prop · FY0330 · 1975-12-31 00:00:00 — En utredning har tillsats för att komplettera dessainventeringar, så att det skall bli möjligt att bedöma frågor om ytterligarevattenkraftubtyggnader i norra pä grundval av ett material, som imöjligaste mån är likvärdigt med det som har redovisats för älvarna i södraNorrland och norra . Utredningen skall mot bakgrund av det inhämtadematerialet presentera en rangordning av utbyggnadsprojekten på samma sätt somhar skett för älvarna i det södra omrädet. Utredningsuppdraget berör inteVindelälven, älv och älv. Föratt ge underlag för regeringens förslag om ett energipolitiskt handlingsprogramhar utredningen i enlighet med sina direktiv avlämnat lägesrapporten (Ds B1974: 4) Vattenkraft och miljö 2. I rapporten redovisas bl. a. utredningensöversiktliga bedömning av hur mycket elektrisk energi utöver nuvarandeutbyggnadsnivå som kan utvinnas i landet under fömtsättning i det ena fallet,att endast obetydliga konflikter med bevarandeintressen kan tolereras och idet andra fallet, att endast sådana älvsträckor som med hänsyn till sammanvägdabevarandeintressen kan karakteriseras som omistliga undantas från utbyggnad. 1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 404 Utbyggnader som förorsakar endast obetydliga ellerlättkompenserade skador skulle enligt utredningen ge ett energitUlskott av 2 ä3 TWh i södra och norra och ungefär lika mycket inorra . Den totala utbyggnadsnivån för hela landet skulle därvid stannavid 65 ä . De utbyggnadsprojekt som kan komma ifråga i dettaalternativ är i första hand till- och nybyggnader i älvsträckor som redan idagär hårt utnyttjade. En utbyggnadsnivå som omfattar alla inventerade projektutom sådana som drabbar de allra mest värdefulla natur- och kulturmUjöernaskulle enligt utredningen ge en årsproduktion av vattenkraft i hela landet på75 å . Den totalaförbrukningen av elektrisk energi i täcks ännu vid mitten av 1970-talettill ca tre fjärdedelar av inhemsk vattenkraft. Som framgått av min redogörelsenyss finns det i vårt land fortfarande betydande vattenkrafttillgångar somskuUe kunna nyttiggöras i ekonomiskt motiverade kraftproduktionsanläggningar. Uppfattningarnaom vilken ytterligare utbyggnad av vattenkraft som kan tillåtas gåremellertid starkt isär. Enligt den ena åsiktsriktningen representerad av bl.a. ÖEF, , LO och CDL ter sig en fortsatt utbyggnad mycketangelägen. De skäl som i första hand talar för detta är, att utnyttjandet avvattenkraft är en billig och effektiv metod att alstra elektrisk energi, sominte ger upphov till hälsofarliga luft- och vattenföroreningar och som bidrartiU att minska beroendet av importbränslen. Andra åter däribland statensnaturvårdsverk, och menar attnågon ytterligare utbyggnad av vattenkraft inte bör komma ifråga. Vattenkraftenhar, framhålls det, numera tagits i anspråk i en sådan omfattning atl enutbyggnad av kvarvarande orörda älvar, tillflöden och älvsträckor hotar atthelt beröva vårt land den naturtyp som dessa representerar, som enutbyggnad inte kan ge annat än obetydliga tillskott till energiförsörjningen. För egen del har jag funnit att viss fortsatt utbyggnad avvattenkraften är nödvändig. Till grund för detta ställningstagande ligger följandeöverväganden. Energikonsumtioneni vårt land kommer under ännu framöver att öka. Som jag harframhåUit bör de åtgärder för att begränsa ökningen av energikonsumtionen somjag har föreslagit i det föregående avse både bränslen och el. Av skäl som jagockså har redovisat tidigare förutses emellertid konsumtionen av el även framgentkomma att öka snabbare än konsumtionen av bränslen. Enligt kraftindustrins enstämmigabedömning, vilken har kommit tUl uttryck bl. a. i remissyttrandena över 1985 2000 bör tillkommande behov av elektrisk energi i förstahand tillgodoses med kämkraft. Av skäl som jag skall återkomma tUl senare mer idetalj är jag emellertid Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 405 inteberedd att förorda en sådan utbyggnad av kärnkraften att den kommer att täckastörre delen av detta tUlkommande behov. Blandde kraftslag vid sidan av kärnkraften som med nu känd teknik och til! rimligakostnader kan ge väsentliga bidrag till elenergiproduktionen framstårvattenkraften som det mest attraktiva. Vattenkraften är s.lunda vår utanjämförelse viktigaste inhemska energiresurs. Den Kimpar sig väl för såvälbaskraft- som toppkraftproduktion och utgör ett värdefullt komplement tillkärnkraften och annan värmekraftbaserad baskraftproduktion genom att den medstörre lätthet än andra kraftslag kan regleras i takt med elkonsumtionensvariationer. Vattenkraften bygger vidare på en tUlbaka beprövadoch utvecklad teknik. Den har därigenom blivit en mycket tillförlitligkraftkälla, vilket har stor betydelse för leveranssäkerheten viddriftstörningar i stora värmekraftverk. I avvaktan på det meradetaljerade bedömningsunderlag som utredningen rörande vattenkraftutbyggnaderi norra håller på att ta fram förordar jag efter samråd med chefemaför jordbmks- och bostadsdepartementen att en utbyggnadsnivå motsvarande 66TWh t. v. sätts som gräns för den totala vattenkraftutbyggnaden i vårt land.Energibalansen i stadium 1985 skulle därmed kunna tillföras ytterligare ca 5TWh. Ett energitillskott av denna storleksordning bör som nyssnämnda utredninghar framhållit i sin lägesrapport kunna erhållas genom utbyggnader som gerförhållandevis små skadeverkningar. De projekt som i första hand kan komma ifråga är om-, tUl- och vissa nybyggnader i de redan hårt exploaterade älvama.Jag viU här även peka på möjligheterna att genom ytterligare årsreglermgar i deutbyggda vattendragen ta till vara vatten som vid stora flöden annars går tillspillo. Fören närmare precisering av förutsättningama för en sådan utbyggnad som jag nuhar förordat och vad den innebär i fråga om tid-pimkten för riksdagensställningstaganden till riktlinjerna för utnyttjandet av våravattenkrafttillgångar inom ramen för den fysiska riksplaneringen får jaghänvisa till vad chefen för kommer attanföra. Tekniken för utnyttjandeav vattenkraft är som nämnts väl känd. Behovet av FoU-insatser är därför litet.Viss insats är dock av intresse. Det gäller utveckling av små standardiseradekraftverk för utnyttjande av vattenkrafttUlgångarna i små vattendrag, t. ex. påplatser där det har funnits kraftverk, sågverk, kvarnar m. m. Detenergitillskott som kan utvinnas i en sådan kraftstation är inte stort men kanlokalt ha viss betydelse. Sammantaget skulle ytterUgare någon TWh vattenkraftkunna nyttiggöras på detta sätt. Mycket tyder emellertid på attproduktionskostnaden för energin trots standardisering och förenkling Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 406 bliralltför hög för att småkraftverken skall bli ekonomiskt intressanta. Jag får iannat sammanhang återkomma till frågan om behovet av eventuella stödåtgärder. Denenergibalans för som jag här använder som utgångspunkt för minaöverväganden beträffande värt lands försörjning med energi av olika slagomsluter totalt ca inkl. förluster vid omvandling frän olja till eloch överföringsförluster för el. Jag har räknat med att inemot häravmåste produceras som el. Detta är ca mer än som producerades inom landetår 1973. Den totala produktionen av elektrisk energi sistnämnda år fördelad påolika kraftslag framgår av följande sammanställning. Kraftvärme ochindustriellt mottryck 6,4 Vattenkraftensvarar för huvuddelen av elproduktionen. Som har framgått av minredogörelse finns i vårt land fortfarande betydande vattcnkraftresurser,som skulle kunna nyttiggöras för elproduktion. En långtgående exploatering avdessa resurser är emellertid av andra skäl inte möjlig att genomföra. Eftersamråd med cheferna för jordbruks- och bostadsdepartementen förordar jag somnämnts, att vattenkraften fram byggs ut med ytterligare ca 5 TWhtill . En stor del av dekraftproduktionsanläggningar som behövs under resten av 1970-talet och i börjanav är redan beslutade och i de flesta fall också under utbyggnad.Viktigast härvidlag är den utbyggnad av kärnkraft som f. n. pågår i Forsmark,Simpevarp (), och (). De elva aggregat somkommer att vara installerade på dessa platser beräknasår 1985 kunna ge en elproduktion av sammanlagt 53 TWli. Jagräknar således med att vattenkraften och de elva beslutade kärnkraftaggregaten tiUsammans skall svara for 119 av totalt år 1985.Resterande jämte nödvändigt reservkraftbehov kommer att behöva täckasmed värmekraft baserad på kärnbränsle eller fossila bränslen. Andra potentieUakraftslag såsom fusionskraft, solkraft, geotermisk kraft, vindkraft etc. kanenligt min mening inte bli vare sig ekonomiskt eller ens tekniskt tillgängligaför produktion av energi i Prop.1975:30 Bilaga 1 Industridepartementet 407 störreskala under den här aktuella perioden. Möjligheterna till nettoimport av kraftfrån våra nordiska grannländer anser jag begränsade. Iett fossUeldat värmekraftverk fås turbinen att rotera med hjälp av ånga alstradmed värme som frigörs genom förbränning av bränslet. Efter att ha passeratturbinen kondenseras ångan och restvärmet leds bort som förluster av kylvatteneller luft. av energiinnehållet i det tillförda bränslet nyttiggörsi denna process. I ett kämkraftverk av nu aktuell typ, där värme i ställetfrigörs genom käm-klyvning, är verkningsgraden lägre inemot 35 %.Verkningsgraderna kan höjas väsentligt om elproduktionen kombineras med produktionav värme i s. k. mottrycksanläggningar. En fömtsättning är då att det ocksåfinns behov i närheten av värme i stor omfattning, t. ex. för uppvärmning avvatten till ett fjärrvärmenät eller för produktion av ånga i en industriellprocess. I renodlad mottrycksdrift är produkterna el och värme kvantitativt ochtidsmässigt beroende av varandra. Det är tekniskt möjligt att utföraanläggningarna på ett sådant sätt att det går att särskilja produktion av denena nyttigheten från produktion av den andra, men detta kräver högreinvesteringskostnader och leder ofta till lägre verkningsgrad. Somjag har framhållit är sammansättningen av kraftproduktionssystemetavhängig av bl. a. elkonsumtionens variationer i tiden och av de olikakraftslagens kostnads- och driftegenskaper. För den kontinuerliga produktionen baskraftproduktionen är anläggningar med låga rörliga kostnader i förstahand av intresse, medan mera tillfälliga produktionsinsatser reserv- ochtoppkraftproduktion lämpar sig för anläggningar med förhållandevis låga fastakostnader. Kraftverkär i allmänhet mycket kapitalkrävande investeringsobjekt. Det gäller isynnerhet anläggningar för baskraftproduktion. Kapitalkostnaderna utgör därfören väsentiig del av den totala produktionskostnaden, vilket är av betydelseför den ekonomiska avvägningen mellan olika kraftslag. Följandeuppgifter, som jag har hämtat från EPU:s betänkande Energi 1985 2000, ger enrimlig grund för jämförelse av anläggningskostnaderna för aktuellavärmekraftslag. Jag vill emellertid understryka, att kostnaderna särskilt vadgäller kraftvärmeverk är starkt beroende av bakomliggande antaganden omanläggningarnas storlek och utformning. Kondenskraftverk, olja 1 500 Kondenskraftverk, kol 1 950 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 408 Driftsäkerheten,dvs. den tekniska tillgängligheten för kraftproduktion, hos olika typer avvärmekraftaggregat är en annan faktor som i hög grad påverkar den ekonomiskaavvägningen mellan kraftslagen. Särskilt tillgängligheten hos kämkraftaggregatenhar rönt stor uppmärksamhet. Detär självfallet ännu inte möjligt att med ledning av enbart inhemskaerfarenheter göra en någorlunda säker uppskattning av tillgängligheten hos dekärnkraftaggregat som kommer att installeras i det svenska kraftsystemet framtUl . Sådana bedömningar måste därför t. v .i huvudsakbasera sig på internationeU driftstatistik. Detta erbjuder emellertid vissasvårigheter, eftersom drifterfa-renheterna hittUls i utlandet oftast hänför sigtUl kärnkraftanläggningar av annan sorlek och konstruktion än de som äraktuella för vårt eget kraftsystem. Kraftföretagenhar ägnat frågor som sammanhänger med driftsäkerheten hos olika värmekraftslagett ingående studium. Kraftföretagen har sålunda med ledning av i första handutländsk driftstatistik och egna bedömningar av den framtida utvecklingenfunnit det rimligt att räkna med att värmekraftverken kärnkraftverk ochfossUeldade kraftverk efter en mognadsperiod av 3 å efter idrifttagningskaU vara tillgängliga för kraftproduktion i medeltal av den tid som integår åt för planenlig reguljär översyn av anläggningarna s. k. revisionstid.Jag har på nuvarande erfarenhetsunderlag inte funnit anledning att på någonväsentiig punkt ifrågasätta kraftföretagens bedömning i detta avseende. Entredje ekonomisk faktor, som påverkar valet av kraftslag, är som nämntsvärmekraftproduktionens rörliga kostnader. Detta är främst en fråga ombränslekostnader. Jag skall i detta sammanhang begränsa min diskussion tillkärnbränsle och oljeprodukter av olika slag, eftersom övriga tänkbara bränslen,som jag har framhållit, av prismässiga och andra skäl inte äraktuella som energibas i kraftproducerande anläggningar. Prisernapå oljeprodukter har undergått drastiska förändringar ochligger numera på en nivå som är 3 å 4 gånger högre än för bara ett par årsedan. Det har lett till att värmekraft baserad på olja och andra likvärdigabränslen har hamnat i ett betydligt sämre konkurrensläge gentemot andrakraftslag. Någon väsentiig reducering av oljepriserna kan f. n. inte förutses.Aktuella beräkningar ger vid handen, att de rörliga kostnadema kan uppskattastUl 13 å per kWh i gasturbinanläggningar dessa kräver för sin drift lättaoch dyra eldnings- eller motoroljor , 6,5 å per kWh i en oljebaseradkondenskraftanläggning avsedd för baskraftproduktion och 3,5 å per kWhvid mottrycksproduktionen i ett fossUeldat kraftvärmeverk. Jag vill isammanhanget påpeka att produktion av elektrisk energi i ett Prop.1975:30 Bilaga 1 Indcistridepariementct 409 kraftvärmeverkutöver den som kan ske i renodlad mottrycksdrift resulterar i en rörligkostnad som är minst lika stor som för motsvarande produktion i ett kondenskraftverk. Denrörliga kostnaden i ett kärnkraftverk kan i dagens läge uppskattas till 1,3 öreper kWh. Det råder viss osäkerhet även beträffande det framtida priset påkärnbränsle, men kärnkraftens ekonomi är å andra sidan, som jag skallvisa, jämförelsevis okänslig för variationer i bränslekoslnaderna. Fleraav de remissinstanser som har yttrat sig över EPU:s betänkande ställer sigtveksamma tUl utredningens bedömning av kostnaderna för olikaenergiförsörjningssystem. anför exempelvis attosäkerheten beträffande produktionskostnaderna i såväl kämkraftverk somfossileldade kondenskraftverk och kraftvärmeverk f. n. är så stor att det inteär möjligt att enbart på konventionellt ekonomiska grunder bestämma denlämpligaste sammansättningen av produktionssystemet. En sammanvägning av dekostnads- och driftegenskaper hos värmekraftanläggningarna som jag här harredogjort för tyder emellertid enligt min mening på att kärnlcraften frånekonomisk synpunkt framstår som överlägsen andra värmekraftslag när det gällerproduktion av baskraft. Det behov av baskraft som inte kan tillgodoses medvattenkraft och kämkraft bör i första hand täckas med kraftvärmeverk ochindustriella mottrycksanläggningar. Kondenskraftanläggningar och gasturbinerbör på samma grunder användas uteslutande för topp-kraftproduktion och somproduktionsreserv. Jag kan i sammanhanget upplysa om att oljebaseradko.ndenskraft med nuvarande oljepriser inte kan konkurrera med kämkraft förbaskraftproduktion ens om drifttillgängligheten hos kärnkraftaggregaten antasbli så låg som 55 a under icke revisionstid. Produktionav värmekraft kan givetvis inte ske utan negativa konsekvenser för miljön.Uppförande av värmekraftverk innebär bl. a. betydande ingrepp i landskapsbildenoch påverkar markanvändningen. Det gäller i synnerhet förkärnkraftanläggningar, som dels tar i anspråk stora landarealer, dels omges meden säkerhetszon inom vilken annan bebyggelse i princip inte får förekomma. Värmekraftproduktionär även förenad med utsläpp av skilda slag i luft och vatten. Gemensamt förflertalet värmekraftslag är utsläppen av stora mängder kylvatten, vUka ledertiU temperaturhöjningar och därmed stömingar i den ekologiska balansen ivattenrecipienten. Effekten härav kan reduceras i den utsträckning somrestvärmet i kylvattnet kan tas till vara för produktiva ändamål, t. ex. föruppvärmning av bostäder. Med den teknik för värmeöverföring som är tillgängligi dag är det emellertid kostsamt att transportera värme över långa avstånd. Jaganser det vara en angelägen uppgift att förbättra och utveckla tekniken förfjärrdistribution av värme. Jag kommer att ta upp denna Prop.1975:30 Bilagal Industridepartementet 410 frågasenare i samband med redovisningen av mina ställningstaganden till EPK:sförslag. Förbränningav fossila bränslen främst olja och kol leder tUl utsläpp i luften av enrad förorenande ämnen såsom svaveldioxid, nitrösa gaser, stoft och metaller.Svavelutsläppen, som hittUls varit mest uppmärksammade, förorsakar bl. a.korrosionsskador och försurning av mark och vatten. Det finns tekniskamöjligheter att begränsa miljöeffekter av detta slag, t. ex. genom avsvavlingoch rökgasrening, men det ger ä andra sidan upphov till avfallsproblem ochextra kostnader. Klyvning av atomkärnor ien reaktor skapar radioaktiva klyvningsprodukter, vilka avger strålning som ärdirekt skadlig för människan. Kärnkraftaggregaten måste därför byggas ochdrivas på ett sådant sätt att radioaktiva ämnen inte släpps ut i föromgivningen farliga mängder. Utvecklingen av normer och kontrollsystem förradioaktivitetsutsläpp har också drivits mycket långt. Jag kommer senare attbehandla de särskilda frågor som rör kärnkraftens säkerhetsrisker. Vad härgäller elproduktionens effekter under normal drift på naturmiljön ansluter jagmig till och koncessionsnämndens för miljöskydd bedömning,att kärnkraften är till mindre olägenhet för omgivningen än andra aktuellavärmekraftslag och från miljöskyddssynpunkt därför är att föredra somenergikälla. Värmekraftverkav olika slag tillhör den typ av industri vars lokalisering prövas avregeringen enligt 136 a § byggnadslagen. Tillgängtill kylvatten och det geografiska avståndet mellan produktionsanläggningarnaoch viktiga konsumtionsområden är avgörande faktorer för kraftföretagensönskemål om lägen för stora värmekraftanläggningar. Undersökningar som hargjorts beträffande elkonsumtionens regionala fördelning tyder på, atttyngdpunkten i förbrukningen av elektrisk energi kommer att förskjutasytterligare mot mellersta och . Anspråken pä lägen för nyavärmekraftverk kommer i konsekvens härmed och med hänsyn till behovet avkylvatten och vat-tenrecipienter i första hand att riktas mot kustområdena idessa delar av landet. Jag vUl i sammanhangeterinra om, att riktiinjerna för hushållningen med mark och vatten såvittgäller lokaliseringen av kärnkraftverk föreskriver, att utbyggnaden av sådanaanläggningar t. v. bör begränsas till de etablerade lägena Forsmark, Simpevarp,och i avvaktan på resultatet av vissa studier beträffandelokaliseringsförutsättningarna. undersökningar hörtill de arbeten som därvid har åberopats. Utredningen har mot bakgrund av sinastudier rörande normala radioaktivitetsutsläpp och omgivningsriskerna vidhaverier kommit till uppfattningen att närförlagda kämkraftverk inte medförstörre risker än som accepteras för många andra verksamheter i samhället.Ekonomiska, försörjningspolitiska och mUjöpo- 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 411 litiskaskäl motiverar enligt utredningen utbyggnad av kämbränslebaseradekraftvärmeverk i storstadsregionerna. Utpräglad närföriäggning bör enligtutredningen dock undvikas tUl dess ytterligare erfarenhet har vunnits avanläggningar lokaliserade enligt nuvarande principer. Närförläggningsutredningenhar också berört frågan om bergförläggning av kärnkraftverk och gettschematiska exempel på hur en sådan anläggning kan utformas. Utredningenredovisar ett antal faktorer som måste beaktas vid bedömningen av möjligheternaatt förlägga kärnkraftverk i berg. CDL har ägnatbergförläggningsfrågan ett mera ingående studium och presenterat dels enrapport om krigsskyddad förläggning av kärnkraftverk, dels en lägesrapport ombergförläggning av kärnkraftverk från reaktorsäkerhetssynpunkt. Enligt CDL:sbedömning ger bergförläggning ett gott skydd mot alla typer av konventionellavapen. Några anläggningstekniska hinder att utföra behövliga bergrum synes inteföreligga. Det förefaller däremot svårt att hitta en lämplig förläggningsplatsnära kusten, om önskemålet att stationen skall vara placerad ovanvattenrecipientens nivå skall kunna tUlgodoses. Stationen kan även placerasunder denna nivå, men det för med sig vissa konstruktionsproblem och innebären viss risk att delar av bergrummen skall fyllas med vatten. CDL:sundersökningar beträffande konsekvenserna av bergförläggning fränreaktorsäkerhetssynpunkt är inte avslutade. I några av remissvarenöver närförläggningsutredningens och EPU:s betänkanden framförs bergförläggningsom en av flera möjligheter att höja säkerheten hos kärnkraftanläggningarna.Samtidigt påpekas att frågan om inneslutning av reaktorerna i berg eller underjord inte är tUlräckligt behandlad och att fortsatta undersökningar i dettaavseende är starkt påkallade. Jag delar denna uppfattning. Förutsättningarnaför och konsekvenserna av förläggning av kärnkraftverk i berg eller under jordbör således klarläggas innan behovet av nya lägen för kärnkraftanläggningartas upp till prövning. Jag får i annat sammanhang återkomma till regeringenbeträffande de former under vilka det fortsatta utredningsarbetet på dettaområde lämpligen bör bedrivas. Min bedömning avkärnkraften frän både ekonomisk synpunkt och miljöskyddssynpunkt är att deninte innebär nackdelar av sådan tyngd och omfattning, att dess roll i Sverigesenergiförsörjning kan ifrågasättas. Jag ansluter mig också tUl ÖEF:s m. fl.remissinstansers uppfattning att kämkraften erbjuder en utväg ur ett i annatfall alltför ensidigt beroende av importerade energiråvaror. Utbyggnaden av kärnkraft ivårt land är emellertid t, v. begränsad tUl elva aggregat i enlighet medriksdagens beslut . Bakom detta beslut låg en uttalad osäkerhetbeträffande kärnkraftens säkerhetsrisker. ansåg således att ingabeslut att bygga ut kämkraften ytterligare borde fattas förrän ett nytt,allsidigt beslutsunderlag, innefat- 1975:30 Bilagal Industridepartementet 412 tändebl, a. information om forskningsresultat och utvecklingstendenser, hadeförelagts . Jaghar i det föregående lämnat en utförlig redogörelse för de utredningar,rapporter och promemorior som från skilda utgångspunkter belyser kärnkraftenssärskUda säkerhetsproblem. Mina närmare ställningstaganden med anledning avdetta material skall jag redovisa . Som jag emellertid redan harframhållit har jag dragit slutsatsen att vi i vårt land bör föra en försiktigpolitik när det gäUer den fortsatta utbyggnaden av kärnkraft.Kunskapsunderlaget vad gäller drifttillgänglighet, ekonomi,lokaHseringsföratsättningar och säkerhet hos denna förhållandevis unga teknikför energiproduktion kan göras ännu mera tUlförlitligt, innan vi definitivtbinder oss för kämkraften som en av hörnstenarna i vår framtidaenergiförsörjning. Jaghar mot denna bakgrund kommit till slutsatsen, att omfattningen av det svenskakärnkraftprogrammet t. o. m. bör begränsas till sammanlagt trettonaggregat. Detta innebär en komplettering av det nu löpande utbyggnadsprogrammetmed två aggregat. I enlighet med vad jag har anfört bör dessa aggregatinstalleras på plats där utbyggnad av kärnkraft redan pågår. Som jag senareskaU återkomma till vid redovisningen av mina överväganden med anledning avstatens vattenfallsverks anslagsframställning för nästa budgetår, kommer planeringenför de båda aggregaten i första hand att inriktas på en utbyggnad i kan i sammanhanget upplysa om att en fortsatt koncentration avkärnkraftutbyggnaden till befintliga lägen också aktualiserar frågan omövergång tUl högre systemspänning än nuvarande för delar av det svenskastorkraftnätet.