prop · FY0319 · 1975-12-31 00:00:00 — Överfört på arbetslivet medför denna lösning atl all hemligavlyssning på arbetsplatser i princip blir förbjuden. innebär atl barasådan avlyssning med hjälp av dold apparatur som sker med de anslälldas vetskapoch samiycke blir tillåten. Del kan enligl min mening inte heller finnas någotberättigat behov inom arbetslivet av en mer vidsträckt rätt på detta område. Vad åter gäller den användning av nu aklueU apparatur somsker öppet finns det till en början skäl framhålla alt del här i många faU ärfråga om naluriiga hjälpmedel av lyp snabbtelefoner och personsökare somnormalt inle skapar några som helst problem från integriletsskyddssynpunkt.Några bestämmelser för atl reglera användningen av sådan apparatur synes miginte behövliga. Detsamma gäller användningen av t. ex. bandspelare för protokolleringav vad som sägs vid elt sammanlräde. När det däremoi gäller sådan avlyssningeller inspelning som sker för atl kontroUera viss tUlverkning eUer andraarbetsmoment intar jag i likhet med löntagarorganisationerna en motsatt slåndpunkt.Personalavlyssning kan inte vara moliverad annat än möjligen i rena undanlagssilualioner,t. ex. om en sådan ålgärd av någon anledning skulle krävas för att tUlgodosearbetstagarnas säkerhet. Enligl min meningbör den i sisinämnda fall inletillålas utan slöd i kollektivavtal. Det är mol bakgrund härav klarl all delfinns ett behov av en reglering av denna fråga. Jag vUl emellertid i detlasammanhang hänvisa till vad chefen för dåvarande anförde (prol. 1973:124 s. 81) med anledning av en frågaangående övervakning av arbetstagare med hjälp av intern television nämligenall frågor av detla slag bör lösas i försia hand genom förhandlingar mellanarbetsgivaren och berörda arbetstagarorganisationer. Den sålunda angivnaprincipen bör 6 1975 1 saml Nr 19 givetvis vara tillämplig även i fråga om den typ av lekniskahjälpmedel som är aktuell i delta sammanhang. Vid sådani förhållande och dåfrågan om de författnings- och avtalsmässiga förutsätlningarna för en sådanordning nu är föremål för ulredning inom arbetsrältskommillén (In 1971:03)finner jag övervägande skäl tala för all man i della sammanhang även förarbetsplatsernas del nöjer sig med all reglera den hemliga användningen avakustiska hjälpmedel. Jag vill tillägga, all om frågan inte skulle få sinlösning inom ramen för de avtal som kan komma lill stånd på grundval avresultatet av arbetsrättskommitléns arbete, kommer jag all omprövamin slåndpunkt i denna fråga. Beträffande utformningen av de nya straffrättsligabestämmelserna till skydd för den personliga integriteten mol angrepp medakustisk apparatur delar jag kommitténs uppfattning att det är nödvändigl atlanvända förhållandevis allmänt hållna beskrivningar av själva det straffvärdabeteendet. I annal faU riskerar man atl gärningar som kan vara väl så siraffvärdasom de vUka omfattas av gärningsbeskrivningen blir mer eUer mindre godtyckligtutelämnade från del straffbara området. Del är således inle möjUgl all exaktbeskriva vare sig själva gärningen eUer de akustiska apparater som kan kommaatt omfattas av förbudet. Av vad jag lidigare har anfört framgår all de nyastraffbestämmelserna skall rikta sig mol all obehörig avlyssning som sker ihemlighet, dvs. med hjälp av dold apparatur eller under andra förhåUanden sominnebär alt den som blir utsatt för åtgärden är hell omedveten därom. I motsatstUl vad som förordats av kommittén bör sålunda reglernas lUlämpningsområde inlebegränsas i lokalt hänseende. På grund härav synes del emellertid nödvändigtalt söka åsiadkomma sådana avgränsningar i lagtexten atl de företeelser somskall skyddas blir särskilt angivna. I annat faU skulle t. ex. en ornitolog somlyssnar på fåglar eUer den legitima användningen av talregislreringsapparaler m.m.kunna komma all omfattas av den nya bestämmelsen. Jag föreslår därför i överensstärhmelsemed vad som gäller i dansk och norsk rält - alt del nya slraffbudet utformas pådel sättet att skyddet mot hemlig avlyssning i försia hand begränsas tUl att omfaitasamtal mellan andra. Även om hemlig avlyssning eller upptagning av annal än talkan utgöra en kränkning av den personliga integriteten framslår del enligl minmening som mesl angeläget med ell slraffskydd för jusl muntligakommunikationer. Härigenom uppnås även en önskvärd tydlighet i straffbudet. Föratl inte t. ex. diktamina skall falla utanför del straffbara området börbestämmelsen dessulom skydda tal i enrum. I delta sammanhang uppkommer också frågan huruvida skyddelmot olovlig avlyssning med dold apparatur skall gälla även vid olikasammankomster. En åtskillnad måste därvid göras mellan å ena sidan sammankomstvartill allmänhelen har tillträde och å andra sidan sammankomst till vUkenallmänheten inle äger tillträde. Beträffande det förstnämnda slaget avsammankomster har kommittén föreslagit atl den straffrättsliga regleringen inleskall bU tillämplig. De remissinstanser som särskilt yttrat sig i denna frågahar tillstyrkt eUer lämnat detta förslag Även jag hyser den uppfattningen all lillräckligaskäl inle föreligger att utsträcka skyddet mol de inlegritetskränkande ålgärdersom nu är i fråga lill all avse även sammankomster som aUmänheten har tillträdelill. Del bör därför även i fortsätiningen i princip vara tillåtet fördeltagare eller åhörare all vid allmän sammankomst använda bandspelare och andralekniska hjälpmedel för all lyssna lill och upplaga vad som där öppetförsiggår. För övrigl torde såsom kommittén framhållit den omständigheten atlsammankomsten är offentlig anses innebära all elt tyst medgivande föreliggerfrån anordnarens sida all de närvarande får bruka leknisk apparatur. Skulle däremoibegagnandet av den akustiska apparaturen ske på elt störande säll eller utgöraelt led i en kränkning av någons upphovsmannarätt, torde åtgärden liksomhittills kunna beivras. Ej heller anser jag atl del i detta sammanhang finnsanledning atl vidta någon ändring i vad som f. n. gäller beträffandemyndigheters sammankomster som är öppna för allmänheten, t. ex.domstolsförhandlingar. Som jag har anfört gäller i fråga om domstolsoffentliga förhandlingar enligt 5 kap. 9 § RB alt del ankommer på rättensordförande att upprätthålla ordning vid rättens sammanträden och att meddeladärför nödiga föreskrifter. Om ordföranden finner atl en privat bandupptagningt. ex. är störande kan han förbjuda den (jfr JO 1969 s. 39). Den som inleefterkommer en sådan föreskrift kan enligl 9 kap. 5 § RB dömas lill böler.Skulle däremoi ena parlen under rättegången i hemlighet med hjälp av tekniskahjälpmedel avlyssna eller spela in motparternas interna överläggningar lordestraffansvar för elt sådani förfarande kunna komma i fråga enligl den av migföreslagna nya bestämmelsen (jfr JO 1968 s. 165). Vad återangår frågan om inlegritelsskydd vid sammankomst vartill aUmänheten inte har tiUlrädesläUer sig saken någol annoriunda. Kommillén har i denna del uttalat alt detbör vara förbjudet för enskild att spela in på band vad som avhandlas på sådansammankomst eUer alt på annat sätt bereda utomstående möjlighet alt åhöra vadsom där förekommer eftersom sådana ålgärder i och för sig innefattar enkränkning av övriga deltagares integritet. Delta ställningstagande baseras påuppfattningen all det här inte föreligger några särskilda skäl som kan motiveraatl förfarandel bör vara lillålei ulan tvärtom talar andra synpunkter för ellförbud. Kommittén pekar därvid på att det i annal fall bl. a. föreligger riskför atl inspelningar från sådana sammankomster dellagarna ovetande kommer iutomståendes händer. Kommitténs överväganden i denna del har underremissbehandlingen föranlett endast några uttalanden av delvis kritiskinnebörd. Jag är ense med kommittén atl vad som avhandlas vid etl sammanlrädeeller annan sammankomst lill vilken allmänhelen inte har tillträde inte bör denärvarande ovetande kunna komma till utomståendes kännedom. Skyddet mot olovligavlyssning eUer inspelning bör således i princip omfatla även sådanasammankomster. Som jag har anföri har jag emellerlid föreslagil nya straffbestämmelsen i försia hand skall rikta sig mol olovlig avlyssning eUer inspelning ihemlighet av andras samtal, dvs. samtal som vederbörande inle själv deltar i.Fråga uppstår då om det även vid sammankomster som inte är offentliga börfinnas ell skydd mol all någon som deltar i mötet de andra ovetande på mekaniskväg lar upp vad de säger. ProblemsläUningen är här en helt annan än vid övrigafall av olovUg inspelning. Intresset av skydd kan enligt min mening inte ansesvara delsamma när det gäller mötesdeltagarna sinsemeUan som beträffande hemligainspelningar av interna samtal mellan utomstående personer. Inspelningen har jui det första faUel endasi liU följd all vad som har sagls mellan dellagarnablir bevarat på annat säll än genom minnesfunktioner och eventueUa skriftUgauppteckningar. Det finns sålunda anledning anta atl en inspelning vid ellslutet möte i övervägande anlalel faU enbart fyller en rent praktisk funktion.Visserligen kan del som kommittén påpekat finnas risker för att en inspelningsom tagils upp vid etl slutet möte sedermera kan komma i en utomståendesbesittning. En sådan fara kan emellertid alltid sägas föreligga belräffandeinformation som av olika anledningar bör undandras andras kännedom. Jag hardärför kommit till slutsatsen all de regler som enligl vad jag lidigare har anföribör finnas lill skydd för den som deltar i sammankomster som inle är offentligaskall avse endast den som inte deltar i överläggningarna eller som har beretlsig tillträde lill sammankomsten på ell obehörigt sätt. En sådan lösninginnebär också all överensslämmelse även på denna punkl nås mellan de svenskareglerna och vad som f. n. gäller i och . Kommittén har övervägt om det finns anledning all - ilikhet med vad som gäller om telefonavlyssning - föreslå all polis eUer andra myndighelerskaU få en särskild räll att använda integritetsfariig apparatur i sill arbetemed all bekämpa brolt. Kommittén har dock stannat för all della inle bör varamöjligt. Denna ståndpunkt har lämnats utan erinran av flertaletremissinstanser men har också kritiserats av en del instanser. ifrågasatt om inle det ovillkorliga integritets-skyddet börvika för all underiätla brottsbekämpningen, under förutsättning alt del gesstränga processuella garantier mol missbruk, i analogi med bestämmelsema omtelefonavlyssning. Länsslyrelserna i och län anser att fråganom användning av inlegrilelsfarlig apparatur i brottsbekämpande syfte börövervägas ylterligare och överåklagaren i har föreslagil att polisenefter domstols prövning bör medges rätt att använda inlegrilelsfarlig apparaturi samlliga de fall där förutsättningar för anordnande av telefon- och poslkonlrollär uppfyllda. Jag delar i alll väsentligt de synpunkter som kommillénanfört mol en användning av inlegrilelsfarlig apparatur i brottsbekämpandesyfte. Jag anser sålunda alt del f. n. inte finns skäl alt lUlåla polisen attanvända sådan apparatur i slrid med de aUmänna bestämmelser som enligl vad jagnyss har anföri bör gälla för olovlig avlyssning. Jag vill i delta sammanhangockså hänvisa tUl vad jag har uttalat i direktiven till de sakkunniga som jagnyligen fått Kungl. Maj:ts bemyndigande alt tillkaUa för all göra en översyn av de olika regler som finns omtelefonavlyssning (Ju 1974:08). Jag framhåller därvid bl.a. alt även omtelefonavlyssning otvivelaktigt är en effektiv spaningsmetod vid vissa slag avmyckel allvarliga brotl som är svåra all komma ål enbart med andra meioder bördel emellertid med hänsyn lUl ingreppels karaklär inle få förekomma i andrafall än då del motiveras av starka samhällsintressen. De sakkunniga bör,framhålls del, därför överväga om gällande regler om lillämpningsomrädel förtelefonavlyssning innefattar en lämplig avvägning mellan intresset av ell slarklskydd för den enskUdes privatliv och samhällets iniresse av effektiva medel ibrottsbekämpningen. I direktiven anförs vidare atl en viklig uppgift för desakkunniga blir atl undersöka om del är möjligl all ytterligare stärka rällssäkerhelsgaranliernavid telefonavlyssning. I della syfte bör de se över bl. a. reglerna omförfarandet vid tillståndsprövningen. En annan fråga som bör uppmärksammas vidutredningsarbetet är om kretsen av de personer som har rätt all la del av delupptecknade materialet kan begränsas ytterligare. Dessutom uttalar jag bl. a.all under översynen av lelefonavlyssningsreglerna kan frägor om förslärkning avintegriletsskyddel på områdei aklualiseras. 1 den mån sådana frågor haromedelbart samband med det givna lagsliflningsuppdragel bör de sakkunnigakunna föreslå reformer också i sådana hänseenden. De sakkunniga bör därvidsamråda med integritelsskyddskommiltén. De sakkunniga bör även varaoförhindrade att om det visar sig nödvändigt föreslå sådana ändringar i1952 års lag om särskilda tvångsmedel i vissa brottmål som föranleds avöversynen belräffande reglerna om telefonavlyssning. Med hänsyn lill det nära samband som råder mellan denöversyn som den tillsatta ulredningen sålunda kommer all företa belräffande beslämmelsernaom telefonavlyssning vid förundersökning m.m. och frågan om användning av integrilesfarligapparatur i brottsbekämpande syfte finns del enligl min mening anledning förutredningen alt även ta upp denna Sammanfattningsvis vill jag sälunda föreslå enstraffbestämmelse som riktar sig mol olovlig avlyssning eUer inspelning som skeri hemlighet, dvs. i regel med hjälp av dold apparatur oberoende av var dennaolovliga avlyssning eller upptagning äger rum. Beslämmelsen bör omfaita avlyssningeller upptagning av samtal mellan andra, tal i enrum och förhandlingar vidsammanträden eller sammankomster vartill allmänheten inte har tUlträde, omgärningsmannen inte själv deltar i förhandlingarna eller om han obehörigen harberett sig lilliräde till sammanträdet eller sammankomsten. Brottet börbetecknas som olovlig avlyssning och regleras i en särskild ny paragraf i 4kap. Denna paragraf bör placeras efter straffbestämmelsen om intrång iförvar i nämnda kapitel och betecknas 9 a §. Från slraffbudet bör undantassådana fall av olovlig avlyssning som straffsanktioneras enligl 4 kap. 8 § BrBsåsom brytande av telehemlighet. Den av kommittén föreslagna straffbestämmelsen till skydd molanbringande av lekniska hjälpmedel för avlyssning eller inspelning har tillstyrkts av alla remissinslanser som har yttrat sig ifrågan. Kommillénhar pekat på all angrepp på annans integritet med leknisk apparatur typisktsett försiggår i olika momeni. Det försia momentet beslår då i all apparaturenanbringas. En radiosändare placeras i en viss lokal eller en anordning förtelefonavlyssning ansluts lUl en telefonapparat. Det andra momentet bestårsedan i att den anbragta apparaturen används, dvs. radiosändaren sätts ifunktion eller telefonavlyssningen börjar. I della andra moment ingår självfallelockså alt man lill en början gör en bandinspelning som senare avlyssnas. Delligger i sakens nalur all del inle sällan kan bli svårt att styrka alt enavlyssnings- eller inspelningsapparalur som påträffats under sådanaomständigheter alt man kan ulgå ifrån att den som anbringat den haft uppsåt atti hemlighet avlyssna eller spela in andras samtal, verkligen också har använlsför delta ändamål. Under sådana förhållanden anser jag det välmotiverat att ipreventivt syfte straffbelägga även ett hemligt anbringande av sådan apparatursom det här är fråga om. Med en sådan ordning vinner man den fördelenall apparaturen kan förklaras förverkad enligt beslämmelserna i 36 kap. 2 § BrB,efiersom anbringandet då kommer att vara en befallning med apparaturen som ulgörbrolt enligl BrB. Den av kommittén föreslagna straffbestämmelsen i denna delbör emellertid uiformas på elt något annorlunda sätt än vad kommittén förordat.Behovet av ändring hänger bl. a. samman med del förhållandet atl jag i motsats tUlkommittén inle velat begränsa den nya straffbestämmelsens räckvidd lill endastsådan avlyssning eller upptagning som sker på vissa platser utan tUlstånd avden som förfogar över platsen i fråga. Av vad jag lidigare har anfört framgårvidare all en olovlig avlyssning ibland kan uigöra även elt brott mol telehemlighetsom bestraffas enligl 4 kap. 8 § BrB, t.ex. vid olovlig avlyssning av andrastelefonsamtal. Med utgångspunkt i principen om en såvitt möjligl likformigbehandling av likartade fall bör därför anbringandet av t. ex. en lelefonadapleri avsikt alt olovligen bereda sig tillträde till ell telefonmeddelande Slraffsanktioneras,om straff införs mol atl anbringa t. ex. en radiosändare i en telefon för allavlyssna vad som sker i elt rum eller annat ulrymme, där en telefonapparat äruppställd. Jag föreslår därför atl den nya beslämmelsen får omfaita både delfallet där anbringandet av apparaten skett med uppsåt alt föröva sådan gärningsom enligl vad jag har förordal utgör olovlig avlyssning och del därinstallationen sker för atl söka bryta telehemligheten på säll som sägs i 4kap. 8 § BrB. Från en straffbestämmelse med denna innebörd måste undantag dockgöras för fall då gärningsmannen är förfallen lill ansvar för fullbordat brotl.Annars skulle denne kunna drabbas av dubbla straffsanktioner. Eftersom beslämmelseni 4 kap. 8 § BrB om brytande av telehemlighet även avser telexmeddelande börförfarandet i lagtexten beskrivas som anbringande av tekniskt hjälpmedel ochinte såsom kommittén föreslagit som ett anbringande av tekniskt hjälpmedel föråtergivning av ljud. Då ansvar ådöms enligt denna beslämmelse, bör sombrottsbenämning användas, när fråga är om bry- lande av telehemlighet, förberedelse lill brytande av telehemlighetsaml, när fråga är om olovlig avlyssning, förberedelse till olovlig avlyssning. 7.3 Regler om åtal Kommillén har förordal all varken olovlig avlyssning eUerförberedelse till sådant brott bör få åtalas, om inte målsäganden anger brottettill åtal eller åtal finnes påkaUal ur allmän synpunkl. Bestämmelsen om åtal i4 kap. 11 § BrB bör därför enligt kommittén ändras i enlighet därmed. Kommillénsförslag till ålalsregel har inle föranlett någon erinran vidremissbehandlingen. Enligt 4 kap. 11 § BrB får bl.a. hemfridsbrotl eUer olagaintrång som inte är grovt, ofredande som inle förövats på allmän plals ellerintrång i förvar åtalas av åklagare endast om målsägande anger brottet tUl åtaleller om ålal är påkallat ur allmän synpunkl. Kommillén, vars föreslagnastraffbestämmelse om olovlig avlyssning som lidigare redovisats sluter antill gällande rätts beslämmelser om hemfridsbrotl och olaga intrång, anser atldel ligger nära till hands atl även belräffande regler om ålal jämföra olovligavlyssning med hemfridsbrotl och olaga intrång. Kommillén har framhållit attåklagares åtalsrätt när del gäUer hemfridsbrotl och olaga intrång harinskränkts av i huvudsak två skäl. För det första har man ansett all dessabrott är förhåUandevis vanUgl förekommande. Genom alt föreskriva särskildavillkor för åtal när brottet inte är grovt kan man undvika att polis- ochåklagarmyndigheternas arbetsbörda belastas i opåkallal hög grad. För del andrakan ell ålal ibland strida mot målsägandens intresse. Han kan sålunda önskaundgå den publicitet som etl ålal kan föra med sig. Kommillén ultalar för sindel i delta sammanhang atl en beslämmelse som syfiar till att på vissl sätlskydda den enskildes integritet självfallet inte bör tillämpas så att denenskildes integritet kränks på annal sätt. Hänsyn bör därför i storutsträckning tas till målsägandens intresse. Del andra av de båda skäl som ansetismotivera en inskränkning av åklagares ålalsrält i fråga om hemfridsbrotl ocholaga intrång gör sig alltså, menar kommittén, med stor styrka gäUande också belräffandeolovlig avlyssning. Enligl kommitténs mening bör följaktligen enahanda vUlkorsom gäUer för räll till ålal för hemfridsbrotl och olaga intrång gälla i frågaom olovlig avlyssning. Del förulsälls därvid alt det endasi i sällsynia undantagsfaUkommer all föreligga skäl alt finna åtal vara påkallat ur allmän synpunkl, när målsägandenönskar alt ålal inle skall väckas. Belräffande motsvarande spörsmål i fråga omden gärning av förberedande nalur som särskilt straffbeläggs i del av kommitténföreslagna Iredje stycket av 4 kap. 6 a § BrB har kommittén anfört att målsägandensintresse av att få inverka på åtalsfrågan inle kan anses väga lika lungt som ifråga om en fullbordad inlegrilelskränkning, eftersom rällegången i della fallinte kan antas i särskUl hög grad komma alt ställa hans enskilda förhåUanden i Enligt kommittén kan man emellertid inleheller i detla sammanhang frånkänna hans egen inslällning lill frågan om ålal aUbetydelse. Det skulle vidare vara i viss mån säreget om lagstiftningen skuUeföreskriva strängare vUlkor för ålal när fråga är om fullbordat brotl än när gärningenavbrutits på ett förberedande stadium. Jag delar i princip de synpunkter på ulformningen avåtalsreglerna som kommUlén anlagt. Del ligger även enligt min mening i sakensnatur atl slor hänsyn bör tas till målsägandens egen instäUning när del gällerfrågan huruvida elt brott som innebär ell angrepp mot hans personUga integritetskaU beivras. Jag har emeUertid med avvikelse från kommitléns förslag förordaten straffbestämmelse som innebär att all olovlig avlyssning som görs ihemlighet, oberoende av var åtgärden äger mm, bör slraffsanktioneras. Dennalösning får bl. a. lill följd all olovUg avlyssning på platser som aUmänhetenhar lillträde lUl, t. ex. i butiker eller på restauranger, kommer alt fallaunder del nya slraffbudet. Brolt av detla slag bör enligl min mening, på grundav del allmänna samhällsintresse som får anses föreUgga alt över huvud tagetkunna beivra brotl som förövas på aUmänna platser, ligga under åklagares aUmännaåtalsplikt. I övriga faU bör emellerlid med hänsyn lill målsägandens iniresseangivelse från denne föreligga för att åtal skall få anställas, om inle ålalfinnes vara påkallat ur allmän synpunkt. Motsvarande regler bör även gäUa dådel är fråga om förberedelse till olovlig avlyssning. Däremoi bör det belräffandeförberedelse lill brytande av telehemlighet, i likhet med vad som f. n. gällerför det fullbordade brottet, inle råda någon inskränkning i åklagares plikt atlväcka ålal för sådani brott. Jag föreslår att beslämmelsen om ålal i 4 kap. 11§ BrB uiformas i enlighet med de av mig här uppdragna rikllinjerna. Kommillén har förordal atl den som utsätts för olovligavlyssning bör få rätt liU skadestånd för det Udande som kan ha vållats honomgenom denna ålgärd. När del gäller ulformningen av en bestämmelse härom har kommillénvall alt i den numera upphävda 6 kap. 3 § strafflagen (SL) göra en hänvisning lillden föreslagna straffbestämmelsen om olovUg avlyssning. Kommilléns förslag sådan skadeståndsregel har tillstyrkts av flertalet remissinstanser somyttrat sig i frågan. RÅ och överåklagaren i har tillagt atl del enliglderas mening synes följdriktigt all del öppnas möjUghet att utdöma ideelltskadestånd även vid brytande av post- eUer telehemlighet. Beslämmelserna i 6 kap. 3 § försia slyckel SL, enligl vUkellagrum vedergällning skuUe givas för lidande, som genom brolt mol personligafriheten eller genom ärekränkande gärning får anses någon tillskyndat, harsålunda upphävts och ersatts med vissa beslämmelser i den nya skadeståndslagen.Vad särskUt gäUer ersättning lör lidande till följd av vissa brottsligagärningar så innebär dessa nya regler atl den skadelidandes StäUning förbättras i vissa avseenden för alt - som jaguttalat i prop. 1972:5 åsiadkomma en närmare anpassning lill modernrättsuppfattning. Sålunda har beslämmelserna om skyldighet alt utge ersällningför lidande lill följd av brott.utvidgats tiU all omfaita också vissa andra faUav brottsligt ofredande än brott mol den personliga integriteten. Vidare harersättning för lidande genom ärekränkning utvidgats tiU alt gälla även"dylik brottslig gärning". I specialmotiveringen lill den nya beslämmelsenfinns en närmare redogörelse för innebörden av den nya reformen. Vid engenomgång av de brolt som kunde tänkas medföra ersättning för personligtlidande enligt de nya bestämmelserna anförde jag belräffande brotten i 4 kap. BrBbl.