prop · FZ03197 · 1975-12-31 00:00:00 — gdsystemöppnar också möjligheter lill en bätlre och mera rationell samordning mellanyrkesskadeförsäkringen och socialförsäkringen i övrigi, 1 fräga om samordningenmellan allmänna pensionsförmåner och arbeisska-delivränla föreslår kommitténförenklade regler jämfört med vad som gäller, Livränian föreslås därvidtäcka den del av inkomstföriusten vid arbetsskada som inte ersätts genomförtidspension och gälla fram lill pensionsåldern vid med en enkelgarantiregel för tiden därefter. Somen annan grundregel föreslår kommittén att alla skador och sjukdomar som haruppstått på grund av olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet skallanses som arbetsskador. Denna regel ersätter bl, a, nuvarande förteckning överersättningsgrundande yrkessjukdomar. Kommittén lägger därvid också fram förslagom bevisreglernas utformning. Närdet gäller frågan om ersäitning för lyte och men hos de skadade framhållerkommittén att arbetsgivarna genom avtal om trygghetsförsäkring har tagit på sigett skadeslåndsrättsligt ansvar för personskada som har or-,sakats av arbelel.Genom avtalen om Irygghetsförsäkring kan den skadade tillförsäkras ersättningför lyte och men på grund av skador i arbetet. Denna fråga har därigenom enliglkommitténs mening fåll en lillfredsslällande lösning. Kommittén föreslår därföralt den nya lagstiftningen renodlas lill en på inkomstbortfallet inriktadsocialförsäkring. Kommittén finner del därvid angeläget att i principgenomföra räll lill full ersäitning för inkomstbortfall till den som drabbasav skada i sitt arbete. Med dessa utgångspunkter lägger kommittén fram förslagtill en helt ny . Den nya lagen föreslås gällainkomstbortfall för skador och sjukdomar som har uppställ i arbelel då dessahar varat längre än . Under en sam-ordningslid på de första 90 dagarnaföreslås liksom nu i huvudsak en lill-lämpning av de allmänna reglerna isjukförsäkringen om bl, a. sjukpenning. Jagansluler mig lill de nu återgivna principerna för den framlida lagstiftningenom försäkring vid skada i arbetet vilka också har lått en bred anslulning vidremissbehandlingen. Den anknyining till ett ekonomiskt invaliditetsbegrepp somkommittén förordar har tillstyrkts av praktiskt laget alla remissinsianser. Enhöjning av kompensationsgraden till i princip 100 96 av inkomstförlustentillstyrks också i allmänhet av remissinstanserna, bl, a. avförsäkringsinspekiionen. Delsamma gäller kommitténs förslag om arbetsskadebegreppet.Del finns enligl min mening särskild anledning att stryka under betydelsen avatt den nya lagstiftningen i enlighet med kommitténs förslag kan ges formen aven renodlad socialförsäkring för inkomstbortfall med i princip full kompensationför inkomstförlust på grund av skada i arbetet. Jag ålerkommer i del följandetill den närmare utformningen av den nya lagen om arbelsskadeförsäkring, Iskattehänseende gäller alt sjukpenning och livränla enligl lagen avses ulgöraskattepliktig A-inkomst liksom motsvarande ersättningar enligl YFL, Det innebäratt beloppen beskallas individuellt hos makar och grundar rält lillförvärvsavdrag i den mån förutsättningar härför föreligger i övrigi. Prop.1975/76:197 69 1administrativt hänseende har en decentralisering frän riksförsäkringsverkettill de allmänna försäkringskassorna av en stor del av yrkesskadeärendenanyligen genomförts efler förslag av kommittén. Kommittén föreslår nu alldecentraliseringen skall fullföljas genom alt samtliga ärenden enligt den nyalagen skall avgöras av de allmänna försäkringskassorna i försia instans. Jagålerkommer även lill denna fråga liksom lill ett förslag om vissaövergångsålgärder beiräffande besvärsorganisalionen inom yrkesskadeförsäkringensom med kommitténs förslag har lagls fram i ett delbetänkande (Ds S1975:9) av uiredningen rörande besvärsorganisationen inom socialförsäkringen m,m, Kommitténföreslår i betänkandet att arbetsskadeskyddet i den nya lagen liksom enligl YFLskall gälla den som är arbetstagare. Härefter har kommittén i en särskildskrivelse lill regeringen anmäll att den undersitt fortsatta arbete beiräffandebl, a. den frivilliga yrkesskadeförsäkringen har funnit allarbetsskadeförsäkringen i likhet med den allmänna försäkringen bör omfatta allaförvärvsarbetande och all kommittén i sill slutbetänkande därför ämnar föreslåatt försäkringsskyddet skall sträckas ut lill egenförelagare och uppdragstagare.Jag förordar att arbetsskadeskyddet i den som idetta sammanhang föreslås får gälla för arbetstagare. Till frågan omarbetsskadeskyddets ulsträckning lill egenförelagare och uppdragstagare avserjag att återkomma när kommittén har slutfört sitt återstående utredningsarbete. Kommitténföreslår att nuvarande undantag från försäkringsskyddet för arbetsgivares makeoch familjemedlemmar skall slopas. Undantagen har motiverats med alt del ärsvårt alt i dessa fall avgöra oni något egentligt anställningsförhållandeföreligger. Om del ändå kan konstateras att den anhörige verkligen ärarbetstagare, anser jag emellertid i likhet med kommittén att del inte finnsskäl all undanta honom från arbeisskadeskydd. Jag föreslår därför all nuvarandeundantag inle förs över lill den nya lagen. Dennuvarande yrkesskadeförsäkringen gäller också för vissa elever i yrkes- ochannan utbildning enligt särskild förteckning som regeringen fastställer.Kommittén anseratt sättet att avgränsa elevförsäkringens personkrets är mindreändamålsenligt, eftersom förteckningssystemet leder lill behov av upprepadeändringar och kompletteringar i takt med all skolor upphör eller tillkommer.Kommittén föreslår i slällel en allmän regel av innebörd att tillhörighetenlill försäkringen skall knytas lill rälten till studiestöd, med vissakompletterande bestämmelserom skydd under arbetsmarknadsutbildning m, m. Tillgrund för del nuvarande förteckningssystemei ligger alt vissa yrkesutbildningarhar ansetts förenade med särskild risk för yrkesskada. 1975/76:197 70 kommitténhar framhållit är den förteckning som gäller mindre tillfredsställande.Jag förordar därför att reglerna omarbetas för alt bättre motsvara de krav somkan ställas. En utgångspunkt för de nya reglerna bör vara att försäkringsskyddetinom arbelsskadeförsäkringen skall sträckas ul lill studerande i den månutbildningen kan anses vara förenad med särskild risk för arbetsskada.Försäkringsskydd bör finnas under utbildningsmoment då sådan risk föreligger.Detta kommer främst i fråga vid olika slag av utbildning med praktiskinrikining. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer bör lå beslutaom de föreskrifter som behövs. Fråganom arbetssjukdomarnas avgränsning har alltsedan yrkesskadeförsäkringens tillkomstägnats stor uppmärksamhet, inte minst av arbetstagarorganisationerna.Yrkesskadeförsäkringskommittén framhåller att det har framstått som enangelägen uppgift att i största möjliga utsträckning tillmötesgå de önskemålom en utvidgning i olika hänseenden av arbelsskadebegreppel som länge harfunnits. Den naturliga målsättningen vid lagstiftning angåendeersätmingsberättigande arbetssjukdomar är enligt kommitténs uppfaltning attbestämmelserna skall omfatta sådana sjukdomar som kan härledas till arbeteteller arbetsförhållandena. Kommittén hardärvid kommit fram till att nuvarandeuppräkningsmetod bör ersättas med en allmän regel av innehåll att varje skadatill följd av olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbelel skall anses somarbetsskada. Härtill knyts bevisregler som behandlas i det följande. Kommitténsförslag om arbelsskadebegreppel tas emot positivt av remissinstanserna somanser del vara en angelägen reform, Förslagel tillstyrks av bl, a, LO, TCO,, riksförsäkringsverkel, försäkringsinspekiionen,arbetarskyddsstyrdsen, Försäkringskasseförbundel, ochSvenska företagsläkarföreningen. Detär enligt min mening tillfredsställande att kommittén har ansett det möjligtall nu föreslå en generell beskrivning av arbelsskadebegreppel. Med detnuvarande systemet finns alllid en risk att någon som borde ha varit berättigadtill försäkringsskydd blir utestängd från detta pågrund av ofullkomUgheter ilagens utformning. Genom en allmän regel kan tillämpningen knyta an tillutvecklingen på ett bättre sätt än som är möjligt med de nuvarandebestämmelserna. Även från lagieknisk synpunkt aren allmän regel att föredraframför en detaljrik uppräkning i form av en förteckning över yrkessjukdomar.Farhågorna föratt en allmän regel skulle innebära oklarhet om försäkringensräckvidd börenligt min uppl\utning inle överdrivas. Tämligen snart uppkommer ipraxis en mängd typfall som ger stadga ål tolkningen. slopadesuppräkningen av farliga ämnen som kunde ge upphov lill yrkesskada, ochuppräkningen ersattes med en allmänt hållen regel, Erfarenhelerna av dennaordning är goda. Med det anförda ansluter jag mig lill kommitténs förslag om engenerell beskrivning av arbelsskadebegreppel. 1975/76:197 71 har framhållil bör med skadlig inverkan i arbelel i princip avsesinverkan av sådan i arbetsmiljön förekommande faktor som kan påverka denfysiska eller psykiska hälsan ogynnsamt. Utöver de faktorer som anges i YFL -ämne, energisirålning, ensidiga, ovanliga eller ovanligt anstränganderörelser, fortgående, upprepat eller ovanligt tryck, skakningar ellervibrationer från maskiner eller verktyg, buller samt smitta - kan som exempelanföras låga eller höga temperaturer, hastiga temperaturväxlingar, fukt samtkraftigt drag. Till de skadliga faktorerna hör vidare alla ensidiga, ovanligaeller ovanligt ansträngande arbetsmoment, således även ansträngandearbetsställningar. Även psykiskt påfrestande förhållanden som är direkt knutnatill arbelel kan ha sådan skadlig inverkan som enligt min mening bör omfattasav den nya lagen. Försmittosamma sjukdomar har kommittén ansett del nödvändigt att föreslå speciellaregler. Kommittén finner det nämligen orealistiskt att låtaarbelsskadeförsäkringen omfalta även förkylningssjukdoniar och andra likartadeinfektionssjukdomar som kan drabba var och en oberoende av om hanförvärvsarbetar. Dessa sjukdomar antas som regel inle sträcka sig översamordningstiden och utgör alltså oftast inte någol problem för arbetsskadeförsäkringen.Det kan dock förekomma sådana fall då sjukdoms-förioppet genom tillstöttakomplikationer blir långvarigt. Kommittén har funnit det ofrånkomligt allarbetsskadeskyddel för smittosamma sjukdomar preciseras genom ensjukdomsförteckning. Denna föreslås bli inlagen i en särskild förordning omarbetsskada orsakad av smitta. I förhållande till den nuvarandeyrkessjukdomskungörelsen har förteckningen över smittosamma sjukdomar som ärersättningsberättigande i kommitténs förslag kompletterats med den s, k,sjukhussjukan (resistenta slafylokockinfektioner). Vidare föreslås att skyddelvid smitta inte längre skall vara knutet lill vissa angivna yrkeskategorier. Kommitténsförslag beträffande de smittosamma sjukdomarna tillstyrks av bl, a, socialstyrelsenoch arbetarskyddsstyrelsen medan några andra remissinstanser är mer tveksammatill behovei av en särskild förteckning för dessa fall. Föregen del anserjag del nödvändigl all tills vidare ha en särskild förteckningöver de smittosamma sjukdomar som skall omfattas av arbetsskadeskyddel. har föreslagit bör även den s, k, sjukhussjukan ingå i dennaförteckning. Med det anförda ansluterjag mig till kommitténs förslag i dennafråga. Jag ålerkommer närmare till reglerna vid smiilosamnia sjukdomar ispecialmotiveringen lill lagförslaget, Ulvecklingenhar successivt gått mol en för de skadade mer generös bedömning av kravei påsamband mellan å ena sidan olycksfall eller annan inverkan i arbelel och åandra sidan uppkommen skada. Prop.1975/76:197 72 varandebevisregeln, som lillkom , skall sådani samband och följaktligenyrkesskada anses föreligga, om inte betydligt starkare skäl talar mot det.Tillämpningen av regeln har lett till en åsyftad uppmjukning av tidigare praxistill de skadades förmån. Ålskilliga avgöranden av försäkringsdomslolen belyserdelta förhållande. Kommittén föreslår att den nuvarande bevisregeln skallföras över oförändrad som en huvudregel lill den nya lagen. Den föreslås därgälla för alla skador till följd av olycksfall och för samtliga yrkessjukdomarsom enligt nuvarande lagstiftning bedöms som yrkesskada. Den skall också fålillämpning på några av de sjukdomar som genom övergången lill ett generelltarbetsskadebegrepp kommer alt föras in under försäkringsskyddet, t. ex,vibrationsskador på nerver, Ifråga om vissa sjukdoniaranser kommittén alt svårigheterna att fastställaorsaken är särskill stora. Olika faktorer kan niedverka lill sjukdomens uppkomst,och kommittén anser det i vissa fall inle möjligt alt avgöra vilken faktor somär mest betydelsefull, Särskill gäller detta psykiska och psykosomatiskasjukdomar. Betydande bedömningssvårigheter sägs föreligga även beträffandesådana sjukdomar för vilka grundsjukdomen kan häriedas till degenerativaförändringar eller vilkas ursprung över huvud tagel inle kan faslslällas.Kommittén har därför ansett att en förulsällning för all dessa svårbedömdasjukdomar skall kunna inlemmas i arbetsskadeskyddel är all en strängare bevisregelfår gälla för dem. Kommittén föreslår för dessa fall alt orsakssamband skallanses föreligga om övervägande skäl talar för sådani samband. Denna strängarebevisregel föreslår kommittén för tre grupper av sjukdomar, nämligenreumatologiska sjukdomar, andra sjukdomar i ryggrad och leder samt psykiskaoch psykosomatiska sjukdomar. Kommitténsförslag om en strängare bevisregel för vissa sjukdomar avstyrks av fleraremissinsianser, bl, a, , , och . Delskulle enligl min mening vara olyckligt om vissa sjukdomar - t, ex,ryggsjukdomar - som genom arbelsskadebegreppets ulsträckning kommer att fallaunder lagen skulle särbehandlas i bevishänseende så att de som drabbas av dessasjukdomar flck svårare än andra att siyrka sin räll lill ersättning. Jagföreslår därför all bevisregeln i den nuvarande lagen oförändrad förs övertill den nya lagen och därvid ges generell tillämpning på samtliga slag avarbetsskador. Jag vill framhålla all kraven på en noggrann utredningmåste anses särskilt stora när det gäller prövningen av de sjukdomar somkommittén har velat undanta från den vanliga bevisregeln. Jag återkommer tilldenna fråga i specialmotiveringen till lagförslaget. har framhållil är det självfallet av stor vikl all den medicinskaexpertis som yttrar sig i ett skadeärende är väl insatt i reglerna ochformulerar sina utlåtanden med beaktande av reglernas innehåll. Jag vill ianslutning härtill framhålla alt det är ofrånkomligl att sambandskravet vid enbedömning enligt arbelsskadeförsäkringen ibland måste ställa sig Prop.1975/76:197 73 annorlundaän vid en renl medicinskt vetenskaplig bedömning. Detta bör beaklas vidutformningen av utbildningen förden medicinska expertis som biträder vidutredningen av arbelsskadefall. Jag ålerkomnter senare tillui-redningsförfarandet i arbelsskadeärenden saml lill vissa utbildnings- ochhandläggningsfrågor. 6.5Ersättning för inkomstförlust m. m. Enliglvad jag har förordat tidigare bör arbelsskadeförsäkringen vara en renodladförsäkring för inkomslborlfall. Livräntan skall i likhei med förtidspensioneninom den allmänna försäkringen grunda sig på ett ekonomisktinvaliditetsbegrepp. För både sjukpenningen från arbelsskadeförsäkringen eftersamordningslidens slut och livräntan skall därvid gälla en i principlOO-procentig kompensationsnivå. Vidare bör arbelsskadeförsäkringen samordnasmed den allmänna försäkringen på ett sådant sätt all arbelsskadeförsäkringenskall vara kompletterande i förhållande lill den allmänna försäkringen. Närdel gäller förniånerna vid sjukdom föreslår kommittén att del nuvarandesystemet med en samordning skall gälla även ifortsäitningen. Jag tillstyrker i likhei med remissinstanserna della förslag.Kommittén föreslår endast mindre ändringar beträffande sjukförmånerna undersamordningstiden och i fråga om sjukvårdsersättning efler samordningslidensslut. Till dessa frågor återkommer jag i specialmotiveringen till lagförslaget, Kommitténframhåller all en anknyining till den allmänna försäkringens ekonomiskainvalidilelsbegrepp innebär att arbetsskadelivränian skall avse skadansförsörjningsekonomiska konsekvenser. Beträffande äldre försäkrad skall vidarelas särskild hänsyn till arbetsmarknadsmässiga faktorer. Eftersomarbelsskadeförsäkringen skall syfta lill i princip full ersättning vid inkomstbortfallblir någol inlervallsyslem vid invalidiieisbedömningen liknande den allmännaförsäkringens inte aktuellt för arbelsskadeförsäkringens del. Bedömningen måslei stället ta sikte på den inkomstförlust som uppkommer i varje enskilt fall. Denbedömning sont bör ligga till grund för livräntans storlek blir med ellekonomiskt invalidilelsbegrepp en jämförelse mellan å ena sidan den inkomsl somden försäkrade skulle ha uppnått om skadan inte hade inträffat, och å andrasidan deninkomst han kan beräknas uppnå trots skadan. Som utgångspunkt förberäkning av den förstnämnda inkomsten börenligt kommittén användas ett s, k,livränteunderiag. Till denna fråga återkommer 1975/76:197 74 jagi det följande. För att kunna bestämma det andra ledet i jämförelsen, dvs, deninkomsl som den försäkrade kan beräknas uppnå trots skadan, framhåller kommitténalt den försäkrades kvarvarande förvärvsförmåga måste klarläggas. Härvid kansåväl faktiska som beräknade omsländigheler vara av betydelse, t, ex, denförsäkrades medicinska status, den inkomsl som han trots skadan faktiskt har,hans utbildning, lidigare verksamhet, ålder, bosätiningsförhållanden,rehabiliteringsbehov och rehabilileringsmöj-ligheter samt hans situation påarbetsmarknaden. Kommitténpåpekar att det ofta stöter på svårigheter all i omedelbar anslutning lill enlångvarig sjukperiod med någon högre grad av säkerhel bedöma den framlidanedsättningen av förvärvsförmågan hos en skadad. Det kan därför i osäkra fallvara lämpligt att till en början bestämma livränian fören begränsad tid förattlä möjlighel all följa den kommande utvecklingen. Man kan även under denna lidpröva lämpliga rehabilileringsålgärder och la en uppfattning om hur den skadadeanpassar sig till den nya förvärvssituationen. Kommittén anser att livränian iprincip inte bör faslslällas definitivt förrän den rehabilitering sorn kanvara lämplig och möjlig i varje särskill fall har genomförts. En .sådan ordninggör del också möjligt all ulan tidsutdräkt filta del första beslutet iersättningsfrågan i avvaktan på livräntans slutgiltiga faslslällande. Jagansluter rnig lill de av kommittén sålunda angivna principerna förinvalidiieisbedömningen vid arbetsskada. Jag vill betona vad kommittén harframhållit i fråga om tidsbegränsade livräntor. Del lorde ofta vara lämpligtatt avvakta möjligheterna till rehabilitering innan en livränta fastställsslutgiltigt. Enfråga som uppkommer i samband med rehabiliteringen är i vilken utsträckning denförsäkrade skall anses vara skyldig all medverka lill all avhjälpa deekonomiska följderna av arbetsskada. Som kommittén har framhållil bör som enallmän princip gälla att den försäkrade skall vara skyldig alt, om den framtidainkomstförlusten därigenom kan antas komma att begränsas, gå igenomrehabiliteringsåtgärder av medicinsk art och andra åigärder sont syftar tillatt underiätta den försäkrades återgång till arbetet, t, ex, ontskolning ellerarbetsträning. Åtgärderna ntåste givetvis bedömas som rimliga och skäliga iförhållande lill den försäkrades förulsällningar och bedömningen bör ske isarnråd med den försäkrade. Föräldre försäkrade förordar jag i likhet med kommittén all invalidiieisbedömningenskall ske efter samma principer som gäller inom förtidspensioneringen efter1970 års reform. Skyldigheten alt underkasta sig omskolning till ell nytt yrkeeller all flytta lill annan ort kan därvid successivt mjukas upp för de äldreför alt så småningoni hell efterges. Enannan fråga som kommittén lar upp är vilken belydelse del rådande,arbetsmarknadsläget skall anses ha för den försäkrades kvarvarandelor-värvsförmåga. Om den försäkrade på grund av en arbetsskada måste byta yrkeoch trots ihärdiga ansträngningar inte lyckas la ett nyll arbete, kan 1975/76:197 75 det synas obilligt att vid livränleprövningen beräkna enreslarbetsförmåga för honom, Å andra sidan bör det enligl kommitténs meninginle komma i fråga att låta arbelsskadeförsäkringen svara för sådantinkomstbortfall som kan anses vara följden av en tillfällig konjunkturnedgång.Utgångspunkten för bedömningen bör därför enligt kommittén vara den försäkradesmöjligheler alt skaffa sig förvärvsarbete vid ett normalt arbetsmarknadsläge.För egen del instämmer jag i all livränieprövning i princip bör ske molbakgrund av ell normalt arbetsmarknadsläge, 6.5.3 Omprövning av livränla En naturiig följd av del ekonomiska invalidiletsbegreppetär som kommittén franihålleralt del ntåsle finnas möjlighet till omprövning avperiodisk ersättning vid ändrade förhållanden. De faktorer som ligger lillgrund för invalidiietsbedömningen är i många fall så osäkra att del skulle varaorimligl alt inte ändra livränian,om den framlida ulvecklingen tåren annanriktning än vad som förutsattes när livräntan bestämdes. Kommittén har därförföreslagit att livränta - i likhet med vad som gäller i nuvarande system-skall kunna omprövas i såväl höjande som sänkande riktning. Tidsbegränsadelivräntor bör enligl kommittén liksom nu omprövas vid den bestämdaersältningsperiodens slut. Vad beträffar livräntor som fastställs all ulgåtills vidare, sedan nedsättningen av förvärvsförmågan har bedömts som varaktig,måsle enligl kommitténs uppfattning för omprövning krävas alt en ändring avbelydelse har skett i de förhållanden som var avgörande förersättnings-beslutet. Som en riktpunkt bör därvid gälla alt omprövning skallske, om inkomständringen' uppgår till minsl 1/20 av den årliga inkomsl avförvärvsarbete som den skadade skulle ha uppnått som frisk. Remissinstanserna har genomgående godtagit kommitténsförslag till principer för omprövning av livränla. Jag ansluter mig tillförslaget. Reglerna för omprövning behandlas närmare i specialmotiveringen tilllagförslaget, 6.5.4 Nedre gränser jÖr livränta ni. Principen om full kompensation vid inkomstbortfall skullehell genomförd leda lill att vae nedsättning av förvärvsförmågan, hur liten denän var, ersattes genom livränta. Små nedsättningar av förvärvslorrnågan är emellertidvanskliga alt konstalera, Dessulom brukar de skadade i regel övervinna mindrehandikapp . Med hänsyn härtill och då del inte kan ansesföreligga några starkare sociala skäl att kompensera alltför obetydligainkomstbortfall, föreslår kommittén en nedre gräns för den ersätmingsberättigandeinvaliditeten, Enligl kommitténs mening bör gränsen lämpligeii sällas vid ennedsättning av förvärvsförmågan med 1/15, Kommittén anser vidare att en helllilen inkomstminskning inte har någon egentlig belydelse för försörjningen,Föratt undvika all obetydligt inkomstbortfall skall kunna Prop.1975/76:197 76 berättigatill livränta loreslår kommittén därför också en absolut minimigräns vid 1/4 avbasbeloppet. Kommittén framhåller i della sammanhang all TFY ger kompensationför inkomstbortfallet i den mån ersättning inle ulgår frånarbelsskadeförsäkringen. Kommitténsförslag har i allmänhet godtagits vid remissbehandlingen. Jag ansluler mig lillde överväganden som kommittén har gjort och förordar att förslagel genomförs. Kommitténföreslåratl del liksom f. n, skall finnas vissa begränsade möjligheler tillutbyte av livränla mot engångsbelopp. avstyrker i sillremissyttrande kommitténs förslag och anför bl, a, all kapitalisering avlivränta inle hör hea\ma i en socialförsäkring och att lillämpningen av denföreslagna bestämmelsen torde bli ganska komplicerad, Somjag harframhållit innebär övergången lill ell ekonomiskt invalidilelsbegrepp alllivränian kommeratt utgöra en renodlad försäkring för inkomstbortfall, Enliglmin mening är utbyte mot engångsbelopp inte förenligt med dennainkomsiborllällsprincip. Jag förordar därför alt reglernaom utbyte av livränlamol engångsbelopp inte skall föras över till den nya lagen om arbelsskadeförsäkring, 6,5.5Allmänt om ersättningsundeiiaget för sfukpenning och livränta