prop · FY0345 · 1975-12-31 00:00:00 — SomKAMU anför måste man räkna med att en slor del av kvinnorna även iforlsätlningen'kommer att utbildas för traditionellt kvinnliga yrkesområden.Del är därför väsentligt att utbildningarna läggs upp så all de gersysselsätlningslrygghet och möjlighet lill framlida befordran efler en tidsarbete och ev. fortsatt utbildning. 7.3.6 Vissa frågor rörande handikappade m. fl. KAMUredovisar statistiska uppgifter frän om utbildningsresul-lalet förolika kategorier av handikappade i arbelsmarknadsulbildningen. Del framgår allandelen personer som har arbele efter utbildningenär mindre bland de handikappade än bland de icke handikappade, men resultatenvarierar starkt mellan olika handikappgrupper De som har fysiska handikappskiljer sig från de icke handikappade främsl därigenom alt de i myckel störreulslräckning fortsätter med vidare utbildning. De beviljas nämligen i störreutsträckning förberedande utbildning av olika slag före yrkesutbildningen.Kursdeltagare med psykiska och sociala handikapp synes avbryta sinautbildningar betydligt oftare än andra grupper. Begreppethandikapp har inle någon entydig definition. Den refererade statistiken avserpersoner som av arbetsförmedlingen har registrerats som handikappade. Ävenbland de övriga kursdeltagarna finns med säkerhet många som har arbetshinder avnågot slag, liksom ocksä är fallet bland de sysselsatta pä arbetsmarknaden. Jagdelar därför KAMU:s uppfattning all de olika elevsociala insatserna bör ståtill alla kursdeltagares förfogande i mån av behov, även i den män de i förstahand är avsedda för kursdeltagare med dokumenterade handikapp av skilda slag.Huvudprincipen bör således vara all kursdeltagarna inte delas upp i olikakategorier. Vissasärskilda insatser för handikappade behövs självfallet. Om andelen personer medvisst handikapp är stor vid viss kurs bör såväl undervisningen som deelevsociala resurserna anpassas därefter. Vissa grupper av bl. a.in-lellektuelll handikappade ställer särskilda krav pä pedagogiska insatser.Del ankommer på SÖ all beakta de olika handikappgruppernas särskilda problemvid utformningen av läromedel, lärarutbildning m. m. liksom när de elevsocialaresurserna fördelas. KAMUföreslår all den svenskundervisning för invandrare som bedrivs i samband medarbetsmarknadsutbildningen föriängs. F. n. är denna svenskundervisningbegränsad lill högst tvä månader. Den bör enligl KAMU få vara så lång sombehövs i varje individuellt fall. Kommittén föreslär vidare atl sådanundervisning undantagsvis skall få beviljas också utan samband medyrkesutbildning saml alt fler försök skall göras med yrkesutbildning på olikainvandrarspråk. Remissinstansernalillstyrker genomgående att begränsningen av svenskundervisningen tas borteller mjukas upp. Även jag anser det klariagi alt två månaderssvenskundervisning kan vara otillräcklig i enskilda fall som förberedelse fören yrkesutbildning som anordnas på svenska. Jag anser dock atl en begränsningmåsle finnas även i forlsätlningen. Arbetsmarknadsutbildningen skall inlesvara för mera ingående studier i svenska språket, ulan i normalfallet bör enivämånaderskurs även i fortsättningen vara tillräcklig. Del ankommer päregeringen all fastställa regler för detta. Jag avser all föreslå attsvenskundervisningen enligt en huvudregel begränsas lill och atlkurstiden efter individuell prövning skall kunna föriängas meden andra ivåmånadersperiod. Denna individuella prövning måsle ske efter samrådmellan arbetsförmedling, lärare och invandraren själv. Del är viktigt atthänsyn tas till både den enskildes förutsättningar och de krav som denplanerade yrkesutbildningen föranleder Enligtmin mening bör inom ramen för den nu berörda svenskundervisningen också rymmasden särskilda undervisning i svenska fackuttryck, innebörden avskyddsföreskrifter m. m. som behöver ges under yrkesutbildningarnas gång. KäMU:s förslagatt invandrare i vissa undanlagsfall skall kunna beviljas svenskundervisningsom arbetsmarknadsutbildning även utan samband med yrkesutbildning är jag inteberedd att biträda. Detta skulle nämligen enligl min mening kunna försvåra enklar gränsdragning mellan arbetsmarknadsutbildningens uppgifter ocharbetsgivarnas skyldigheter enligl lagen (1972:650) om rätt lill ledighet ochlön vid dellagande i svenskundervisning för invandrare. SÖär kritisk mot KAMU:s förslag lill utökad yrkesundervisning pä invandrarspråk.Mot detta talar enligt SÖ bl. a. praktiska problem och risker för atldellagarna blir isolerade. LO lillstyrker däremot delta förslag. För min delvill jag framhålla all undervisning på invandrarspråk sannolikt är den endarealistiska möjligheten atl nå vissa invandrare. Motivationen all lära sigsvenska varierar mellan olika individer. Den av SÖ befarade risken förisolering bedömer jag som minst lika stor i de fall då personer med dåligakunskaper i svenska sprids ut bland svenska elever. Yrkesutbildning päinvandrarspråk bör dock inle ses som ett alternativ till svenskundervisning,ulan den bör tvärtom kombineras med sådan. Alt inom ramen för yrkesutbildningensamla en grupp deltagare med gemensamt modersmål för atl kunna ge instruktionerpå deras eget språk kan självfallet innebära stora pedagogiska fördelar.AMU-centren bör i så stor ulslräckning som möjUgt tillhandahålla läromedel påinvandrarnas olika språk. KAMUtar också upp frågan om analfabelundervisningens organisation.Invandrarulredningen har tidigare (SOU 1971:51) föreslagit all denna undervisningskall ske vid AMU-centren. KAMU påpekar atl detta i princip är möjligt även omansvarsfördelningen f n. är oklar. Del väsentliga är enligt kommittén allverksamheten kommer i gång. Jagvill med anledning av vad KAMU anfört erinra om att chefen förutbildningsdepartementet i samband med sin anmälan av förslaglill reformering av slödet vid vuxenutbildning har behandlat också denna fråga.Han framhöll dä all en arbetsgrupp inom SÖ f n. ser över formerna förundervisningen av analfabeter. Sedan denna gmpp har lagt fram sina förslag bördet finnas större möjligheter än f. n. all överblicka analfabetsgmppenssammansättning saml frågan vilka studieformer som lämpligen bör användas. Del sludiesocialaslödel bör utformas med hänsyn härtill. Frågan om utbildning och studiestöd föranalfabeter förutsätts kunna tas upp i sådan tid atl förslag kan föreläggasriksdagen . KAMUhar förordat all elt av AMS, och SÖ utarbetat förslagom arbetsmarknadsutbildning inom kriminalvården bör genomföras. Förslagel haröveriämnats till regeringen. Del innebär all huvudmannaskapet för denarbelsmarknadspoliliskt motiverade yrkesutbildningen vid flngvårdsanslalternaskall föras över frän lill AMS och SÖ. Härigenom öppnasmöjligheter all anordna arbetsmarknadsutbildning förde intagna vid såvälslutna som öppna anstalter. F. n. kan detta bara ordnas för dem som har rätttill frigång. Utbildningen kan sedan vid behov fullföljas efter frigivningen. Enliglförslagel skall , inom ramen för sina resurser, utankostnad ställa tillgängliga lokaler, verkstadsulruslning och andra hjälpmedellill SÖ:s förfogande. Utbildningen föreslås till en början bli koncentreradlill färre anstalter än dem där det f n. ordnas yrkesutbildning i kriminalvårdsstyrelsensregi. SÖföresläs svara för utrustning, undervisningsmaterial och lärare på samma sättsom inom övrig arbelsmarknadsulbildning. Kuraliv personal och personal sombehövs av säkerhetsskäl skall tillhandahållas av kriminalvärds-verket. Likasåskall kriminalvårdsverket svara för kostnader, utformning och utbetalning avstudieersällning lill dem som deltar i utbildningen enligt för intagnasedvanliga normer. Ullagningav kursdeltagare skall enligl förslaget ske i den ordning som gäller förarbetsmarknadsutbildningen i övrigi, dvs. av arbetsmarknadsverket eflerprövning av utbildningsbehovet i varje enskilt fall. Ledig utbildningskapacitetvid kurser i framför alll öppna anstalter bör kunna utnyttjas även för personersom inle är intagna i anstalt. Fleraremissinstanser, bl. a. LO och TCO, har förordat att förslagel genomförs ulandröjsmål. Ävenjag anser all slora fördelar kan vinnas genom all AMS och SÖ lar ansvaret förden arbelsmarknadspoliliskt inriktade utbildningen för alla intagna ikriminalvärdsanstalter. utnyttjande av arbetsmarknadsutbildningensresurser skulle innebära en avsevärd förbättring och effeklivering avverksamheten. Arbetsförmedlingen bör under sådana förhållanden få ansvaret förall de intagna redan under anslallsvistelsen ges studie- och yrkesvägledning.Behovet av arbelsmarknadsulbildning bör därvid prövas i vanlig ordning. Denföreslagna överflyttningen av huvudmannaskapet för den yrkesinriktadeutbildningen vid kriminalvärdsansiallerna från till AMSoch SÖ är emellertid förenad med vissa problem av administrativ ochorganisatorisk art som måsle lösas innan överflyttningen kan komma till stånd.Det är min avsikt all i samråd med chefen för låtautreda dessa frågor med sikte pä all förslaget skall kunna behandlas på nytt idel kommande budgetarbetet. Somhar framgått av den redogörelsen finns ett relalivi stort antal formerav arbelsmarknadsulbildning föriagd lill företag. Sådan utbildning kan anordnasi samband med regionalpoliliska insatser, för personer eller grupper medsärskilda problem på arbetsmarknaden och för att motverka permitteringar vidkonjunkturnedgång. Bidrag utgår därvid lill arbetsgivaren. Stödets storlek ochbidragsperiodernas längd varierar betydligt, liksom också graden av fackligmedverkan vid utbildningarnas uppläggning och genomförande. Enligtmin mening är det angelägel alt förbättra och samordna de olika former av stödlill utbildning i förelag som finns. KAMU har för sin del föreslagit atlmöjligheterna atl stödja förelag som utbildar äldre och handikappade bibehållssaml att ulbildningskravel vid provanställning slopas. Vidare föreslås allåldersgränsen vid utbildning av äldre personer sänks till 45 är. KAMU har ocksåunderstrukit all alla ansökningar bör remitteras lill berörd fackligorganisation, vilken dessutom bör öva tillsyn i olika former vid all utbildningi företag. KAMU:s förslag i dessa delar har tillstyrkts av de remissinstansersom behandlat ämnet. Medutgångspunkt i KäMU:s förslagvill jag förorda följande i fråga om arbelsmarknadsulbildning i företag. Vidall utbildning i företag bör gälla atl ell anställningsförhållande råder redandä utbildningen påbörjas. Detla bör alltså - till skillnad mol f. n. - gällaalllid även dä del är fråga om utbildning av handikappade eller äldre saml vidprovanställning. Jag anser vidare att benämningen provanställning i dettasammanhang bör bytas mol praklikanslällning. Samhällets ekonomiska slöd vidutbildning i företag bör i konsekvens härmed utgå till arbetsgivaren. Denutbildade skall vara anställd och uppbära avtalsenliga förmåner. 1 likhet medKAMU anser jag emellertid all undantag frän denna princip bör göras för denpraktik som ingår i de s. k. ALU-kurserna. De fackliga organisationerna bör vidall utbildning i företag fl yttra sig om behovet av utbildning samt om lön ochandra anställningsvillkor. De bör vidare medverka vid upprättande av läroplanoch i arbetslivsorienleringen saml delta i tillsynen av utbildningen. Slödtill utbildning i företag skall normalt kunna utgå . Förpraktikanställning bör dock slöd kunna utgå . Jag förordaratl slödet bestäms lill ell enhetligt belopp av . och anställddä utbildning eller praktikanställning pågår. Detta belopp bör gälla vidanställning och utbildning av äldre och handikappade saml vid sådan utbildningsom ett företag sätter in i stället för permiltering. Vid de pågående försökenmed utbildning av män resp. kvinnor för yrken som domineras av motsatt kön börslödet emellertid utgå med . Jag kan inte tillstyrka någonändring av gällande åldersgräns för slöd till anställning och utbildning aväldre personer. Enliglbeslut av riksdag (InU 1974:5, rskr 1974:8) kan stöd utgå förutbildning av personal som riskerar atl förlora sin anställning p. g. a.konjunkturutvecklingen (den s. k. sexkronan). För sexkronan gäller för innevarandebudgelår en ram av 5 milj. kr. Jag avser all senare föreslå regeringen attinhämta bemyndigande all om det uppkommer behov därav vidga ramenunder innevarande budgelår. Det bör även under nästa budgetår ankomma påregeringen alt bestämma ramen för denna verksamhet. Ianslutning lill det förslag om försöksverksamhet med brislyrkesulbildning vidvarven som har lagts fram av en särskild arbetsgrupp har KAMU diskuteratavgränsningen mellan den av samhällel bekostade utbildningen och företagensinlernutbildning. Enligl KAMU är del naturiigt all arbetsgivarna - offentligaoch privata - har ell stort ansvar för utbildning av de anställda och allkostnaderna härför bärs av arbetsgivarna och inle av samhällel. Storasvårigheter föreligger dock atl göra denna avgränsning, huvudsakligen därföralt kännedomen om omfattningen och inriktningen av företagens inlernutbildningär bristfällig. KAMU rekommenderar därför all en särskild utredning tillsättsför atl studera dessa frågor. Jagdelar KAMU:s uppfattning all etl stort ansvar för de anställdas utbildningåvilar arbetsgivarna. Samhällel skall genom skilda utbildningsformer, bl. a.arbelsmarknadsulbildning, ge en grundläggande yrkesutbildning. Den för varjeföretag eller bransch speciella utbildning som behövs härutöver skallarbetsgivarna svara för. Mellan dessa båda former av utbildning finns ellgränsdragningsproblem. Därför skulle del vara värdefullt all få belyst i vadmån den föreslagna arbetsmarknadsutbildningen vid varvsföretag är en lämpligmetod all åstadkomma förbättringar och ökad kapacitet hos företagsuibildningenpå vissa områden. Jag förordar all en försöksverksamhel medbrislyrkesulbildning av svetsare och plålslagare föriagd till varven fårpåbörias i begränsad skala. Enligl min mening bör högst 1 000 personer kunna komma i fråga för denna utbildning. Den skall utgöra en reellutvidgning av utbildningskapaciteten vid de berörda företagen. Jag delar LO:soch TCO:s åsikt all en relativt slor del av utbildningen bör föriäggas tillAMU-center. De personer som utbildas skall vara anslällda vid varven och haavtalsenliga löner och anställningsvillkor. Slödet till arbetsgivarna bör lillskillnad från vad arbetsgruppen föreslagit ulgå med del normalbelopp per timmesom jag förordat för annan utbildning i förelag, dvs. Detankommer på regeringen att utfärda närmare föreskrifter om försöksverksamheten. Jaghar för avsikt all begära regeringens bemyndigande all tillkallasärskilda sakkunniga för atl kartlägga den utbildning som bedrivs av förelagen.Avsikten är också alt de sakkunniga skall ges i uppdrag atl utvärderabefintliga former av arbetsmarknadsutbildning i förelag. idel sammanhanget vara värdefullt atl fl utvärderat ocksä den föreslagnaarbetsmarknadsutbildningen vid varvsföretag. KAMUbehandlar även lokaliseringsutbildningen, som är ell av de regionalpoliliskamedlen. Behovet av förändringar av formerna för det regionalpolitiskauibildningsstödel bör prövas i annat sammanhang. 1 denna fråga har jag samrättmed chefen för . Påen punkt vill jag dock redan nu föreslå en ändring beträffande reglema förulbildningsslöd. KAMU föreslär - med instämmande av några remissinstanser, bl.a. LO - att det s. k. schablonstödet i fortsättningen inte skall betraktas somett utbildningsstöd utan som ell renodlat introduktions- eller inkörningsstöd.Redan när schablonslödet infördes uttalade dåvarande inrikesministern (prop.1970:75 s. 219) atl stödformen skulle avse en mer allmän inträning avpersonalen och inle göras beroende av om förelaget anordnar utbildning efler endetaljerad plan. Eftersom vissa missuppfattningar föreligger beträffandesyftet med schablonslödet förordar jag att stödformen i fortsättningen benämnsinlroduktionsstöd och inle ulbildningsslöd. Gmnderna för introduktionsstödetbör vara desamma som f n. gäller för schablonstödet. KAMUbehandlar ocksä frägan om minskning av utbildningstiden vidlokaliseringsutbildning i de fall då den anställde har genomgått arbetsmarknadsutbildning.Vidare föreslär KAMU att del individuellt anpassade uibildningsstödel skallkunna utgå även än . KAMU:s förslag pä dessa bådapunkter kan om det skulle visa sig lämpligt tillgodoses inom ramen för gällandebestämmelser. Det ankommer pä regeringen och AMS att besluta i dessa frågor. Vidarbetsmarknadsutbildning utgår f n. bidrag enligl elt syslem som grundas päprincipen att eleverna skall fl täckning för sina levnadskostnader underutbildningstiden. Bidraget utgör som jag förut har nämnt summan av ett s. k.gmndbidrag och ett hyresbidrag som i regel motsvarar den faktiskabostadskostnaden. 1 förekommande fall ulgär ocksä bamlillägg, traktamente ochsärskilda bidrag. Bidraget reduceras på visst sätt med hänsyn till egna eller makesinkomster. Grundbidrag, hyresbidrag och bamlillägg utgör sedan år 1974skattepliktig inkomst. KAMU har föreslagit ett nytt bidragssystem som gmndas päinkomstbortfallsprincipen och anknyts till arbetslöshetsförsäkringen. Motivetför kommitténs ställningstagande i denna del är att del nuvarande systemet integer en ersättning som framstår som tillräckligt attraktiv i jämförelse medersättningen vid arbetslöshet eller inkomsten i beredskapsarbete. Denu skattepliktiga bidragen bör enligt KAMU ersättas av antingen etl enhetligtutbildningsbidrag eller etl bidrag som differentieras efter tidigare inkomst.KAMU har förordat del senare allernalivel, dels därför atl del förstaalternativet skulle medföra alltför stora kostnader och dels därför atl enstimulans för utbildning för försäkrade arbetslösa måste anses särskiltangelägen. KAMU föreslår således etl lill arbetslöshetsförsäkringen knutetbidragssystem med en enhetlig dagpenning på normall för alla arbetslöshetsförsäkradekursdeltagare. Samma överförsäkringsbeslämmelser föreslås gälla som iarbetslöshetsförsäkringen, men en nedre gräns föreslås motsvarande . Utöver de nu nämnda beloppen föreslås kurs-dellagarna fl ell särskiltstimulansbidrag om . Högsta resp. lägsta bidragsbelopp skullealltså bli 130 resp. . per dag, vilka belopp avses ulgå iveckan. För dem som inle är arbetslöshetsförsäkrade föreslår KAMU att bidragetbestäms lill ell belopp motsvarande vad som lägst kan ulgå tillarbetslöshetsförsäkrade inkl. stimulansbidraget, dvs. Extrastimulansbidrag utöver nämnda belopp föreslås ocksä utgå i mindre omfattningvid särskilt angelägna ulbildningar enligl AMS' och SÖ:s bestämmande. Kommitiénföreslär ocksä som tidigare nämnts ell stimulansbidrag pä . per dag vidvissa ulbildningsval som inle följer de traditionella könsrollsmönstren. Förpersoner som beviljas arbetsmarknadsutbildning bör bidraget enligtKAMU vara lägre än för vuxna. För den som har vårdnad om barn föresläs bidragetdock utgå enligt reglerna för vuxna. För ungdomar utan barn föresläs ell bidragmotsvarande summan av del kontanta arbetsmarknadsstödet, dvs. , och ettstimulansbidrag på . per dag iveckan. Slutligenhar KAMU föreslagit att den som uppbär sjukpenning skall fl etl stimulansbidragvid utbildning om . Summan av sjukpenning och stimulansbidragföresläs inte fl överstiga vad som annars maximalt kan utgå iutbildningsbidrag. För den som uppbär pension, livränta och liknandeersättningar föreslås dagpenningen reduceras med ersättningsbeloppet ochstimulansbidraget utgå intill ell sammanlagt belopp av högst . Tillämpningenav inkomslbortfallsprincipen bör enligl KAMU leda lill all bidragen inte som f.n. reduceras med hänsyn lill makes inkomster. KAMU:sförslag till uppbyggnad av bidragssystemet och lill bidragsbelopp i olika fallhar tillstyrkts av det helt övervägande antalet remissinstanser. Deremissinstanser som har avvikande uppfattning förordar i stället antingen atlnuvarande syslem bibehålls men med väsentligt höjda bidragsbelopp eller atlbidragsbeloppen görs enhetliga. För egen del har jag blivit övertygad om att delav KAMU föreslagna bidragssystemet har betydande fördelar framför delnuvarande. Den största fördelen ligger i systemets anknytning tillde ersättningar som utgår vid arbetslöshet, vare sig vederbörande är kassaförsäkradeller har rätt till kontant arbetsmarknadsstöd. Del föreslagnastimulansbidraget innebär atl det framstår som ekonomiskt fördelaktigt för denenskilde att utnyttja perioder av arbetslöshet lill alt förbättra sina möjligheterpå arbetsmarknaden genom utbildning. enhetligt bidragsbelopp som KAMU hardiskuterat och flera remissinstanser har förordat skulle få samma effekt endaslom del sattes sä högt atl del översteg den högsta ersättning som arbetslöshetsförsäkradehar rätt till vid arbetslöshet. Elt sådant syslem skulle medföra myckel slorakostnader för samhällel och kan därför enligl min mening inle komma i fråga.Jag anser del också rimligt att den som har haft arbete och är medlem avarbetslöshetskassa ges ett högre bidrag än övriga. Jag förordar alltså altbidraget vid arbetsmarknadsutbildning bestäms i huvudsak enligt de riktlinjersom KAMU har dragit upp. Även de bidragsnivåer som kommittén föreslagit finnerjag väl avvägda. Detlaställningstagande från min sida innebär att jag också ansluter mig tillinkomstbortfallsprincipen som grund för bidragels bestämmande och därmed ocksåtill KAMU:s förslag alt utbildningsbidraget inle skall reduceras i de fall dåmake har inkomster över elt visst belopp. Ingen remissinstans har haft någotall invända mol detla förslag. Inte heller bör bidraget minskas med hänsyn tillinkomster som elev skaffar sig under utbildning genom arbete eller på annatsätt utom då fråga är om sjukpenning, pension eller livränta. Jag återkommerstrax till denna senare fråga. har framhållit all bidraget bör vara så stort att tillskott avsocialhjälp inte behöver förekomma i nämnvärd ulslräckning. Med anledning häravvill jag framhålla all de föreslagna beloppen för en arbelslöshetsförsäkrad medhögsta kassaersäilning innebär ell månatligt bidrag av . ochför en icke kassaförsäkrad . Dessa belopp lorde jämte övrigautgående sociala förmåner, t. ex. barnbidrag saml kommunala och statligabostadstillägg, ge tillfredsställande täckning av levnadskostnaderna i deflesta fall. KAMUoch flera remissinstanser, bl. a. AMS och LO, har framhållit vikten av allbidraget anpassas till pris- och löneutvecklingen ocharbetslöshels-försäkringen. Jag vill dä påpeka att en viss anpassning lillarbetslöshetsförsäkringen följer redan därav att det föreslagna systemetinnehåller en "överförsäkringsregel" motsvarande den som finns iförsäkringen. Skulle maximiersättningen inom arbetslöshetsförsäkringen och detkontanta arbetsmarknadsstödet höjas är det emellertid en naturiig konsekvensav utbildningsbidragets konstruktion att detla bidrag anpassas till en sådanhöjning. Det bör ankomma pä regeringen all företa denna anpassning. Beträffandede olika delarna i det av KAMU föreslagna bidragssystemet vill jag framhållaföljande. Delhögsta bidragsbeloppet, . per dag jämte stimulansbidrag, bör utgå lillden som är medlem av erkänd arbetslöshetskassa och har upparbetat Jag utgår ifrån att kassamedlem som blir arbetslös i de allra flestafall skall finna det förenligt med sina intressen atl efter det hanblivit arbetslös la upp en diskussion med arbetsförmedlingen om lämplighetenoch möjligheten av att genomgå arbelsmarknadsulbildning. Vid valet mellan alluppbära kassaersäilning resp. all gå i utbildning torde del senare framstå sombetydligt attraktivare, dels därför alt ersättningen är högre och dels därförall utbildningen ger vederbörande möjlighet att snabbare få nytt arbele. Enfördel med all välja utbildning är också all denna utgör s. k. överhoppningsbartid i både arbetslöshetsförsäkringen och det kontanta arbetsmarknadsstödet. KAMUisförslag att bidraget exkl. stimulansbidraget inle flr översliga 91,7 96 avtidigare inkomst och att lägsta bidrag för arbetslöshetsförsäkrade skall vara80 kr. jämte stimulansbidrag har inle mött några invändningar frånremissinstanserna. Även jag ansluter mig lill förslagen, men jag förordardessutom alt de totala bidragen utöver sammanlagt . inle i någotfall skall få överstiga vederbörandes tidigare inkomst.