösträtt . Prop.1975/76:23 21 antog en rekommendation omutländska arbetares integrering i värdlandet. I rekommendationen föreslås bl.a. att invandrare skall ha möjlighet att själva välja rådgivande kommunalanämnder, sammansatta i proportion till hur de olika nationaliteterna ärrepresenterade inom kommunen, samt atl de skall få rösträtt och valbarhet ikommunala val när de har bott i värdlandet och i den berördakommunen. Inomde Europeiska gemenskaperna har tillsalts en arbetsgrupp för att undersökaunder vilka förutsättningar och inom vilken tid det skulle vara möjligt att gemedborgare i de nio medlemsländerna särskilda rättigheter som medborgare i EG.Med särskilda rättigheter avses härvid bl. a. rösträtt och valbarhet ikommunala val. 2.4.1Den kommunala och landstingskommunala indelningen Sveflgeär indelat i 278 kommuner och 23 landstingskommuner. Landstingskommunernasammanfaller med länen med tre undantag. utgör enenda kommun vilken även handhar landstingsuppgifter. Utanför landstingskommunstår även och kommuner. För landstingskommungäller fr. o. m. vissa speciella bestämmelser, motiverade avsamordningsproblemen mellan landstingskommunerna och kommunerna i Stor-Stockholmsområdet.Landstingskommunen fullgör förutom sedvanliga landslingsuppgifter även en deluppgifter som traditionellt åvilar kommuner. 2.4.2Den koinmunala och landstingskommunala organisationen Kommunallagen(1953:753, omtryckt 1969:765) (KL), kommunallagen (1957:50) för (omtryckt 1969:766) (KLS), landstingslagen (1954:319, omtryckt 1972:101) (LL)och lagen (1961:436) om församlings-styrelse (omtryckt 1972:228) (LFS) ger enram för den kommunala organisationen. Ramen är uppbyggd efter en dualistiskprincip som gör skillnad mellan beslutande och verkställande uppgifter.Beslutanderätten utövas av de direktvalda fullmäktigförsamlingarna resp.landstingen, vilkas storiek inom vissa gränser bestäms av kommunen ellerlandstingskommunen själv. Förvaltning och verkställighet tillkommerkommunstyrelsen och övriga indirekt valda nämnder. innehade sammanlagtca 30 000 personer uppdrag som ordinarie ledamöter i kommunernas och landstingskommunernasolika beslutande och förvaltande organ. Ledamöterna och suppleanterna istyrelser och övriga nämnder utgör en betydligt större personkrets än fullmäktigförsamlingarnaoch landstingen. 1975/76:23 22 2.4.3Medlemskap i kommun och landstingskommun Medlemav kommun är den som är mantalsskriven i kommunen, äger eller brukar fastegendom i kommunen eller är taxerad lill allmän kommunalskatt där (2 S KL).Man lägger märke till att medlemskapet är knutet lill mantalsskrivningen, intesom rösträtten till kyrkobokföringen. Medlemskapet är oberoende avmedborgarskap. Utlänning kan alltså vara kommunmedlem. I76 S KL ges kommunmedlem en exklusiv rätt att, där inte annat är särskiltföreskrivet i specialförfattning, föra talan mot varje kommunalt beslut somhan kan finna orikligt i något av de hänseenden som anges i bestämmelsen(beslutet ej tillkommet i laga ordning, kompetensöverskridande, stridande motallmän lag eller författning, kränkande klagandens enskilda rätt eller eljestvilande på orättvis grund). I3 § LL föreskrivs alt medlem av landstingskommun är den som är medlem av kommuninom landstingskommunens område. En motsvarighet till 76 § KL finns i 78 § LL. 2.4.4Kommunernas och landstingskommunernas ställning i grundlagen Fastänkommunerna länge har varit ett viktigt och efter hand alltmera framträdandeinslag i det svenska samhället, omnämndes de i den t. o. m. gällanderegeringsformen endast med en bestämmelse om beskattningsrätten (57 S andrastycket). Inya regeringsformen (RF) regleras kommunerna i tre hänseenden, nämligen ifråga om den kommunala indelningens struktur, innebörden av den kommunalasjälvstyrelsen och den därmed förenade beskattningsrätten samt formerna för denkommunala verksamheten. 1det inledande kapitlet om statsskickets grunder slås redan i 1 § fast att densvenska folkstyrelsen förverkligas bl. a. genom självstyrelse och attdenna bygger på allmän och lika rösträtt. I samma kapitel finns en bestämmelsesom angeratt det i riket finns primärkommuner och landstingskommuner, attbeslutanderätten i dessa utövas av valda församlingar och alt kommunerna fårta ut skatt för skötseln av sina uppgifter (6 §). Ikapitlet om normgivningsmakten slås vidare fast att grunderna för kommunernasorganisation och verksamhetsformer och för den kommunala beskattningen bestämsi lag (8 kap. 5 §). I lag skall också enligt samma bestämmelse meddelasföreskrifter om kommunernas befogenheter i övrigt och om deras åligganden. Iförarbetena (prop. 1973:90 s. 190) erinras om de betydande samhällsuppgiftersom statsmakterna på olika områden har ålagt kommunerna. Den omfattande kommunaliseringav förvaltningen som sålunda har skett ansågs böra stadfästas i grundlag. 7 § finns därför en bestämmelse som 1975/76:23 23 angeratl det för den offentliga förvaltningen finns förutom statliga även kommunalaförvaltningsmyndigheter. 1 kapitlet om rättskipning och förvaltning finns enbestämmelse om att förvaltningsuppgift kan anförtros åt kommun (Il kap. 6 §). Regleromde kyrkliga kommunerna återfinns i övergångsbestämmelserna. 1 dessa anges bl.a. atl vad som i RF föreskrivs om primärkommuner skall äga motsvarandetillämpning i fråga om kyrkliga kommuner. Undantag görs dock för bestämmelsenatt beslutanderätt utövas av valda församlingar. 1 detta avseende förutsättsalt beslutanderätten kan utövas direkt av medlemmarna i den kyrkliga kommunen. 2.4.5Kommunernas och landstingskommunernas befogenheter Kommunernahar vittgående befogenheter. Man brukar skilja mellan allmän och speciellkompetens. Tillden allmänna kompetensen hänförs verksamhet som grundar sig på KL, närmast dådess 3 §. Här avses en fri verksamhelsseklor, inom vilken kommunerna kan taegna initiativ, vägledda av de speciella samhälleliga behoven i den egnakommunen och obundna av detaljregler. Kommunerna är på denna sektorunderkastade endast ett antal principiella regler (3 och 76 SS KL) som syftar tillatt dels avgränsa den fria sektorn och dels skapa vissa allmänna garantier förgoda och enhetliga seder i den fria förvaltningen. Inomden fria sektorn tillhandahåller kommunerna numera en alltmera differentieradmateriell och kulturell service. , kommunikationsmedel,park- och idrottsanläggningar, ungdomsgårdar och andra samlingslokaler,bibliotek och teatrar är exempel på kommunala aktiviteter inom den friasektorn. Tillden speciella kompetensen hör verksamhet som grundas på annan lag än KL.Specialregleringen är omfattande och har ofta föranletts av attprinciperna för den allmänna kompetensen inte har medgett kommunerna att ägnasig åt den speciella verksamheten eller hindrat dem från att driva verksamhetenpå ett önskvärt sätt. Budgetmässigldominerar den spedalreglerade verksamheten. Den svarar genomsnittligen för ca75 % av en kommuns utgifter. Kommunerna har ålagts stora uppgifter inom plan-och byggnadsväsendet, bostadsförsöflning-en, social-, barna- ochnykterhetsvården, skolväsendet saml hälso- och sjukvården. Vadsom nu sagts om kommunernas kompetens gäller i princip även landstingskommunernaskompetens. är hälso- och sjukvården landstingskommunernas helt dominerandeuppgift. Landstingskommunerna driver även viss verksamhet inom kultur-,utbildnings- och kommunikationssektorerna. Prop.1975/76:23 24 Lagstiftningsmakteni tillkommer (1 kap. 3 § RF). Enbegränsad normgivningsmakt kan enligt 8 kap. RF tillerkännas kommunerna.Kommunerna har sålunda befogenhet att anta lokala ordningsstadgor,hamnordningar, brandordningar och hälsovårdsordningar. I samtliga dessa fallmåste fullmäktiges beslut fastställas av för alt bli giltigt.Alla de nämnda typerna av lokala föreskrifter kan även beslutas avlänsstyrelsen mot fullmäktiges vilja, men beslut måsle i så fallgodkännas av regeringen. Till ledning för kommunerna har utarbetats normalförslagtill flertalet av dessa stadgetyper. Ensärskild typ av för allmänheten bindande föreskrifter utgörs av planläggningsbeslutenenligl byggnadslagen (1947:385, omtryckt 1972:775) (stadsplan, byggnadsplan,generalplan, regionplan, förordnande om tillämpning av utomplansbeslämmelser, lomtinddning).Planläggningsbeslut fattas av kommunens fullmäktige eller ochunderställs eller regeringen. 2.4.7Kommunal verksamhet med särskilda inslag av myndighetsutövning Etlutmärkande drag för de förvallningsakter som brukar betecknas som utövning avoffentlig myndighet är att det rör sig om beslut eller åtgärder som ytterst äruttryck för samhällets maktbefogenheter. Karakteristiskt för dessa förvallningsakterär att de kommer till stånd och får rättsverkningar för eller mol den enskildei kraft av offentligrättsliga regler, inte på grund av avtal eller regler av privaträtlslignatur. Vidare har de samhällsorgan som svarar för dem en monopolställning iförhållande till enskilda rättssubjekt, som alltså inte kan fatta sådanabeslut eller vidta sådana åtgärder med de rättsverkningar som tillkommer demnär de fattas eller vidtas av de behöriga samhällsorganen. Myndighetsutövningi denna bemärkelse bedrivs av såväl de beslutande som de förvaltande ochverkställande kommunala organen. Kommunfullmäktige utövar exempelvis offentligmyndighet när en stadsplan antas eller det kommunala vetot beiräffande rusdrycksutskänkninganvänds eller avgifter beslutas för nyttjande av allmän plats. Men inslag avmyndighetsutövning förekommer mest hos de förvaltande och verkställandeorganen. Genom speciallagstiftning har dessa organ befogenheter att fattabeslut som på elt ingående sätt berör den enskildes ekonomi och personligaförhållanden i övrigt. Byggnadsnämndkan på grund av bestämmelser i byggnadslagen och byggnadsstadgan (1959:612)inom ramen för förekommande bebyggelseplaner och bebyggelselagstiftning bestämmanär och var bebyggelse lår ske och hur den skall vara utformad. Nämndenbeslutar sålunda i frågor om byggnadslov och utövar dessutom tillsynsuppgifteri fråga om byggnadsverk- Prop.1975/76:23 25 samheten.Nämnden har tvångsmedel till sitt förfogande och kan exempelvis utfärdavitesförelägganden inom sitt ansvarsområde. ,som enligt hälsovårdsstadgan (1958:663) har att utöva det närmaste inseendetöver den allmänna hälsovården inom kommunen, har bl. a. befogenhet att meddelaföreskrifter till förebyggande eller undanröjande av sanitär olägenhet vidviss verksamhet eller på plats eller i lokal dit allmänheten har tillträde.Nämnden har också befogenhet att meddela förelägganden och förbud av olikaslag. I sådana sammanhang har nämnden också befogenhet atl föreskriva vite. Skolstyrelse,som enligt skollagen (1962:319, omtryckl 1970:1026) är styrelse förgrundskolan och därtill hörande verksamhet och som ofta är styrelse för allundervisning i kommunen under högskolenivå, har bl. a. att besluta om dispenserfrån skolplikt och om barns intagning i skola. ,som enligl barnavårdslagen (1960:97, omtryckt 1971:308) har att sörja församhällets vård av barn och ungdom i kommunen, har bl. a. atl fatta beslut iärenden som rör den enskildes fysiska integritet. Det ingår sålunda i nämndensbefogenheter atl under i lagen närmare angivna förutsättningar meddelaföreskrifter rörande barns och ungdomars levnadsförhållanden, anordnaövervakning för unga eller besluta om omhändertagande för samhällsvård. har befogenheter som rör den enskildes fysiska integritet.Enligt lagen (1954:579) om nykterhetsvärd (omtryckt 1971:307) ligger detexempelvis inom nämndens befogenhet att under de förutsättningar som närmareanges i lagen vid vite kalla en person för att höras inför nämnden beträffandesina förhållanden, avstänga en person från köp av rusdrycker, ställa en personunder övervakning eller genom ansökan hos länsrätt föranstalta om alt en personvid behov blir tvångsintagen på vårdanstalt. Socialnämndhar enligt lagen (1956:2) om socialhjälp att tillse att den som vistas ikommunen får den omvårdnad som med hänsyn till hans behov och förhållanden i övrigtkan anses tillfredsställande. Nämndens beslut i fråga om olika former avunderstöd och om förhållandena på de ålderdomshem som det åligger kommun allanordna och driva innefattar i stor utsträckning sådan maktutövning iförhållande till den enskilde som avses med uttrycket myndighetsutövning. Deuppgifter som ankommer på kommun inom de tre nyssnämnda vårdområdena fårenligt lagen (1970:296) om social centralnämnd handhas av en gemensam socialcentralnämnd. Myndighetsutövningmed karaktär av rättskipning utövas i besvärsnämnd. För prövning av s. k.tjänstebesvär har kommun och landstingskommun möjlighet att inrätta en särskildbesvärsnämnd som extra besvärsinstans mellan övriga kommunala nämnder ochstatlig besvärsinstans (76 ! ; 3 mom. KL, 80 ij 3 mom. KLS och 78 § 3 mom. LL).Besvärsnämndens egenskap av ett slags lägre förvaltningsdomstol har medfört attreglerna i förvalt- Prop.1975/76:23 26 ningslagen(1971:290) i stor omfattning har gjorts tillämpliga på ärenden hos nämnden.Besvärsnämnd kan där den förekommer sägas medföra en utbyggnad av det vanliga kommunalbesvärsinstitutet. 2.4.8Kommunal verksamhet av särskild betydelse for lolalförsvaret Envägledande princip för totalförsvaret är att ansvaret för en verksamhet skallligga på samma myndighet i krig oi:h fred. Det ankommer bl.a. på kommuner ochlandstingskommuner alt fullgöra sina uppgifter även i krig så långt det är möjligtoch verksamheten inte är av det slag att den kan läggas ner. På flera områdenmåste den verksamhet som skall fortsätta ges en delvis annan inriktning änfredsverksamheten. Samhälletsallmänna omställning från freds- till krigsförhållanden liksom verksamhetenunder sådana förhållanden regleras av redan i fred antagna lagaroch andraförfattningar. Hit hör framför allt ett antal s. k. fullmaktslagar som träder itillämpning automatiskt i händelse av krig men som kan bringas i tillämpninggenom beslut av regeringen redan vid krigsfara eller andra utomordentligaförhållanden. Bestämmelserav stor betydelse för kommunernas verksamhet i krig finns i lagen (1942:87) medsärskilda bestämmelser angående stats- och kommunalmyndigheterna och derasverksamhet vid krig eller krigsfara m. m., vanligen kallad administrativafullmaktslagen (AfL), och i kungörelsen (1943:137) med tillämpningsföreskriftertill denna lag (TAfL). krigs- eller kristillstånd då AfL kan träda i tillämpning får regeringenförordna bl. a. om överfiyttande av uppgifter från en myndighet till en annan.Uppgift för viss myndighet kan fiyttas över till annan myndigheti samma kommun eller i annan kommun. Enligl TAfL har såväl statliga somkommunala myndigheter att under krig, krigsfara och utomordentliga av krigföranledda förhållanden i möjligaste mån anpassa sin verksamhet efter detrådande läget. Organisation, arbetsformer och förfarande skall i störstamöjliga utsträckning förenklas (2 ij TAfL). De kommunala nämnderna får i dessalägen fatta beslut med mindre antal ledamöter än annars är föreskrivet. Dockskall förutom ordföranden minst en ledamot närvara, om det inte oundgängligenkrävs att ordföranden ensam beslutar för nämnden. 1 trängande fall blir fullmäktigesordförande behörig att fatta beslut som annars ankommer på fullmäktigförsamlingen(12 ij TAfL).