prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — Bara frågor ommyndighets inriktning och målsättning bör enligt LO undandras avtalsreglering.SF och TCO noterar att ARK i vissa avseenden har tUlmötesgått kraven på enutvidgning av det förhandlings- och avtalsbara området. Därmed har ARK byggtvidare på den utvidgning av de offentiiganställdas förhandlingsrätt som skeddesenast genom ändringar av StjL och KtjL, varigenom bl. a. frågorrörande arbetets ledning och fördelning fördes över tUl det förhandlings- ochavtalsbara området. Men de båda organisationerna framhåller att ARKi flera väsentliga frågor stannat för lösningar som enligt deras mening inteär tillfredsstäUande. stryker under att defackliga organisationemas berättigade krav på inflytande inte får inskränkas genomoskäliga hänvisningar till den kommunala demokratin. Förbundet påpekarsamtidigt att det inte är aktuellt att göra inskränkningar i denna demokrati.De grundläggande problem som har att göra med hänsynen till den politiskademokratin är enligt förbundet gemensamma för hela den offentliga sektorn. Enav skillnaderna mellan den kommunala och den statliga förvaltningen är dock,påpekar förbundet, att de kommunala förtroendemännen också fattar beslut somhar med verkställigheten av frågor att göra. Svenska kommunalarbetareförbundetmenar att det är oacceptabelt med en lagstiftning som gäller på den privata ochstatliga arbetsmarknaden men i betydelsefulla delar inte är tillämplig på denkommunala och landstingskommunala sektorn. ARK borde enligt förbundet inte sålättvindigt som skett ha skilt sig från sitt uppdrag. delar den principiella uppfattningen, attavtalsfriheten bör vika för vissa grundläggande demokratiska principer,innebär inte att förbundet avstår från rätt tUl inflytande i de frågor somberör de anställda nära och . Liksom kommunaltjänstemannaförbundetanser kommunalarbetareförbundet de berättigade krav på inflytandesom de fackliga organisationema har inte får inskränkas genom oskäligahänvisningar till den kommunala demo- 1975/76:105 Bilaga 2 22 kratin.Här skall också nämnas att anser att deföreslagna ändringarna i StjL och KtjL inte är så genomgripande som voreönskvärt. Nämnda lagar bör enligt förbundets mening ändras så, att fullständig förhandlings-och avtalsrätt införs. ÅtskiUiga av de remissinstanser som i stort sett ärpositiva till de föreslagna allmänna principerna hänvisar till den pågåendeförsöksverksamheten med förvaltningsdemokrati, till styrelserepresentationenoch till andra former av personalinflytande på den offentliga sektorn. En sådanhänvisning görs bl. a. av SIDA, ÖB, , , ,, statens industriverk, i ochLandstingsförbundet. , som deltar i nämnda försöksverksamhet,anför att verket aktivt har vidareutvecklat företagsdemokratin också i sambandmed den inom verket bedrivna organisationsutredningen. framhåUeralt dess anställda har inflytande i verksstyrelse, disciplinnämnd, ledningsgrupper,personalnämnder, företagsnämnder, slcyddskommittéer och anpassningsgrupper samti viss mån i samband med projektarbeten och organisationsutredningar. Ettgenomförande av ÄRK:s förslag torde sålunda enligt domänverket knappast medföranågra anmärkningsvärda förändringar i verksamheten sådan denna bedrivs f. n.Enligt i bör övervägas om inte de myndigheter somtagit del i försöksverksamheten med fördjupad förvaltningsdemokrati borde tasundan från dén föreslagna lagstiftningen, åtminstone i de delar där personalenhar fått medinflytande. Detta kan enligt i tilllämpliga delargälla också för myndigheter med styrelserepresentation enligtpersonalföreträdarkungörelsen. LO framhåller att den försöksverksamhet medföretagsdemokrati som pågår inom de statliga och kommunala sektorerna torde gevissa erfarenheter, som måste beaktas vid utformningen av tillämpningsreglernaför löntagarnas medbestämmande inom den offentliga sektorn. En del remissinstanser synes intaga en mer tveksameller, i några fall, övervägande negativ attityd tUl den närmare utformningenav de av ARK föreslagna principema för tillämpningen av arbetsrättsreformen påden offentliga sektorn. SJ betonar sålunda den offentliga anstäUning-ens särart,kännetecknad av de krav som från medborgerlig synpunkt ställs på den offentligatjänsten och dess. Utrymmet för en utvidgning av defacldiga organisationemas inflytande i den offentliga tjänsten begränsas,anför SJ, av de för ett demokratiskt samhällsskick grundläggande former i vUkade offentUga organen har att träffa sina avgöranden. ARK har inte närmareanalyserat de problem som hänger samman med att förhandlingsrätt ochmedinflytande för de fackliga organisationerna inom de offentliga organen isamma form som de privata företagen kan vara ägnade att grundläggaprivilegiering av de offentligt anställda och deras organisationer framförandra med av- Prop.1975/76:105 Bilaga 2 23 seendepå möjligheterna att påverka och styra samhällsfunktionerna. En sådanutveckling, heter del vidare i SJ:s yttrande, skulle inte vara förenlig medRF. Risk skulle också föreligga för ett inte avsett spänningsförhållandemellan de fackUga organisationerna och de politiskt ansvariga instanserna.Förutsättningarna för myndigheterna att i ett sålunda förändrat kraftfält utövabeslutsfunktioner mer självständigt framstår enligt SJ som svårbedömda. SAVifrågasätter visserligen inte ARK:s målsättning att så långt som möjligt införasamma rätt tiU medinflytande för arbetstagarsidan på den offentliga sektorn sompå den privata sektorn. Men SAV är tveksam, om ARK vid utformningen avförslagen om bl. a. förhandlingsrätt och rätt till stridsåtgärder har itillräcklig grad beaktat de skillnader i fråga om verksamhetens art somföreligger mellan den privata och den statliga sektorn. Juridiska fakultetenvid i anmärker att man med ett betraktelsesätt, enligtvilket privaträtten bör vara grundvalen för de nya reglerna, riskerar att iviss mån låta en avvägning meUan arbetsgivar- och arbetstagarintressen spela endominerande roll för reglernas utformning, medan tredje mans allmänhetens intressen lätt kan bli lidande. Likhetema med ett privat-rätlsligtanställningsförhållande bör enligt fakulteten inte undanskymma att detallmännas funktionärer har specieUa förpliktelser mot allmänheten, särskiltvid myndighetsutövning men även annars. SÖ betonar likaså att en särregleringav avtalsbarheten och inflytandet för de anstäUda inom den offentliga sektornsjälvfallet inte kan utgå enbart från det renodlade partsförhåUandetarbetsgivarearbetstagare. Hänsyn måste tas till att den offentiige arbetsgivarensamtidigt är bärare av ansvaret för samhällets verksamhet och för dessbedrivande på ett ändamålsenligt sätt till medborgarnas bästa. Det är enligtSÖ också klart att det inte skall vara möjUgt att genom avtal disponera överden i lag eUer annan författning grandade myndighetsutövningen gentemotsamhällsmedlemmarna. Intressenter i den offentliga verksamheten är enligt SÖinte bara arbetsgivare och arbetstagare utan också samhället och desamhällsmedlemmar som verksamheten är avsedd att tjäna, t. ex. i fråga omskolväsendet elever och föräldrar. SÖ betonar att en reform inte får ske på såsätt alt viktiga samhällsintressen träds för när. Enligt iStockholms län har ARK när det gäller det offentliga området inte lagttillräcklig vikt vid vissa funktioner, som är ytterst vitala både för deltaområde och för hela samhället. De politiska kraftemas spel i den representativademokratin måste garanteras få ske utan varje skymt av ovidkommandeinskränkning. Garantier måste finnas för att de politiska besluten i vidastebemärkelse i de kommunala församlingarna likaväl som i de statliga instansema kan omsättas och verkstäUas genom tillämpningsbeslut iförvaltningsverksamhet som är inriktad på just detta. Medbestämmandet får inteha den innebörden att det kan inkräkta på de politiska värderingarna, t. ex.mellan olika kommunalpolitiska sek- 1975/76:105 Bilaga 2 24 torerav social, kulturell eUer annan art. Dessa prioriteringar mellan olika reformeroch personella insatser har enligt uppfattning dessutom ofta enreell ekonomisk innebörd. Det parlamentariska systemet och den representativademokratin är fastiagda i grandlagen och kan sålunda enligt interimligen få mbbas genom någon form av sidoinflytande. Därmed menarlänsstyrelsen inte att man skall behålla dagens ordning. Är man enig om devärderingar som ligger bakom idéerna om medinflytande för de anställda,framstår det som orimligt att inte med de begränsningar som är ofrånkomligamed hänsyn till samhällsfunktionerna bereda även de offentligt anstäUda istort sett samma möjligheter att påverka sina egna anställningsförhållandensom de privat anställda. Man kan emellertid enligt inte bortsefrån riskema för konflikter mellan en obegränsad företagsdemokrati ochgrundläggande principer i vårt demokratiska system. Detta gäller givetvis förstoch främst den kommunala förvaltningen och i ökande grad ju närmare man kommerden politiska beslutsnivån och dennas verkställande organ. Även i den statligaförvaltningen är riskerna uppenbara för situationer där de av ARK föreslagnareglerna kan leda till resultat som är oförenliga med förtroendemannastyre.Dröjsmål med beslut i vissa ärenden kan leda till betydande skadeverkningarenligt mening, som alltså på denna punkt stämmer överens medsocialstyrelsens förut anförda uppfattning. Förseningar kan t.ex. hårt drabbasocialhjälpsbehövande eller också påverka lagstiftningsprocessen så att viktigareformer äventyras. åberopar också kravet på rättssäkerhet förmedborgarna. Enligt i är det möjligt att även inomden offentliga sektorn förena den politiska demokratin och företagsdemokratinpå ett sådant sätt att den politiska demokratin bevaras och arbetstagarna fårmöjlighet att påverka sina anställningsförhållanden på ett sätt som allmäntmotsvarar vad som kan komma alt gälla inom andra sektorer av arbetsmarknaden.Detta förutsätter emellertid att den offentliga sektorns speciella viUkorbeaktas. Enligt har ARK inte tillräckligt tagit hänsyn tilldetta. Utredningen om den kommunala demokratin finner det självklart att deföretagsdemokratiska strävanden som gör sig gällande i samhället somhelhet också skall komma till uttryck på den kommunala nivån. Utredningenbeklagar att ARK inte har gjort en närmare analys av de speciellaförutsättningar som gäUer i fråga om de anstäUdas inflytande i kommuner ochlandsting bl. a. vad gäUer den principiella gränsdragningen mellanföretagsdemokrati och den politiska demokratin. Också Svenska kommunförbundetanser i likhet med flera andra instanser att det går att finna sådana lösningarför arbetstagarnas möjlighet att påverka sina arbetsförhållanden som interubbar förutsättningarna för den politiska demokratin. Men även från andraaspekter än den kommunala politiska demokratin finner kommunförbundet att 1975/76:105 Bilaga 2 25 ARKinte tillräckligt har beaktat de särskilda förhållandena inom den offentligasektorn. Förbundet påpekar att denna sektor omfattar cirka en tredjedel avarbetsmarknadens anställda. , som framhåller attlandstingssektorn självfallet skaU omfattas av den pågåendedemokratiseringsprocessen, anser att de problem som hänger samman med denpolitiska demokratin och ett ökat personalinflytande har fått en oacceptabelbehandUng i ARK:s belänkande. a. har de utgångspunkter som ARK haft ocksåinneburit att den landstingskommunala sektom har behandlats från alltförsnäva, dvs. enbart arbetsrältsliga, synpunkter. Den landstingskommunalasektorns speciella förhållanden har inte uppmärksammats tUlräckligt iutredningsarbetet. Sammanfattningsvis anför landstingsförbundet attutredningsförslaget i de mest centrala avsnitten inte kan godtas av förbundet. Flerastatsmyndigheter preciserar sin allmänna inställning på så sätt, att de pekarut speciella områden på den offentliga sektorn där de allmänna intressenaenligt deras menmg har mindre vikt och andra sådana områden där dessa intressendäremot bör tillmätas avgörande betydelse. JK framhåller sålunda att det inomden offentliga sektorn finns vissa myndigheter som i likhet med de privataföretagen är inriktade på vinst, nämligen de affärsdrivande verken. För demanser JK att i princip samma arbetsrättsliga regler bör kunna gälla som för deprivata företagen. Men JK framhåller också att den övervägande delen av denoffentliga sektorn har till uppgift att ge medborgama service av olika slag,t. ex. skolor och sjukhus, eller att på annat sätt vara dem till gagn, t. ex.försvaret och polisväsendet. Dessutom finns det myndigheter som enbart sysslarmed rent myndighetsutövande funktioner, t. ex. med skatter och tuUar. Dennafundamentala skiUnad i den privata och den offentliga verksamhetens karaktärkommer till uttryck i förhållandet mellan arbetstagare och arbetsgivare på såsätt, alt parterna på den offentiiga sektorn inte får fritt avtala ommyndighets verksamhet eller om förhållande som kan påverka innehållet i denoffentliga myndighetsutövningen, påpekar han. Liknande synpunkter anförs av JOsom konstaterar att det kan le sig naturligt att en vidgad demokratisering ägerrum av arbetslivet också på den offentliga sektorn. Under det senaste decenniethar utvecklingen gått i riktning mot en allt större likställighet iarbetsrättsligt hänseende mellan det privata och det offentliga området. VadARK nu föreslår ter sig därför enUgt JO inte som något principieUt nytt. JOpekar emellertid på risken alt utvecklingen, om inga begränsningar görs, kankomma alt medföra olägenheter eller rentav faror för medborgarna i gemen. Denoffentliga verksamheten spänner över ett mycket brett fäll, framhåller han. Påvissa områden skiljer sig förhållandena inte i någon större mån från vad somgäller inom privat verksamhet och det ter sig då naturligt och lämpligt attsamma arbetsrättsliga regler blir tUlämpliga där som på den enskilda sektorn,anser JO. På andra områden har emellertid, anför 1975/76:105 Bilaga 2 26 han,den offentliga verksamheten en helt annan karaktär än den enskUda. Som exempelnämner JO rättskipningen, polisverksamheten, den exekutiva verksamheten,skatteväsendet osv. Det allmänna utövar här en tvångsmakt gentemot medborgarna,en makt som har sin grund i lagarna och är noga reglerad av dem. Karaktären avdenna verksamhet är sådan att även om ett utrymme finns för vissföretagsdemokrati en obegränsad valfrihet, en skyldighet att närsom helst ingå i förhandling osv. inte är lämplig. Medborgarna har enligt JOett oavvisligt krav på att myndighetsutövningen skall ske i korrekta ochlagliga former. Ansvaret för att så sker vilar på det allmänna, erinrar JO.Avtalsmässig reglering över hela fältet låter sig enligt hans mening inteförena med dessa synpunkter. Även betonar att man vid bedömandeav frågan i vad mån den offentliga sektorn kan likställas med den privata börbeakta den mångfacetterade bild som den offentliga sektorn visar. Här finnsolika funktioner, såsom myndighetsutövning, service och produktion. Verket haren utpräglad servicefunktion, nämligen att svara för medborgarnas socialatrygghet vid ålderdom, invaliditet eUer familjeförsörjarens frånfälle liksomvid sjukdom och olycksfall i arbetet. Vidare har verket att t. ex. svara förutbetalning av barnbidrag, kontant arbetsmarknadsstöd samt stöd tiUvuxenstuderande och vid arbetsmarknadsutbildning m. m. Störningar på dessaområden blir även om de skulle vara relativt begränsade i tiden ytterstkännbara för de människor som för sin försörjning är beroende av att förmånernabetalas ut i rätt tid. Såvitt verket kan bedöma, kan avtal i praktiskt tagetvarje fråga i visst fall leda till att verksamheten inte kan fullgöras på avlagstiftaren avsett sätt. Särskilt känsliga är avtalsbestämmelser, vilkastiUämpning påverkar utbetalning av förmåner. Verket förordar att förslaget pådessa för dess ämbetsområde väsentliga punkter övervägs ytterligare. SÖ anserdet allmänna intresset särskilt påtagligt i fråga om samhällsvård, sjukvård,UtbUdning m.m. SAV framhåller särskilt sådana offentiiga funktioner som attsvara för rikets säkerhet, upprätthållandet av lag och ordning, vården avsjuka, m. m. ÖB anser att aU verksamhet inom totalförsvaret vid mobilisering,beredskap och krig måste tas undan från det föreslagna regelsystemet. Delsammagäller vissa verksamhetsområden som i fred är väsentligt lika verksamheten vidberedskap och krig. ÖB anser sålunda att en särreglering för försvarsmakten ärnödvändig. Det är ÖB:s uppfattning att en sådan reglering måste utformas bådemot bakgrund av tilltron till försvarsmakten i stort och med hänsyn till allamedborgares rätt att utforma landets försvar. För SJ som transportförelag terdet sig i det tidigare anförda perspektivet särskilt angeläget att på likavUlkor i förhållande till konkurrerande företag kunna driva rörelsen på ettsätt som är ägnat att tUlgodose samhällets krav på trafikförsörjning,effektivitet och lönsamhet. Somdelvis redan har framhåUits finner en lång rad remissinstanser 1975/76:105 Bilaga 2 27 ÄRK:s utredning på olika sätt ofullständig, när det gällerden offentliga sektorn i allmänhet eUer preciseringen av skyddet för destatliga och kommunala myndighetemas verksamhet i synnerhet. Hit hör ,kammarrätten i , SIDA, ÖB, försvarets civilförvaltning,, , , statens vägverk, statskontoret,RRV, SAV, SÖ, statens industriverk, länsstyrelserna i , Älvsborgsoch ] , Landstingsför-' bundet. , utredningen om den kommunalademokratin, LO, SF och TCO. Sålunda erinrar t. ex. i Stockholmslän om att i direktiven för ARK har angetts att det borde prövas om och i såfall i vilken utsträckning det med hänsyn till de politiska organensbeslutsbefogenheter och därpå grundad myndighetsutövning kan behövas särskildainskränkningar i medinflytandet för de offentligt anställda. Enligt länsstyrelsensmening har ARK inte följt upp direktiven i detta avseende. ARK har tagit förlätt på frågan om skillnaderna mellan privat och offentlig verksamhet. Inteminst med hänsyn till verkningama för allmänheten och negativa reaktioner avden anledningen är det enligt mening för förhandlingsrättensskull viktigt att dessa skUlnader beaktas. Utredningen om den kommunalademokratin anser att ARK inte i tillräcklig mån beaktat de speciellaförutsättningar som gäller på det kommunala planet. Flera områden behöverytterligare noggrant analyseras. Liknande anmärkningar förs fram av och , vUkaefterlyser en samordning med den nyssnämnda utredningens arbete. LO, som ilikhet med kommunalarbetareförbundet betonar sambandet mellan åsyftade arbeteoch frågan om en demokratisering avarbetslivet på den kommunala sektorn, framhåller med viss skärpa attbehandlingen av sistnämnda fråga inte får fördröjas. 4 Den nya förhandlingsrättsreformen 4.1 Utrymmet för avtalsreglering av frågor omtjänsteorganisationens utformning och om myndighets verksamhet De offentliga tjänstemännen haralltsedan år 1966 principieU möjlighet att träffa avtal om sina arbets- ochanställningsvillkor. I 3 § första stycket StjL slås sålunda fast att ianställningsförhållande vara lagen är tillämplig gäller vad som är bestämt iavtal. Rätten att förhandla och alt träffa avtal har emellertid begränsatsgenom bestämmelser i 3 § andra stycket. Sålunda får avtal inte träffas {a) ominrättande eller indragning av tjänst eller tjänsteorganisationens utformning iövrigt, (b) om myndighets verksamhet eller (c) om vissa andraanställningsvillkor m. m. 1975/76:105 Bilaga 2 28 Enligt3 § tredje stycket StjL är avtal utan verkan i den del det har träffats istrid mot bestämmelserna i andra stycket. För tjänstemän hos kommuner och endel andra icke-statliga allmänna inrättningar gäller enligt 2 § KtjLbestämmelser som i huvudsak svarar mot 3 § StjL. Till det enligt StjL och KtjL avtalsbara områdethör för det första frågor som rör det ekonomiska mellanhavandet mellan denoffentiige arbetsgivaren och tjänstemannen. Sådana frågor regleras främst ikollektivavtal mellan staten, resp. kommuner, landstingskommuner m. fl., påena sidan, och de anställdas huvudorganisationer, på den andra. I de enligtStjL och KtjL icke avtalsbara frågorna däremot får de offentliga tjänstemännenoch deras organisationer varken förhandla eller träffa kollektivavtal ellerindividuella avtal med det allmänna. Dessa senare frågor är således förbehållnaoffentligrättslig reglering, antingen i lag eller annan författning eller ocksåi särskilt beslut. I vissa avtalsförbjudna tvistefrågor gäller emellertid bl.a. en särskUd överläggningsrätt (52 § StjL, 7 § KtjL). Avtalsförbudet i fråga om "inrättande ellerindragning av tjänst eller tjänsteorganisationens utformning i övrigt" äroförändrat sedan den aktuella lagstiftningens tillkomst (punkt a iandra stycket i 3 § StjL resp. 2 § KtjL). Det avser bl. a. frågor huruvidatjänst skall vara ordinarie, extra ordinarie eUer extra dvs. frågor omtjänstetypen och frågor huruvida tjänst skall vara inrättad för heltids-eller deltidstjänstgöring samt frågor om myndigheternas organisatoriskauppbyggnad, stationeringsort och geografiska arbetsområde (prop. 1965: 60 s.142). Avtalsförbudet i fråga om "myndighetsverksamhet" fick sin nuvarande utformning genom en lagändring så sent somår 1973 (punkt b i de angivna lagrummen). Av förarbetena därtill framgårföljande (prop. 1973: 177 s. 31 och 32). Avtal kan inte träffas om det innebär avsteg frånvad som har beslutats om viss verksamhet. Sådana beslut meddelas dels avstatsmakterna, dels av myndighetema själva. De beslut om t. ex.arbetsledningen som utgör en nödvändig förutsättning för att verksamheten skallkunna bedrivas på ett sådant sätt, alt det avsedda resultatet kan uppnås, fårsålunda inte träffas genom avtal. I enlighet därmed träffar avtalsförbudetbara sådana avtalsbestämmelser som gör det omöjligt att driva den offentligaverksamheten på ett sätt som tiUgodoser de intressen som verksamheten är avseddatt trygga. Sådan fråga om arbetsledningen e. d. som kan förändra resultatet avmyndighetens verksamhet är sålunda inte avtalstillåten. Som exempel på tiUämpning av avtalsförbudet nämns ipropositionen alt det inte är tillåtet att träffa avtal som omöjliggörverkstäUighet av någon av postverkets detaljföreskrifter, t. ex. ombrevbäriiigsfrekvens. Avtal får sålunda inte träffas om vilka tider på dygneteller vUka dagar som myndigheten skall bedriva sitt arbete. Prop,1975/76:105 Bilaga 2 29 A andra sidan följer av lagändring attallmänna riktlinjer för utformningen av ordningsregler, arbetsföreskrifter o.d. blir avtalsbara i den mån de inte på sätt förut har angetts påverkarverksamheten. Som exempel nämns i propositionen en del av de beslut som avses i10 § allmänna verksstadgan samt principiella regler om utövandet av arbetsledningen,i den mån de inte strider exempelvis mot 11 eller 34 § StjL eller motsvarandebestämmelser i . Ytterligareen rad exempel på frågor som i den mån de inte på angivet sätt påverkarverksamheten eller avser tjänsteorganisationens utformning hör tiU detavlalslillåtna området anförs också i propositionen, bl. vissafrågor om arbetsmiljö och arbetarskydd, fördelningi tjänstgöringslista av den arbetstid som myndighet finner behövlig förverksamhetens bedrivande, frågor som rör av regeringen inrättadpersonalrepresentation i myndigheterna, formernaför samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare, t. ex. i form av instmktionför skyddsombud, i syfte att åstadkomma sunda och säkra arbetsförhållanden, frågor om utbildnmg i arbetarskyddsfrågor avskyddsombud m. fl. och om ledighet m. m. för skyddsombud, frågori samband med utformningen av arbetslokaler m. m., frågor som rör information tiU de anställdaangående myndighetens planering för framtiden eller angående den utredning somföregår sådan planering, frågor om de anställdas möjligheter att utnyttjapersonaltidning, anslagstavla eller samlingslokal inom myndigheten, vissafrågor som rör facklig förtroendemans ställnmg hos myndighet, fråganom att i ett principavtal ge uttryck åt ett personalpolitiskt programinnehållande allmänna principer om personalutbUdning, personalintroduktion o.d., överläggningsförfarandeeUer remiss till partssammansatt arbetsgmpp, bl. a. när det gäller att beslutaom arbetsregler, personalutbUdning eUer personalsocial verksamhet, vissafrågor om tjänstledighet m. m.