prop · FZ03100 · 1975-12-31 00:00:00 — F. n. finns tre upparbetningsanläggningar i drifl, nämligen denbrittiska i Windscale och den franska i Marcoule, vilka i huvudsak används förmelallbränsle, samt en västtysk försöksanläggning. En andra franskupparbetningsanläggning i har kompletterats för drift med oxidbränsleoch håller på att tas i drift för att nå full kapacitet . I Windscalekonstmeras nu en helt ny anläggning för lältvallenreaklorbränsle, vilkenberäknas komma 1983.1 har länge planerats en storupparbetningsanläggning. Dessa planer har bringats ett viktigt steg framåtgenom alt de västtyska kärnkraftföretagen bildal elt bolag för finansiering ochägande av den nya anläggningen. Denna beräknas bli färdig ,Marknadsföringen för upparbelningsljänster för de brittiska, franska 1975/76:100 Bilaga 15 Iiidustridcpartementet 149 Ochvästtyska anläggningarna handhas av det-samägda företaget , Driften avEurochemics anläggning i i har lagls ned. Från belgisksida har bildals ett konsortium av belgiska staten och belgiskakraftförelag. Konsortiet utreder såväl fortsatt drift i nuvarande anläggningsom fömtsällriingama för en helt ny anläggning på ett närbeläget område med enkapacitet svarande mot belgiska' behov i mitten av 1980-lalel, Möjligheter lill samarbete från svensk sida i deolika projekt på upp-arbetningsområdet som planeras i följs. Beträffandehantering av det radioakliva avfallet framhåller bolaget att utvecklingen av teknik för solidifiering avde högaktiva avfallslösningarna från upparbelningen fortsätter. Underåret har i inletts byggandet av en industrieU anläggning i solidifiering av del högaktiva avfallet i borsilikalglas. I Västtysklandfortsätts arbetet på en process därglaskulor bäddas in i en métallegering. Även i arbetaspå en glasprocess, Verksamheien inom Eurochemic inriktas i fortsättningen påutveckling och demonstration av processer för omhändertagande av detradioaktiva avfallet. Utvecklingsinsatsernabeiräffande slutlig förvaring av högaktivt avfall i berggrunden(bergdeponering) i olika länder har ökat väsentligt . En helt nygeologisk disciplin håller på att växa fram när det gäller alt definiera vUlkoren för bergdepåer som ärsäkra för förvaring under mycket långa perioder. Intresset koncenlreraslill sallförande yformatio-ner och urberg men även djupliggande leror ochskiffrar beaklas. Kärnbränslebolagethar fortsatt diskussionerna med United Reprocessors om upparbetningav svenskt kärnbränsle till mitten av 1980-talel enligl en tidigare preliminäröverenskommelse. Diskussionerna förs nu kring ett utkast tillupparbetningskonlrakt. För 1980-talet har bolaget anledning räkna med krav påförskottsbetalning för finansiering av denkapacitet som byggs upp för svenska behov utomlands, Aka-utredningenbegärde etl förslag från kärnkraft-förelagen till enarbetsplan för hantering av reakloravfall och utbränt bränsle för de närmastetre åren. Denna begäran ledde till ett omfattande programarbete.Programförslaget presenterades för utredningen . Det innehöll fyra delprogram, nämligen förvarings- och behandlingsanläggningför utbränt bränsle, leknik för hantering av reaktorav-faU, riskanalys ochslutlig förvaring. Som särskUt angeläget angavs att en förvaringsanläggning förutbränt kämbränsle byggs ut med kapacilet för upp till lagring. Bränslebör kunna lämnas lill förvaring i en sådan anläggning från början av1980-lalet. Lagring av kärnbränsle ger flera fördelar för en senareupparbetning. En förvaringsanläggning gör detäven möjligt alt vänta med beslut om en eventuell svensk Upparbetningsanläggning. 1975/76:100 Bilaga 15 Industridepartementet 150 PåAka-ulredningens initiativ har därefier ett mera detaljerat program på något utarbetats av bolagetgemensamt med AB Atomenergi, Programmet innebär alt utvecklingsarbeteskall bedrivas med sikte på alt uppnåinduslriell kapacitet fram.lill slutlig förvaring av samtliga slag avradioaktivt avfall frän kärnkraftgenereringen. En viktig princip 1 förslaget ärdärvid alt slutförvaring konsekvent förutses ske i bergdepåer i särskiltutvalt djupliggande urberg. Programförslaget har av överlämntslill industridepartementet. Kärnbränslebolagethar beslutat att för ställa medel till förfogande för genomförande avprogrammet. Huvuddelen av bolagets utvecklingsbudgel på 9 milj. kr. beräknasbli lagen i anspråk härför. Bolagel räknar med atl för ställa upp till12 milj. kr. Bolageträknar med alt aktivt medverka i genomförandet av programmet (jfr s.194). Bolaget erinrarom att kärnkraftverk har väsentliga fördelar från försörjningssäkerhetssynpunktjämfört med oljekraflverk. Normalt sker byteav av bränslet en gång om årel. I finns en bränsleelementfabrikoch kommer en anläggning för konvertering av uranhexafluorid frånanrikningen till uranoxid att tas i drifl. Detla innebär att produkter i arbelei dessa anläggningar ulgör en ytterligare reserv. Den kvantitet anrikningsarbelesom kontrakterais i Sovjelunionen motsvarar behovet för två tredjedels årsytterligare drifl av de 13 reaktorer som f. n. förutses i . Efterutnyttjande av dessa reserver är det dessutom möjligt atl placera ombränslestavarna i reaktorn och driva dessa med ca 60 %effekt. Totalt sett ger detta energibehov i lager vid totalt yttreleveransstopp. Riktlinjer för strukturomvandlingen på eldistributionsområdet Med stöd avKungl. Maj:ts bemyndigande tillkallade dåvarande chefen förinduslridepartemenlel en sakkunniga för atl utreda frågor rörandeeldistributionens och elproduktionens organisalion. Den sakkunnige antog namnetelutredningen (I 1971: 01). Utredningenöverlämnade en rapport med förslag till vissa allmänna riktlinjer för del fortsatta arbelel med en omorganisationav eldistributionen. Yttranden över förslaget har avgetls av siatensvattenfallsverk. på landsbygden(numera ), . Svenska kommunförbundet.Svenska kraf tverksf öreningen. eldistributörerekonomisk förening, personalorganisationerna vid Prop.1975/76:100 Bilaga 15 Industridepartementet i s i Sydsvenskakraftakliebolaget och m. b. p. a. Jag har haft överläggningar om den fortsattaulvecklingen på el-dislributionsområdet med statens induslriverk, statensvaltenfallsverk. , AB Skandinaviska elverk.Svenska elverksföreningen. CentralorganisationenSACO/ SR, . Skrivelser med anledning av vad som förekommit vidöverläggningarna har kommit in från ,och . De grundläggande föreskrifterna om elektriskaanläggningar återfinns i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelserom elektriska anläggningar (ellagen). Kompletlerande bestämmelser finns bl. a.i kungörelsen (1957: 601) om elektriska starkströmsanläggningar. Elektriska anläggningar brukar delas in i två grupper,starkströmsanläggningar och svagströmsanläggningar. Med starkströmsanläggningavses en anläggning som kan vara farlig för person eller egendom (1 kap. 1 §starkströmskungörelsen). Enligt ellagen fordras tillstånd för framdragande ellerbegagnande av elektrisk starkslrömsledning av regeringen eller den regeringenbemyndigar. Vissa undanlag från skyldigheten att söka koncession finns angivnai 2 kap. 1 § starkslrömskungörelsen. Tillstånd kan avse ledning med en ihuvudsak bestämd sträckning (linjekoncession) eller ledningsnät inom visslområde (områdeskoncession). Koncession får inle meddelas med mindreanläggningen är behövlig och förenlig med en planmässig elektrifiering. När frågaär om områdeskoncession för yrkesmässig distribution krävs dessutom altområdel utgör en lämplig enhet. Koncession för yrkesmässig distribution fårmeddelas bara den som finnes lämplig att utöva sådan verksamhet. Koncession meddelas för viss lid, i regel inte . Den kan förbindas med de villkor för anläggningens utförande ochutnyttjande som är påkallade från säkerhetssynpunkt eller eljest från allmänsynpunkt. Koncession får inte överlåtas ulan tillstånd. Gränserna för områdeskoncessionkan ändras om det erfordras för ändamålsenlig distribution och kan ske utansynnerlig olägenhet för koncessionshavaren. Den som innehar koncession för yrkesmässig distributionär pliktig all om inle särskUda skäl föreligger tillhandahålla ström åt var ochen som har behov därav för normall förbrukningsbehov.' Om koncessionshavaren i väsentlig mån åsidosätterföreskrift som har givits vid meddelande av koncession eller om han under treår inte 1975/76:100 Bilaga15 Industridepartementet V 352 harhaft ledningen eller ledningsnätet i bruk; kan koncessionen helt eller delvisåterkallas. Flertalet koncessionsfrågor prövas av statensinduslriverk (1972: 805 och 1973:594), ,; Detaljdistributionen av elkraft tUl de enskildaförbrukarna omhänderhas f. n, av ca 525 förelag. Av dessa är ca 200 ekonomiskaföreningar, medan återstoden utgörs av privata bolag, kommunala elverk och bolagsamt av siatens valtenfallsverk med dotterbolag. En till antalet mindredel av de privata förelagen utgör de s; k, råkraftföretagen som i likhet medvattenfallsverkel dels är inriktade på produktion av elkraft, dels i flerafall direkt eller genom dotterföretag bedriver distribution i betydandeomfattning. Drygt 200 av företagen har mindre än 2 000 abonnenter.De kommunala förelagen och råkraftföretagen dominerar bland förelag med mer än2 000 abonnenter, de ekonomiska föreningarna bland företag med lägreabonnentanlal. Av landets 4,2 milj, abonnenter har de kommunala företagennästan . Räknas Sydsvenska kraftakliebolaget med i denna grupp, stigerprocenttalet till omkring 70. andel uppgår till omkring 8 %och övriga företags andel till . I slora drag motsvarasfördelningen på kommunala och icke-kommunala förelag av fördelningen pålälorlsdistribulion resp. glesbygdsdistribution. har enstrukturrationalisering av eldistributionen pågått. Ett stort antaldislributionsföretag har avvecklats. Rationaliseringsverksamheten harstimulerats av statsihakterna främsl genom koncessionsinstrumentet och statligtekonomiskt stöd. har ca 3 000 företag upphört genom fusionereller överlåtelser. I rapporten presenteras vissa allmänna rikllinjer somutredningen av- ser att lägga till grund för det fortsatta arbetet meden omorganisation av eldistributionen och därmed sammanhängande överläggningarmed berörda parter. Rapporten behandlar endast eldistributionen. Enligluiredningen har anledning inte funnits att behandla produktionsfrågorna och deöverläggningar härom som uiredningen har haft med olika intressenter.Uiredningen framhåUer dock alt en lösning av distributionsfrågorna i enlighetmed de föreslagna riktlinjerna är väl föirenlig med en framtida rationell elproduktion.På detta område torde, menar utredningen, de statliga insatserna successivi fåallt större betydelse. I rapporten tas upp de distributionsekonorriiskafömtsättningarna i glesbygd och tätort samt lämpliga dislributionsenheler,Efler alt ha dis- 1975/76:100 Bilaga 15 Industridepartementet 153 kulerat olika altemativ för enomorganisation förordar utredningen en modell där distributionen sker iregionala enheter med stort kommunalt inflytande.Utredningen behandlar också frågor om inlösen av distributionsnät ochtaxefrågor. Uiredningenframhåller alt all energiplanering måste ske i nära anslutning lill den övrigasamhällsplaneringen. Samhället måsle därför hahuvudansvaret för alla led av energiförsörjningen. Vid fördelning ay uppgifternapå energiområdet mellan olika samhälleliga organ synes det naturligt alt enbelydande uppgift för kommunerna bör bli den lokalaenergiplaneringen. Med hänsyn bl, a, till de mycket skiftande förhållandenainom landet är det emellertid också klart, all planeringen i de olikakommunerna från rationell synpunkt måste samordnas och anpassas till slatsmaktemas energipolitik. Den övergripande energiplaneringenmåste sålunda ske centralt. Detta är en förutsättning inle minst för alt kravenpå bättre hushållning och effektivt utnyttjande av energin skall kunnatillgodoses och för alt styra prissättningen på de olika energislagen. Lämpliga d islrib ul io n so m råd e n Utredningenunderstryker alt de mindre eldislribulionsföretagen på landsbygden har ulförtoch fortfarande utför elt synnerligen gott arbele och betjänar abonnenlema påelt fullgott sätt. Emellertid kan dessa förelag på inte vänlaskomma att bestå. Det är bl, a. från denna synpunkt angeläget att statsmakternaklargör de allmänna riktlinjer som skall ligga lill grund för den framtidaeldistributionen. Den ökadeanvändningen av elektrisk energi för olika ändamål har medfört altkonsumenterna blivit starkt beroende av en tillförlitlig elförsörjning. Kravenpå driftsäkerhet, elkvalitet och service har ökat i takt med förbrakningen. Föratt dessa krav skall kunna tillgodoses behövsresurser som medger en rationellare planering av verksamheien, fortlöpandeunderhåll av nätet och övervakning av driften, m. m. Sådana resurser fömtsätteralt dislribudonsenheterna har viss slorlek. De ogynnsammadistribulionsfömtsättningama i glesbygderna i förhållande tUl lälorlema börenligt elulredningens mening i försia hand lösasgenom att glesbygdsdistribution förs samman med den mindre kostnadskrävandetätortsdislributionen i tUlräckligt stora distributions-enheter.Utländska erfarenheler ger vid handen alt den nedre gränsen för en rationellenhet ligger vid mellan 50 000 och 75 000 abonnenter. Tillräckligtstora dislributionsenheler är en fömtsättning såväl för utjämning av distributionskostnadema meUanglesbygder och tätorter som för en rationell drift. Prop.1975/76:100 Bilaga 15 Industridepartementet ] 54 A 11e r n ativ f ör o mo rg a n is at io n Uiredningen diskuterar tre olika altemativ för enomorganisation, nämligen statlig distribution, primärkommunal distribution ochdistribution i regionala enheler med kommunall eller kommunalt/statligt huvudmannaskap. Som skäl för statlig distribution anförs bl. a, altstaten redan nu har en dominerande ställning på produktionssidan och alt dennasläUning antas komma att stärkas ytterligare . Vidare har staten ansvaretför den centrala energipolitiska planeringen. Ett större direkl inflytande överelsektorn skulle underlätta den statliga energipolitiken. Ett väsenlligl skäl för en primärkommunal distributionär atl kommunala företag f. n, sköter distributionen tUl ca två tredjedelar avlandels abonnenter. Andra skäl för distribution är den kommunalaplaneringen av bostadsförsörjning m, rh, och skötseln av andra allmännyttigaservicefunktioner. Uiredningen betonar också vikten äv att varje kommunmedlemskall kunna vända sig till den egna kommunen i elfrågor. För alt få en uppfallning om de ekonomiska konsekvensemaav en kommunalisering har uiredningen studerat dislribulionsförulsätlning-arnai elt antal län med olika distribulionsstmklur och befolkningstäthet.Utredningen har därvid funnit att huvudparten av kommunerna i dessa län vid entillämpning av rimliga eltaxor torde sakna förutsällningar alt utgöraekonomiskt bärkraftiga dislributionsenheler. Uiredningen finner övervägande skäl tala för ellalternativ som ger kommunema ökat inflytande över eldistributionen, men är inteberedd att förorda ett syslem med kommunalt monopol, baserat på primärkommunaladislributionsenheler, I stället föreslås elt alternativ med distribution iregionala enheler där kommunen ges ell stort inflytande, Kommunema skallemellertid kunna Iräffa uppgörelser med staten och andra intressenter alt varahuvudmän för eldistributionen eller delar därav. De skall också kunna ingå somdelägare i distribulionsföretag. Det kan ofla föreligga starka motiv för att detregionala företagel-innefattar även de lokala och regionalaproduktionsanläggningarna saml det regionala fördelningsnälet. Förelag medintegrerad verksamhet finns och de kan i vissa avseenden hafördelar gentemot en uppdelning på olika förelag för produktion, överföringresp. Uiredningen framhåller all ell problem f. n. är att.detofta uppstår konkurrens mellan olika företag om vem söm skall få överta ettel-disiribulionsföretag. En sådan konkurrens kan kanske resultera inte bara ioskäliga priser utan också i bildandel av olämpliga distribu- Prop.1975/76:100 Bilaga 15 Industridepartementet 155 tionsområden.För att denna konkurrens skaU stoppas föreslås all klara bestämmelser införs omförköpsrätt lill distributionsnät. Eftersom detla enligt utredningen sannoliktkommer att innebära alt endast en köpare kommer att godkännas, måsle garantiersamtidigt skapas för att säljaren skall erhålla ett rimligt pris, Uiredningenanser det därför nödvändigt att en värderingsnämnd inrättas, som får tilluppgift alt avgöra frågan om skälig köpeskilling i de fall enighet inte kanuppnås mellan köpare och säljare. Uiredningen har bl. a. hafl överläggningar med oUkaintressenter, när det gäller frågor om syslem för riktiga och rättvisa eltaxor.Därvid har konstaterats att vissa skäl talar för att ett helt nytt taxesysteminförs. Utredningen framhåller emellertid all laxefrågoma inte kan få en tillfredsslällandelösning annal än i samband med en fortsatt detaljplanering avdistributionsområdena. Utredningen har även Övervägt möjlighetema altåstadkomma en utjämning av eltaxoma mellan olika förbmkarkategorier och mellanolika landsdelar etc. Dessa möjligheter blir också i hög grad beroende av hurdistributionsområdena kommer all se ul, Statens vattenfallsverks uppfattning ansluter sigmyckel nära lill de av elutredningen framlagda riktlinjema. framhåller att utvecklingen pekar på atten utvidgad statlig eller styming inte är erforderlig för att nå denönskade målsättningen. och Svenska elverksföreningenanser inte heller atl del finns anledning till radikala ingripandenbeiräffande eldislributionsföretagens ägarförhållanden och arbetsbetingelser.Personalorganisationerna vid Sydsvenska kraftaktiebo- laget utgår ifrån altelförsörjningsverksamheten framgent skall bedrivas på del för konsumentema mestrationella sättet och till lägsta samhällsekonomiska koslnad. En lugnutveckling torde vara mest till gagn för såväl samhällel/konsumenlema som förberörd personal. framhåller särskilt attkommunema måsle få avgöra vem som skall vara huvudman för eldistributionen inomkommunen. Lämpliga distributionsområden och val av organi s at i o n s al t e r n a t i v Beträffande storleken på dislribulionsenhelerna harRiksförbundet och anfört alt defördelar 1975/76:100 Bilaga 15 Industridepartementet . som skulle kunna uppnås genomregionala enheter-ernås även inom mindre dislributionsenheler. delar inle den i utredningen redovisade uppfattningen öm alt nedre gränsen för en rationell distributionsenhet skulle vara så hög som mellan 50 000 och 75 000 abonnenter. anser att det är nästan omöjligt att finna någon väldefinierad optimal .storlek på étt distribu-. lionsföretag och att endast abonnenlantalet inte får vara avgörande. ' Statetts vattenfallsverk framhåller att ulredningensförslag med regionala distribulionsföretag har belydande fördelar. Föratt uppnå en regional organisation krävs emellertid att de regionala företagenanpassas till de faktiska förhållandena inom varje särskild region. Motbakgrund av såväl kommunernas starka krav på inflytande på den lokala eldistributionensom de.stora kraflföretagens intresse av all bibehålla elt någorlunda samlatgrepp om den regionala distributionen bör storleken av de regionaladistributionsföretagen kunna variera. Vad gäller alternativet slallig distribution framhåUer siatensvaltenfallsverk alt detla knappast kan tänkas utan förstatligande avhela elförsörjningen. Flertalet av de tekniska och ekonomiska kraven påeldistributionen skulle uppfyllas vid ett förstatiigande.men konkurrensenseffektivitetshöjande inverkan faller bort. Liknande nackdelar föreffektiviteten anser vattenfallsverket skulle följa av ett kommunalt monopol. ansluter sig till den målsättning för eldistributionensomstrukturering som elutredningen skisserat. Det torde endast i vissa fall vara lämpligt alt regionala överföringsnät ochlokala kraftkällor ingår i de regionala distributionsföretagen.Huvudmannaskapet för de regionala företagen bör alltefter rådande förhållandenkunna innehas av statliga, kommunala eller enskilda intressen. Oavsett hurstrukturrationaliseringen genomförs, är det angeläget atl det lokalainflytandet på eldistributionen består i lämpliga former. Detla inflytande bör kunna tillgodoses genom kommunerna.Personalorganisationerna vid Sydsvenska kraftaktiebolaget delar utredningensuppfattning alt huvudmannaskapet för eldistributionen bör åvilastat/kommun men anser det vara angelägel alt understryka alt visst inflytandeoch ekonomiskt ansvar också bör kunna påföras t. ex. näringslivet. , som med några få undanlag omfattar samtligaeldistributörer i , anför att de privata distributörema inle motsätter sig skapandet av regionala enheteri den mån väsentliga fördelar därigenom ernås. RiksförbundetEldistributörerna stäUer sig däremot kritiskt tUl bildandet av stora regionaladistributionsföretag. Abonnenternas berättigade krav på medinflytande ochmöjligheter atl därigeriom kunna påverka pris, kvalitet och servicetillgodoses bäst antingen genom direkt ägande i andelsförening eller genomkommun. 1975/76:100 Bilaga 15 Industridepartementet . en framhåller alt det inteföreligger några bärande skäl tUl den långtgående företagskoncentralion ellerde radikala ingripanden beiräffande eldislributionsföretagensägarförhållanden och arbetsbetingelser som elutredningen har föreslagit.Svenska kommunförbundet kan inte ansluta sig till förslaget om stora regionalaenheter. Förslaget tiUgodoser inle kommunernas önskemål att åsladkomma eneffektiv samordning av energiplaneringen med annan samhällsplanering, medbostadsförsörj-' ning etc. Varje kommun för sig måste också i princip anseskapabel att vara huvudman för distributionen av energi. Detta behöver dock inleinnebära något kommunalt verksamhelsmonopol. Förbundet förulsälter tvärtom attåtskilliga kommuner skulle låta grannkommun eller regionalt företag medkommunala, statliga och privata delägare ombesörja eldistributionen, I dessafaU kommer företagsstrukturen all likna den som föreslås av elutredningen.Förbundet framhåller vidare alt vissa för regioner gemensamma uppgifter börkunna skötas av särskilda regionala förelag, helt kommunala eller ägda avkommuner gemensamt med statiiga eller privata intressenter. Som exempel på sådanauppgifter nämns ansvaret för det regionala fördelningsnätet. finner det för sin delsjälvklart alt slalen skall svara för huvudmannaskapet när det gäller distributionav elektrisk energi och alt kommunerna skall ha elt rimligt inflytande på såvältaxesällning som anläggningar ochdistributionsnätens tekniska standard. eldistributörerekonomisk förening släller sig avvisande lill bildandet av regionala företag.En styrd omorganisation till regionala enheter skulle bl. a. innebärasamhällsekonomiska nackdelar och slora omplaceringar av personal, I ställetförordas lokalt förankrade eldislributionsförelag. Inlösenav distributionsnät m,m. Beträffandeinlösen av distributionsnät framhåller bl. eldistributörerekonomisk förening att den motsätter sig alt regionala enheler bildas medtvångsmedel. Inrättandet av en värderingsnämnd är närmast att anse som enåtgärd som sätter de fria marknadskrafterna ur spel, vilket torde varafrämmande för hittillsvarande svensk praxis. anför att överlåtelserav distributionsnät bör ske enligt värderingsregler som kan godtas av bådaparter. konstaterar att de små relativa variationerna i de iallmänhet låga elkostnaderna torde ha liten betydelse jämfört med andra lokalavariationer i kostnader för såväl hushåll som. En viss variation ielpriset kan bl, a, stimulera till fortsall ra- 1975/76:100 Bilaga 15 Industridepartementet 158 Föreningen bortserdock inte från att kraven på prisul-jämning har beaklansvärd tyngd. Enlångtgående eller total regional eller kommunal prisutjämning lär emellertidenligl föreningen komma all leda till behov av subventioner ellertransfereringar. Utrymmet för ingrepp i eller omstrukturering avdelaljlarifferna lorde också vara begränsat, om priset även i fortsättningenskall baseras på koslnaderna. Enligl Svenska kommunförbundets uppfattning ärdet försvarligt, att varje kommun för sig får bära ansvaret för utjämningspolitikenmellan medborgarna inom kommunerna.