prop · FZ03170 · 1975-12-31 00:00:00 — Försådana fall då del för såväl modern som hennes make står klart att barn förvilket maken enligl I kap. 1 S första stycket skall anses som far iverkligheten är bam till annan man har det, som tidigare nämnls, öppnatsmöjlighet att genom erkännande av faderskapet i ett sammanhang få den äktamannens faderskap hävt och den andre mannens faderskap fastställt. Beslämmelsehärom finns i 1 kap. 4 S andra stycket. Emellertid är förhållandena givetvisinte alltid sådana alt det för de inblandade står klart vem som är barnetsverklige far. Även om så är fallet är det inte säkert att den andre mannen ärvillig att erkänna faderskapet. I vissa fall kan dessutom mer än en man komma ifråga som far till barnet. Möjligheten att genom erkännande i ett samm.anhangfö makens faderskap hävt och den verklige faderns faderskap fastställt är dåutesluten. Det krävs i så fall att parterna går till domstol. Genom förevarandeparagraf har emellertid skapats en möjlighet att i en och samma rättegång föprövat frågan om hävande av den äkta mannens faderskap och frågan omfastställande av faderskapet lill barnel. Det föreskrivs sålunda alt om lalansom avses i I kap. 2 S har anhängiggjorts, så för till gemensam handläggningmed sådan talan väckas talan om fastställande av att annan man än som avses i 1kap. 1 S första stycket är barnets far. Till denna bestämmelse är knuten enforumregel i 7 S tredje styckei. Modernsmake har inle rätt att väcka talan om alt annan man skall förklaras vara fartill barnet. Detta gäller även om han, ensam eller tillsammans med modern, ärvårdnadshavare för barnet. Maken kan bara väcka lalan med yrkande om alt hansjälv inte skall anses vara far. Har han emellertid väckt sädan talan kanbarnet medge hans talan och å sin sida yrka att rätten skall fastställa attannan man är far till barnet. Skulle modems make återkalla sin talan ellerutebli från sammanträde för muntlig förberedelse eller huvudförhandling, medfördetta att det mål vari han för talan skall avskrivas och därmed även målel omfastställande av alt annan ,man är far till barnel. Barnet kan emellertidförekomma att detta sker genom att självt väcka talan om hävande av makensfaderskap. har i anslutningtill 2 kap. I S andra stycket nämnts att barnavårdsnämnden har möjlighet attunder vissa förutsättningar börja utreda frågan om vem som är far till ellbarn, även om det föreligger fall som avses i 1 kap. 1 S första styckei, dvs.fall då moderns make skall anses som far. Visar nämndens utredning att annanman än den som enligt 1 kap. 1 S första stycket skall anses som far till barnetskäligen kan komma i fråga som barnets far och väcks talan om hävande av denlegala faderskapspresumtionen, torde del i allmänhet fö anses åligga nämndenatt till gemensam handläggning med denna lalan väcka lalan om faslslällande avfaderskapet till barnet. Omständigheterna kan emellertid vara sådana att Prop.1975/76:170 177 detär naturiigt för nämnden att först avvakta utgången av målet om lörklaring avatt viss man ej är far till barnet innan talan om faderskap väcks. Om modernfortfarande är gift med den man som enligt I kap. I S första stycket skallanses som barnels far, måste god man förordnas för barnet, om fråga uppkommeratt väcka talan om förklaring enligt 1 kap. 2 S. Detsamma gäller om makarna ärskilda och mannen har tillagts vårdnaden om barnel. Däremoi torde modern, omhon är vårdnadshavare för barnel, kunna föra barnels talan om att annan man ärbarnets far. Detta gäller oberoende av om hon är gift med den mansom enligt 1 kap. 1 S försia slycket skall anses som barnets far eller om honär vårdnadshavare gemensamt med honom. 4 kap. Om adoption 1iredje slycket har för tydlighetens skull gjorts ett lillägg som innebär attbestämmelserna där om samtycke avser endast samtycke enligt andra slyckel. Iparagrafen har endast gjorts en mindre ändring till följd av att termen barn iäktenskap har slopats. Jagvill här nämna att familjelagssakkunniga i sitt remissyttrande har tagit uppfrågan om möjligheterna för sammanboende ogift parait adoptera. Denna fråga föremellertid enligt min mening prövas i annat sammanhang, Paragrafema motsvarar nuvarande 20 kap. 5 och 14 samt 6och 8 SS- 6 kap. Om vårdnaden Paragrafeninnehåller en allmän bestämmelse om att barn står under vårdnad av bägge ellerden ena av sina föräldrar eller av särskilt förordnad förmyndare, tills detfyllt eller ingått äktenskap. Paragrafernainnehåller liksom nuvarande 2-5 SS bestämmelser om vårdnadshavares uppgifter m.m. I departementsförslagel utgår 2-4 SS från den situationen att det är endasten av föräldrarna som är vårdnadshavare. I 5 S sägs därefter att bestämmelsernai de föregående paragraferna skall 1975/76:170 178 gällaföräldrarna i förening, om de gemensamt är vårdnadshavare för sina bam. Vidareges i 5 S föreskrifter om hur uppkommande värdnadsfrågor skall lösas, om denene av föräldrarna på grund av frånvaro, sjukdom eller liknande är hindrad attdelta i beslut rörande vårdnaden. Dessa föreskrifier överensstämmer medmoisvarande regler i nuvarande 5 S och innebär att den andre föräldern i sådantfall ensam får utöva bestämmanderätten. Är del fråga om beslut av ingripandebetydelse för barnets framlid, får dock beslul fattas pä det sätiet endast ombarnets bästa uppenbariigen kräver del. Bestämmelserna i 5 S fårinte tolkas så alt båda föräldrarna, om ingen är direkl förhindrad, skullebehöva delta i alla de vardagliga avgöranden som måsle träffas när det gällervårdnaden om barnet. Det ligger i sakens natur att bestämmanderätten utövas änav den ene och än av den andre föräldern, beroende på vilken av dem som förtillfället är till hands eller på hur föräldrarna har organiserat utövandet avvårdnaden. Någon rättslig påföljd drabbar inte den förälder som driver igenomsin vilja i strid mot den andres. En utomstående tredje man som berörs avvärdnadsbesluiet måste ocksä i allmänhet vara berättigad att anta att denförälder som han har att göra med handlar i samförstånd med den andreföräldern, om del inte finns nägon särskild anledning att anta att detföreligger meningsskiljaktighet mellan föräldrarna. Omföräldrarna inle sammanbor måsle det med nödvändighet bli så all den av dem somhar barnet hos sigtill stor del kommer alt träffa de vardagliga besluten ifråga om vårdnaden. Det kan gälla frågor om barnets mal och kläder, sovtider,hur barnet skall tillbringa sin fritid osv. Man kan utgå frän all föräldrarna idessa fall vanliglvis kommer överens om hur vårdnaden i slorl skall utövas ochvem som skall fatta de nödvändiga besluten. När det gäller beslut avmera ingripande betydelse för barnets framlid, t.ex, frågor som rör barnetsskolgång och bosättning, måste, som redan har nämnts, bägge föräldrarna della,om inte barnets bäsla uppenbarligen kräver att beslut fallas, trots att den eneav föräldrarna är förhindrad alt medverka. Är förhållandena inte sådana attbeslut snabbi måste fattas, lorde den förälder som inte har deltagit i besluleli vissa fall kunna hävda att detta inte skall gälla. Uppenbarligenförutsätter ett system med gemensam rättslig vårdnad att föräldrama åtminstonei huvudsak kan komma överens i fräga om vårdnadens utövande. Är detta intefallet, har föräldrama möjlighet att begära att den gemensamma vårdnaden skallupplösas. Bestämmelser härom finns i 7S, 1paragrafen anges vem eller vilka som är vårdnadshavare för ett barn, så längeinte något annat har förordnats. Barnet står från födelsen under Prop.1975/76:170 179 vårdnadav bägge föräldrarna, om dessa är gifta med varandra, och i annat fall avmodern ensam. Om föräldrarna efter barnets födelse gifter sig med varandra blirde från den tidpunkten gemensamt vårdnadshavare för barnet. Observerasbör att moderns make inte blir vårdnadshavare, om barnet visserligen föds underbestående äktenskap men en annan man före födelsen har erkänt barnet som sitt.I sådant fall är enligt reglerna i 1 kap. maken inle att anse som förälder lillbarnet. Den man som har erkänt barnet blir å andra sidan inte hellervårdnadshavare, eftersom han inle är gift med modern. 1 det angivna fallet bliri stället modern ensam vårdnadshavare. Detsamma gäller, om modem vid barnets födelseär ogift eller om hon är änka eller fränskild, oberoende av tidpunkten föräktenskapets upplösning. Ombarnel står under vårdnad av bägge föräldrarna till följd av att dessa är giftamed varandra kan det inträffa alt mannens faderskap senare hävs, antingen genomen förklaring enligt 1 kap, 2 S eller genom att en annan man lämnarfaderskapserkännande enligt 1 kap. 4 S- 1 fall då föräldrama har gift sig efterbarnets födelse kan del ocksä inträffa att mannens faderskap hävs genom att ettav honom lämnat faderskapserkännande förklaras sakna verkan mot honom ellergenom att en dom varigenom hans faderskap lill barnel har fastställts ändras. Isamtliga fall blir mannen inle längre att anse som förälder till barnet.Indirekt innebär detta enligt paragrafen att han kan varavårdnadshavare för barnel. Detsamma blir förhållandet om mannen i egenskap avfar har blivit förordnad som vårdnadshavare för bamet enligt 7-10 SS och hansfaderskap senare blir hävt på sätt som har sagls. Förstastycket behandlar det fallet att ett barn står under vårdnad av bäggeföräldrarna och de eller en av dem vill att den gemensamma vårdnaden skallupplösas. Att föräldrarna har gemensam vårdnad kan bero på att de var gifta med.varandra vid barnets födelse eller att de senare har ingått äktenskap medvarandra ulan att del därefter har förordnats att vårdnaden skall tillkommaendast den ene av dem. Det kan också förhålla sig sä all förordnande harmeddelats enligl 8 S om all vårdnaden frän att ha lillkommil endasl den eneföräldern skall utövas av dem båda i förening- Enligt första styckei förstapunkten måsle domstolen, om den ene eller bägge föräldrarna begär det, upplösaden gemensamma vårdnaden, antingen sä att den ene föräldern får vårdnaden ombarnet eller barnen eller så att barnen fördelas mellan föräldrarna, I likheimed vad som gäller enligl nuvarande 7 S skall domslolen enligt andra punktenbesluta i enlighet med vad föräldrarna önskar, om de är ense och deras önskaninte är uppenbart stridande mot barnens bästa. Är föräldrarna inte eniga skallrätten enligt iredje punkten fatta sitt beslul på grundval uteslutande av vadsom befinns vara skäligt med hänsyn till barnets bästa. Finner domstolen medhänsyn härtill uppenbart att inte Prop.1975/76:170 180 någonav föräldrarna bör utöva vårdnaden, skall denna anförtros åt en särskiltförordnad förmyndare. Fråganhuruvida föräldrarna bor tillsammans eller ej är i och för sig utan betydelse,närdet gälleratt avgöra om en gemensam vårdnad skall upplösas. Det krävs alltsåinte att föräldrarna fiytlar ifrån varandra för att de skall kunna fö dengemensamma vårdnaden upplöst. Vad nu sagts gäller också för det fall attföräldrama är gifta. krav på alt föräldrarna skall flytta i sär för attvårdnaden skall kunna upplösas skulle vålla avsevärda svårigheter i denpraktiska tillämpningen. En begäran från den ene föräldern om alt ensamtillerkännas vårdnaden skulle kunna mötas med påstående från den andre attsamlevnaden fortfarande bestod. Härigenom skulle domstolsprövningen kunnafördröjas. Utredningen i vårdnadsärendet skulle dessutom inriktas påföräldrarnas inbördes relationer, något som man i övrigt sökl undvika. Man kanemellertid utgå frän att den ene av två samboende föräldrar i de allra fiestafall tar upp frågan om vårdnad bara om del är hans avsikt att samlevnaden skallupphöra. Enligtandra stycket skall domstolen alltid meddela beslut om vårdnaden i samband medatt det döms lill skilsmässa. Detta stämmer överens med vad som gällerenligl 7 S andra stycket. Liksom nu föreskrivs vidare alt bestämmelserna iförsta stycket skall äga motsvarande tillämpning i skilsmässosituationen. Ettlillägg har dock gjorts med anledning av förslaget i avsnittet 6.3 attföräldrar skall kunna behålla den gemensamma rättsliga vårdnaden efter enskilsmässa. Bestämmelsen innebär att om föräldrama är ense om att behållavårdnaden gemensamt, så skall domstolen i princip alltid beslula i enlighet medderas önskemål. Bara om ett sådant arrangemang skulle uppenbart strida molbarnels bästa för domstolen förordna på annat sätt. Villföräldrama eller en av dem att den gemensamma vårdnaden om barnen skallupplösas i och med skilsmässan, skall della ske. Domslolen skall då tillämpabestämmelserna i första styckei. Detta betyder bl.a. alt domstolen i principskall följa föräldrarnas önskemål när del gäller alt ulse vårdnadshavare. Paragrafenutgår från det fallel att ett barn slår under vårdnad av endast den ene av sinaföräldrar. Att så är fallet kan bero på all modern inle var gift vid barnetsfödelse eller att hon då var gitt med en man, som trots äktenskapel inte skulleanses som far lill barnet på grund av att annan man före födelsen erkänt barnetsom sitt. Del kan ocksä förhålla sig så att vårdnaden ursprungligen lillkommilgifta föräldrar i förening men att domstol på deras yrkande i samband med dompä skilsmässa eller eljest meddelat förordnande enligt 7 S att vårdnaden ombamet skall tillkomma Prop.1975/76:170 181 endastden ene av föräldrarna. Stårbarnet under vårdnad av endast den ene av föräldrarna skall enligt jörstapunkten domslolen på ansökan av den andre överföra vårdnaden till honom, om detbefinns skäligt med hänsyn till barnets bästa. Ärföräldrarna, då vårdnaden tillkommer endast en av dem, ense om att vårdnadenskall överföras till den andre eller att vårdnaden skall tillkomma demgemensamt, skall domstolen enligt andra punkten efter ansökan besluta ienlighet med föräldrarnas önskan, om detta inte är uppenbart stridande motbarnets bästa. 1departementsförslagel ställs inle upp något krav på att föräldrarna skall botillsammans för att domstolen skall kunna förordna om att vårdnaden skalltillkomma dem gemensamt. Som har framhållits i avsnittet 6.3 bör lagstiftningeninte lägga hinder i vägen för föräldrar att gemensamt få den rättsligavårdnaden om sina bam, om de är ense om att ta detta ansvar. Det är härvid iprincip ulan betydelse om föräldrarna är gifta eller ogifta och om de bortillsammans i en familj eller ej. Vad gäller de ekonomiska konsekvenserna avett beslul om gemensam vårdnad hänvisas lill avsnittet 6.3. Paragrafenbehandlar det fallet all vårdnadshavare gör sig skyldig lill grovt missbrukeller grov försummelse vid vårdnadens utövande, 1första stycket regleras den situationen all bägge föräldrama från början ärvårdnadshavare och någon av dem grovt missbrukar eller försummar vårdnaden.Domstolen skall då pä anmälan av förordna alt vårdnaden skalltillkomma endasl den andre, såvida det inle är uppenbart med hänsyn lillbarnets bästa att vårdnaden bör anförtros ät särskilt förordnad förmyndare, Bestämmelsemai första stycket motsvarar delvis nuvarande 6 S- Några ändringar har dockgjorts i förhällande till gällande rätt. Sålunda har den omständigheten attvårdnadshavare är hemfallen åt missbruk av rusgivande medel eller för ettlastbart liv slopats som självständig grund för förverkande av rätten lillvårdnad. Om emellertid ell sådant förhällande medföratl vårdnaden grovtmissbrukas eller försummas, kan vederbörande förälder fråntas vårdnaden. Somgrund för förverkande av vårdnadsrätten anges i de nuvarande bestämmelsernaockså att vårdnadshavare är förhindrad att delta i vårdnaden pägrund av frånvaro, sjukdom eller annan orsak. Även delta rekvisit har fått ulgäi departementsförslagel. Det förhållandet all nägon ärförhindrad all delta i vårdnaden lorde dock i vissa fall kunna anses ulgöragrov försummelse vid vårdnadens utövande och på del sätiet åberopas som grundför alt vederbörande skall fråntas vårdnaden.. Idepartementsförslagel har vidare gjorts den ändringen all allmänne åkla- Prop.1975/76:170 182 garensroll som initiativtagare slopats. Del har ansetts vara tillräckligt alldomstolen kan på anmälan av barnavårdsnämnden ta upp vårdnadsfrågan tillprövning. Den nuvarande bestämmelsen om all även den ene vårdnadshavaren ifall som avses i paragrafen kan ansöka om alt den andre skall entledigas hardessulom slopats som överflödig, Enligl 7 S skall vid gemensam vårdnaddomstolen alltid på begäran av den ene eller båda vårdnadshavarna förordna altvårdnaden skall tillkomma allenast den ene av dem eller i undantagsfallanförtros åt en särskill förordnad förmyndare. anmäler all den ene av ivå vårdnadshavare har gjort sigskyldig lill grovt missbruk eller grov försummelse skall domstolen, som nyssnämnls, normalt förordna att vårdnaden skall tillkomma den andrevårdnadshavaren ensam, I undantagsfall kan dock domslolen överflytta vårdnadenpå särskill förordnad förmyndare. Så bör ske, om det framkommer att även denandre vårdnadshavaren har gjort sig skyldig till grovt missbruk eller grovförsummelse eller om han är förhindrad alt utöva vårdnaden. Andrastyckei behandlar del fallet att bamet slår under endast den ene föräldernsvårdnad. Beslämmelserna, som delvis motsvarar nuvarande 12 S andra stycket,innebär att om den förälder som utövar vårdnaden grovt missbrukar ellerförsummar den. så skall rällen på anmälan av barnavårdsnämnden förordna denandre föräldern all utöva vårdnaden, om det inte är uppenbart med hänsyn tillbarnets bästa att vårdnaden bör anförtros åt en särskill förordnad förmyndare. Jagfår beiräffande andra slycket hänvisa till de kommentarer som jag ' har gjortlill första stycket. Paragrafenbehandlar frågan om vårdnaden då förälder som är vårdnadshavare dör.Bestämmelserna överensstämmer i huvudsak med vad som gäller enligl 8S och 12S andra slycket. Stårbarn under vårdnad av bägge föräldrarna och dör en av dem, tillkommer enligtlörsta stycket vårdnaden den andre. Slårbarn under vårdnad av endast den ena av föräldrama och dör han, skall rättenenligl andra slycket förordna den andre som vårdnadshavare, om det inte äruppenbart med hänsyn lill barnels bäsla att vårdnaden bör anförtros äl ensärskill förordnad förmyndare. Ärbägge föräldrama döda, utövas vårdnaden enligt iredje stycket av förmyndaren. Paragrafen,som behandlar frågan om umgängesrält för förälder som inte är vårdnadshavare,överensstämmer i sak med nuvarande 10 S- 1975/76:170 183 1paragrafen, som motsvarar nuvarande 20 kap, 9 S första och iredje styckenasamt 20 kap, 14 S, anges vilken domstol som är behörig att pröva frågor omvårdnad, Eniigt jörsta slyckel skall vårdnadsfrågor i första hand las upp avrätlen i den ort där vårdnadshavare har sitt hemvist. Är bägge föräldrarnavårdnadshavare och har de skilda hemvist är värderas forum behörig all prövafrågan. Den angivna forumbeslämmelsen medför dock inle hinder mot alt envårdnadsfräga prövas i samband med äklenskapsmål. Andraslyckel anger som reservforum. Paragrafen,som motsvarar nuvarande 20 kap. 10 S, behandlar frågan om interimistiska besluli mäl eller ärenden angående vårdnad om barn, Bestämmelsemai paragrafen är nya. De rör frågan om rätlegångskosl-nadernas fördelning i mäleller ärenden angående vårdnad om bam. Observeras bör härvid att även sådanamål eller ärenden som bara rör umgängesrätt omfattas av paragrafen. Somhar anförts i avsnittet 6.5 bör i mål och ärenden rörande vårdnadhuvudprincipen vara altVardera parten slår sin kosinad. Denna princip bör gällai stället för de huvudregler om rätiegångskosinadernas fördelning som finns i18 kap, 1 och 2 SS (RB), måste det finnas ettkorrektiv mol part som inleder rättsligt förfarande helt utan skäl eller somannars gör sig skyldig till illojal eller försumlig processföring. Vissaallmänna reglerom ersättningsskyldighet för part som gör sig skyldig tillillojal eller försumlig processföring finns i 18 kap, 3 och 6 SS RB. 3S avserfall då vinnande part uppsåtligen eller genom försummelse har föranletl onödigrättegång, 6 S gäller försumlighet under rällegången. Somjag redan har anfört iavsnittet 6.5 bör i mål och ärenden rörande vårdnad om bam båda parter kunnaåläggas all utge ersättning för rättegångskostnader enligt de principer somligger lill grund för 3 och 6 SS- Även om part inte har förfarit pä sätt somavses i de nämnda paragrafema kan ändå omständighetema vara sådana all en paribör förpliklas att hell eller delvis ersätta motpartens rättegångskostnader.Jag tänker här närmast på det fallel att den förälder som inle har vårdnadengång på gång ulan framgång ansöker om all få vårdnaden överflyttad pä sig.Huvudregeln om alt vardera parten skall bära sin rättegångskostnad bör alltsåkunna frångås även i sådant fall. 18kap, 4 S RB innehäller beslämmelser för fall då parterna har ömsom vunnil ochföriorat eller då parts yrkande har bifallits endasl lill en del. Sådanasituationer kan väl i och för sig uppkomma i vårdnadsmäl, Oavsell 1975/76:170 184 omett sådant fall är för handen eller inte bör huvudregeln om att vardera partenskall bära sin kostnad vara tillämplig också i dessa fall. Med hänsyn härtillhar jag ansett att 18 kap. 4 S RB inte bör gälla i vårdnadssammanhang. 118 kap. 5 S RB finns regler om fördelning av rättegångskostnaderna i fall dåtalan avvisas, målet avskrivs på grund av parts återkallelse eller utevaroeller då parterna föriiks. Regeln beträffande föriikning saknar aktualitet imål eller ärenden om vårdnad, eftersom föriikning inte kan ske där. Vad gällerde övriga regler som finns i 18 kap. 5 S harjag ansett att de inte behöver varatillämpliga i mål eller ärenden om vårdnad. Den tidigare förordade huvudregelnom att vardera parten skall bära sin kostnad jämte den därtill knutnaundantagsbestämmelsen torde ge domstolarna tillräckliga möjligheter att avgörafrågan om rättegångskostnadernas fördelning, om talan skulle avvisas eller ommålet eller ärendel skulle avskrivas. I18 kap. 7 S RB finns vissa specialregler rörande skyldighel för partsställföreträdare, ombud eller biträde all vid fall av sådan illojal ellerförsumlig processföring som avses i 18 kap, 3 och 6 SS RB jämte parten utgeersättning för rättegångskostnad. Motsvarande regler har jag ansett böratillämpas i mål och ärenden rörande vårdnad om bam. I överensstämmelse med vadjag nu har anfört föreskrivs i jörsta stycket av förevarande paragraf alt andraoch tredje styckena skall gälla i stället för 18 kap, 1-7 SS RB i mål ochärenden rörande vårdnad om barn. I andra slyckel föreskrivsalt vardera parten skall bära sin kostnad men att, oberoende av utgången imålet eller ärendet, part dock kan förpliktas att ersätta motparten dennesrättegångskostnad, om parten har förfarit på sätl som avses i 18 kap, 3 eller 6S RB eller om det annars föreligger särskilda skäl, 1tredje stycket föreskrivs att om part enligl andra stycket skall förpliktas althell eller delvis ersätta motpartens rättegångskostnad och parlens ställföreträdare,ombud eller biträde har förfarit på sätt som avses i 18 kap, 3 eller 6 S RB ochdärigenom helt eller delvis vållat kostnaden, han kan förpliklas att jämteparlen ersätta denna, även om yrkande härom inle har framställts, Ifjärde Slyckel slutligen föreskrivs att försla-tredje styckena skall äga motsvarandetillämpning vid målets eller ärendets handläggning i högre räll. Påpekasbör att de regler i 18 kap, RB som inte har undantagits i förevarandeparagraf, dvs, 18 kap. 8-15 SS. blir tillämpliga i mål och ärenden rörandevårdnad. 2, 4och 7 SS 1paragraferna har gjorts en del redaktionella ändringar som i huvudsak ärföranledda av all termerna bam i äktenskap och barn utom äktenskap har slopats.Vidare har i 2 S andra styckei gjorts en saklig ändring som innebär att om denene av två makar är skild från vårdnaden av ett barn Prop.1975/76:170 185 ochmakarna lever åtskilda, så skall underhållsbidrag alltid ulgå, oavsettanledningen lill särievnaden. Paragrafeninnehåller f. n. regler om skyldighet rör fader till bam utom äktenskap attbidra till moderns underhåll i samband med föriossningen. utgårekonomiskt stöd från det allmänna i samband med nedkomsten och del kanifrågasättas om ogifta mödrars situation verkligen är sådan att barnets far böråläggas alt utge underhållsbidrag. Under remissbehandlingen har också någrainstanser, bl.