prop · FZ03100 · 1975-12-31 00:00:00 — Föreslagen volymökning, exkl. andel av cenlral administration under programmet, beräknas lUl . intern utbildning, . extern information ochsammanlagt . För åtta nya tjänster beräknas 718 000kr. Fyra tjänster avser den nyinrättade arbetsmiljöenhelen.Fartygssektionen, sektionen för farligt gods och bemanningssektionen föreslåsförstärkas med en tjänst vardera. föreslåsförstärkas med en tjänst för specialuppgifter i samband med transport av farUgtgods. personal minskar med en assistent (. Sjöfartsverketberäknar kostnaderna för anslaget Övrig verksamhet till 1,9 milj. kr., vilket innebär en minskning med . Den beräknadelägre utgiften på anslaget hör samman med minskade kostnader underdelprogrammet Omlokaliseringskostnader. Förslag till organisation och handläggningsordning för utredning av allvarligaresjöolyckor m. m. Maj:tsuppdrag har kommit in med förslag tillorganisation och handläggningsordning för utredning av allvarUgare sjöolyckorm. (Stencil, , ). Yttranden över förslaget haravgetts av arbetarskyddsstyrelsen, Kust- 9 1975/76.1 saml. 1975/76:100 Bilaga 8 130 tankers intresseförening.Rederiföreningen för mindre fartyg, . , , , Sveriges varvsindustriföreningoch . Statskontoret ochriksrevisionsverket har avgett yttrande i anslutning till yttrande överFörslag till utredningsorgan för allvarligare luftfartsolyckor avgivet av ordföranden iförsvarets (Stencil,försvarels , 1974). 3.2 Nuvarande förhållanden Sjöförklaring Gällande bestämmelser om utredningav sjöolycka tillkom i samband med ändringar i sjölagen.Bestämmelserna är i princip likartade i . Sjöförklaring skall äga rumför svenska handelsfartyg eller fiskefartyg då i lagtexten närmare angiven typav händelse inträffat. Även i andra fall skall sjöförklaring äga rum dåsjöfartsverket förordnar därom eller befälhavaren eller redaren påkallar det.Även lastägare och lastförsäkringsgivare kan begära sjöförldaring, s. k.fakultativ sjöförklaring. De angivna reglernaom utredning av sjöolyckor hänför sig till fall då fartyget varit i drift ochgäller alltså inte då fartyget har tagits ur drift t. ex. under en längre varvsvistelse. För fartyghemmahörande i , eller hålles sjöförklaring i när befälhavaren, redaren eller behörig myndigheti fartygets hemland finner det påkaUat. Om utredning av händelse sominträffat i samband med utländskt fartygs drift är påkallad från sjöfarts-säkerhetssynpunkt och fartyget befinner sig isvensk hamn, kan förordna att sjöförklaring skall ägarum. Sjöförklaringen hartill främsta uppgift att tjäna sjöfartssäkerhelens intresse. Genomsjöförklaring skall händelsen och dess orsaker såvitt möjligt klarläggas.Samtliga förhåUanden som kan antas ha medverkat till olyckan eller vara avbetydelse från sjöfarlssäkerhetssynpunkt skall utredas. Utredningen sker genomförhör med personer som kan lämna upplysningi saken och genom granskning av handlingar såsom sjökort, dagböcker ochlasthandlingar. Sjöförklaringsker i vid någon av de sjöförklaringsdomstolar som finns för vart ochett av de sju sjöfartsinspektionsdistrikten. I , och Norgehålls sjöförklaring för svenska fariyg av domstol som är behörig enligt landetslag. Sjöförklaring i övrigt ulan-för hålls i första hand av svenskkonsul som ulrikesdepartementet utsett, i andra hand av behörig dansk, finskeller norsk konsul. Vid sjöförklaring hos domstol skall rätlen särskilt tillseatt den får sådan sammansättning att lämplig sakkunskap blir företrädd. 1975/76:100 Bilaga 8 131 fande sjöförklaring som hålls avsvensk konsul gäller att sådan sakkunskap skall tillkallas om det lämpligenkan ske. Vid sammanträde försjöförklaring inom riket skall rätten bestå av en lagfaren domare såsomordförande samt två personer som är kunniga och erfarna i sjöväsendet. Rättenutser för varje sjöförklaring de särskilda ledamöterna från en förteckning somsjöfartsverket upprättar för varje sjöfartsinspektionsdistrikt. Vidupprättande av förteckningen över särskilda ledamöter har attbeakta behovet av att nautisk, maskinteknisk och annan lämplig sakkunskap blirföreträdd. Eftersom de sjösakkunniga är ledamöter av rätten skall sådan ledamotha avlagt domared. Har sjöolycka medfört stora förluster i liv elleregendom eller kan utredningen av annan anledning väntas bli synnerligenomfattande eller är den av invecklad beskaffenhet, kan regeringenförordna alt händelsen och dess orsaker skall utredas av en med sakkunnigsammansättning. Vissa bestämmelser om verksamheten finns intagna i sjöförklaringskungörelsen(1967: 294). Enligt förarbetena till lagstiftningen är densärskilda avsedd för vissa exceptionella sjöolyckordå en kommission är bättre lämpad än den vanliga sjöförklaringsmyndigheten.Särskilt gäller detla när utredningen vänlas bli synnerUgen omfattande eller komplicerad.En har också den fördelen att den kan ges densammansättning och de arbetsvillkor som lämpar sig för just det fall det ärfråga om. har hittUls inte använts i . Enligt 19 § instruktionen för (1969: 320) har sjösäker-helsdirektören all avgöra frågor om undersökning avsjöolyckor som ankommer på . Inom sjöfartsinspektionen harsäkerhetssektionen enligt verkets arbetsordning att svara förförordnanden om sjöförklaring och för granskning, analys och statistik avinträffade sjöolyckor och olycksfall inomsjömansyrket samt därav föranledda förslag till åtgärder för ökadsäkerhet. Sedan sjöförklaring slutförts avsjöförklaringsmyndighet skickas sjöförklaringsprotokoll och upptagnavittnesberättelser, fotografier, skisser m.m. till säkerhetssektionen. behöver materialet från sjöförklaringsmyndighetenkompletteras med speciella förfrågningar tUl rederier, försäkringsgivarem. eller, då det är fråga om vittnesuppgifter, genom polismyndighets försorg. I regel biträder sjöfartsinspektionensegen personal i utredningsverksamheten. 1975/76:100 Bilaga 8 132 Över olyckor som drabbat svenskt handels- ellerfiskefartyg redovisar inspektionen i särskilt yttrande bl. a. de orsakersom bidragit till olyckan samt där så är påkaUat de åtgärder som bör vidtagasför att inte liknande händelser skall inträffa igen. Över olyckor somframkallat stora skador eller av annan orsak är av speciellt intresse ursjösäkerhetssynpunkt upprättas dessutom ett utförligt yttrande, s. k. memorial. Enligt Kapitel IRegel 21 internationella konvention om säkerheten för människolivtill sjöss har konventionsland åtagit sig att undersöka sjöolycka beträffandedess konventionsfartyg och att underrätta Mellanstatliga rådgivandesjöfartsorganisationen (IMCO) om resultatet av undersökningen och eventuellarekommendationer. Inträffar i civil luftfart olycka av vissomfattning skall enUgt luftfartslagen(1957: 297) för varje tUlfälle tiUsättas en kommission för undersökning avhändelsen. tUlsätts av luftfartsverket. Chefen förkommunikationsdepartementet kan utse en eller flera ledamöter eller, t. ex. vid större olycka, i stället förordna ensärskild . Närmare föreskrifter om angivna kommissioneroch deras verksamhet meddelas i luftfartskungörelsen (1961: 558), där det bl.a. anges att sådan kommission i särskild rapport skaU avge redogörelse för sinundersökning och utlåtande över resultatet. Ledamöter i särskild undersökningskommissionutses, med hänsyn bl. a. till olyckans karaktär, med hjälp av en särskiltupprättad lista över personer med lämplig utbildning och erfarenhet. Inträffar vidsvenskt militärt luftfartygs nyttjande olyckshändelse som medför att någon avlider eUer får allvarligarekroppsskada eller att betydande skada uppstår på luftfartyget elleregendom som inte befordras med det, skallenUgt kimgörelsen (1966: 436) om undersökning av militäraluftfartsolyckor undersökning om olyckshändelsen, dess orsaker m. m. göras avförsvarets , om civilt luftfartyg ej är inblandat så att undersökning skall ske enligt luftfartslagen.Kommissionen, som är permanent, består vanUgen av ordförande och fyraandra ledamöter. Ordföranden skall vara eller ha varit innehavare av domarämbete.Regeringen utser ledamöter i taget. 3.3 förslag Bakgrunden till förslaget och har mot bakgrund avinträffade större svenska sjöolyckor hos Kimgl. Maj:t begärt att en inrättas inom sjöfartsområdet. har i januari1973 yttrat sig över framställningarna. Maj:t uppdrog den 12 mars1973 åt att med ut- 1975/76:100 Bilaga 8 133 gångspunkt i den ordning förundersökning av olyckor som tUlämpas inomden civUa och militära luftfarten skyndsamt lägga fram förslag till åtgärderför att tUlskapa en organisation och handläggningsordning som säkerställerbehovet av utredningsresurser i personellt, administrativt och tekniskt avseende vid allvarUga olyckor inomsjöfartsområdet. Verket skulle därvid också överväga frågan hur utredning börske av sådana olyckor på fartyg när de inte är i drift, t. ex. undervarvsuppehåll. Vid uppdragets fullgörande skulle verket samråda medarbetsgivar- och ar-betstagarparter inom berörda näringar. Med anledning avmotioner tUl riksdag uttalade lagutskottet bl. a. att man med hänsyntUl det behov som uppenbart föreligger av att en praktiskt inrättas för sjöfarten fann det tillfredsstäUande att fråganblev föremål för skyndsam utredning. Utskottetansåg att en sådan kommission skulle fylla en angelägen och betydelsefulluppgift inte minst med avseende på det förebyggande säkerhetsarbetetinom sjöfartsnäringen (LU 1973:12). Liksom inomluftfarten måste det framstå som synnerligen angeläget att allvarligare olyckorinom sjöfarten utreds snabbt och effektivt för att i första hand klarlägga olycksorsaken och eventuella brister isäkerhetssystemet. GäUande lagstiftning anvisar också möjligheten attanvända sig av en särskild haverikommissionför utredning av svårare olyckor till sjöss. Utvecklingen inomframför allt luftfarten har genomgående gått mol en permanent organisation förutredning av haverier. I sakens natur ligger att en fast organisation är vidaöverlägsen tiUfälliga organ som tillskapas för varje särskilt fall. Ett sådanttillfälligt utredningsorgaii kan endast komma att bestå av medlemmar från olikaverksamhetsfält, som till karaktären är skilda från det haveriutredningenrepresenterar. Det är därför helt nalurUgt att ledamot i en tUlfälligtorganiserad enhet även om han till äventyrs kan bli helt befriad från sinaordinarie sysslor känner trycket frånsin egentliga verksamhet. Detta förhållande kan inte imdgå att inverkamenligt på effektiviteten i utredningsarbetet inte med nödvändighet på kvaliteten men obestridligen . Enligt 314 § sjölagen skall bestå av personal med juridisk, nautisk ochteknisk sakkunskap. Erfarenheterna från haveriutredningar såväl i somutomlands ger vid handen att en kommissionsfasta ledamöter kan begränsas tUl tre personer. En förutsättning är dåatt dessa är högt kvalificerade utredare. Vid haveriutredningar har kommissionen attgranska hela säkerhetssystemet, däribland säkerhetsmyndighetens normer ochdess tillsyn av nomiers efterlevnad. Inte minst inom luftfarten hartmderstrukits bety- 1975/76:100 Bilaga 8 134 delsen av att gesen sådan sammansättning alt den är oberoende av säkerhetsmyndigheten. Försjöfartens del gäller också att personal exempelvis lots-eller fyrpersonal kan vara direkt involverad i en sjöolycka. I likhet med vad somtillämpas inom luftfarten bör också till utredningsorganet knytas den speciella expertis som behövs för att fåaktueUt haveri tiUräckligt allsidigtbelyst från säkerhetssynpunkt. Liksom vid utredning av luftfartsolyckorbör man även för sjöfartens del utgå från att ettintensivt samarbete meUan enskilda och statUga utredningsgrupper kommeratt bli tUl stort gagn för haveriutredningsverksamheten. Kommissionensarbete består utöver framtagande av bevismaterial m. m. av bearbetning ochanalys av utredningsmaterial samt sammanställning och utformning avslutrapport. Denarbetsinsats som krävs för en haveriundersökning varierar starkt med hänsyntill haveriets omfattning och typen av fartyg. Utredningen kan sägas omfatta dels kommissionens eget arbete,dels verksamhet som utföres vid institutioner eller laboratorier påkommissionens begäran. Kommissionens egen verksamhet efter haverietkoncentreras på fartyget, då så kan ske, genom insamling av tekniskafakta och på bevisupptagning genom förhör med besättning och annan personal somhar kännedom om händelsen. Särskilt komplicerat blir kommissionens arbete vidkollision mellan fartyg där annat lands fartyg är inblandat och därkommissionens verksamhet blir beroende av medverkan från annat landssjöfartsadministration. Sjöfartsadministrationer i länder, som vid störresjöolycka utomlands tillämpar systemet med , har emellertidmeddelat att utredningsarbetet i regel kunnat genomföras i samförstånd med detandra landets administration. Den totalautredningstiden kan med ledning av erfarenheter från luftfarten samtutredning av sjöolyckor utomlands i genomsnitt beräknas uppgå tiU 300500kommissionstimmar. En avkommissionens huvuduppgifter är att informera säkerhetsmyndigheter omomständigheter av betydelse för säkerheten, som framkommit under utredningen. Kommissionen bör också kunna bearbeta viss haveristatistikinom sitt verksamhetsområde samt även kunna göra s. k. tendensundersökningar, exempelvis förekomsten av tillbud under vissa förhållanden. Rätt att hos regeringen begära bör tUlkomma . Sjöförklaringsmyndighetsamt för övrigt samtliga som kan anses ha intressents ställning i frågaom ett haveri bör ha möjlighet att påkallasärskild liksom även kommissionen själv. uppfattning kan allvarligare brister inte sägas vidlåda den nugällande ordningen för utredning av sjöolyckor, i vart fall inte då sådanutredning verkstäUs av sjöförklaringsmyndighet i Sve- 1975/76:100 Bilaga 8 135 rigedär erforderlig expertis finns tillgänglig. anser emellertidall vissa åtgärder bör vidtas inom ramen för det nuvarande systemet förutredning av sjöolyckor. I många fall skulleman få bättre underlag för olycksförebyggande åtgärder om utredningen kundeske i närmare sammanhang beträffande tid och plals för olyckan och utföras avexperter på förebyggande åtgärder motolyckor inom sjöfarten. Detta mål kan uppnås genom atl i likhet med vad som redan skett vidvissa olyckor rutinmässigt ulför inspektion av ett fartyg snarastefter en inträffad olycka. bör därför förstärkas medpersonal som har tUl huvudsaklig uppgift att biståsjöförklaringsmyndighet i och även utomlands men även vid utredning avyrkesolyckor ombord. En för fartygsolyckor frislående från bör upprättas i likhet med vad som gäller för försvarets ochha till uppgift att undersöka allvarligare sjöolycka enligt förordnande avregeringen (chefen för ). Kommissionenskompetensområde bör t. v. avse fariyg i drift dvs. inle omfatta fartygsolyckorunder varvsuppehåll. Någon avledamöterna bör i vart fall i inledningsskedet utses bland den kategori som harlång och kvalificerad erfarenhet av utredning av allvarligare luftfartsolyckor. Kommissionen gessådan sammansättning all juridisk, nautisk och teknisk sakkunskap blir välföreträdd. Antaletkommissionsledamöter bör uppgå till minst tre varav minst en bör ha kommissionsarbetet som sin huvudsakUgasyssla. Ledamöterna bör vara tillgängliga för tjänstgöring.Erforderligt anlal ersättare bör därför utses. Kommissionen bör ha eget kansli. Utredningsarbetetbör ske i nära överensslämrnelse med det förfarande som fillämpas inom luftfarten vid utredning av allvarligare luftfartsolycka. Efter särskUt förordnande av regeringen (chefenför ) skall kommissionen bearbeta haveristatistikoch göra särskilda tendensundersökningar. Sjöfartsinspektionenbör förstärkas med minst två specialinspektörer för utredning av sjöolyckor.Dessa bör även kunna anlitas av den särskilda somexperter. De bör också kunna biträda sjöförklaringsmyndigheter och verka för eneffektivisering av utredningar av sjöolyckor och yrkesskador inom sjöfarten. 1975/76:100 Bilaga 8 136 Uttalandet i förslag om betydelsen för det förebyggande sjösäkerhetsarbetet av att inträffadesjöolyckor utreds snabbt och effektivt möter inga erinringar från remissinstanserna. Några pekar påsvagheter i det nuvarande utredningssystemet. ansersålunda, att i princip alla inträffade olyckor i eller med fartyg bör bliföremål för utvärdering på platsen av särskilt utbildad personal från bådesäkerhets- och miljösynpunkt. Omfattningen av ett sådant utredningsarbeteskulle dock bli mycket stor, varför en begränsning till allvarligare olyckor måste ske. Statskontoret, och framhåller behovet avatt ulredningsför-farandet genom sjöförklaring på olika sätt effektiviseras ochförbättras. Flera av remissinstanserna menar även att det är en nackdel alt möjlighetenatt förordna om särskild inle utnyttjats. Arbetarskyddsstyrelsen, statskontoret,, , . , och tUlstyrker eller lämnar utan erinran förslag ominrättande av en permanenthaverikommi ssion för sjöfarten. Denav verket föreslagna avgränsningen av kommissionens verksamhetsområdetiU att t. v. endast omfatta fartyg i drift kommenteras av Arbetarskyddsstyrelsen, och . Arbelarskyddsstyrelsen vill i likhet med sjöfartsverketinte i detta sammanhang ta släUning till kommissionens ingripande vid olyckapå fartyg vid varv. anser atl fariyg på varv i vissa faU skall omfattas av kommissionens kompetensområde. Varvsindustriföreningenmenar atl kommissionen inte bör utreda olyckor på fartyg vid varv såvida inteden myndighet som har att utreda olyckor på varv finner särskUt skäl attinkalla kommissionen. , för mindre fartyg, och avstyrker förslaget om en permanent kommission.Redareföreningen anser inle att en organisation utanför ram börupprättas. En kommission bestående av sjösäkerhetsdirektören, en nautiker ochen tekniker bör i stället kunna träda i omedelbar funktion i fall avallvarligare sjöolyckor enligt de regler om särskild undersökningskommissionsom nu finns i sjölagen. anser inte att den särskildaun-dersökningskonamissionen skall göras permanent. En effektivisering av denuvarande utredningsinstituten innebärande bl. a. att den särskilda utryckningsberedskappå olika sätt höjs förordas i stället av föreningen. och för mindre fartyg anför synpunkter som återspeglar 1975/76:100 Bilaga 8 137 sammagrundsyn som redovisats av redareföreningen och assuransföreningen. Flera remissinstanser avstyrker förslaget om att kommissionen bör ha ett eget kansli eller uttrycker tveksamhet i denna del. Statskontoretär inte berett att nu biträda förslagel att kommissionen skall ha ett egetkansli. Kommissionen bör i sådant hänseende liksom i fråga om göromål avadministrativ natur repliera på . Enligt bör inte ett från sjöfartsverketfristående kansU inrättas. Det förefaller förenmgen tveksamt om ettsådant kansli, till följd av en sannoliktmycket ojämn arbetsbelastning, skulle kunna utnyttja personalresursernarationellt och ekonomiskt. anför att det tordevara möjligt att t. ex. ha gemensamt kansli med motsvarande organ inom flyget. Förslaget om två specialinspektörer för utredning av sjöolyckor mottas i allmänhet positivt både vad avser deras funktion i anslutning tUl sjöförklaringsinstitutetoch i anslutning till an-lingen enpermanent eUer mera tillfäUig . Någraremissinstanser framhåUer de operativaoch tekniska skillnader som råder mellan sjöfart och luftfart och dessa skillnaders betydelse vid utredande av olyckor. tar i sittremissvar upp frågan om en organisatorisksamverkan mellan en för sjöfarten och . Enligt förbundetbör fömtsättningarna för en sådan samverkan utredas. Statskontoret ochriksrevisionsverket föreslår att det övervägs omde föreslagna kommissionerna för sjöfarten och för allvarligare flygolyckorkan sammanföras till en enhet. Statskontoret anför därvid att en närmareutredning erfordras när det gäller den föreslagna gemensamma för civU och militär luftfart. verksamhet är uppdelad på treprogram. Farledsverksamhet, Fartygsverksamhet och Övrig verksamhet.Medel till programmet Farledsverksamhet anvisas över två anslag.Farledsverksamhet exkl. isbrytning samt Isbrytning. Härigenom ges möjlighet attsärredovisa den skattemedelsfinansieradeisbrytningen i förhållande till de avgiftsfinansieradeverksamhetsgrenarna under programmet Farledsverksamhet. De övriga programmen motsvaras av två anslag med samma benämningsom programmen. Sjöfartsverkethar för sin verksamhet under nästa budgetår föreslagit en medelsanvisning av 273,9 mUj. på driftbudgeten och en investeringsramav 114 milj. kr. Därutöver räknar verket med eninvesteringsram om 3 milj. kr. under fonden för kanalverk. 1975/76:100 Bilaga 8 138 Jag vUl börja med att redovisa minaställningstaganden till de tUl driftbudgeten hänförliga kostnads- ochanslagsändamålen. I elt följande avsnittkommer jag att hemställa om medelsanvisning under resp. anslag. Jag beräknar bmttokostnadema under anslaget Farledsverksamhet, exkl. isbrytningtUl 178 mUj. Bidrag och intäkter under anslaget och fonden beräknas tUl12,4 milj. kr. Jag förordar därför en medelsanvisning av 165,6 mUj. kr.,vilket innebär en ökning med 33,7 milj. kr.jämfört med innevarande budgeiår. Av den föreslagna ökningen beräknarjag 26,1 milj. kr. för löneomräkning och höjning av lönekostnadspålägget, 5,3milj. för prisomräkning och 3,7 milj.kr. för kapitalkostnadsökning till följd av bl. a. ökade anläggningstillgångarunder sjöfartsverkels fond. Sedan hänsyn tagits tiU ökade bidrag och inkomsterunder anslaget m. m. på ca 1,7 mUj. samt till vissa rationaliseringsvinsterger den av mig förordade anslagsökningen ett utrymme på . harunder innevarande budgetår börjat bygga upp en planeringsfunktion inomekonomiavdelningen. Jag anser atl det är angeläget att ökade resurser satsaspå en utbyggd planering inom verket. Den mera övergripande planeringen börkompletteras med en förstärkt verksamhetsinriktad planering och operativledning på avdelningsnivå för de olika aktiviteterna inom farledsprogrammet.Jag har sammanlagt under anslagetFarledsverksamhet, exkl. isbrytning beräknat . för dettaändamål, fördelat med . på ekonomiavdelningen och . påvardera driftavdelningen och sjökarteavdelningen. harinom ramen för det administrativa utvecklingsarbetet tagit fram enulbUdningsplan för fortbildning m. m. av personalen. för ökade utbUdningsinsatser. Under delprogrammetSjöräddning räknar jag . för anslutning till det världsomspännandeposilionsregistreringssyslemet AMVER. Beiräffande verksamheien under delprogrammet Sjökartläggning vill jag anföra följande. I samband med attjag i prop. 1971: 1 redovisade mina ställningstaganden till en avsjöfartsverket gjord utredning om målsättning m. m. för sjökartläggningenbetonade jag viklen av att denna i försia hand inriktades på de s. k.tungtrafikkorridorema. I de senaste årensanslagsframställningar har diskuterat målsättningen och föreslagit delvis ändrade finansieringsformer försjö-karlläggningen. Verkel har även föreslagit anskaffande av ytterligare ett stortsjömätningsfartyg. För att fåett underlag för bedömningen av det framtida behovet av sjömätning och sjömätningsresurser gav regeringen i regleringsbrev för budgetåret1974/75 i uppdrag att uireda och redovisa sjömätningsbehov, mätningsteknik, resursavvägning m.m. 1975/76:100 Bilaga 8 139 Sjöfartsverkethar lämnat den begärda redovisningen. I åretsanslagsframställning har investeringskostnaden för elt nytt sjömätningsfartygav i princip samma storlek som de största sjömätningsfartygen ochGustaf beräknats tUl 23 mUj. HärtUl kommer kostnader förledarmotorbåt och mälbåtar. I avvaktan påberedning av verkets redovisning är jag inle beredd att förorda en ändradmålsättning för sjökartläggningen eller kraftiga resursförstärkningar i frågaom personal, fartyg och övrig materiel. Jag är därför inte heller beredd att nuförorda ändrade finansieringsformer förverksamheten, som f. n. till övervägande delen bekostas av handelssjöfarten. Den samladeproduktionsförmågan när det gäller sjömälning synes ha kunnat upprätthållasunder senare år även om vissa mindre och äldre fartyg har utgått urorganisationen. Tillkomsten av sjömätnings-fartyget ochåtgärder i befintliga fartyg synes i stort ha kunnat balansera avgången. Isbrytaren ,som levererades , är i första hand avsedd för isbrytning i . Alehar dock genom vissa åtgärder anpassats tUl all kunnaanvändas som sjömätningsfartyg.