prop · FY0312 · 1975-12-31 00:00:00 — Rälien till skadestånd har inte helleransetts böra påverkas av att den avlidne vid dödsfallet underlåtit att utgeunderhäll, om denna underlätenhet haft sin grund i ekonomisk oförmåga avövergående natur eller om dödsfallet inträffat innan åtgärder hunnit vidtas föratt utkräva underhållsskyldigheten (NJA II 1927 s. 166). Även om de nu angivna kraven är uppfyllda, föreligger intenägon ovillkorUg rätt till skadestånd. Som nämnts krävs också att denefterlevande genom dödsfallet skall ha gått miste om "erforderligtunderhåll". Syftet bakom denna bestämmelse var ursprungligen mera alttäcka de efterievandes behov av försörjning än alt gottgöra deras förlust medanledning av dödsfallet. tillämpas bestämmelsen emellerlid i en för denskadelidande generösare riktning. Skadeståndet bestäms på sådant sätt attersättningen åstadkommer ett bibehållande av i stort sell samma standard somföre dödsfallet. Förmåner som har karaktären av överflöd eller lyx ersätts dockinle. För rätt till ersättning krävs vidare att det föreligger ettorsakssammanhang mellan dödsfallet och den efterievandes försörjningsbehov.Det mätt av försörjning som anges i 5 kap. 3 § skadeståndslagen kan redan föredödsfallet ha uppfyllts av andra inkomster eller förmåner än bidrag frän denavlidne. Dödsfallet kan också föranleda sädana inkomster eller förmåner, t. ex.från socialförsäkringen, som uppfyller mättet. Skadeståndet är subsidiärt iförhållande till förmåner av detta slag, A andra sidan behöver försörjningeninle ha tagit sig uttryck i direkta ekonomiska tillskott. När den som dödatsinte har förvärvsarbetat men varit husmor i en familj, har i nutida praxisänkling och barn tillerkänts skadestånd. När det gäller atl avgöra i vad män skadestånd lillefterlevande skall ulgä blir nalurligtvis den avlidnes inkomslförhållanden vidtiden för dödsfallet av betydelse, liksom löneökningar i hans yrke efterdödsfallet i den mån de kan bedömas. Emellertid tar man, där det är möjligt,även hänsyn lill mera ovissa framtida omständigheter, särskilt hur dessainkomstförhållanden skulle ha utvecklats om dödsfallet inte hade inträffat.Inkomstminskningen vid den lidpunkl då den avlidne skulle ha inträtt ipensionsåldern kan t. ex. vara en viktig faktor. I vissa avseenden harschablonregler utvecklats vid skadeståndsprövningen. En änkas konsumlionsandeli familjens inkomst anses t. ex. i normalfallet vara , vid högre åldrardock . Beräkningssättet gäller emellerlid inte belräffande högreinkomster. När mättet av försörjning enligt 5 kap. 3 §skadeståndslagen har bestämts, inriktas prövningen på atl fastställa vilkaförmåner från annat häll som utgår med anledning av dödsfallet. Inte heller idessa fall begränsas prövningen till förhållandena vid dödsfallet, utan hänsyntas även lill framtida förhällanden. 1 många fall framstår det som mest betydelsefullt attbeakta den efterievandes egen förvärvsförmåga. Om han eller hon är arbetsföroch hinder inte föreligger i form av skötsel av barn och hushåll, kanprövningen utmynna i alt skadestånd vägras. Ju äldre en efterlevande hustru är,deslo mindre anspråk kan man emellertid ställa pä att hon utnyttjar sin egenförvärvsförmåga. Om hindret är temporärt, brukar man försöka anpassa skadeståndettill detta. Också här tillämpas schablonregler i stor utsträckning. Iålskilliga avgöranden har anseits alt en änka som har tillsyn över sina barnkan ta förvärvsarbeie sedan yngsta barnel uppnått 1 O-årsåldern. Änkans behovav underhåll bedöms under alla omständigheter upphöra, om hon gifter sig. Närdet gäller underhåll till efterlevande barn finns del inte några fasta normerför hur länge underhållet skall utgå. Individuella omständigheter beakias,särskilt om barnel kan anlas komma atl genomgå högre utbildning. Det finnsexempel på alt underhåll bestämls alt utgå ända lill dess elt barn har fyllt 21år. Annars har 16 eller varit vanliga gränser. 1 skaderegleringspraxistiUämpas i normalfallet en gräns vid , i varje fall om prövningen äger rumlångt innan barnets studiebegåvning och förutsättningar har kunnatfastställas. Vidare beakias i skälig omfattning sådan försörjning somden efterlevande kan beredas genom förmögenhet, vare sig han har innehaft denvid tiden för dödsfallet eller förvärvat den som arv efter den avlidne.Åtminstone i tidigare praxis har den efterlevande i viss män ansetis skyldigalt la själva kapitalet i anspråk för löpande försörjning. kan man i lämplig mån ta hänsyn till själva kapitalet somen tillgång för oförutsedda utgifter. Även försäkringsförmåner av olika slag reducerarskadeståndet. Detsamma gäller beträffande förmåner som den avlidnesarbetsgivare direkt utger till den efterlevande med anledning av dödsfallet.Detta berörs närmare i avsnill 2.4. När den efterievandes ersältningsbehov har fastställts,skall som tidigare nämnts prövas vad som med hänsyn till denskadeståndsskyldiges ekonomiska förhåUanden och omständigheterna i övriglskäligen bör utgå i skadestånd (se vidare avsnitt 2.6). Ersättning för begravningskostnader m. m. utgår somengångsbelopp. Skadestånd lill efterlevande för förlust av underhäll kandäremot enligt 5 kap. 3 § skadeståndslagen bestämmas antingen som engångsbeloppeller som livränta. 1 övervägande antalet fall torde ersättningen utgå somlivränta. Valet mellan engångsbelopp och livränta besläms i viss män av hurpass utpräglat försörjningsbehovet är. 1 praxis har engångsbelopp dömts ut närde efterlevande utgjorts av arbetsför änka eller föräldrar. När skadestånd för mislal underhåll utgår som livränta,kan denna bestämmas så alt den så långt möjligl svarar mot den ersätiningsgillaframtida förlusten . Detta innebär att den begränsas till dentidrymd, under vilken den efterlevande kunnat räkna med försörjning av denavlidne, och anpassas lill beräknade variationer i dennes försörjningsförmåga(t. ex. pensionsålderns iniräde). Denna s. k. begräns-ningsmelod anses bäststämma överens med skadeslåndsrätlsliga principer. 1 rättspraxis är detemellerlid vanligare all livräntan i stället besläms all utgå med samma beloppunder den efterievandes återstående livstid (eller belräffande änka sä längehon lever ogift). Eftersom den sammanlagda ersättningen inte fär överstigaförlusten av underhäll, mäste livräntan därvid som regel sällas ned, i varjefall om den efterievandes sannolika återstående livstid översliger den tidunder vUken försörjning hade kunnat påräknas. Denna s. k. reduceringsmetodsvarar ofta bättre mot den efterievandes behov än begränsningsmetoden. Den ärockså frän ulredningssynpunkl enklare all tillämpa. Även en livränta som harbestämls enligl reduceringsmetoden bör emellertid påverkas av sädana framlidaförändringar i den efterievandes försörjningsläge som med viss grad av säkerhetkan förulses vid prövningen. Exempel härpå är förutom den förändringen somelt eventuellt omgifte kan innebära - atl en änka blir berälligad lillålderspension när hon fyller 67 ån Omprövning av skadestånd för förlust av underhåll Skadeståndet fastställs definitivt pä grundval avförhållandena vid tiden för prövningen och de framlida förhällanden som man harmöjlighet att beakta. Om den framtida utvecklingen inte överensstämmer medberäkningarna, kan enligt gällande rätt ändring inte åstadkommas pä ordinärväg. Emellertid kan förbehåll angående rält till omprövning ibland medges, t.ex. om vissl försörjningsbehov inle är möjliglatt beräkna lång lid i förväg. 2.3 Andra förmåner vid personskada har del börjat växa fram försäkringssystemi vilka ersättning för personskada bestäms med anknytning till skadeslåndsrättensregler. Till följd av kolleklivavtalsreglering gäller sälunda fr. o. m.sepiember 1974 pä slora delar av arbelsmarknaden en s. k. trygghetsförsäkring,som har lill syfte all ge den som drabbas av personskada genom olycksfall iarbetet full ersättning - såväl ekonomisk som ideell - enligtskadeslåndsrättens normer utan alt det behöver visas att arbelsgivaren ellerannan är skadeständsskyldig. Försäkringen, som bekostas av arbetsgivaren,meddelas av särskilt konsortium bildat av de större försäkringsbolagen. 1huvudsak molsvarande regler gäller pä det statligt lönereglerade området pågrund av kollektivavtal om ansvarighetsförsäkring för personskada m.m.(slalens personskadeförsäkring). Vissa Ukheter med trygghetsförsäkringen har denpatientförsäkring som beräknas träda i tUlämpning . Avsikten är ocksåhär att tUlgodose vissa skadelidande enligl skadesländsrällsliga principer utanatt skadeståndsansvar därför behöver fastslås. Ersättningsansvaret täcks avförsäkring genom särskilt konsortium av försäkringsbolag. Försäkringen bekostasav sjukvårdshuvudmännen. Fr. o. m. är 1974 lillämpas vidare enögonskadeförsäkring, som även den har viss anknytning till skadestånds-rätten.Försäkringen gäller vid förlust eUer väsentlig nedsättning av synförmågan päena ögat. Avsikten är att en skadeständsskyldig genom atl teckna försäkringenför den skadelidandes räkning skall kunna fullgöra sin skyldighet atl täcka dendel av skadan som molsvarar den s.k. kalaslrofrisken, dvs. risken alt denskadelidande ocksä blir av med synen på det andra ögat. Vid sidan av skadestånd eller förmåner frånersällningsanordnmgar som bygger pä skadeslåndsrättens principer utgär ipersonskadefall i regel ocksä andra förmåner. Dessa kan delas in i trehuvudkategorier: förmåner frän socialförsäkringen, förmåner på grund avanställningsavtal, oavsell om de utges direkl av arbelsgivaren eller pä grundav en av denne tecknad försäkring, samt förmåner frän egen personförsäkring avannat slag än socialförsäkring. Till socialförsäkringen, vars skydd i princip ärobligatoriskt men i viss omfattning kan kompletteras med frivilligatilläggsförsäkringar, hör bl. a. den allmänna försäkringen ochyrkesskadeförsäkringen. Beslämmelser om den allmänna försäkringen finns i lagen(1962:381) om allmän försäkring (AFL). Den omfaltar sjukförsäkringen,folkpensioneringen (AFP) och tilläggspensioneringen (ATP).Yrkesskadeförsäkringens huvudförfattning är lagen (1954:243) omyrkesskadeförsäkring (YFL). Den är tillämplig pä skador genom olycksfall i arbetet eller under färd till eller från arbetsplatsen samt vissa andra skador eller andrahälsorubbningar som har orsakats av arbetet. Till yrkesskadeförsäkringen räknasockså vissa författningar som bygger på samma grund som YFL, bl. a.militärersätl-ningsförordningen (1950:261). Genom socialförsäkringens olikaförmåner har samhället infört etl grundskydd mot utgifter och inkomstbortfalltill följd av sjukdom, invaliditet och förlust av försörjare. Även omersättning utgär enUgt AFL eller YFL eller enligt båda lagarna, kan denskadelidande dock aldrig räkna med kompensation för mer än en viss del av sininkomstförlust. Socialförsäkringen ger inte heller nägon särskild kompensationför ideell skada, även om yrkesskadeförsäkringens invaliditetsersättning ipraktiken ofta täcker ocksä sådan skada. Genom förmåner pä grund av anställningsavtal kan vissakategorier av anställda vid sjukdom och olycksfall erhålla en påbyggnad avgrundskyddet enligt socialförsäkringen. Dessa förmåner ulgör emellertid ihuvudsak endasi ersättning för inkomstförlust (sjuklön, sjukpension e. ).Vissa av dessa förmåner utges direkt av arbelsgivaren. Så är fallel t. ex. medsjuklönen lill en statsanställd. Andra förmåner pä grund av anställningsavtalutges genom försäkring (kollektiv tjänstepensionsförsäkring ellersjukförsäkring). Eftersom ett fullständigt ekonomiskt skydd inte alltid kanerhållas genom socialförsäkringen eller förmåner på grund av anställningsavtalfinns det behov av kompletterande förmåner från egen personförsäkring. Detenskilda försäkringsväsendet tillhandahäller också en mångfald olika typer avliv-, olycksfalls- och sjukförsäkringar. Enskilda personförsäkringarförekommer dels som individuella försäkringar, dels - och i allt siörreomfattning som s. k. gruppförsäkringar, dvs. kollekliva försäkringar sommeddelats för medlemmarna i ett större eller mindre kollektiv (t. ex. en vissyrkesgrupp eller anställda pä en viss arbelsplals). Försäkringarna är iallmänhet konstruerade som s. k. summaförsäkringar. Sådan försäkring innebäratl ersättning utgär med etl i försäkringsavtalet bestämt belopp, som i principinte är anpassat lill den konkreta skadans omfattning. Karakteristiskt försummaförsäkringen är ocksä atl skaderegleringen är förenklad genom bruk avschabloner, t. ex. i fråga om invalidiletsbedömningen, saml atl förmånerna oftaär - i varje fall grovt anpassade till de grundförmåner som man har anledningatt räkna med. Ändamålet med ersättningen är i första hand att kompensera förinkomstförlust. I varje fall kapitalbeloppen ur liv- och olycksfallsförsäkringär emellertid otvivelaktigt inriktade på atl täcka ocksä omställningskostnaderav olika slag samt ideell skada. 2.3.2 Ersältningsanordningar med anknytning tillskadeslåndsrällen träffade SAF, LO ochPrivattjänstemannakartellen (PTK) överenskommelse om trygghetsförsäkring vidyrkesskada (TFY). Överenskommelsen har därefter antagits som kollektivavtal avde till dessa organisationer anslutna förbunden. och arbetsgivare utanför SAF samt arbetstagarorganisationersom inle är anslutna till LO eller PTK har träffat sådana kollektivavtal. Denya bestämmelserna om TFY tillämpas fr. o. m. . TFY gäller även på det kommunala området. Beträffande detstatligt lönereglerade området tiUämpas däremoi, som förut nämnts, särskUdaregler, som dock i huvudsak molsvarar dem som gäller enligt TFY. Frän TFY utges ersättning i huvudsak enliglskadesländsrättsliga regler - lill arbetstagare som drabbas av yrkesskada,oavsett vem som är vällande lill skadan. TFY täcker därigenom arbetsgivarenseventuella skadeståndsansvar för sådan skada. Arbetstagare för vilken TFYgäller fär inte föra talan om ersättning för yrkesskada mot sin arbelsgivareeller mot annan arbelsgivare som träffat avtal om TFY eller nägon som äranställd hos sädan arbelsgivare. Ersättning till den som har tillfogats yrkesskada utgärför kostnader, för förlorad arbetsinkomst, för sveda och värk och beståendelyte eller men saml för rehabUilering. Ersällning för kostnader under akut sjukdomslid somyrkesskadan medfört lämnas enligl skadeståndsrättsliga regler. 1 denna formersätts t. ex. sjukvårdskostnader och kostnader för skadade kläder, glasögon e.d. Ersättning för framtida kostnader som föranleds av yrkesskadan anses inga iersättning för bestående lyte och men och ersättning för allmänna olägenheter.Om större framtida kosinader av bestående nalur kan väntas uppkomma, skall dockersättning lämnas efter skadesländsrällsliga regler i form av livränta. Ersällningför förlorad arbetsinkomst under akut sjukdomstid utgår vid arbetsoförmåga somvarat fr. o. m. dagen för insjuknandet. Under de försia 30dagarna utges schabloniserad ersällning med krontalsbelopp enligt särskildtabell. Vid inkomster som överstiger 7,5 basbelopp ersätts dock den fakliskaförlusten. Efter utgången av ersätts alltid den fakliskainkomstförlusten. Om yrkesskadan har medfört invaliditet, utgär dennaersättning liU dess all den definitiva nedsättningen i arbetsförmågan kan bedömasmed tUlräcklig säkerhet. Efter denna tidpunkl utgär ersättningen för framtidaförlust av arbetsinkomst i form av ärlig Uvränta, som fastställs med hänsynlill den bestående nedsättning av arbetsförmågan som har föranletls av yrkesskadan.Vid bedömandet av i vad män arbetsförmågan är nedsatt skall beaktas denskadades förmåga atl trots skadan bereda sig inkomst genom sådani arbete sommotsvarar hans krafter och färdigheter och som rimligen kan begäras av honommed hänsyn till tidigare ulbildning och verksamhei, omskolning eller annanliknande ålgärd saml ålder, bosättningsförhållanden och därmed jämförligaomständigheter. Vid uppnådd pensionsålder reduceras livräntan med hälften.Livräntan värdesäkras enligt lagen (1973:213) en ändring av skadeståndslivränlor.Om den skadelidande begär del, kan han i släUel för livränta eller del därav fäetl engångsbelopp som svarar mol det kapitaliserade värdet av livräntan. Kanden framlida årliga förlusten av arbetsinkomsten antas komma att undersliga , skall ersättningen alllid utgå som engångsbelopp. ningen skall vidare ulgå som engångsbelopp för allmännaolägenheter, om den skadade kan återgå i arbeie och den definitiva medicinskainvaliditelsgraden uppgår till högst . Även vid högre medicinskinvaliditets-grad kan arbetstagare som kan återgå i arbete få ersättning medengångsbelopp för allmänna ölägenheter, om han begär del. Ersättning förallmänna olägenheter beräknas med utgångspunkt frän den medicinskainvaliditelsgraden och ulgör en förhöjning, varierande mellan 0,5 och 1,5gånger, av ersättningsbeloppen för lyte och men. Ersättning för sveda och värk under akut sjukdomstidlämnas i normalfallet vid arbetsoförmåga som har varat mer än 30 dagar.Ersättningen bestäms enligt särskilda normer. Ersättning för lyte och menlämnas när kvarstående lyte eller men kan förutses bli bestående för framtiden,dock tidigast dä den akuta sjukdomstiden har upphört. Ersättningen beräknasenligt särskild labell med ulgångspunkt frän den medicinska invaUditetsgradenoch den skadades ålder. Härutöver kan ersättning lämnas enligtskadeslåndsrätlsliga regler, om det bestående lytet eller menet har medförll.ex. vanprydande ärr, amputalions-defekt, sådan värk vartill hänsyn intetagils vid bestämmandet av den medicinska invaUditetsgraden, förlust avsinnesfunktion eller tänder eller inre organ. Om den skadade på grund av beslående följder avyrkesskadan inle kan återgå tiU sitt tidigare förvärvsarbeie, ersätts skäligakosinader för erforderUg rehabilitering till annal jämförbart yrke. Ersättning för lyte och men saml för invaliditet kan efterhörande av en rådgivande nämnd - - omprövas om det är uppenbart atti det särskilda fallet väsentlig och bestående ändring inträtt i de förhållandensom har legat lill grund för bestämmandet av ersättningen. Ersättning vid dödsfall lämnas enligt skadesländsrättsligaregler för begravningskostnad och för förlust av underhäll lill efterlevande.Ersättning för förlust av underhäll lämnas tUl den som vid liden för dödsfallethade rält lill eller faktiskt erhöll eller kunde antas haerhållit underhäll av den avUdne. Vid faststäUandel av ersättning för förlustav försörjare skaU hänsyn tas till den efterievandes förmåga och möjligheteratt genom eget arbete eller pä annat sätt bidra till sin försörjning. Vissaminimibelopp utgär dock alltid till efterlevande make med vilken jämställssädan person som den avlidne stadigvarande bott samman med underäkienskapsliknande förhällanden - samt lill barn och, under vissaförutsättningar, till föräldrar som vid liden för dödsfaUel bodde samman medden avlidne. SärskUda bestämmelser gäller om samordning mellanersättning frän TFY och andra förmåner som utgär vid personskada (se avsnitt2.4.1) samt om medvållande (se avsnitt 2.5). har lagt fram etl förslaglill beslämmelser om ersällning vid skada som drabbar patient i samband medhälso- 1 saml Nr 12 Förslaget avses träda i kraft den 1 januari1975. Förslaget innebär i huvudsak att patient, som drabbas avkroppsskada som har direkt samband med hälso- och sjukvården, ellerefterlevande till sådan patient skall ha rält tiU ersällning beräknad enliglskadeståndsrätls-Uga regler. Detta innebär bl.a. att ersättning utgår såväl förkostnader som för förlorad arbetsförtjänst och ideell skada. Vissa avvikelserfrän de allmänna skadeståndsrättsliga reglerna föreslås dock i syfte altundvika den överkompensation som dessa regler kan ge och atl skapa förutsättningarför en enklare och snabbare skadereglering. Avvikelserna har tUl största delenutformats i enlighet med de principer som ligger till grund för TFY. Ocksä denna försäkringsform är samordnad med andraförmåner vid personskada (se avsnitt 2.4.1). Vid medvållande gäller särskilda regler (se avsnitt 2.5). Ögonskadeförsäkringen, som trädde i kraft den 1 januari1974, gäller för den som pä grund av förlust eller väsenllig nedsättning avsynförmågan på elt öga är berättigad lill skadestånd. Försäkringen omfattarsynskada på kvarvarande öga till följd av olycksfall eller sjukdom. Ersättningutges endast om den försäkrade förlorar synen pä kvarvarande öga eller fär säallvarlig synnedsättning, att förvärvsförmågan varaktigt nedsätts med minslhälften eller vårdbehov uppkommer. Ersättningen utgår i form av Uvränta, som är avsedd atlläcka förlust av arbetsinkomst, förlust av allmän tjänstepension samt kostnaderför värd och rehabilitering (omskolning). Bedömningen av förlust av arbetsinkomstsker med hänsyn till den försäkrades vanliga arbete och annat arbete, sommotsvarar hans krafter och färdigheler och som rimligen kan begäras av honommed hänsyn till hans ålder, utbildning och tidigare verksamhet. Livräntanvärdesäkras i enlighet med bestämmelserna i lagen om ändring avskadeståndslivränlor. 2.3.3 Förmåner från socialförsäkringen Från sjukförsäkringen utgär bl.a. ersällning för sjukvård,dvs. läkarvård, sjukhusvård, resor m.m. 1 allmänhel utgår full eUer i detnärmaste full ersättning. Vid sjukdom som orsakar nedsättning av arbetsförmågan medminst hälften medför sjukförsäkringen ocksä rält lill sjukpenning. Hel sjukpenningutgär vid hel förlust av arbetsförmågan, medan halv sjukpenning utgår i övrigafall. Hel sjukpenning utgör av den försäkrades sjukpenninggrundandeinkomst för dag. Inkomst som översliger 7,5 basbelopp beakias inte. Om denförsäkrade får förtidspension eller sjukbidrag, upphör rätten till sjukpenning. Förtidspension från den allmänna försäkringens pensionsgrenar(AFP och ATP) utgår tiU försäkrad som har fyUt tiU dess att han fyUer 67år, om hans arbetsförmåga pä grund av sjukdom eller annan nedsättning av denfysiska eller psykiska prestationsförmågan är varaktigt nedsatt med minsthälften. Är nedsättningen inte varaktig men kan den anlas bli beslåendeavsevärd tid, utgår i stället sjukbidrag. Denna förmån följer i övrigt vad somgäller om förtidspension. Försäkrad som har fyllt kan även fäförtidspension på arbelsmarknadsmässiga skäl. Enligt 7 kap. 2 § och 13 kap. 1 § AFL utgår hel pension,två tredjedels pension eller halv pension, beroende på i vUken omfaltning arbetsförmå gan är nedsatt. Bedömningen härav grundar sig på de försörjningsekono miska konsekvenserna av sjukdomen eller skadan. Vid bedömningen skall nämligen enligl 7 kap. 3 § och 13 kap. I § AFL beaktas den försäkrades förmåga att vid den nedsatta prestationsförmågan bereda sig inkomst genom sådant arbete som molsvarar hans krafter och färdigheter och som rimligen kan begäras av honom med hänsyn tUl hans utbUdning och tidigare verksamhet samt ålder, bosättningsförhåUanden och därmed jämförliga omständigheter. 1 fråga om äldre försäkrad skall bedömningen främsi avse hans förmåga och möjlighet alt bereda sig fortsatt inkomst genom sådant arbete som han tidigare utfört eller annat för honom tillgängligt lämpligt arbete. Med inkomst av arbete likställs i skälig omfaltning värdel av hushållsarbete i hemmet. Under liden för rehabiUte- ringsåtgärder skaU arbetsförmågan anses nedsatt i den mån den försäkra de pä grund av ålgärderna är förhindrad alt utföra förvärvsarbete. Frågan om graden av nedsättningen kan omprövas. Omprövningen kan bero på att den försäkrades arbetsförmåga ytterligare har försämrats. En väsentlig förbättring kan å andra sidan leda liU indragning eller minskning av pensionen. Grundskyddel utgör förtidspension från AFP, som inte ärberoende av atl den försäkrade har kvalificerat sig för förmän genom att hanvarit förvärvsverk sam eller att avgifter eriagts för hans försäkring.Hel förtidspension för år uppgår lill samma belopp som ålderspension frän AFP,eller av basbeloppel för den som är ogift och i regel av basbeloppelför den som är gift. Därutöver kan utgå barntillägg, invalidilelstillägg,husirutillägg och kommunalt bostadstillägg. ,räknat frän , kommer pensionerna från AFP för den som saknareUer har läg ATP atl successivt ökas med pensionstillskott upp lill avbasbeloppet. PensionsliUskottet är f.n. .