prop · FY0384 · 1975-12-31 00:00:00 — Regeringensproposition nr 1975 Prop. Regeringensproposition om biståndsverksamhet; Regeringenföreslår all aniaga del förslag som har tagits upp i bifogade utdragav regeringsprotokoll. 1propositionen läggs fram förslag om en särskild lag, som ger kommuner ochlandstingskommuner rätt att lämna internationell katastrofhjälp genom atl biståmed sjukvårdsulrustning eller annan utrustning som kan avvaras. I samband med sådanlbistånd får kommunerna och landstingskommunerna enligt förslagel i skäligomfattning bekosta iordningställande och transport av utrustningen samttillhandahålla och bekosta personal som behövs för all utrustningen skall kunnalas i bruk. Den föreslagna lagen avses träda i kraft . Lagom rätt för kommun och landstingskommun att lämna internationellkatastrofhjälp Kommunoch landstingskommun får i samband med krig, farsot, översvämning,jordbävning, vulkanutbrott, torka eller liknande händelse i annal land elleråteruppbyggnadsarbete efter sådan händelse bistå med utrustning som kommuneneller landstingskommunen kan avvara. Utrustning som sagts får också överiämnaslill internationell hjälporganisation för all användas, om sådan händelseskulle inträffa. Kommuneller landstingskommun som har beslutat att lämna bistånd med utrustning får iskälig omfattning anvisa medel för iordningställande och transport avutrustningen samt tillhandahålla och svara för ersättning till personal sombehövs för att utrustningen skall kunna lagas i bruk. Dennalag träder i kraft den . Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , , , ,, , , . Sedanlänge råder inom vårt land slor enighet om alt på olika sätt börmedverka i den internationella biståndsverksamheten. Anslagen överstalsbudgelenförinternationellbiståndsverksamhet uppgårlill avsevärda belopp. Betydande biståndsinsatser görsockså på friviUighetens väg, främsl genom olika ideella organisationer. Somexempel på den allmänna uppslutningen kring svensk biståndsverksamhet kan ävenanföras etl anlal beslul av kommuner och landstingskommuner under senare årall ställa viss utrustning eller medel lill hjälpbehövande länders förfogande.Sådana insatser har emellertid inte ansetts förenliga med bestämmelserna omkommunernas och landstingskommunernas befogenheter. I tre domar meddelade underår 1973 har regeringsrätten sålunda upphävt beslul av landsting att skänka sjukvårdsulrustning,anslå medel för inköp av sådan utrustning eller lämna bidrag för återuppbyggnadav etl sjukhus i samband med kriget i . Medstöd av Kungl. Maj:ts bemyndigande tillkallade chefen fördåvarande sakkunniga för all utreda frågan på vilket sättkommuner och landstingskommuner bör kunna lämna bistånd lill utvecklingsländer.Kungl. Maj:l har till de sakkunniga överiämnal en framställning årskyrkomöte om all lagen om församlingsslyrelse måtte ändras så all församlingfår räll alt medverka i internationellt bislånds-och utvecklingsarbete. Desakkunniga,' som antog namnet kommitién för biståndsverksamhet,avlämnade betänkandet (SOU 1974:86) Kommunalbiståndsverksamhet. 'LandshövdingenHjalmar , ordförande, borgarrådet , riksdagsledamoten , landstingsledamoten samt riksdagsledamöterna . 1*1975. Eflerremiss har yttranden över betänkandet avgelts av styrelsen för internationellutveckling (SIDA), , kammarkollegiet, ärkebiskopen (eflerhörande av övriga biskopar), domkapitlen i Lunds, och Härnösandsstift, länsstyrelserna i Slockholms, , , , , Västernorriandsoch . , de sakkunniga (UD1972:03) med uppdrag att företa en utredning angående Sverigesutvecklingssamarbete med (biståndspolitiska ulredningen), kommunallagsulredningen(C 1970:30), , . Lutherska väridsförbundels svenska sektion med Lul-herhjälpen.Rädda barnens riksförbund. Svenska pingstmissionens u-lands-hjälp, Sverigesfrikyrkoråd. Domkapitlenhar bifogat yttranden från ett antal församlingar och kyrkliga samfälligheter,länsstyrelserna yttranden från förvaltningsutskott i resp. länoch etl anlal kommuner saml yttranden från samtligalandstings förvaltningsutskott. 2.1Kommuns och landstingskommuns kompetens Dengrundläggande bestämmelsen om kommunernas kompetens finns i 3 § kommunallagen(1953:753, omtryckt 1969:765) (KL). Enligt paragrafen får kommunen själv vårdasina angelägenheter, såvitt icke handhavandet därav enligt gällandeförfattningar tillkommer annan. 1 paragrafen anges vidare atl särskilda beslämmelserfinns om vissa kommunala angelägenheter. Molsvarande bestämmelse finns i 3 §kommunallagen (1957:50, omtryckt 1969:766) för Slockholm (KLS) och 4§ landslingslagen(1954:319, omtryckt 1972:101) (LL). Sistnämnda bestämmelse innehåller ocksånågra exempel på angelägenheter som tillhör landstingskommunens kompelens-område,nämligen hälso- och sjukvård, undervisning, socialvård, jordbrukels och andranäringars utveckling. Kompelensregelni KL överfördes i oförändrat skick från lagen (1930:251) om kommunalsiyrelse pålandet och lagen (1930:252) om komniunalslyrelse i stad och fick sin nuvarandelydelse genom en lagändring (SOU 1947:53, prop. 1948:140, KU 1948:24, rskr.1948:270). Före ändringen gällde atl kommun själv fick vårda sinagemensamma ordnings- och hushållningsangelägenheter, såvitt icke handhavandetdärav enligt gällande författningar tillkom annan. Ändringeni paragrafen medförde en inle oväsentlig utvidgning av kommunernasbefogenheter i fråga om angelägenheter som inte tillhör det specialregleradeområdet. Uttrycket "gemensamma ordnings- och hushållnings-angelägenheter"ansågs enligt rättspraxis i allmänhet innebära, alt kommunen fick vårda endastsådana angelägenheter som var lill gagn för samtliga kommunmedlemmareller för elt mera betydande antal av dem. Enligl paragrafens nya lydelse ärdet allmänintresset och inle som tidigare gemen-samheisintresset som skall varanormerande för kommunernas kompetens. Föratiden kommunala åtgärden skall varalagenlig fordrasatiden tillgodoser ell allmänt lill kommunen knutet intresse.En begränsning som gäller för alt en angelägenhet skall kunna anses somkommunal ligger således däri all del allmänna intresset måste vara hänförligt tillden egna kommunen. Denna princip har varit erkänd ända sedan kommunallagarnastillkomst. Redan i förarbetena lill kommunalförordningar betonades,all del låg i sakens natur all kommunens självverksamhet alltid förblev lokal. Kompetensreglerna i KL, KLSoch LL är allmänt avfattade. De kommunala befogenheterna har därför fortgågendekunnat anpassas efler samhällsutvecklingens krav. 1 samband med tillkomsten avden nuvarande kompelensregeln i KL framhölls också att del i stort sett bordebli rättstillämpningens uppgift all närmare ange gränserna för kommunernasverksamhet. De främsta rätiskällorna när del gäller all undersöka den kommunalakompetensen är, vid sidan av själva lagtexten och dess förarbeten, denrättspraxis som har utbildats i kommunalbesvärsmål på del ifrågavarande området. Enligt76 § KL, 80 § KLS och 78 § LL får klagan över ell kommunall beslul, i den månannat inle är föreskrivet, grundas endasl på atl beslutet inie har tillkommit ilaga ordning, strider mol lag eller annan författning eller på annal sättinnebär elt kompetensöverskridande, kränker klagandens enskilda rätt ellerannars vilar på orättvis grund. Frågan om lagligheten av ell kommunall resp. landslingskommunaltbeslut blir aktuell endasl om besvär anförs mol beslutet. Om beslutet däremotvinner laga kraft, anses del i regel lagligt och bindande för kommunmedlemmarnaoberoende av om del har tillkommit i laga ordning eller inneburit etlöverskridande av den kommunala kompetensen. Avvisst intresse när det gäller frågan om kommunernas och landstingskommunernasmedverkan i iniernationell biståndsverksamhet är också föreskrifterna i 50 §KL, 54 § KLS och 56 § LL all vad som tillhör kommun resp. landstingskommun börförvallas så all kommunens eller landstingskommunens förmögenhet inte minskas.Förmögenheten får enl igt dessa bestämmelser inle förbrukas för löpande behov.Skyddet avser den bokförda nettoförmögenheten. Regeringsrättenhar i flera kommunalbesvärsmål haft atl pröva kommunala eller landslingskommunalabeslul med iniernationell anknytning. I det följande redovisas några sådanaavgöranden kortfattat (förkortningen RÅ avser regeringsrättens årsbok). Ellbeslut av kommunfullmäktige i om all anslå lill Estniska nalionalrådelupphävdes av regeringsrätten, som anförde all anslaget inte kunde anses avsenågon köpingens angelägenhet (RÅ 1952 I 266). Regeringsrättenupphävde vidare ell beslul av stadsfullmäktige i atl bevilja 7 500kr som stipendium ål en utländsk studerande vid stadens högre tekniskaläroverk. Beslulel ansågs inle avse en angelägenhet som det tillkom staden allvårda (RÅ 1961 1 97). beslulav att sydafrikanska varor tills vidare skulle undvikasvid upphandling för landstingels räkning ansågs ligga inom ramen förlandstingets kompelens. Två ledamöter var skiljaktiga och anförde, attlandstinget genom sill beslut avsett atl uttrycka sill ogillande av den iSydafrika förda aparlheidpoliliken. Efiersom avgivande av opinionsyttringarlåg utanför gränserna för landslingels kompelens och alltså hadeöverskridit sin befogenhet, ville dessa två ledamöter upphäva beslutet. (RÅ1965 1 90). 1 plenimåletRÅ 1969 ref 52 intog regeringsrätten motsatt ståndpunkt. Domstolens majoritet(15 ledamöter) ansåg all elt beslul av stadsfullmäktige i Slockholm allrekommendera stadens organ all tills vidare inte köpa sydafrikanska varor var kompeiensöverskridande.Beslutet betraktades inle som en allmän rekommendation i syfte atl få lillstånd en ändamålsenlig upphandling ulan som en utrikespolitisk manifestation,varigenom fullmäklige avsett att ge uttryck för ogillande av den i Sydafrikaförda apartheidpoliliken. Sju av regeringsrättens ledamöter ansåg beslutet varakompetensenligl. beslulav stadsfullmäktige i Boriänge atl anslå lill Svenska röda korsels FNL-insamlingför humanitär hjälp lill civilbefolkning ansågs strida mot denkommunala kompetensen och upphävdes (RÅ 1968 K 613). Stadsfullmäktigesi Västersås beslul all anvisa till bl. a. tio bostadsbaracker att överiämnassom gåva lill den jordbävningsdrabbade jugoslaviska staden ansågsfalla utanför ramen förden kommunala kompetensen. En ledamot av regeringsrättenansåg dock anslagsbeslutel lagligt med hänsyn lill vänortsförbindelsermed och det akuta behovet av katastrofhjälp (RÅ 1971 C 296). Itre fall har regeringsrätten haft alt ta slällning till landstingskommunsbefogenhet atl medverka i internationell biståndsverksamhet i samband med krigeti . 1 samtliga fall ansågs beslulel om sådan medverkan innebära kompeiensöverskridande. Idom upphävde regeringsrätten sålunda ell beslut av Västerbottensläns landstings förvaltningsutskott all genom SlDA;s försorg lill del förstördauniversitetssjukhuset i (, DRV)skänka sjukvårdsulrustning, som inte var i bruk men som var fullt användbar ochkunde värderas till . Regeringsrätten anförde all den med beslutetavsedda egendomen haft elt inte obetydligt värde och all beslutet all skänkabort egendomen således inle varil motiverat av egna ekonomiskaintressen. Del kunde därför inle anses ha varit en uppgift för allförfoga över egendomen på säll som skell. hade alltsåöverskridit sin befogenhet. annan dom upphävde regeringsrätten ett beslut av Uppsalaläns landsting atl anslå för inköp av en läkarväska genom Svenska rödakorsets försorg. Beslutet ansågs innebära kompetens-överskridande. 1dom slutligen upphävde regeringsrätten etl beslut av Västernorriandsläns landstings förvaltningsutskott att anvisa ett anslag om sombidrag lill återuppbyggnad av i , efiersom det inlekunde anses vara en ladslingskommunens angelägenhet atl anslå medel lillinternationell biståndsverksamhet. Degränser för den kommunala kompetensen som har dragils upp i kommunallagarnaoch förarbetena till dessa samt i rättspraxis har i vissa avseenden kommit attframstå som alltför snäva. Den kommunala kompetensen har därför i några fallutvidgats genom särskild lagstiftning. Sålunda får kommun resp.landstingskommun, enligt lagen (1962:638) om rätt för kommun att bistå ulländskastuderande, beträffande dem som i anslutning lill svenskl utvecklingsbiståndvistas i kommunen eller landstingskommunen för studier eller annan ulbildningvidtaga åtgärder i syfte atl underiätta deras vistelse där och främja derasvälfärd och trivsel. Enligl lagen (1968:131) om vissa kommunala befogenheterinom luristväsendet får kommun vidtaga åtgärder för uppförande och drift avturistanläggningar i den mån det är påkallat för alt främja luristväsendet inomkommunen. Lagen (1969:596) om kommunalt partistöd är ytteriigare ell exempelpå en utvidgning av den kommunala kompetensen. Enligt nämnda lag får kommunoch landstingskommun lämna ekonomiskl bidrag lill politiskt parti, som underden lid beslul om bidrag avser är representerat i kommunfullmäktige resp.landstinget. Lagen (1970:663) om vissa kommunala befogenheter i fråga omsysselsättning för handikappade ger kommun möjlighet all drivaaffärsverksamhet i syfte atl bereda arbelsanställning ål handikappade, i denmån handikappade inom kommunen inle i tillräcklig omfattning kan beredaslämpliga anställningar på annat sätt. ändrades lagen (1947:523) omkommunala ålgärder lill bostadsförsörjningens främjande så atl kommun fickmöjlighet all ekonomiskl stödja bostadsförsörjningen inle bara inom kommunenulan också i område i vilkel kommunen ingår och som kan anses utgöra en enhet ibosiadsförsörjningshänseende. Underförarbetena lill lagen om räll för kommun all bistå ulländska studerandeframhöll föredragande departementschefen (prop.1962:191 s. 29) att denoffentliga internationella biståndsverksamheten borde vara en statlig, inte enkommunal uppgift, och atl del utmärkande för kommunala angelägenheter varderas lokala anknytning. Biståndsverksamheten borde stödjas huvudsakligengenom höjda slalliga bidrag och frivilliga insatser. medverkan ibiståndsarbetet kunde emellertid vara motiverad med hänsyn lill kommunernasbättre möjligheler all på vissa områden bedöma vilka konkreta ålgärder som medhänsyn lill lokala förhållanden bäst främjade den samlade svenskahjälpinsatsen. departementschefenden gren av det internationella biståndsarbetet där kommunala insatser lågnärmast lill hands. Del blev därvid inle enbart fråga om finansiella bidragulan tonvikten kunde läggas på praktiska åtgärder i samband medomhändertagandet av stipendiaterna i . Departementschefen förordade attkommun och landstingskommun bereddes laglig möjlighet atl vidtaga socialt ellerkuralivl betonade ålgärder för omhändertagande av stipendiater, som ianslutning lill svenskl utvecklingsbistånd vistades inom kommunen.Hjälpinsatser som helt eller delvis hade formen av penningsiipendier skulleemellertid falla utanför den kommunala kompetensen. Konstitutionsutskottetunderströk i sitt utlåtande med anledning av propositionen (KU 1962:21 s. 8)all tonvikten i fråga om kommunernas verksamhet på ifrågavarande område kundeläggas på praktiska ålgärder i samband med omhändertagande av stipendiaterna iSverige och att de kommunala insatserna för utvecklingshjälpen borde hänförasig till själva sti-pendialmollagningen och begränsas till atl genom andra ålgärderän penningsiipendier underlätta stipendiaternas vistelse här och främja derasvälfärd och trivsel. Riksdagenhar även senare haft att behandla frågan om kommuns medverkan i internationellhjälpverksamhet. 1 utlåtande med anledning av motioner om räll för kommun atlutan vederiag överlåta viss sjukvårdsulrustning till u-land hänvisade konstilutionsutskottettill del nämnda utlåtandet och anförde, all del inte fanns anledningfrångå bedömningen atl de finansiella resurserna för biståndsverksamhetenhuvudsakligen borde erhållas genom slalliga anslag och frivilliga insatser (KU1970:22). Utskottet ansåg atl den fråga som hade lagils upp i motionerna kundelösas genom kontakter med frivilligorganisationer och hjälporgan förutvecklingsländer och hävdade atl i varje fall för del av motionärernaföreslagna ändamålet någon lagändring inle borde genomföras, som innebar avstegfrån de grundläggande principerna i fråga om kommuns och landstingskommuns för-mögenhelsförvallning. Församlingenskompetens regleras i lagen (1961:436, omtryckt 1972:228) om församlingsslyrelse(LFS). 12 § 1 mom. första stycket anges atl församling själv får vårda sinaangelägenheter, såvitt inte handhavandet därav enligt LFS eller särskildförfattning tillkommer annan. 1 elt andra stycke följer därefter en uppräkningav vissa frågor som anses utgöra församlings angelägenheter, nämligen a)anskaffande av och vård om kyrka, begravningsplats, församlingshus, ijänstebosläderoch annan för kyrkligt ändamål avsedd egendom, b) åtgärder lill främjande avgudstjänstliv och kyrklig förkunnelse i övrigi saml av verksamhet blandbarn, ungdom, ålderstigna, sjuka och andra som är i behov av omvårdnad samt c)avlöningsförmåner ål präst, kyrkomusiker och annan personal. Vidare anges allsärskilda före- skrifterfinns om vissa på församling ankommande angelägenheter. Vidlagens tillkomst anförde föredragande departementschefen bl. a. atl det i frågaom församlingens kompetens främst gällde alt ta slällning till vilkenverksamhet församling ägde bedriva eller stödja med utdebiterade skallemedel,medan spörsmålet inte direkt berörde den verksamhet församling kunde utöva medkollekimedel, donerade medel ellerandra frivilliga bidrag. Genom atl anlita kollekimedelhade församling i viss ulslräckning möjlighet all verka utanför de gränser somdras upp i LFS (prop. Departementschefen framhöll också en allmängrundsals som han fann vara av vikt när det gällde att ange den kyrkokommunalakompetensen, nämligen att verksamheten måste vara knuten till den egnaförsamlingen, således vara av lokal natur. Han anförde alt av denna regelföljer, alt anslagsgivning lill rikskyrklig verksamhet eller till verksamhetinom stiftets ram eller inom annan församling än den egna i princip får ansesotillåten men all denna regel inte är undanlagslös. Om verksamheten bedrivsutom den egna församlingen men fullföljer syften som ligger inom ramen för denallmänna kompelensregeln och direki eller indirekt är lill gagn förförsamlingens arbele, lorde i allmänhet enligl vad departementschefen anfördenågot hinder inte föreligga atl främja verksamheten (prop. s. 101). Hanförklarade vidare atl del inlernaiionella ekumeniska arbetet och den yttremissionen inte hade sådant samband med församlingens egna angelägenheter attförsamlingen kunde stödja verksamheten med skallemedel (prop. s. 110). Fråganom en utvidgning av den kyrkokommunala kompetensen för all medge församlingarnaräll att medverka i det internationella hjälparbetet behandlades med anledningav väckta motioner i ämnet vid 1968 och kyrkomöten. I betänkande(1968:19) framhöll kyrkolagsuiskollel all behovet av ökad internationellinriktning och förbättrad insikt om problem under de senasle årenframstått allt klarare och alt inom utskottet ingen meningsskiljaktighet råttom kyrkans ansvar för utvidgad internationell solidaritet och en energiskinsats mot nödsituationen i . Utskottet fann emellertid alt enändring av LFS så att församlingarna fick möjlighet all med utdebiterade medelstödja internationell kyrklig hjälpverksamhet mötte allvariiga principiellahinder och hänvisade till atl även de borgeriiga kommunernas kompelens varbegränsad till kommunens egna angelägenheter. Utskottet förklarade sig visseriigenbiträda uppfattningen atl den internationella hjälpverksamheten med hänsyn lillde oerhört slora behoven inle kunde baseras enbart på frivilliga bidrag ulan atlskattemedel erfordrades. Enligl utskottet borde emellertid sådana medel tas utvid den statliga beskattningen. Kyrkomötet beslöt i enlighet med utskottets hemställanatt lämna de framställda yrkandena om ändring av LFS utan åtgärd. 1anledning av motioner i samma fråga vid kyrkomöte uttalade kyrkolaguiskotlelall de principiella skäl som hade föranlett utskottet all avstyrkaåtgärder för ändring av LFS var oförändrade och all den i en motion antyddamöjligheten all tillskapa ett särskilt kyrkligt centralorgan förinternationell biståndsverksamhet inte på något avgörande sätt förändrade läget,eftersom del var de enskilda församlingarna som hade beskattningsrätt förvården av sina angelägenheter. Utskottet hemsfälide att motionerna inte måtteföranleda någon kyrkomötets åtgärd. Kyrkomötetbeslöt emellertid all hos Kungl. Maj:l göra framställning om sådan ändring i fick kompetens all bevilja anslag till internationellt bistånds-och utvecklingsarbete. Kyrkomötets skrivelse överiämnades, som nämntsinledningsvis, lill kommitién för biståndsverksamhet att övervägas isamband med fullgörandet av uired-ningsuppd råget. Fråganom församlings rätt atl bevilja anslag lill mission och u-landshjälp behandladesmed anledning av väckta motioner vid 1971 och riksdagar. Påhemställan av konstilutionsutskottet (KU 1971:43 resp. 1973:31) avslogriksdagen motionerna. 1 en motion (1975:126) till hemställsatt hos regeringen skall begära förslag om sådan utformning avlagstiftningen om biståndsverksamhet atl samma kompelens kommer atlgälla för kyrklig som för borgeriig kommun beträffande katastrofinsatser i . 3Svensk biståndsverksamhet 3.1 Statligt bistånd FörSveriges del har satt upp målet all anslagen för bistånd tillde fattiga länderna under budgelårel 1974/75 skall molsvara I % avbruttonationalprodukten till marknadspris. medverkan i internationellbiståndsverksamhet sker dels genom bidrag till internationella biståndsprogram(multilaterala bidrag), dels genom direkta biståndsinsatser (bilateraltutvecklingssamarbete). För /74 uppgick de sammanlagda anslagenöver statsbudgeten för internationellt utvecklingssamarbete lill 1 562,5 milj.kr. och för budgelårel 1974/75 uppgår de lill 2 100 milj. kr., vilkel innebären ökning . För /76 har föreslagils 2 850 milj. kr., enökning . 1 och med denna ökning har utfästelsen om enprocentmåletinfriats. Detmultilaterala arbetet består i att lämnar bidrag bl. a. till olika FN-organ,t. ex. och (). /75 har anslagils 750 milj. kr. för multilateralt utvecklingsbistånd.För budgelårel 1975/76 är molsvarande belopp enligl regeringens förslag 1 050milj. arbetar för atl FN-slralegin på ifrågavarande område skall fåpraktiska uttryck i de internationella organisationernas bistånd och föratl geu-länderna ell starkare inflytande genom ulvecklingssamarbetels utformning. Närdet gäller det bilaterala utvecklingsprogrammet inriktar sig i förstahand på sådana enskilda länder, vilkas ulvecklingsanslrängningar syftar lilloberoende saml social och ekonomisk rättvisa. arbetetmed enskilda utformas så atl moltagariänderna får ell reellt inflytandeöver de resurser som ställs lill förfogande. För /75 har förbilateralt utvecklingsbistånd anslagils 1 297,8 milj. kr. Av delta belopp avserca 250 milj. kr. s. k. varubislånd, dvs. bistånd som formellt är bestämt attanvändas för upphandling i , medan huvuddelen utgörs av gåvobistånd. Molsvarandebelopp för /76 är enligl regeringens förslag 1 736,3 milj. kr.,varav ca 500 milj. kr. /73 beslutades om katastrofinsatser för elt sammanlagt beloppom 48,9 milj. kr., varav direki bistånd till Provisoriska RevolutionäraRegeringens (PRR) område i Sydvielnam med 11 milj. kr. och ungefär samma belopplill humanitära insatser i . Bidraget till FN-insalser för flyktingar ochhemlösa i södra uppgick lill 7 milj. kr., medan 8 milj. kr. lämnades lilldel av torka och hungersnöd drabbade (prop. 1974:1, bil. 5 s. 20).Under /74 fattades beslul om katastrofbistånd och extraordinärabiståndsinsatser lill ell sammanlagt belopp av 180,4 milj. kr. Bistånd lämnadesmed bl. 8,7 milj. kr. lill de av torka drabbade områdena i , 40milj. lill för livs-medelsimporl, 14 milj. kr. lill medanledning av översvämning och livsmedelsbrist, 11 milj. kr. till medanledning av översväm-ning,25 milj. kr lill i importslöd, 20 milj. kr. tillPRR i ålerupp-byggnadsbistånd och 10,6 milj. kr. lill DRV för återuppbyggnadenav Bach-Mai-sjukhuset (prop. 1975:1, bil. 5 s. 21). Kostnadernaför molsvarande insatser som beslutats uppgår till ca140 milj. kr. Bistånd har beslutals lill bl. a. , ochIndien.