prop · FY0325 · 1975-12-31 00:00:00 — I låg avskjutningen per 1 000 ha omedelbartunder medeltalet för riket och älgtätheten var ganska representativ förförhållandena i södra och . I fäUdes flerälgar än i något annat län med undantag för län och älgtillgången varovanligt god. Norrbottenområdet hade genomsnittligt landets svagaste älgstam. Sammansättningenav älgstammen var enligt arbetsgruppen klart olämplig i både ochVästmanlands län. Närmare hälften av vinterstammen bestod av kalvar och bara enmindre del av djuren var fullvuxna. Detta berodde på en olämplig beskattning,som var nästan enbart inriktad på vuxna djur. I Norrbottenområdet var däremoten inte obetydlig del av de fällda tjurarna utvuxna. Beträffandemålet för älgstammens utveckling pekar arbetsgruppen på att detta har skiftatnågot raellan försökslänen beroende på olikheterna i utgångsläget. En allmänsträvan har varit att söka höja medelåldern och älgstammens produktivitetgenom att minska beskattningen av vuxna älgar och i stället lägga en del avjakttrycket på årskalvarna. Därigenom har andelen kalvar i den övervintrandestammen minskat till förmån för vuxna, produktiva djur. I ochNorrbottens län har dessutom beskattningen medvetet hållits tillbaka totaltsett för att öka älgstammens storlek. Koförbudet i under trejaktsäsonger är en långt gående åtgärd i detta syfte. I hardock älgstamraen utvecklats så att det blivit nödvändigt att hejda dessexpansion i vissa trakter. För del har strävan varit att behålladen från början höga älgtätheten. Föratt säkert bedöma älgstammens utveclding i försökslänen krävs fömyadeinventeringar av stammen. Vad gäller tyder enUgt arbetsgruppenden successivt stigande avskjutningen på att älgstammen ökat avsevärt.Troligen har den mer än fördubblats . I totala avskjutningen ökat, men antalet fällda vuxna älgar,är i stort settdetsamma som före försöken. Även här har vlnterstaramen troligen ökat något, INorrbottenområdet har knappast någon större förändring Inträffat, Effekten av koförbudethar inte hunnit göra sig gällande . Avavskjutningsstatistiken för och framgår att antaletfällda tjurar ökat mycket snabbare än koantalet. De fällda tjurarnas medelålderökade men synes sedan ha stabiliserats. För hondjurenmärks ingen förändring, vilket kan bero på att de äldre kalvförande kornasparas. Årsklasserna kalvar har sannolikt ökat i såväl somVästmanlands län. 1975: 25 13 Könsfördelningenär f. n. ganska jämn. Vid brunsten torde det knappast finnas mer än i medeltalhögst två kor per tjur. Somkarakteristiskt för utvecklingen 1 försökslänen frarahåller arbetsgruppenälgstammens avkastning. Mest påfallande är utvecklingen i , därden ekonomiska avkastningen mer än fördubblats räknat efter oförändratköttpris. Ifråga om försökens betydelse för skördeskador av älg finner arbetsgruppen detvara svårt att lämna säkra uppgifter. Eftersom älgstammen 1 ochVästmanlands län numera är betydligt störte än tidigare pååret, då merparten av skadorna på gröda orsakas, är det sannolikt attskadegörelsen ökat. Enligt är utvecklingen i dettaavseende inte oroväckande. Möjligheter till snabbt ingripandeföreligger genom att öka avskjutningen inom områden, där skadegörelsentenderar att bli större än vad som kan accepteras. Skadorna på värdefull skoghar inte visat sig vara av större omfattning i försökslänen än i övriga län. Vadgäller olägenheterna för trafiken pekar arbetsgruppen på att naturvårdsverketfunnit det knappast vara sannolikt att en samordnad jakt skall medföra ökaderisker för sammanstötningar med älg under större delen av året, eftersomvinterstammen kan anpassas efter rådande förhållanden. Vissa risker uppstårdock genom att det från kalvningen till jakten finns fler älgar imarkerna. Det är ettåriga älgar som är raest inblandade i trafikkollisionerunder sommaren, eftersom de stöts bort av modern under kalvningen. Avskjutningssystemetmed hög kalvbeskattning medför emellertid att andelen ettåriga djur i sommarslammenminskar, vilket torde reducera olycksriskerna något. 3.3Överväganden och förslag till samordnad älgjakt Må I e t för den framtida älgvården bör enligt arbetsgruppens mening vara atthålla älgstammen vid en lämplig kvalitativ och kvantitativ nivå, somälgens skadegörelse på skog och växande gröda begränsas och riskerna förälgkollisioner i trafiken rainskas. Somde viktigaste ra e d I e n vid en god älgvård anger arbetsgmppen vård ochförbättringar av älgens livsbetingelser, biologiskt riktiga av-skjutningsnormer,ändamålsenliga jaktformer, enkel och smidig jaktadministration samtfortlöpande älgstatistik. TiU grand för en god älgvård bör också ligga en allsidigforskning. Ansvaretför älgvården bör enligt arbetsgruppen även i fortsättningen i första handåvila den som har rätt till jakt. framhåller arbetsgruppen att detallmänna måste ta på sig en del av detta ansvar för att samordna älgvården ochförebygga älgskador av olika slag. t2 1975.1 saml. 1975: 25 14 belsgruppensöverväganden och förslag gäller den del av älgvården som ankommer på detallmänna. Arbetsgruppenframhåller att älgstamraens storlek, produktionsförmåga och allmännautveckling i hög grad beror på de avskjutnlngsnor-mer som tillämpas och finnersåledes beskattningen av älgstammen vara av stor betydelse i älgvården. 1samband härmed pekar arbetsgruppen på att älgforskningen harintensifierats, varvid försöksverksamheten med reglerad älgjakt har varit av stoibetydelse. Arbetsgruppen konstaterar att erfarenhetsunderlaget numera är istort sett tillräckligt för att åstadkomma en älgavskjutning som leder till ettfrån biologisk och ekonomisk synpunkt tillfredsstäUande resultat. Vidareanför arbetsgruppen att älgens livsbetingelser under hari stort förbättrats genom ändringar i markanvändningen. Bl, a har de förändringarsom det moderna skogsbruket medfört av skogsmarkens användning bidragit till enökad tillgång på bete. Ur betessynpunkt synes stora områden kunna bära upp enbetydligt större älgstam än den nuvarande. Begränsande faktorer utövertillgången på föda är älgens skadegörelse på skog och växande gröda samt riskenför älgkollisioner med trafiken. De två sistnämnda faktorerna kan i vissa utsattaområden motivera att älgstararaen hålls under den nivå som eljest skulle varamöjlig med hänsyn till betestillgången, Avskjutningsnormernabör enligt arbetsgrappen vara sådana att älgstammen får en med hänsyn till detuppställda raålet lämplig ålders- och könsfördelning, Avskjutningen bör liksomhittills skett i försökslänen bestämmas av länsstyrelserna och deras rådgivandeorgan länsälgnämn-derna, I detta samraanhang understryker arbetsgruppen viktenav att det skapas ökade möjligheter för ett större inflytande förjakträttsinnehavarna. Arbetsgruppenpåpekar vidare att såväl de beslutande myndigheterna sora jägarna har ett stortbehov av inforraation om ändamålsenliga avskjutnlngsnormer som är anpassadetill rådande lokala förhållanden. bör sammanställaresultaten av älgforskningen i detta avseende och utfärda erforderliga anvisningartill ledning för planeringen av avskjutningen, I den mån generella anvisningarinte förslår på grund av speciella lokala förhållanden bör samråd äga rummellan regionala myndigheter och jägarnas organisationer. Enurvalslnriktad avskjutning framstår enligt arbetsgruppen som nödvändig för attälgstammen skaU få en så lämplig ålders- och könsfördelning som möjligt.Arbetsgruppen framhåller att en sådan avskjutning förutsätter dels att jakten imesta möjliga mån baseras på tillståndsgivning dvs. ett system med licenstilldelning,dels att man vid tillståndsgivningen utgår från förhållandena inom störreområden där enhetliga avskjutnlngsnormer kan tillämpas. Genom licenstilldelningkan sålunda könsfördelningen och kalvavskjutningen regleras. Prop.1975: 25 15 Ifråga om nyssnämnda möjligheter att genom ett system med licens-tilldelningreglera könsfördelning och kalvavskjutning gör arbetsgruppen en jämförelse medsystemet med allmän jakt. Enligt arbetsgruppen finns samma föratsättningar iteorin även vid det senare systemet. Arbetsgruppen pekar emellertid på att denallraänna jakten saknar den avgörande kontrollen av avskjutningen. Därförfinner arbetsgruppen den vara oläraplig sora enda förra för jakt efter älg raenanvändbar som komplement till licensjakt. Allmän jakt kan enligt arbetsgruppensmening byggas in i ett system med licensjakt på så sätt att generella licenserbeviljas för viss, begränsad avskjutning. Den aUmänna jakten motsvaras då avden generella licensgivningen som kan vara inskränkt exempelvis till tjur ellerkalv . Ennödvändig förutsättning för att älgjakten skall kunna helt grundas pålicenstilldelning finner arbetsgruppen vara att jakten samordnas överfastighetsgränserna där så krävs för att medge tilldelning av älg.Fastigheterna bör därför organiseras i licensområden bestående av en ellerflera fastigheter eller delar av fastigheter. Licensområde bör ha sådan storlekatt för området lämpliga biologiska avskjutnlngsnormer kan tUlämpas. Områdetbör om möjligt vara saramanhängande samt så stort att det kan tUldelas minst envuxen älg . Indelningenav fastigheter i licensområden bör enligt arbetsgruppen bygga påfrivillighetens grund. Licensjakt är redan nu genomförd i stora delar avlandet. I två tredjedelar av länen omfattar licensjakten avjaktmarksarealen för älgjakt. I fera län uppgår denna andel till elleröverstiger . Det kan förväntas att en reform som siktar raot en heltsamordnad älgjakt komraer att stödjas av allt fler jägare. Redan av detta skälfinner arbetsgruppen att det saknas anledning att överväga en tvångsvisgenomförd reform. Dessutom är det nödvändigt alt ta hänsyn till särskildaförhållanden som talar emot tvångsanslulning av fastigheter till licensområde ivissa faU. Exempel härpå är geografiska hinder, oskäliga arrendekrav eller kravbeträffande delning av byte, bristande grannsämja m. m. A andra sidan skallingen utan siarka skäl kunna förhindras att ansluta sin fastighet till ettlicensområde. Arbetsgruppenframhåller att man av anförda skäl får räkna med att det kommer att finnasett antal fastigheter sora inte ansluts till licensoraråde och sora själva ärför sraå för att utgöra licensområde. Även dessa mindre jaktområden börinordnas i systemet med samordnad älgjakt under förutsättning att de utgörs avfastigheter som är taxerade som jordbruksfastighet. Arbetsgrappen förordar ett systeraenligt vilket de erhåUer sådan generell älgtilldelning som nämnts i detföregående. Tilldelningen bör allt efter älgtillgången och övriga förhållandensom inverkar på bedöraningen i regel kunna avse ett vuxet djur och en ellerflera kalvar eller enbart kalv. Vidare bör jakttiden kunna begränsas järaförtmed vad som gäller för allmän jakt. Arbetsgruppenföreslår att licensområde skall registreras hos . Registreringsskyldighetskall även gälla beträffande mindre jaktområde som ej utgör llcensområde men påvUket älgjakt får bedrivas efter generell älgtilldelning. På fastighet som ejregistrerats på detta sätt bör älgjakt inte få bedrivas. 3.3.2Älgjaktens administration i länet Arbetsgruppenföreslår att älgjakten inom länet skall administreras av . Vidareförordar arbetsgruppen att till varje länsstyrelse knyts ett rådgivande organ,1 ä n s ä n ä m n d, för medverkan vid bedömningen av älgvårdsfrågor. Länsälgnämndbör bestå av sju ledamöter som förordnar. Ledamöterna börföreträda skogsbraket, jordbruket, frUufts- och naturvårdsintressena samtjägarnas organisationer. En av ledamötema bör utses till ordförande. Länsjaktvårdskonsulentenbör fungera som nämndens sekreterare. För beslut bör krävas enkel majoritet.Till länsälgnämnd bör vid behov kunna knytas viltbiologisk och trafiktekniskexpertis. Ävenjägarorganisationerna bör enligt arbetsgruppens mening medverka vidadministrationen av den samordnade älgjakten. Länsjaktvårdsföreningarna börjämte sina allmänna uppgifter på jaktens och viltvårdens oraråden biträdalänsstyrelsen vid adrainistrationen i huvudsak på sarama sätt som tUlämpatsvid försöksverksamheten. Föreningarnas medverkan fordras bl. a. vidorganiserande av licensområden och handläggning av älgtilldelning. De bör vararepresenterade i länsälgnämnderna. Övriga jägarorganisationer i länen fårinflytande på administrationen av den samordnade älgjakten genom sinrepresentation i länsälgnämnderna. Arbetsgruppen fmner det naturligt att deäven i övrigt medverkar vid administrationen. Uppgifter som kan bli aktuellaför dessa organisationer är bl. a. inforraation och rådgivning. Avadministrativa skäl föreslår arbetsgmppen att länet skall indelas i älgvårdsdistrikt,omfattande ett eller flera älglicensområden. Gränserna för älgvårdsdistrikt börså nära som möjligt ansluta till kommungränserna. De bör fastställas avlänsstyrelsen. Isaraband med förslaget om älgvårdsdistrikt anför arbetsgruppen atterfarenheterna av försöksverksamheten har visat att det föreligger ett klartbehov att öka samt skapa fastare former för informationsutbytet mellan å enasidan jägarna och å andra sidan de organ som beslutar om och administrerar densamordnade älgjakten. F. n. sker detta i försökslänen i form av Inforraellamöten till vilka representanter för licensområdena kallas. Arbetsgruppenfinner det vara önskvärt att ett forum av denna karaktär skapas i det nyasystemet. Detta kan enligt arbetsgrappen lämpligen ske genom att ett representantskapför älg-jägarna bildas i varje älgvårdsdistrikt. I representantskapet bör ingå 1975: 25 17 enrepresentant för varje jaktiag och i övrigt en representant för varjeregistrerat jaktområde som inte är anslutet till licensområde. Det bör ankommapå att kalla till sammanträde med representantskapet. Huvuduppgiftema för representantskapför älgvårdsdistrikt anser arbetsgruppen böra vara att samordna jägarnasinsatser i fråga om älgjakten och främja älgvården i övrigt inom distriktetsamt att vara remissorgan för och länsälgnämnden i länet. Även länsjaktvårdsföreningenoch övriga jägarorganisationer för länet bör få inhämta yttranden av representantskapsmötet.Till ärenden som bör kunna remitteras till representantskapet för yttrande hörbl. a. indelningen av fastigheterna i licensområden, anslutning till licensoraråde,beskattningen av älgstammen i köns- och åldershänseende samt totalt,älgtilldelning till licensområden inom distriktet, frågor om information ochtillsyn m. ra. Vidare föreslår arbetsgruppen att skall få ta ianspråk medel ur länets älgskadefond för att bestrida kostnaderna för representantskap,förslagsvis högst . Arbetsgruppenlämnar vissa rekommendationer beträffande införskaffandet av statistiskt underlagför och länsälgnämndens bedömningar. a. förordararbetsgruppen att länsjaktvårdsföreningen skall svara för att erforderligauppgifter om älgstararaen samt ora älgskador på skog ra. m. och i trafikensamlas in och sammanstäUs på lämpligt sätt. Detta bör ske fortlöpande så att länsälgnämndenoch kan grunda sina bedömningar på aktuell statistik. I sammanhanget påpekararbetsgruppen att felbedömningar vad gäller utfallet av den generella älgtUldelningenkan inträffa. I så fall kan dessa enligt arbelsgmppen vid behov korrigerassenare t. ex. genom att jakttiden förlängs eller begränsas samt genomlättnader eller restriktioner i älgtilldelningen. Arbetsgruppen föreslår attälgtilldelningen skall organiseras på i huvudsak följande sätt. Som en första åtgärdinhämtar yttranden av älgvårds-distriktens representantskapbeträffande bedömningen av älgtillgången och avskjutningen inom resp. distriktför nästa jaktår. Representant-skåpen bör vara oförhindrade att lämna förslagtill fördelning av avskjutningen på licensområden samt generellt på mindrejaktområden. Yttrandena överlämnas till länsälgnämnden, som lämnarlänsstyrelsen förslag tUl avskjutning. Förslaget gmndas bl. a. på yttrandenafrån re-presentantskapen och älgstatistiken. Det bör ha formen av ramar för avskjutningav dels årskalvar, dels äldre djur. Ramen för äldre djur bör vid behov delasupp på tjur och ko. Ramförslaget bör avse såväl länet i dess helhet som varje älgvårdsdistrikt.Därefter granskar 1975: 25 18 länsälgnämndensramförslag och beslutar om lämplig älgavskjutnmg samt dess fördelning på älgvårdsdistrikt.I beslutet uppdras åt länsjaktvårdsföreningen att tUl avgeförslag till älgtilldelning på licensområdena och till generellälgtilldelning. , annan jaktvårdsförening, jaktlag och ensammajakträttsinnehavare sora behöver individuell licens för att få jaga älginger ansökan härom till . Ansökan bör göras på blankett sorafastställs av 1 enlighet med anvisningar av , Iansökan bör dels anges hur många älgar man önskar fälla, dels läranas vissaandra uppgifter som inte finns i register. Inkomnalicensansökningar överlämnas av till länsjaktvårdsföreningen.Inom de av angivna totalramama för länet och älgvårdsdistriktenupprättar föreningen förslag till älgtilldelning på licensområdena och tillgenerell älgtilldelning på övriga registrerade jaktområden. Föreningenöverlämnar förslaget tUl älgtiUdelning jämte licensansökningarna tUllänsstyrelsen, som därefter beslutar om älgtilldelningen. Beslutet tillstäUs saratligalicenssökande samt länsälgnämnden och länsjaktvårdsföreningen, I beslutetlämnas besvärshänvisning. Inkomna besvär över beslut inges avlänsstyrelsen med eget yttrande tUl Kungl, Maj:t, Tidpunktenför älgjaktens början bör enligt arbetsgruppens mening faststäUas av Kungl. Maj:t.Jakttidens längd i resp. län finner arbetsgruppen med hänsyn tUl behovet avsamordning böra fastställas av efter hörande av länsstyrelserna.Arbetsgruppen anser det vara självklart att såväl friluftslivets som de areellanäringarnas berättigade intressen skall beaktas därvid. Arbetsgruppenpåpekar att vissa författningsåtgärder krävs för att genomföra förslaget omsamordnad älgjakt. Den författningsmässiga regleruigen av den nya formen förälgjakt bör enligt arbetsgrappen i allt väsentligt tUlskapas genom enomarbetning av bestämraelserna om licensjakt efter älg i 13 § jaktstadgan. 4 Remissyttrandena 4.1 Allmänna synpunkter Dethelt övervägande antalet remissinstanser instämmer i arbetsgruppensuppfattning att älgjakten i fortsättningen bör samordnas i syfte att hållaälgstammen vid en lämplig kvalitativ och kvantitativ nivå samti- Prop.1975: 25 19 digtsom älgens skadegörelse på skog och växande gröda begränsas och riskerna förälgkollisioner i trafiken rainskas. Flertalet tillstyrkande remissinstanserförordar i princip den form av samordnad älgjakt som tUl-lämpas i ,och och som innebär att avskjutningen helt styrsgenom individuella licenser. Vissa av dessa remissinstanser kan dock tänka sigen modifierad form av genereU licensgivning omfattande enbart kalv. Någraremissinstanser är inte beredda att ta ställning till förslaget om samordnadälgjakt utan önskar avvakta ytterligare erfarenheter från en fortsattförsöksverksamhet. och några lokala jägarorganisationer haruttalat sig för ett bibehållande av nuvarande systera raed allraän jakt ochlicensjakt järasi-des. Blandde tillstyrkande reraissinstanserna anför att underlagetför ett principbeslut om älgstara-mens fortsatta vård får anses vara fullttillräckligt. Med hänsyn till att älgstammens vård bör sättas i förgrundenfinner det vara mycket angeläget att allmän jakt i nuvarandeform inte tillåts före-koraraa i fortsätiningen och att grunden för allavskjutning blir licens-systeraet med dess möjligheter att i förväg bestämmaönskad beskattning av stammen, såväl regionalt som lokalt, I samraanhangetpekar verket på alt under /74 förekom licensjakt på avlandets totala älgproduktiva areal. Av avskjutningen svarade licensjakten för63,och jakten för . Domänverketanför att verket är helt Inställt på samordnad jakt. Sålunda har under senareår på marker under verkets jaktförvaltning av älgarna fällts undersärskild jakttid och saraordnad jakt. finner arbetsgruppensförslag följdriktigt med hänsyn till att älgstammen under de kraftigt. Skogshögskolan anser det angeläget att det skapas ettinstrument genom vilket älgstammen överallt inom riket kan hållas underkontrollerad förvaltning och finner fördelarna med samordnad älgjakt väldokumenterade genom försöksverksamheten. Högskolan tillstyrker bestämt att en samordnadälgjakt genomförs för hela landet. Lantbruksstyrelsen ansluter sig till den ipromemorian angivna målsättningen för älgvården och anför att den bör nåslättare genom att en saraordnad älgjakt på licens genomförs i hela landet i;älletför nu tillämpad jaktform. har inget att invända principiellt mot den uppläggnuig avälgjakten som föreslås i promemorian men framhåller mycket starkt vikten av attälgstammens storlek hålls vid en sådan nivå att riskerna för älgkollisioner i h-afikeninte ökar. Enligt en utredning av i har antaletälgkollisioner i trafiken i länet ökat från 1967 tlU 1973. , där reglerad älgjakt inte tUlämpas, ökade älgolyckorna undersamma period från 13 till 73, ser mycket allvarligt påökningen av 1975: 25 20 älgolyckornai under försöksverksamheten med reglerad älgjakt. En motsvarandeutveckling i hela landet vid en övergång till samordnad älgjakt skuUe innebäraen påtaglig försämring av trafiksäkerheten. Verket understryker därför starktnödvändigheten av att de möjligheter till kontroll av älgstammens storlek somsystemet med samordnad älgjakt medger utnyttjas för att minska eller i vartfall förhindra en ökning av antalet älgkollisioner. Riksrevisionsverkethar ur de synpunkter verket har att företräda inte något att erinra motförslaget om en övergång tUl samordnad älgjakt. Verket förutsätter att ett genoraförandeav förslaget inte kräver ökade resurser för länsstyrelsernas vidkommande.Liknande synpunkter framförs av statskontoret, som erinrar om att ett förslagsom bl, a, behandlar organisatoriska frågor avseende jaktvårdsområden är attvänta från jaktmarksutredningen. och Skogsindustriernas Samarbetsuiskolt hälsar förslaget omsamordnad älgjakt med stor tillfredsställelse. Förbundet framhåller särskiltatt försöken med samordnad älgjakt såsom de bedrivits inneburit bl, a,bättre samarbete inom och mellan jaktlag, mera viltvårdsarbete och jaktskytteträning,minskad stress, hets och konkurrens under jakten samt ökade möjligheter förflera personer att jaga älg. anför att förbundet ärmedvetet om att många jägare, i synnerhet äldre älgjägare, liksom innehavare avmindre arealer är förespråkare för en allmän jakttid på älg. Systemet synes eraellertidenligt förbundet ha så stora brister att övervägande skäl talar för att ensamordnad älgjakt införs i hela landet. Likaså anser Handelsträdgårdsmästareförbundatt den föreslagna utformningen av älgvården innebär en förbättring jämfört mednuvarande regler om allmän jakt. instämmer iarbetsgruppens synpunkter angående en kontinuerlig anpassning för avskjutningenav älg och då erfarenheterna från försökslänen i stort sett också är positivafinner inte förbundet anledning att i princip motsätta sig arbetsgruppensförslag. , som hört ,vill inte motsätta sig införandet av samordnad älgjakt . med hänsyn tillresultaten av försöksverksamheten. Principenom samordnad älgjakt tUlstyrks vidare nästan genomgående av de statligalänsorganen dvs. länsstyrelserna, älgnämnderna och älg-skadenämnderna,skogsvårdsstyrelserna och lantbmksnämndema. Förett uppskjutande av ställ ni ngstagandet till frågan om samordnad älgjaktuttalar sig statens vägverk med hånsyn tUl utvecklingen vad gällertrafikolyckor. Verket uppger att antalet älgolyckor ihela landet Ökat från 884 till 1 438 dvs. Svårighetsgraden, mätt somandelen personskadeolyckor inkl. dödsfall av samtliga olyckor, utgjordesistnämnda år för älgolyckor mot för den totala mängdentrafikolyckor. 1975: 25 21 skUlnaderråder beträffande andelen älgolyckor av det totala antalet trafikolyckor. Denstörsta andelen hade raed , med13,och , ökade antaletälgolyckor i och i . Övrigatrafikolyckor ökade med 7 resp. i samma län. Verketfinner en intensifierad avskjutning vara nödvändig fråntrafiksäkerhetssynpunkt och framhåller att stor uppmärksamhet måste ägnas åtatt i varje län bestämma en avskjutnlngsslffra som leder till att älgstammenkommer att ligga på en lämplig nivå. Dessutom måste garantier fås för att denåsyftade avskjutningen kommer till stånd.