prop · FY031 · 1975-12-31 00:00:00 — Säkerheten i farled och risken för mUjöförstöringkräver att en hög andel av fartygen har lots eller annan person med godkännedom om förhållandena i leden ombord. För fartyg vars befäl har ingen ellerbegränsad sådan kännedom går lotsens medverkan inte att kompensera med andraåtgärder från sida som ökad utmärkning, fler storskaligasjökort etc. Det system med principiell lotsfrihet som gällt har fört lotsningsbenägenheten nedtill en från sjösäkerhetssynpunkt låg nivå. har därförsom fömt nämnts hos Kungl, Maj:t hemställt om ett utvidgat lotstvång. Räknatefter siffror bör detta vid de modifikationer anger idet följande öka antalet lotsningar med till ungefär 63 000 , I målsättningen förlotsningsverksamheten ingår att denna liksom skall täcka hela kusten jämte , Tillmålsättningen hör också att i väsentliga avseenden förbättra servicestandardenså att denna svarar mot den moderna sjöfartens behov och förutsättningar.Fartygen skall i mindre utsträckning få sina resor fördröjda av mörker ochdimma. Detta förutsätter en anpassning av såväl farledsutmärkning somlotsningstjänst. understryker därvid behovet av resur- Prop.1975:1 Bilaga 8 112 serför att påbörja en vidareutbildning av lotsarna. En annan viktig åtgärd föratt höja servicenivån utgör trafikinformation som komplement till lotsningen ifarleder med hög trafikintensitet. Vidareutbildning av lotsar har haftrelativt liten omfattning. Mot bakgmnd av utvecklingen mot större ochdyrbarare fartyg samt nya mer avancerade navige-ringshjälpmedel är detta en påtaglig brist. Den ytterligt begränsadenyrekryteringen för med sig attflertalet lotsar brister i mtin i fråga om fartyg med avanceradnavigationsutrustning. Inom jämförbara verksamheter har gjorts betydandeinsatser för vidareutbildning med godaresultat både för arbetseffektivitet och trivsel, UtbUdningen syftar iförsta hand till att göra lotsarna väl förtrogna med den teknik som kommit fram för fartygens säkra navigering också under ogynnsamm.aväderleksförhållanden. En modifierad utbildningsplan har lagts upp förnyrekryterade lotsar. Trafikinformationen kan ses som ettförsta steg i en utveckling där lotsning kompletteras med trafikledning frånland för att ytterligare öka säkerheten i tättrafikerade leder. Syftet är inteatt ersätta lotsar utan att förbättra förutsättningarna för deras verksamhet.Trafikledning kräver en systematiserad samverkan mellan kompetent, samtränadpersonal ombord och i land. De ökaderesurser trafikinformationen inledningsvis förutsätter ligger främst påinvesteringssidan i form av elektroniska hjälpmedel för att upptäcka,identifiera och följa upp fartyg ra. m, I en första etapp anordnas cninformationscentral med begränsade uppgifter vid . Medledning av erfarenheterna från denna byggs centralenut och liknande system införs vid andra platser, bl. a. , ,, /Söderarm och . och äraktuella med hänsyn till den intensiva färjetrafiken. SärskUd framställning omatt få tUl stånd trafikledning har gjorts av hamn.Detta har föranlett tillsättande av en dansk-svensk arbetsgrupp för attöverväga åtgärder rörande öresundstrafiken. Den vid löneförhandlingaröverenskomna arbetstidsförkortningen ökar personalbehovet också för lotsar ochbåtmän, I princip minskar ordinariearbetstid för den del av personalen, som i viss omfattning hartjänstgöringen förlagd till obekväm arbetstid, , vilket för lotsningsverksamhetens del svarar mot 60 ä 65årsanställda. Vid nuvarande utveckling av antalet lotsningar och med dekapacitetsreserver som finns på framför allt medelstora och mindre platserräknar med en begränsad ökning av antalet lotsar, I fråga ombåtmännen går en relativt betydande förstärkning inte att undvika främst föratt uppehålla servicenivån på de större lotsplatserna. har att svara församordningen mellan de organ som ingår i sjöräddningsväsendet och därtill med egen perso- Prop.1975:1 Bilaga 8 113 naldelta i räddningsuppdrag. Vid sjöolyckor omkommer 150 å 200 personer. Till helt övervägande del avserolyckorna fritidsbåtar. Antalet fritidsbåtar fortsätter att öka. Skallolycksfrekvensen hållas nere krävs enkraftig satsning på information till allmänheten och andra olycksförebyggandeåtgärder. Till de senare hör bl. a. sjöfartsinspektionens typprovningav fritidsbåtar. Sjöräddningsresurserna i kustfarvattnenbedömer verket vara i stort setttillfredsställande. Den ökade färjetrafiken kan dock föra med sig behovav speciella åtgärder inom vissa kustavsnitt. Under budgetåret1973/74 anordnade på försök en rapportplats för att kontinuerligt följa upptillgängliga räddningsresurser. Därtillskedde en systematiserad genomgång av olika sjöräddningsinsatser för att medledning av erfarenheterna ytterligare effektivisera räddningsorganisationen.Verksamheten visade sig värdefull. Resurser bör skapas för att fortsätta ochutvidga denna. Även för andra aktiviteter än ökar nämligen behovetav fortlöpande rapportering. Av vikt är bl. a. att få ett bättre grepp omfärdvägar och positioner för fartyg som transporterar farlig last i svenskafarvatten och då som ett första led fartygvUka lämnar och hämtar sådan last i svenska hamnar. Rapportplatsen kanäven registrera data för den på försök igångsatta partikelmärkningen av olja. Sjöfartsverketförvaltar vissa smärre kanaler m. m., bl. a. ränna, , Strömraa kanal och Kolströms kanal.Underhållet i farlederna är eftersatt och i en del fall håller de inte längreföreskrivet djup. Under /76bör förbättringsåtgärderna i första hand omfatta Strömma kanal, somfrämst används av fritidsbåtarna. Härutöver föreligger behov att spränga bortsmärre gmndklackar o. dyl. i leder som har betydelse för handelssjöfarten. Målet fördelprogrammet sjökartläggning är främst att tUlhandahållatillförlitiiga sjökort av olika slag och i olika skalor över svenska ochangränsande farvatten. Sjökortens främsta uppgift skall vara att möjliggöra en säker sjöfart, men korten skall även förseförvaltning, näringsliv, forskning, miljövård, fritidsverksamhet m. fl,med en för olika uppgifter ändamålsenliginformation. I den mån sjökortens information inte är tillräcklig för vissaspeciella ändamål skall utdrag ur detaljerade och storskaligamätningskort tUlhandahållas. Som komplementtill sjökorten skall nautiska publikationer med godtagbar aktualitettillhandahåUas. I de senaste årensverksamhetsplaner har fört fram krav på ökade resurserför sjökartläggningen vad gäller såväl sjömätning som utgivning av sjökort och nautiskapublikationer. För sjömätningens del var målet i en första etapp begränsat tUlatt återställa tidigare kapacitet i 8 1975.1 saml Nr 1. Prop.1975:1 Bilaga 8 114 frågaom i första hand fartygsmaterielen. Ett stort antal överåriga fartyg har fåttutmönstras utan återanskaffning. Parallellt med denna kapacitetsminskning harbehovet av sjömätningar ökat. Till en del beror detta på faktorer som handelsfartygens ökade djupgående och den utvidgade vintersjöfarten.Antalet avnämare utanför sjöfartssektom visar emellertid också en ökning.Detta är ett av skälen för den mera preciserade målsättning som angivit. Enligt verkets mening är detinte realistiskt att längre upprätthålla principen om sjökartläggningensom en för handelssjöfarten och marinenexklusiv angelägenhet. Detta måste också få påverka verksamhetensfinansiering. Sjöfartsverketsplanering går ut på att skall bli tillgänglig för fartyg med ett djupgåendeom mot . De i första hand aktuella hamnarnaär enhgt verkets bedömning ochOxelösund. De senaste årens till de s. k, tungtrafikkorridoremabegränsade mätningar ger efter vissa kompletteringar fömtsättningar för meradjupgående fartyg att trafikera bl, a, dessa båda hamnar. i ett längreperspektiv bör korridorerna breddas. Uppkommer önskemål att låta fartyg i sammastorlek anlöpa också hamnar längs blir läget ett annat. Mycketomfattande mätningar återstår då att göra,HärtUl skall läggas de speciella krav vintersjöfarten ställer och dettagäller även fartyg i redan nu aktuella storleksklasser,dvs enheter med ett djupgående intill . Skall vintersjöfartenkunna drivas effektivt måste enligt sjöfarsverket isläget få bestämma vägvalet.Fartygen kan inte hållas inom snäva korridorer. Även i fråga om västkusthamnarna kan meradjupgående fartyg komma att ställa krav på nymätningar. Sjöfartsverketunderstryker också sambandet mellan sjömätningar och olika industrietableringar. De senasteåren har gjorts betydande mätningsinsatseri t, ex. , , Forsmark, och UddevaUa, Dessainsatser har i många fall rubbat verkets långtidsplanering och genomsplittring av resurserna inneburit vissa effektivitetsförluster. Det ärnödvändigt att komma fram tUl en viss framförhållning. Särskilt gäUer dettanorrlandsfarvattnen. I annat fall kan resultatet bli att en nyetablerad tungindustri under en följd av år får inrikta sina skepp-ningar på olönsamt småfartyg. I en total bedömning avsjömätningsbehoven ingår också de behov somföljer med de särskilda lederna för fritidsbåtarna även om finansieringenliksom redan är fallet kommer att ske med särskilda medel. Den starkt ökadefritidsbåttrafiken ger mätningarna hög prioritet. tillägger att en avgränsning mellan olikaavnämare i många fall knappast låter sig göra. Lika väl somfritidsbåtarna måste utnyttja farleder som i första hand är anordnade förhandelssjöfarten kan olika typer av sjöfart inkl. yrkesfisket komma att användaleder som anordnats för fritidsbåtarna. Detsvenska farledssystemet måste ses som en integrerad enhet. 1975:1 Bilaga 8 115 Insatserna som täcks avverksamhetsplanen skall i första hand inriktas på att slutföra mätningarna iVänern och samt i tungtrafikkorridorema. Verket avser därtill att kommai gång med förnyade mätningar i norrlandsfarvattnen för vintersjöfarten, eftersommed 80 aktualiseras betydligt mer djupgående fartyg änverksamhetsplaneringen varit inriktad på. Vad gäller de nu starkt urholkade mätningsresursernasker en viss förbättring då det nya fartyg levereras, för vilket det nuföreligger principbeslut. Verket räknar vidare med att efter viss redanbeslutad komplettering kunna utnyttja vänerisbrytaren för begränsadesjömätningsuppgifter. Målsättningen förutsätter tillgång till minst trekapacitetsstarka mätningsfartyg. måste därför förberedas ettnybygge för att ersätta det levererade sjömät-ningsfartyget afKlint. Vad gäller sjökortsframställningenframhåller verket följande. Den svenska sjökortsportföljen omfattar utom ettstort antal specialkort (hamnkort, deccakort, båtsportkort och fiskekort) 9översiktskort, 19 kustkort och 72 skärgårdskort. Av dessa 100 sjökort är baraungefär 20 nyproducerade . Det finns fortfarande åtta kortsom är . Även om helt naturligt nya informationer om förhållandensom återges i ett sjökort t. ex. efter nysjömätning arbetas in i det gamlakortet blir ändå totalresultatet långt ifrån så tiUfredsställande som omsjökortet nyproducerats i sin helhet efter moderna principer försjökortsutformning. har förnyelsetakten svarat mot två å tre kort . Behov av nya typer av Sjökorthar uppkommit. Så har verket t, ex, måst börja ta fram särskildaradarnavigeringskort och också storskaligaspecialkort för inseglingen till vissa hamnar. Starka önskemål harframförts om att båtsportkorten väsentligt förbättras. a. ställs krav påatt korten förses med utökade topografiska uppgifter. Det kan nämnas att antalet sålda sjökort(inkl. undervisningskort) meUan gått upp raed . Undersamma period har försäljningen av båtsportkort ökat . framhåller att om denordinarie sjökortsportföljen skall kunna förnyas i en rimlig takt ochnytUlkommande behov åtminstone delvis kunna tiUgodoses måste den underinnevarande budgetår påbörjade resursökningen fortsätta. Detta är särskUtviktigt eftersom den produktionsminskning som utlokaliseringen tiU Norrköpingkommer att medföra tUl större delen drabbar den kartografiska sidan. Av olikaskäl, främst låg personalomsättning, har utbildningsverksamheten haften ringa omfattning. OmlokaHseringen innebär här ett helt nytt läge. tar på nytt upp sittförslag från föregående år om att en ökad del av kostnaderna för sjömätningenskall täckas genom bidrag över budgeten. Motivet härför är att intressenternaenligt verkets mening blir allt fler och att de också i växande utsträckningtillgodogör sig den efter handelssjöfartens behov prioriteradesjökartläggningen. Prop.1975:1 Bilaga 8 ii6 Delprogrammet publikationer omfattarhuvudsakligen utgivningenav Svensk lots, Svensk fyrlista. Underrättelser för sjöfarande (Ufs) ochUnderrättelser för båtsporten (Ufb). Utgivningen grundar sig på lagbestämmelser och internationellaöverenskommelser. Svensk lots bestårav sju delar. Ingen del borde med hänsyn till aktualitetsvärdet få vara gammal.När del III kom ut var den förra utgåvan . Del I ersatte dåden utgavs en utgåva. Del 11 är . Ommålsättningen utgivning av varje del intervall skall kunna uppfyllas måste redaktionen förstärkas. Målet för den statliga isbrytarverksamhetenanges av vara att möjliggöra sjöfart året mnt påbottenhavs-hamnama och att avsevärt förlänga skeppningssäsongerna för de störrehamnarna i . Under milda ochnormala vintrar skaU för is-förstärkt tonnage och vid viss koncentrationav utlastningen sjöfart på bottenvikshamnarna kunna pågå året runt. Strängavintrar bör skepps-ningssäsongen förlängas så långt det går utan att övrigadelar av landet eftersatts. För att nå det uppställda målet harsjöfartsverket räknat med sex effektiva havsisbrytare och för begränsadeuppgifter därjämte isbrytaren , Anskaffningsprogrammet har omfattat debåda isbrytarna och H med leverans resp. 1975 ochdärtill en tredje enhet, isbrytaren I. Den nu isbrytaren harinte fömtsätts bli utnyttjad /74. Den hålls dock i beredskap vintern1974/75 med en rustningstid av . För är målsättningen sjöfart åretrunt på huvudhamnama, sedan den för avsedda isbrytaren levererats idecember 1973 och åtgärder vidtagits för att medge trafik med större fartygefter bl. a. fördjupning av . Vid behandling av hamnutredningensbetänkande i prop, 1973: 1 ansågföredragande departementschefen det nödvändigt med ett kompletterandeutredningsarbete innan ställning kunde tas till frågan om isbry-tarkapacitetens och isbrytarverksamhetensutformning på . En mera preciserad målsättning förvintersjöfarten kimde inte fastläggas förrän resultatet förelåg. Som en del iutredningsarbetet borde ingå en värderingav betydelsen av handelsfartygens storlek och isvärdighet för behovet avisbrytarresurser för vintersjöfart på vissa norrlandshamnar. Också formerna fören eventuell prioritering av isbrytarassistanserna borde närmare övervägas. har bedrivits enförhållandevis omfattande vin-tersjöfartsforskning. Det gångna året har lagtsfram ytterligare utredningar som belyser olika frågor i samband med vintersjöfarten.Det gäller bl. a, två forskningsrapporter som getts ut inom ramen för den 1975:1 Bilaga 8 in svensk-finska vintersjöfartsforskningen, nämligen"Fartygs framdriv-ningsmotstånd i is" och "Vintersjöfärt medstora fartyg i ". Ytterligare en forskningsrapport är under tryckning ochbehandlar vintersjöfarten i norra . Rapporten utgör en analysoch resulterar bl, a. i ettdataprogram, som för olika tider lämnar uppgift på seglationstider, kostnader, behov av isbrytarassistansför fartyg av olika storlekar och vid olika alternativ för konvojering. Vidare bör nämnasatt tagit kontakt med () om vissaoperations- och systemanalytiska studier av isbrytarverksamheten. FOA har avslutaten förstudie av projektet med förslag tUl uppläggningen av det fortsatta arbetet.Studien övervägs f. n. inomsjöfartsverket. har vid tvåresor tUl med ett fartyg på 23 000ton dödvikt och svensk-finsk isklass lA erhållits erfarenheter frånassistans under svåra isförhållanden. Erfarenheterna är till nytta vid de fortsatta bedömningarna av kapacitetsbehovoch användning av isbrytarresurserna. Som belystes i fjolåretsverksamhetsplan är anskaffningen av isbrytaren I en förutsättning för att under stränga vintraruppehålla en godtagbar assistansverksamhet i och under normalavintrar ge möjlighet till åretruntsjöfart på de stora bottenvikshamnarna. Detbör understrykas att de fyra senaste vintrarna med hänsyn till isutbredning m.m, varit mUda, vUket skapat exceptioneUt godaförutsättningar för vintersjöfarten.Isbrytaren I är enligt mening motiverad redan av tidigare kända skeppningsbehov. TUldessa kommer 80 med en beräknad årlig utiastning över Luleåav ca 4 milj. ton kvalificerat gods.Härtill kommer intransport, till övervägande del med samma fartyg, av enungefär lika stor kvantitet huvudsakligen massgods som kol och kalksten.Utiastningen av kvalificerat gods främst från skogsindustri och stålverk översamtliga norrlandsharanar kommer därmed upp i 1,11,2 mUj. DeÖkade kvantiteterna tillsammans medförlängda assistanssträckor innebär enligt mening att behovetav särskilda utredningsinsatser för att motivera anskaffningen av isbrytaren fallit bort. Denna bör därför beställas . Övervägande skältalar för att med 80 och de transportbehov detta skapar en ytterligare utbyggnadbehövs av isbrytarkapaciteten. Hur omfattande denna skall bli och hureventuellt tUlkommande isbrytare skallutformas bör bli beroende av resultaten av pågående och kompletterandeutredningsarbete. En faktor är då vilka krav som i en samlad ekonomiskbedömning kan ställas på handelsfartygens storlek och isvärdighet i övrigt. Häremot står sett från avlastarnassynpunkt bl. a. konsekvenserna av skeppningsuppehåll under främst strängavintrar. En bedömningsfaktor vid överväganden av vintersjöfarten i dess Prop.1975:1 Bilaga 8 118 helhetär graden av hamnkoncentration, varvid regionalpolitiska värderingar kommer ini bUden. Genom det utredningsarbete som påbörjatsi samarbete med () bör underlag ges för denframtida målsättningen för vintersjöfarten och också dimensioneringen avisbrytarkapaciteten i ett längre perspektiv. Utredningsarbetet syftar tUl attgenom i första hand modellstudier söka ange de samhällsekonomiskakonsekvenserna av olika alternativ för vintersjöfartens dimensionering ochuppläggning samt därigenom belysa konsekvenserna i fråga om de krav som ställspå isbrytarkapacitet, handelsfartyg, hamnar etc. Härvid beaktas de närings-ochregionalpolitiska målsättningar som statsmakterna fastlagt. Även för denframtida operativa ledningen av isbrytarverksamheten blir studierna av värde.Faktorer som skall kartläggas och värderas är främst varuflödets storlek ochsammansättning, insatta handelsfartyg samt kompletterande och alternativatransportmedel, hamnväsendet liksom företagens transportplanering ochförekonunande systemtransporter. Vidare bör komplettering ske av sådantbefintligt klimatologiskt material som belyser is- och andra påverkandeväderförhållanden samt dessas inverkan på assistansverksamheten under olikatyper av vintrar. Det avtal mellan finska sjöfartsstyrelsenoch att gemensamt bedriva vintersjöfartsforskning som våren1971 träffades för en treårsperiod har förlängts att gälla avytterligare . Enligt avtalet skall de båda myndigheterna i samverkaninitiera och samordna sådant forsknings- och utvecklingsarbete, som kan främjavintersjöfarten i finska och svenska farvatten och på sjövägarna dit. Arbetetinriktas särskilt på förhållanden av meteorologisk, hydrologisk, teknisk ochnautisk natur. Statens delegation för rymdverksamhetarbetar inom området fjärranalys för att omsätta befintlig teknologi ioperativa system. är intresserat av att sådana system utvecklasför kartläggning av isutbredning och isfältens tjocklek och karaktär. Verketsamarbetar i detta avseende med statens meteorologiska och. hydrologiskainstitut () och FOA. Ett dylikt operativt system kan vara användbart även förövervakning av oljeutsläpp. Också generaltullstyrelsen och naturvårdsverkethar uttryckt intresse härför. Kostnaderna för experiment med utveckling av ettgemensamt operativt system uppbyggt kring en flygburen sidstrålande radar ärbetydande, varför samordning bör ske genom rymddelegationen. Angående förhyrningar framhåller verketatt det genom avtal bör vara möjligt att i viss utsträckning liksom sketttidigare vintrar säkerställa behovet av reservisbrytare. Denna möjlighetföreligger dock inte under högvintern under i varje fall stränga vintrar. Deutiändska statsisbrytare det är fråga om erfordras då inom det egna landetsfarvatten. Verkethar för ett antal svenska bogser- och bärgningsfartyg avtal om Prop.1975:1 Bilaga 8 119 Dessa fartyg som i stor utsträckning är lokalt bundna sättsfrämst in vid issvårigheter på och i för att så länge sommöjligt låta statsisbrytarna uppehålla assistanskapaciteten i norrlandsfarvattnen,I fråga om krävs förhyrningar av isbrytande bogserbåtar för att undernormala och stränga vintrar uppehålla målsättningen oavbruten sjöfart påhuvudhamnama. Spaning med flyg och helikopter skergenom förhyrning. Syftet är att då så erfordras klarlägga issituationen ochdärigenom bl, a. hålla nereisbrytarinsatsen vid rekognosering och dirigering av handelsfartyg. Helikopterspaningär ett värdefuUt komplement tUl isbrytarsystemet då det gäller att finna densäkraste och lättaste vägen genom isen, Personal-och materieltransporter skermed helikoptrar så långt det behövs för att undvika resurskrävandeförflyttningar med isbrytama. har utfärdat riktlinjerför trafikanvisningar och trafik-begränsningar att gälla under vintersäsongen.TUl gnmd för de utfärdade anvisningarna m. m. ligger den väntade is- ochväderlekssituationen, tillgången på isbrytare och isvärdigt handelstonnagesamt trafikvolymen. Som norm för de fartyg som kan påräkna assistans tUl olikakuststräckor och hamnar används de svensk-finska isklassregler som fastställtsatt gälla . De utfärdade riktiinjerna, som kontinuerligt följs uppoch revideras, ger underlag för avlastare och befraktare att planerasina vinterskeppningar och anskaffa lärapligt tonnage. Det i det föregåendenämnda forsknings- och utredningsarbetet bör ge ett breddat underlag förframtida trafikanvisningar och trafikbegränsningar. ProgramF a r t y g s ve r ks am h e t För programmet Fartygsverksamhet anger följande. Dimensioneringen av sjöfartsinspektionensresurser påverkas av ett flertal faktorer. En är utvecklingen av antaletenheter och fartygstyper inom handelsflottan. De från inspektionens synpunktarbetsintensiva fartygen, som t. ex. passagerarfärjor och olika typer avspecialfartyg, ökar. Överhuvud blir fartygen allt mer tekniskt komplicerade.Den snabba omsättningen inom handelsflottanför med sig att de speciellt arbetskrävande nybyggnadsbesiktningarnafår stor omfattning. Den ändrade fartygsstrukturen tillsammans med en allt merutbyggd säkerhetslagstiftning gör att för en fullständig sjövärdighetsbesiktning tidsåtgången per fartyg ligger tre tillfyra gånger högre än . Som framgått av den allmänna översiktenhar antalet nybyggnader varit stort. Både och år 1975kommer att ge exceptionellt höga siffror. En viss avmattning kan möjligen skeår 1976. 1975:1 Bilaga 8 120 vecklingen på går inte att säkert bedöma.Huvudalternativet i verksamhetsplaneringenär att nuvarande tendenser kommer att bestå, dvs. en i genomsnitt högbyggnadsaktivitet och fortsatt satsning på tekniskt avancerade fartyg. De nya arbetsuppgifter som tillkommit desenaste åren kräver ökade resurser, I första hand gäller detta deombordanställdas arbets- och fritidsmiljö och skyddet av den yttre miljön.Transporterna av farligt gods till sjössökar, Skeppningar av sådant gods i enhetslaster på passagerarfärjorna skaparspeciella övervakningsproblem som måste lösas av inspektionen. Inspektionen måsteomfatta också de fartyg som inte anlöper svensk hamn. Genom det nyinrättade sjöfartsinspektionskontoret iRotterdam har möjligheterna för sådana inspektioner avsevärt förbättrats. Kontoretsresurser bör förstärkas. bör vidtas åtgärder för att tillseockså fartyg som inte går att nå från rotterdamkontoret. Vid bestämmande avresursbehovet för arbetsmiljöfrågorna har som utgångspunkt bl. a. att ett vidgat ochfördjupat samarbete med andra myndigheter skall medföra att de resurser somfinns utanför utnyttjas även för sjöfartens behov. Insatser avfrämst utredningskaraktär bör ske genom anlitande av konsulter. Verksamhetenbör byggas ut i etapper.