prop · FY0321 · 1975-12-31 00:00:00 — Om sådana övergångsbestämmelser inte meddelas,kommer kostnaden för att fä skyddsrumsbehovet tillgodosett inom dessa områdenatt öka betydligt. Liknande synpunkter framförs av lånsstyrelserna i Göteborgsoch , , och samt vissa kommunstyrelser,däribland kommunstyrelsen i kommun. och bostadsfinansieringsutredningenframhåller att det är relativt enkelt att faststäUa rimliga ersättningsbeloppför skyddsrumsspecifika merkostnader. Frågan om sådan ersättning kan därföromedelbart ges en tillfällig lösning och bör således inte fördröjas /80. Svenska finner den i promemorian angivnatidsplanen väl utdragen. Det är en angelägen reform, med positiva verkningarinom bostadspolitiken, att föra över det ekonomiska ansvaret för skyddsrumsbyggandet till försvarshuvudtiteln. Med den enkelhet som eftersträvas bör det vara möjligt alt betydligt snabbareän som förutsatts i promemorian få de nya reglerna i tillämpning. framhålleratt i avvaktan på att de nya reglerna i dess helhet blir tillämpningsbara börövergångsbestämmelser införas och förutsättningar för dispens från nuvarande skyddsrumspliklökas i väsentlig grad. anser det synnerligen angelägetatt tillämpningen av den nya principen för skyddsrummens finansiering startarsnarast möjligt efter det att behandlat frågan. Det måste betraktassom otillfredsställande om de bostäder som kommer att byggas under återstodenav skall belastas med en kostnad som de enligt meninginte skall bära. i anser att ersättning börutgå till kommunerna för ökade administrationskostnader. Styrelsen framhålleratt det även är nödvändigt att styrelsen förstärks personellt. Liknandesynpunkter framförs av länsstyrelserna i , och ,, saml . samt kommunstyrelserna iStockholms, , , , , , ,, och kommuner anser all statsbidrag bör utgå tillkommunerna för skyddsrumsplanläggningen. vill framhålla det angelägna i att ramareller annat kvoteringssystem för skyddsrumsbyggnadsersättning anpassas tillplanerat och önskat bostadsbyggande på sådant sätt att någon hindrande verkanför detta inte uppstår. i utgår från att vad som ipromemorian betecknas som "miniminivå" och som svarar motbehovsnormer och nybyggnadsproduktion i skyddsrumsorter innebär en omfattningav skyddsrumsbyggandet som inte skall påverkas av konjunkturer ellersäkerhetspolitiska bedömningar från tid till annan. På så sätt får man enersättning för den automatik i byggandet som gällt tills nu och som trots sinaalltmer påtagliga brister dock lett till det omfattande skyddsrumsbestånd somutgör en av hörnstenarna i hela civilförsvaret. anmärker på att ipromemorian inte angetts vem som utövar beslutsfunktionen avseendeersättningen till den som anordnat skyddsrum. Del torde dock enligtlänsstyrelsen få ankomma på att handlägga även ansökningar omstatsbidrag. Den senare uppfattningen delas av i Västmanlandslän. i län framhåller all det frånrättvisesynpunkt är rimligt att alla medborgare får del av del skyddskyddsrumsbyggandet ger. En övergång till statsfinansiering avskyddsrumsbyggandet bör kombineras med ett principiellt beslut om att i stortsett alla medborgare skall beredas tillgång till skyddsrumsplatser ihändelse av krig. i framhåller nödvändigheten avalt reglerna för skyddsrumsbyggandet får en sådan utformning att länsstyrelsenges befogenhet att besluta om belägenhet av skyddsrum, så all den från totalsynpunkt (ekonomisk och taktisk) bästa lösningen erhålls. framhåller vikten av att då del gäller att bestämma det åriiga medelsbehovel en anslagsform väljs som gör detmöjligt att medel automatiskt finns tillgängliga då objekt byggs som enligtplanen skall ha skyddsrum. Reglerna för statsbidrag måste vara så utformade alten decentralisering av bidragsbeviljandet kan ske till länsstyrelserna. Ensådan decentralisering är nödvändig för att bidragssystemet inte skall blialltför tungrott. Länsstyrelseni framhåller att bör erhålla befogenheter attingripa om kommunerna felaktigt handlägger skydds-mmsärenden eller underlåteratt utföra ålagda arbeten. Detta är nödvändigt eftersom varje felaktighet somgörs kan medföra stora ekonomiska konsekvenser. Endastcivilförsvarsstyrelsen och avstyrkerförslaget om inrättande av en särskild skyddsrumsdelegation. HSB framhåller attde rikskooperativa organisationerna bör vara representerade i delegationen. Gällande regler för skyddsrumsbyggandet finns icivilförsvarslagen (1960:74) och civilförsvarskungörelsen (1960:377) som bådaträdde i kraft . har endast små ändringar gjorts icivilförsvarslagens bestämmelser om skyddsrumsbyggandet. De första bestämmelserna som reglerade luftskyddet tillkomår 1937 genom luflskyddslagen (1937:504). hade åtgärder för allupprätthålla ett skydd mot luftanfall vidtagits på enskilt initiativ. medförde ett ökat arbete för att stärka luftskyddet. a.tillkom bestämmelser om alarmering och mörkläggning m. m. genom kungörelsen(1939:800) om vad vid luftskyddstillstånd är att i vissa hänseenden iakttaga.Skyldighet för kommun att anordna s. k. allmänna skyddsrum för luftskyddspersonaloch för personer som vistas utomhus på allmänna platser infördes genom ändring(1940:81) i luflskyddslagen. För sådana skyddsrum utgick statsbidrag med 2/3 avbyggkostnaden. Den första särskilda skyddsrumslagen tillkom . Genomdenna lag (1940:119) infördes bl. a. skyldighet för ägare avanläggningar och byggnader att anordna s. k. enskilda skyddsrum. 1 denförsta civilförsvarslagen (1944:536) sammanfördes alla lagbestämmelser omanordnande avskyddsrum. Skillnaden mellan allmänna och enskilda skyddsrumbehölls. Allmänna skyddsrum skulle anordnas av kommunerna med statsbidrag.Dessa skyddsrum var avsedda för dels civilförsvarets personal, dels personersom vistas på allmänna platser. De enskilda skyddsrummen skulle enligt lagenanordnas av ägarna till vissa anläggningar och byggnader i tätorter med minst200 personer och en boendetäthet av 25 personer per hektar. I tekniskt avseendeskilde man på normalskyddsrum och s. k. fulllräffsäkra skyddsrum. Normalskyddsrummenskulle i allmänhet skydda mot splitter, rök- och stridsgaser, belastning avsammanstörtande byggnadsdelar samt s. k. delonations-vågor. De s. k.fullträffsäkra skyddsrummen som skulle byggas efler förordnande av Kungl. Maj:ti varie särskilt fall skulle fylla större krav på skyddsförmåga. Under börian av 1950-lalet gjordes ändringar (1951:289) icivilförsvarslagen i fråga om skyddsrumsbyggandet. Allmänna skyddsrum skulleanordnas även för skydd åt hela civilbefolkningen inom vissa störreupptagningsområden. Denna typ av allmänna skyddsrum benämndesbefolkningsskyddsrum. Enskilda skyddsrum skulle anordnas i områden med minst500 invånare per hektar. omprövadescivilförsvarels inriktning och uppgifter. Detta berodde huvudsakligen på denkrigstekniska utvecklingen. Mot bakgrund av risken för atomvapenanfall av lerrorkaraktärskulle utrymning vara den viktigaste förebyggande civilförsvarsålgärden. 1953års civilförsvarsutredning lämnade är 1955 ett delbetänkande som låg till grundför förslag i prop. 1956:185 om ändring av civilförsvarsplan- läggningen, bl. a. i fråga om byggandet av skyddsrum.Förslagen föranledde ändringar (1956:593) i civUförsvarslagen. Enligt de nyatankegångarna skulle i alla tätorter som kunde betraktas som anfallsmål iprincip anordnas både enskilda och allmänna skyddsrum. 1 innerområdena i detätorter som kunde anses vara mest utsatta och där befolkningsskyddet främstskulle bygga på utrymning skulle endast befolkningsskyddsrum byggas. Dessaskulle anordnas i bergrum eller likvärdiga betongrum. Det ankom på Kungl. Maj:tatt utse de orter där befolkningsskyddsrum skulle byggas. Enligt nu gällande civilförsvarslag skall allmännaskyddsrum anordnas i behövlig utsträckning inom "stad, och annattättbebyggt område", som inte är av endast ringa omfattning och betydelse,samt också på andra platser om särskilda förhållanden påkallar det för attbereda skydd åt civilförsvarspersonal och, om regeringen bestämmer det, ålbefolkningen i området. Allmänt skyddsrum skall inrättas som bergfast skyddsrumeller normalskyddsrum. Bergfast skyddsrum skall anordnas så alt det ger skyddmot verkningarna av alla slag av vapen, som kan antas komma till användning vidluftanfall med massinsals, saml mot andra verkningar av kärnvapen änverkningarna i och närmast omkring detonationscentrum. Bergfast skyddsrum bör iprincip motstå ett övertryck av tio atmosfärer. Normalskyddsrum skall huvudsakligenge skydd mot andra verkningar än omedelbar träffverkan av vapen som kan antaskomma till användning vid luftanfall med massinsals saml i fråga om kärnvapenmot begränsad tryckverkan och radioaktiv strålning. Enskilda skyddsrum skall huvudsakligen anordnas som normalskyddsmm.De är avsedda för skydd av dem som bor eller uppehåller sig inom anläggningeneller byggnaden. Det ankommer på ägaren till anläggningen eller byggnaden attanordna enskilt skyddsrum. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,bestämmer de områden eller platser där enskildaskyddsrum skall inrättas. 1 24 § I mom. civilförsvarslagen regleras närmarevilka slag av anläggningar och byggnader som inom dessa områden eller platserskall förses med enskilt skyddsrum. kan under vissaförutsättningar medge undantag från lagens bestämmelser omskyddsrumsbyggnadsskyldigheten. Det ankommer på byggnadsnämnderna att se tillatt skyddsrum anordnas enligt gäUande beslämmel.ser. Enskilt skyddsrum som är avsett för bostadshus skall kunnahysa minst så många personer som under fredstid beräknas i allmänhet varabosatta inom byggnaden. För annan anläggning eller byggnad bestäms storlekenefter det antal personer, som i fredslid i regel uppehåller sig inomanläggningen eller byggnaden. 1 46 § civilförsvarskungörelsen föreskrivs vid bestämmande av skyddsrummets storlek skall beräkna en nettogolvyla av0,75 ni för varie person. För tillämpningen av civilförsvarsförfatlningarna harcivilförsvarsstyrelsen utfärdat anvisningar och föreskrifter samt tekniskabestämmelser. Genom liera beslut, , har Kungl. Maj:lbestämt inom vilka orter som skyddsrum för civilbefolkningen skall anordnas, s.k. Den sammanlagda folkmängden i dessa orteruppgår till ca 5,3 milj. Genom särskilda beslut har Kungl. Maj:t vidare bestämtatt befolkningsskyddsrum skall byggas i stället för enskilda skyddsrum i innerområdenai 14 av de största tätorterna, nämligen , , ,, , , , , , ,, , och . Skyldigheten att bygga enskilda skyddsrumgäller inte heller innerområdena i och . Maj:t har förordnat att i ett 30-tal orternormalskyddsrum skall utföras så att det motstår ett övertryck av en atmosfär.Inom landet i övrigt skall normalskyddsrum anordnas så att del motstår ettövertryck av en halv atmosfär. Skyddsrum byggs f. n. i huvudsak i tätorter med enbefolkning som överstiger 5 000 personer. Vid mitten av fanns i landetca 5 milj. skyddsrumsplatser i enskilda normalskyddsrum. Ungefär halva antaletskyddsrum är av äldre typ, dvs. av skyddsrummenfinns i bostadshus och resten i andra byggnader och anläggningar. Allmännabefolkningsskyddsrum har uppförts i nio större tätorter. 1 dessa skyddsrumfinns plats för ca 57 000 personer. Som har framgått av det anförda har ett ansenligt antalskyddsrumsplatser tillkommit under de år som skyddsrumsbyggnadsskyldighet harrått. Vissa orter har förhållandevis god tillgång på skyddsrum medan det råderen påtaglig bristsituation i andra orter. Orsakerna till att fördelningen ärojämn är flera. Bebyggelseutvecklingen har varit olika i olika orter. Vidarehar arten av bebyggelse påverkat skyddsrumsbyggandels omfattning. 1 fleraorter, t. ex. , , , , , , Fagerstaoch , ligger antalet skyddsrumsplatser långt under invånarantalet. Iandra orter som , , , och överstigerdäremot antalet tillgängliga platser ortens invånarantal. Delta förhållandeinnebär dock inte att behovet av skyddsrum i och för sig är tillgodosett.Befolkningen bör nämligen ha möjlighet att fä skydd såväl vid bostaden som vidarbetsplatsen. Bristen på skyddsrum är särskilt stor i de 14 störstatätorterna, där enskilda skyddsrum inte har byggts i de centrala delarna sedanår 1957. Med fortsatt tillämpning av nuvarande principer för skyddsrumsbyggandelskulle det brislläge som uppkommit härigenom komma att bestå under lång tidäven om undantaget som sådant upphävs. Nugällande regler för skyddsrumsbyggandet innebär vidare att låghusbebyggelse,dvs. en- och tvåfamiljshus samt vissa andra byggnader som uppförs i en ellertvå våningar, i regel undantas från skyddsrumsbyggnadsplikt. Den till följdhärav ojämna fördelningen av skyddsrumsplatserna i orterna förstorasytterligare om inte reglerna ändras. Av det anförda framgår att de nuvarande bestämmelserna förskyddsrumsbyggandet i väsentliga delar grundar sig på principer från 1940-talel.1 fråga om skyddsrummen innebar den omprövning som gjordes av riksdag bara att de s. k. innerområdena i de största tätorterna undantogs från skyldigheten att anordna enskilda skyddsrum(normalskyddsrum). I dessa områden skulle i stället de mera motståndskraftigabefolkningsskyddsrummen byggas med plats för det begränsade antal människor somkunde beräknas vara kvar sedan omfattande utrymningar hade gjorts. Reglerna förberäkning av skyddsrumsbehov och för att ställa i ordning enskilda skyddsrum inytillkommande anläggningar och byggnader behölls i övrigt oförändrade. För att se cvtr principerna för skyddsrumsbyggandettillsattes skyddsrumsulredning. Utredningen har avgett betänkandet (SOU1972:50) Skyddsrum, vilket bl. innehåller förslag till ändringar icivilförsvarslagen. I direktiven till utredningen betonade min företrädare altdet är av stor betydelse att skyddsrumsbyggandet anpassas tillutvecklingstendenserna beträffande planering och produktion av nya bostads- ochbebyggelseområden. Han ifrågasatte därvid om de regler som f, n, styrskyddsrumsbyggandet är i alla avseenden lämpliga från dessa synpunkter. Del förslag till ändring i civilförsvarslagen som jag nulägger fram innehåller de grundläggande reglerna för skyddsrumsbyggandetsutförande och planering, medan frågor som avser omfattningen av skyddsrumsbyggandetoch liknande ambitionsfrågor behandlas i andra sammanhang. 1 första hand långsiktiga säkerhets- och försvarspolitiken samt försvarets planerings-och ekonomisystem bakgrunden till beslut i sådana frågor. Besluten avspeglarsålunda den inriktning som statsmakterna för varje period eller vid varietillfälle anger för utvecklingen av civilförsvaret. Det är därför väsentligt attde regler som utformas i civilförsvarslagen får en långsiktig inriktning ochgörs allmängiltiga så långt del är möjligt. Tillämpningen av reglerna bör kunnaanpassas tUl de för varje tidsperiod gällande riktlinjerna för civilförsvaretsutveckling. 9.2 Allmänna riktlinjer för skyddsrumsbyggandet säkerhetspolitiska mål formulerades avstatsmakterna (prop. Målet är alt i alla lägen och i formersom vi själva väljer trygga en nationell handlingsfrihet för att inom våra gränserbevara och utveckla vårt samhälle i politiskt, ekonomiskt, socialt, kulturelltoch vae annat hänseende efter våra värderingar samt i samband därmed utåt verkaför internationell avspänning och en fredlig utveckling. Denna inriktninggäller alUjämt enligt försvarsbeslut (prop. 1972:75, FöU 1972:17, rskr1972231). försvarsbeslut innefattade mot denna bakgrundockså riktlinjer för civilförsvarets utformning och fortsatta utveckling.Civilförsvaret skall i likhet med övrigt totalförsvar vara anpassat till delsäkerhetspolitiska målet och utformat sä att det har en fredsbevarande effekt.Tilltron till vår vilja alt stå emot hot och påtryckningar är i storutsträckning beroende av att åtgärder har vidtagits för alt skydda civilbefolkningenmot verkningar av stridshandlingar. Skulle vi råka i krig är det civilförsvarets uppgift att genom förebyggande och undsättande åtgärder av olika slag skydda befolkningen och lindra verkningarna avskador. Skydd skall också kunna ges befolkningen mot verkningar i andra hand avstridshandlingar utanför våra gränser ulan att vi själva är i krig, t. ex.verkningar av radioaktiv beläggning som kan uppstå om kärnvapen används. Civilförsvarets åtgärder skall utformas mot bakgrund avdenna syn på befolkningsskyddets uppgifter. Av betydelse för åtgärdernasinriktning är vidare den uppfattning som man kan ha om framtida krigs karaktäroch då närmast bedömningen av dels de risker som finns för att befolkningenskall utsättas för verkningar av stridshandlingar, dels vilka stridsmedel somdärvid kan komma att användas. försvarsbeslut anger i dessa hänseendenvissa utgångspunkter för hur skyddet bör utformas. Utgångspunkterna är desammasom vid planeringen av totalförsvaret i övrigt. efter det andra väddskriget utgick man vidplaneringen av civilförsvaret från att civilbefolkningen i ett framlida kriglöpte risk att direkt bekämpas i terrorsyfte och att kärnvapen härvid kundekomma att användas. Riktlinjerna för civilförsvarets planering drogs upp fråndenna utgångspunkt med följd alt utrymning sattes i förgrunden som denviktigaste förebyggande åtgärden. försvarsbeslut innebär i vissa hänseenden ändradeutgångspunkter för civilförsvarets planering. Befolkningsskyddet bör ifortsättningen inte inriktas pä skydd mot verkningar av vapen som används idirekt bekämpning av befolkningen. Grundläggande för planeringen av åtgärderbör i stället vara att befolkningen kan komma att beröras när mUitära målbekämpas i samband med en invasion och vid markstrider. Befolkningscentra somsådana bör inte ses som primära mål för angriparen. I första hand skallverkningarna av konventionella stridsmedel beaktas. Åtgärderna skall dessutom utformasså att möjligheterna tas till vara att till måttliga kostnadsökningaråstadkomma skydd mot ABC-siridsmedel, dvs. kärnvapen samt biologiska ochkemiska stridsmedel. Härjämte är det betydelsefullt att civilförsvaret utformarsina åtgärder så att statsmakterna har ökade handlingsmöjligheter i situationernär befolkningen kan ställas inför direkt hot om skadegörelse. Jag vill här uppehålla mig något vid frågan omsannolikheten för att befolkningen utsätts för handlingar som kan betecknas somterror. Enligt de av angivna riktlinjerna skall planeringenav civilförsvaret inte främst syfta till skydd mot terrorangrepp. Möjlighetenav att befolkningen kan ställas inför direkt hot om skadegörelse gör emellertidatt viss hänsyn bör tas tiU risken för sädana angreppsformer. Enligtfolkrättsliga betraktelsesätt är syftet med anfaU mot mUitära mål att vinna endirekt militär fördel eller att försvaga motståndaren mUitärt, medan syftet medterroranfall mot befolkningen i regel är att injaga rädsla hos befolkningen föratt på så sätt bryta ner dess psykiska motståndskraft. Utvecklingen av vapensystemen medför en allt störreprecision vid bombningar av mål, särskilt vid attackanfall, ochverkningarna mot del civila samhället borde därför bli mindre än under t. ex.andra världs- Risk för att fel mållyper väljs finns dock alltid.Andra risker ligger däri att vapensystemen medger s. k. omrädesbombning, bl. a.vid bombning av mål frän högre höjder. Om respekten för folkrättens regler motomänsklig krigföring minskar, kan risk finnas för att områdesanfall motmilitära mål används som förtäckt lerrorkrigföring. Vidare innebär utvecklingenav s. k. mullipelvapen och brandstridsmedel m. m. hot mot civilbefolkningen pågrund av de sidoverkningar som sådana stridsmedel kan ha framför allt motoskyddade personer. Av det jag nu har sagt följer att det inte finns någonskarp gräns mellan vad som är tillåtna eller inte tillåtna krigföringsmetoder.Även folkrättsligt godtagna metoder kan skada det civila samhället. Vidcivilförsvarets planering utgår man från olika alternativ. Utgångspunkten äremellertid alltid att bekämpning i samband med en invasion främst riktas mot mUitärtintressanta mål. Den inriktning av befolkningsskyddet som 1972 årsförsvarsbeslut innebär inverkar på civilförsvarets fortsatta planering i olikaavseenden. 1 fråga om organisationen för undsättning, andra skadeavhjälpandeåtgärder och utrymning pågår redan en anpassning till de ändrade förutsättningarna.Det är angeläget att också skyddsrumsbyggandet anpassas till grundsynen iförsvarsbeslutet. När principerna för civilförsvarets fortsatta inriktninglades fast betonades alt skyddsrumsbyggandel är av grundläggandebetydelse för befolkningens skydd i krig. Skydd kan dessutom åstadkommas genomutrymning tiU mindre utsatta områden. 1 fråga om avvägningen mellan de bådaslagen av åtgärder uttalade min företrädare att åtgärderna inte ersättervarandra ulan närmast bör komplettera varandra i olika situationer, exempelvisså att begränsad utrymning får väga upp brister i tUlgången på skyddsrum. Detkan också visa sig nödvändigt att i vissa situationer utrymma eller flytta omgrupper av befolkningen eller utrymma särskilt hotade områden. Handlingsfrihetatt besluta helt efter den rådande situationen bör eftersträvas. Med hänsyntill att utrymningar av den omfattning som förutsätts i de längst gående planläggningsalterna-livenkan ha konsekvenser för samhällslivet som i flera hänseenden är mindreönskvärda, bör man inte i förväg binda sig vid beslut att genomföra sådanutrymning. Som altmän riktlinje för planeringen av befolkningens skydd skalldärför gälla att beroendet av att behöva sälla utrymningsplanerna i tillämpningbegränsas så långt som möjligt. Den här uttalade uppfattningen att man i olika situationerbör kunna välja mellan olika slag av åtgärder eller alt få dem att samverka föratt åstadkomma önskat skydd är ett uttryck för nödvändigheten av alt inrättaplaneringen med hänsyn till skilda operativa lägen och möjligheter. Denhittillsvarande utrymningsplanläggningen bör därför behållas. Lika betydelsefuUtär del att allt efter stridshandlingarnas och stridsmedlens karaktär kunnautnyttja skyddsrum och andra skydd som bedöms vara lämpliga. Denna operativasyn på användningen av utrymning och omflyttning saml skydd i olika former harsärskild betydelse i lägen när del ännu råder brist på skyddsrum. En sådan relativ bristsituation kommer även med planmässigt skyddsrumsbyggande att beståunder avsevärd tid framåt. Det är därför viktigt att de operativaförutsättningarna ytterligare klarläggs och utvecklas från dessa utgångspunkter.Inte minst med hänsyn till att besked bör kunna lämnas allmänheten om lämpligaåtgärder i varie läge då fara föreligger bör förutsättningarna för operativabeslut vara genomarbetade. Målet för planeringen av befolkningsskyddet i krig börvara att åtgärder i någon form vidtas för att skydda befolkningen motverkningarna av stridshandUngar. Så långt har jag samma syn på behovet avskydd som gett uttryck åt i sitt yttrande över departementspromemorianom skyddsrumsbyggandets finansiering (Ds Fö 1974:5). Jag anser emeUertid attskyddet, med hänsyn till bl. a. olika tänkbara hot, kan behöva utföras olika iskilda delar av landet. Också fysiska föratsättningar, t. ex. olikheter ibebyggelsen, kan inverka på valet av skyddsåtgärd. Befolkningsskyddet bördärför planeras så att det kan ges olika former och i vissa avseenden olika kvahtativtutförande. Det främsta skyddet ges i skyddsrum. Som börskyddsrum, som skyddsrumsutredningen har anfört, anordnas endast i orter sombedöms kunna bli särskilt utsatta vid stridshandlingar eller hot omskadegörelse. I sådana orter, skyddsrumsorter, bör befolkningen i största möjUgautsträckning kunna få skydd i skyddsrum. I områdendär skyddsmm inte byggs måste andra åtgärder vidtas för att bereda befolkningenskydd. Redan nu finns i civilförsvarslagen (57 §) skyldighet inskriven förfastighetsägare att förbereda och under civilförsvarsberedskap förseanläggning eUer byggnad med anordningar som kan ge dem som vistas där skäligtskydd mot radioaktiv strålning. För att skyldigheten skaU gälla krävs attregeringen förordnat att sådana åtgärder skall vidtas. Civilförsvarsstyrelsenoch skyddsrumsutredningen har föreslagit att detta skydd skall utvidgas tiUatt omfatta också skydd mot sphtter av projektiler och mot kemiska stridsmedel.Ett på detta sätt utökat skydd är avsett att vara ett allmänt förekommandeskydd utan geografiska begränsningar.