prop · FZ0342 · 1975-12-31 00:00:00 — Vidare erinras om atl stämpling lillrån är straffbart medan stämpling till stöld och misshandel inte är straffbarhandling. /SR ifrågasätter endast om det nya stycket kan tillämpas vidlindrigt hot, eflersom lindrigt hot enligl gällande lagtext inte omfattas av rånsladgan-det. Prop.1975/76: 42 12 Jagansluter mig i allt väsentligt till de tankar som promemorieförfattarenframfört i det här avsnittet men jag anser alt lagtexten bör utformas någotannorlunda. Det förefaller mig lite väl självklart alt ell förfarande som inteinnefattar rån kan utgöra brottslighet av annat lindrigare slag. Redaktionelltsett bör förhållandet kanske därför, ehuru det är svårformulerat, inarbetas ilagrummets första stycke. Lagrummet kan t. ex. ges följande lydelse. Den somstjäl medelst våld å person eller medelst hot som för den hotade framstår somträngande fara eller, sedan han begått stöld och anträffats på bar gärning,sätter sig med sådant våld eller hot lill motvärn mot den som vill återtaga dettillgripna, dömes, om våldet, hotet eller värdet av det tillgripna ej ärringa, för rån tUl fängelse, lägst elt och högst . Delsamma skall gälla,om någon med sådant våld eller hot tvingar annan till handling ellerunderlåtenhet som innebär för gärningsmannen och skada för den Ivungneeller någon i vars ställe denne är. Lika med våld anses all försätta någon i vanmakteller annat sådant tillstånd. Hovrättenöver och framhåller också atl det från lagteknisk synpimktskulle vara mer tillfredsställande om det föreslagna slyckel, vars endafunktion är att begränsa första styckels räckvidd, fogas in direkt igärningsbeskrivningen för rån. Hovrätten föreslår att lagrummet får följandelydelse. Den-- återtagadet tillgripna, dömes, om gärningen är av all varlig art, för rån till fängelse, lägst ett och högst . Detsamma skall, under samma förutsättning, gälla, om någon med sådant våld ------ sådant lillslånd. Någraremissinstanser är tveksamma eller kritiska mot den förordade lösningen.Advokatsamfundet konstaterar tUl en början att de rekvisit som medför altgärningen skall betraktas som rån anges i första stycket av lagrummet. Samma rekvisitskall emeUertid också gälla för de med det föreslagna andra stycket avseddagärningarna. Med hänsyn till alt tillgreppet även i dessa fall skett exempelvismedelst våld på person bör därför av domen framgå att gärningsmannen gjort sigskyldig lill rån fastän straffet tUl följd av viss eller vissa omständigheteransetts kunna bli mildare än normalt. Vid sådant förhållande vill samfundet istället förorda ett tillägg lill rånparagrafen av innebörd, alt straffet ivissa särskUda fall av synnerligen mildrande omständigheter må nedsättas lillfängelse . Överåklagaren i uttalar sig i samma riktning medmotivering alt domstolarna annars kan komma att se för milt på de lindrigarerånfallen. Genom ett stadgande av innehåll alt då gärningen är att bedöma somringa straffet kan sättas lägre än elt års fängelse skulle man bättretillgodose kravet på att rån under alla förhållanden är att bedöma som ettallvarligt brott. Socialstyrelsenoch anser all den föreslagna lösningen kan komma attmedföra avsevärda tillämpningssvårigheter för domstolarna. Man ifrågasätterdärför om det inte är möjligl att i stället 1975/76: 42 13 införaen särskild slraffskala för lindrigare fall av rån och finna en särskUd brottsmbriceringför dessa brott. Enligt kunde man övervägaatt införa brottsrubriceringen "ringa rån" för de gärningar somhuvudsakligen föranlett ändringsförslaget. Samtligaremissinstanser som uttalar sig i frågan tillstyrker eller har inget att erinraemot atl beskrivningen av rånhotet i 8 kap. 5 § BrB förtydligas iöverensstämmelse med rättspraxis. Hovrätten över och finner detdock mindre lämpligt att i lagtexten ersätta uttrycket "innebär" meduttrycket "för den hotade framstår som" (trängande fara). Hovrättenmenar alt beviskravet i mål om rån därigenom i alltför hög grad kommer altkoncentreras på vad den hotade uppfattat under ell måhända upprörthändelseförlopp. Denna bevisning måste anses obehövlig i fall då hotetobjektivt sett innebär trängande fara, t. ex. då del utövas med laddatskjulvapen. Särskilt då gärningen avbrutits och stannat vid försök kanbevisningen om rånholels inverkan på den hotade lill följd av tvekan i dennesberättelse komma tUl korta. Detla resultat kan te sig rimligt om hotelobjektivt sett inle var trängande men ej om det i verkligheten var trängande.Hovrätten anser därför atl det föreslagna uttrycket i stället bör upptas ilagtexten som en komplettering av den gällande lydelsen. ochSACO/SR tar särskilt upp frågan om motsvarande ändring bör företas i 28 §avtalslagen och 6 kap. 1 § BrB (våldtäkt). anser attmotiveringen i promemorian för att bryta enhetligheten i begreppet råntvångframstår som väl knapphändig och summarisk. Enligt /SR bör motsvarandeändring göras i våldtäktsparagrafen eftersom del inte rimligen kan varameningen alt numera tillåla våldtäkt under hot med t. ex. en leksakspistol.Något behov av ändring i 28 § avtalslagen anser /SR däremot inte föreligga. FöreningenSveriges skyddskonsulenter och skyddsassistenter betonar särskilt attlagändringen bör föranleda att rånbenämningen i princip förbehålls handlingardär ett verkligt hot föreligger. Samtligaremissinstanser tillstyrker eller har ingen erinran emot all beslämmelserna i26 kap 3 § BrB om förhöjt straff i vissa fall vid återfall i brott upphävs. del yttranden framhålls därvid att gällande straffskalor för olika brott gertillräckligt utrymme för den straffskärpning som kan anses påkallad vid återfallsbrottslighel. 4 Skyddstillsyn och villkorlig dom 4.1Gällande rätt m. m. Enligt1 kap. 5 § BrB får flera påföljder inte ådömas för samma brotl, om inte annatär föreskrivet. De undantag som gäller är dels atl villkorlig dom, skyddslUlsynoch överlämnande för vård enligl barnavårdsla- 1975/76: 42 14 gen kan kombineras med böter eller disciplinstraff närfråga är om brott av krigsman (27 kap. 2 §, 28 kap. 2 §, resp. 31 kap. 1 §andra stycket BrB), dels atl ämbetsstraff (jfr prop. 1975: 78) kan ådömas samtidigtmed annan brottspåföljd. Ådömande av bötesstraff vid sidan av annan påföljd fårske om det finnes påkaUat för den tilltalades tillrätta-förande eller av hänsynlill allmän laglydnad. Har den tilltalade fyllt har rätlen enligl 28 kap.3 § BrB vid dom på skyddslillsyn vidare möjlighet förordna alt i skyddstillsynenskall ingå behandling i anstalt om det anses erforderligt för hans tillrättaförandeeller eljest. Vid ådömande av skyddstillsyn kan rätten också jämlikt 28 kap. 6§ BrB förordna övervakare och meddela särskild föreskrift enligt 26 kap. 15 § BrB(rörande vistelseort, arbetsanslällning, läkarvård e. I fall då någon skall dömas för flera brott skall enligt 1kap. 6 § BrB gemensam påföljd för brotten ådömas, om inte annat är föreskrivet.Föreligger särskUda skäl kan för ett eller flera brott dels dömas till böterjämte påföljd för annan brottslighet, dels dömas lill fängelse jämte villkorligdom eller skyddstillsyn för brottsligheten i övrigt. Iakttar den som erhållit vUlkorlig dom inte vad somåligger honom lill följd av den villkorliga domen, kan domstolen, om åklagarenföre prövotidens utgång anhängiggör talan därom, jämlikt 27 kap. 6 § BrB efleromständigheterna: 1. besluta atl varning skall meddelas den dömde, 2. meddela föreskrift enligt 5 § (ang. fullgörande avskadeståndsskyldig het) eller ändra tidigare meddelad föreskrift, 3. undanröja den villkor liga domen och bestämma annan påföljd för brottet. Om den som erhållit skyddslillsyn inte iakttar vad somåligger honom till följd av domen, kan övervakningsnämnden jämlikt 28 kap. 7 § BrB,utom att förordna om övervakning eller meddela särskild föreskrift enligt 26kap. 15 § BrB, besluta atl varning skall meddelas den dömde. Nämnden kan ocksåunder vissa förutsättningar hos åklagare göra framställning all vid domslolförs talan om undanröjande av skyddslillsynen eller om behandling i anstalt. När den som dömts till fängelse, villkorlig dom,skyddstillsyn, ungdomsfängelse eller internering övertygas om att ha begått annalbröt', före domen eller nytt broll efter domen men innan påföljden helt verkställtseller eljest upphört, kan rätten enligt 34 kap. 1 § BrB efter omständigheterna:1. förordna alt den tidigare ådömda påföljden skall ave även det andra brottet,2. döma särskUt lill påföljd för delta brott eller 3. om dentidigare domen vunnit laga krafl, undanröja den ådömda på följden och för brotten döma lill påföljd av annan arl. För tillämp ningen av dessa tre alternativ gäller vissa särskilda bestämmelser (34 kap. 29 §§). För det fall att den tidigare ådömda påföljden är villkor lig dom föreskrivs sålunda i 34 kap. 5 § att alternativ 1 får tillämpas en dast med avseende på brott som begåtts före prövotidens början saml atl rätten vid tUlämpning av alternativ 1 eller 2 under viss förutsättning kan 1975/76: 42 15 besluta åtgärd som sägs i 27 kap. 6 § 1 eller 2 ellerförlänga prövotiden till . Är den tidigare ådömda påföljdenskyddstillsyn, kan rätlen vid tiUämpnuig av alternativ 1 eller 2 besluta åtgärdsom avses i 28 kap. 7 § eller förordna om behandling i anstalt eller ocksåförlänga prövotiden till högst . I rättsfallet NJA 1970 s. 178 har högsta domstolen iresningsärende funnit all böter inle får ådömas enligt 28 kap. 2 § BrB, när 34kap. 1 § 1 BrB tillämpas i fråga om skyddstillsyn. 4.2 Frågans tidigare behandling Frågan om sädan ändring i BrB som gör del möjligl för domslolatt för nytillkommen brottslighet jämte förordnande om alt tidigare ådömdvillkorlig dom eller skyddstillsyn skall avse även den nya brottsligheten dömatill böter behandlades vid riksdag med anledning av en motion (mot.1967:11: 555). Vid remissbehandlingen av förslaget i den del som är avintresse tiUstyrktes detta av Föreningen ochFöreningen samt avstyrktes av RA och . Första lagutskottet (ILU 1967: 45) avstyrkte i sill avriksdagen godkända betänkande över motionen emellertid bifall med följandemotivering: Vad------------ gäller påföljdsfrågan kan vid förstaanblicken avsakna den av möjlighet alt även döma lill böter i den angivna situationen sy nas vara en brist i påföljdssystem. Såväl riksåklagaren som framhåller dock i sina yttranden över motionen att den av motionärerna önskade skärpningen är av ringa praktisk betydelse samt alt, om den vid något enstaka tillfälle skuUe behöva tillgripas, den kan åstadkommas genom alt domstolen för nytillkommen brottslighet dömer lill böter som den med tillämpning av 34 kap. 1 § 2 dömer tUl ny villkorlig dom eller ny skyddstillsyn. Med hänsyn härtill synes det av motionärerna aktualiserade spörsmålet icke vara av sådan angelägenhelsgrad all det påkallar en framslällning av , särskilt som utskottet erfarit atl frågan redan uppmärksam mats i och torde komma att prövas i lämpligt sam manhang. Vid riksdag togs som tidigare nämnts frågan upppå nytt. I motionen (mot. 1974: 640) yrkades sålunda alt BrB skall ändras såall förordnande enligt 34 kap. 1 § 1 om atl tidigare ådömd skyddstillsyn ellervillkorlig dom skall avse även ny brottslighet skall kunna kombineras med ettbötesstraff. Efter remiss avgavs yttranden över motionen av RÄ, Götahovrätt, och . Samtliga remissinstansertillstyrkte motionen eller uttalade sig i tillstyrkande riktning. 1 det följande återges ur justitieutskoltels belänkande (JuU1974: 20) hämtade redogörelser för ifrågavarande remissyttranden. 1975/76: 42 16 RÄ bekräftar inledningsvis atl möjlighet saknas alt skärpapåföljden med böter, när domstol med stöd av 34 kap. 1 § 1 BrB förordnar atl entidigare ådömd villkorlig dom eller skyddstillsyn skall avse nyupptäcktbrottslighet. Om en sådan skärpning anses påkallad, kan den endast uppnås genomatt domstolen jämlikt punkt 2 i bestämmelsen dömer särskilt till ny villkorligdom eller skyddstillsyn och därvid med stöd av 27 kap. 2 § respektive 28 kap. 2§ BrB även utdömer böter. RÄ påpekar vidare atl möjligheten att förordna allvillkorlig dom skall avse annan brottslighet än som omfattas av domen begränsasav bestämmelsen i 34 kap. 5 § BrB alt dylikt förordnande får ifrågakomma endastbeträffande broll som begåtts före prövotidens början. Till följd härav lordedel enligl RÄ endast vara i undanlagsfall som det kan föreligga ett behov avalt skärpa den påföljden med böter. Någon motsvarande begränsning gäller inlei fråga om skyddstillsyn. Tillämpningsområdet för denna påföljd är ocksåvidare än för villkorlig dom. Med hänsyn till det förhållandevis stora antalet fall närdomstol förordnar om fortsalt skyddstillsyn säger sig RÄ numera inle viljamotsätta sig att frågan om möjligheterna atl skärpa påföljden med böter tas underövervägande. Huruvida det finns ell moisvarande behov vid villkorlig dom kanenligt RÄ ifrågasättas. Med tanke på att det trots allt kan förekomma fall dådet kan vara behov av atl kombinera förordnandet med etl bötesstraff kan detdock enligt hans mening vara lämpligt alt även denna fråga övervägs isammanhanget. Beiräffandeantalet fall av skyddslillsyn upplyser RÄ atl antalet personer, som avunderrätt dömts till skyddslUlsyn enligt beräkningaruppgick till 5 935 och 1971 lUl 8 731. I dessa siffror ingår de fall dådomstol med tillämpning av 34 kap. 1 § 1 BrB förordnar att tidigare skyddslillsynskall avse ylterligare brott. RÄ nämner också atl det vid en av centralbyrånför förelagen specialundersökning har framkommit all totalt 2 188personer, därav 325 med förordnande om anslaltsvård, dömts till fortsalt skyddslUlsynmed tilllämpning av nyssnämnda bestämmelse. framhåller atl påföljdssystemär avsett alt erbjuda rika möjligheter när det gäller domstolens val av påföljdoch atl det redan tidigt uppmärksammades att den av motionärerna föreslagnakombinationsmöjligheten inte stod lill buds på annal sätt än genom alldomstolen med tillämpning av 34 kap. 1 § 2 BrB dömer till ny villkorlig domeller ny skyddstiUsyn för den nytillkomna brottsligheten och därvid ävenutdömer böter. Etl sådant förfarande möter emellertid enligt hovrätten denvägande invändningen alt det bör undvikas att för brott dömda personer blirföremål för flera löpande villkorliga domar eller domar påskyddstillsyn. Enligthovrätten har efler frågans behandling ylterligare erfarenhetertillkommit, som klart visar på alt behov föreligger all kunna döma liU bötersamtidigt som förordnande ges om fortsatt skyddstillsyn. Svårigheter uppkommericke sällan om den nytillkomna brottsligheten, förutom brott av den typ somtidigare förekommit, inrymmer t. ex. trafikbrott eller våldsbrott vid vilka allmänprevenlivasynpunkter gör sig starkt gäUande. I fall där den dömdes personligaförhållanden motiverar fortsatt kriminalvård i frihet kan ett hänsynstagande tillallmänpreven-lionen ibland icke ske på annat sätt än genom ådömande av fängelsestraff.Detta är icke tUlfredsställande. En möjlighet alt i dylika fall låta dentidigare skyddstUlsynen stå kvar och ådöma böter skulle Prop, 1975/76: 42 17 enligt hovrättens mening medföra en ylterligare ochvälkommen nyansering av påföljdssystemet. De nuanförda synpunkterna knyter sig som framgått främst till påföljden skyddslillsyn.Vad gäller villkorlig dom gör sig enligt hovrätten behovet av den föreslagnakombinationsmöjligheten inte gällande med samma styrka. Del kan inle vara annalän undantagsvis som domslol förordnar atl tidigare meddelad villkorlig domskall avse även nya broll. De båda påföljderna synes dock enligl hovrätten börabehandlas lika i förevarande hänseende. Medanledning av del sätt på vilket motionärerna tänkt sig att tekniskt lösafrågan om den föreslagna kombinationsmöjligheten anmärker hovrätten att enändring direkt vid 34 kap. 1 § 1 är mindre väl förenlig med den systematik eflervUken kapitlet är uppbyggt. Det blir ju nu fråga om att ådöma ett straff utöveren tidigare ådömd påföljd av annan art och icke endast all vidtagaförändringar inom ramen för den tidigare påföljden. Hovrätten tillstyrker att lagändring sker i det syftemotionen har. Advokatsamfundetframhåller att strävandena nu går mot en utvidgad användning av kriminalvård ifrihet och att detla synes ha lett lill alt domstolarna även vid återfall i brotlunder prövotiden blivit mindre benägna all genom elt frihetsstraff avbryta enlöpande prövotid efter vUlkorlig dom eller skyddslillsyn. Med hänsyn till denallmänna laglydnaden har det därvid ofta befunnits lämpligt med en bötesskärpning.Man har då nödgals alt döma särskilt till skyddstillsyn eller villkorlig domför den nya brottsligheten för att lagligen kunna åstadkomma sådan skärpning. Utvecklingen synes sålunda enligt samfundet ha visat ettökande behov av all i dessa fall kunna ådöma etl bötesstraff, även om uirymmeför elt sådant straff inte finns i straffskalan för den nya brottsligheten.Samfundet anser del därför nu vara motiverat att överväga en sådan ordning altdomstolen skall kunna meddela förordnande om att tidigare skyddstillsyn ellervillkorlig dom skall omfatta jämväl den nya brottsligheten och direkt förbindadetta med en bötesskärpning utan atl gå den formella omvägen över en ny,jämsides med den tidigare, löpande skyddstillsyn eller villkorlig dom.Samfundet tillstyrker därför bifall till motionen. Domareförbundetuttalar atl påföljdssystem är så flexibelt och variationsriktalt det närmast ler sig som en kuriositet att just den nu ifrågavarandekombinationen av påföljder icke skall få förekomma. Alt döma lill nyvillkorlig dom eller ny skyddstillsyn för den nytillkomna brottsligheten ochdärmed med stöd av 27 kap. 2 § resp. 28 kap. 2 § BrB även utdöma böter framstårenligt förbundet närmast som etl kringgående av del nu gällande förbudet motalt vid utsträckning av vUlkorlig dom eller skyddstillsyn för nytillkommenbrottslighet jämväl ådöma böter. Det leder också lill atl den dömde kommer attsamtidigt vara underkastad två villkorliga domar eller två domar påskyddstillsyn, något som knappast lorde ha varit lagstiftarens avsikt och frånflera synpunkter framstår som olämpligt. Ett praktiskt behov att kunna användaden i motionen föreslagna kombinationen framträder så pass ofta att det hinderhäremot som lagstiftningen nu reser möjligt bör undanröjas. Förbundettillstyrker därför en lagändring i föreslaget syfte. 2 1975/76. 1975/76: 42 18 I sitt tidigare nämnda betänkande över motionen erinrar justitieutskottetom att förordnande enligt 34 kap. 1 § 1 BrB om att tidigare ådömd vUlkorlig domeller skyddslUlsyn skall avse nytillkommen brottslighet inte kan kombinerasmed ett bötesstraff. En sådan skärpning av den tidigare ådömda påföljden kan,om straffskalan för den nytillkomna brottsligheten endast upptar fängelse, baraåstadkommas genom atl domstolen med tillämpning av 1 § 2 dömer särskilt lill nyvillkorlig dom eller skyddslillsyn och därvid även dömer lill böter. sådantförfarande har emellertid enligt utskottets mening den mindre tilltalandekonsekvensen alt den dömde blir föremål för flera villkorliga domareller domar på skyddslillsyn. Ulskollel betonar alt en sådan ordning inle ärönskvärd. Vidare framhåller utskottet att avsaknaden av den i motionen angivnakombinationsmöjligheten kan leda lill alt hänsynstagandet till allmänpreventionensker genom ådömande av fängelsestraff, oaktat den dömdes personligaförhållanden motiverar fortsatt kriminalvård i frihet. Utskottet anför atl ensådan lösning slår i uppenbar strid med de grundtankar som motiverat BrB:srikt nyanserade påföljdssystem och utvecklingen mot en ökad användning avkriminalvård i frihet. Molangiven bakgrund anser utskottet alt möjlighet bör öppnas för domstolama attmeddela förordnande att tidigare ådömd skyddstillsyn eller villkorlig dom skallomfatta även nytillkommen brottslighet och döma till böter. Enligtvad utskottet ullalar knyter sig behovet närmast till påföljden skyddstiUsyn,medan det beiräffande villkorlig dom endasi lorde vara i undantagsfall somfråga uppkommer att skärpa påföljden med böter. Tillräcklig anledning synesdock enligt utskottets mening inte föreligga att behandla de bägge påföljdernaolika i förevarande hänseende. Med stöd av del anförda förordar utskottet enändring i BrB i enlighet med det i motionen framförda önskemålet. De närmareöverväganden som förslaget fordrar bör enligt utskottets mening göras iregeringens kansli. Vad ulskollel sålunda anfört har enligt beslutgetts regeringen lill känna. strafflag (SL) ersattes avbrottsbalken (BrB). Vad gäller förmögenhetsbrolten innebar BrB ingen nydaning iförhållande till tidigare gällande rätt. De centrala brotten på detta områdeutformades av straffrättskommittén och överfördes i stortsett oförändrade till BrB. När straffrättskommittén fastställde olikaförmögenhetsrättsliga angrepps straffvärde såväl inbördes som i förhållandetill andra lagöverträdelser utgick den från delvis andra förutsättningar ändem som råder . Det ekonomiska livet och människornas levnadsbetingelserhar ge- Prop.1975/76: 42 19 nomgått markanta förändringar. Mot denna bakgrund framstårdet som naturligt att tanken på en mera allmän översyn av förmögenhetsbroltenefterhand fått allt större aktualitet. Inom ramen för brottsförebyggande rådetsverksamhet pågår f. n. också ett förberedande arbete angående vissa riktlinjerför en sådan översyn. Emellertid bör inte partiella reformer på områden, därbehovet av en lagändring framstår som särskUt påtagligt, få slå tillbaka iavvaktan på resultatet av detta arbete. Inom har upprättals en promemoria(Ds Ju 1974: 20) om grov stöld och rån saml återfall i brotl. I promemorian uttalasatt strafflagstiftningen fortlöpande måsle anpassas till brottslighetensinriktning och omfattning och till förändringar i samhället i stort.Promemorian utmynnar i förslag till ändring och komplettering av BrB:s reglerom grov stöld (8 kap. 4 § andra stycket) och rån (8 kap. 5 §). Vidare föreslåsalt bestämmelsen i BrB om förhöjt straff i vissa fall vid återfall i brott (26kap. 3 §) upphävs. Vid remissbehandlingen av promemorian har förslagen lilllagändringar i huvudsak fått elt positivt mottagande. Även jag delar uppfattningenall lagändringar i de hänseenden som föreslås är väl motiverade. Elt genomförandeav förslagen skulle enligt min mening bota vissa brister i gällande rält.Dessutom kan de var för sig väntas medverka lill en straff mätningspraxis somstämmer bättre överens inle bara med gällande värderingar angåendeifrågavarande brottslighets relativa straffvärde utan även med rådandeallmänna kriminalpolitiska uppfattning om nödvändigheten av att i görligastemån begränsa användningen av frihetsberövande påföljder. 1 BrB finns slöldbrolten som har nämnts upptagnai 8 kap. För stöld straffas den som olovligen tar vad annan tillhör med uppsåtatt tillägna sig del, om tillgreppet innebär skada. Straffet är fängelse ihögst (1 §). Följande två paragrafer behandlar de lindrigare brottensnatteri (2 §) och bodräkl (3 §). Är broll som i, 1 eller 3 § sägs att anse somgrovt skall gärningsmannen dömas för grov stöld till fängelse i lägst sexmånader och högst (4 §). Enligt bestämmelserna i andra stycket av dennaparagraf skall vid bedömande huruvida brottet är grovt särskilt beaktas"om det förövats medelst inbrott eller avsett sak som någon bar på sig, omgärningsmannen varit försedd med vapen, sprängämne eller annat dylikthjälpmedel eller om gärningen eljesi varit av särskilt farlig art, avsettbetydande värde eller inneburit synnerligen kännbar skada". Såvilt angår nämnda exempel på kvalifikationsgrunder förgrov stöld innebar BrB ingen saklig ändring i förhållande till förut gällande rält.Däremot höjdes straffminimum från att tidigare ha varit straffarbete i en månadeller fängelse lill frihetsstraff i lägst . Sammahöjning av minimistraffel genomfördes för vissa andra grovaförmögenhetsbrott, nämligen grovt bedrägeri, grov för- 1975/76: 42 20 skingring, grov trolöshet mot huvudman och grov oredlighetmot borgenärer. Som skäl för ifrågavarande ändringar av straffskalornaanfördes bl.