prop · FZ03215 · 1975-12-31 00:00:00 — När det gäller att bestämma andelstal för verksamhetsgreni vattenförbund kan man inte på samma sätt utgå från ett ekonomisktnyttobegrepp (se avsnitt 4.4). Skyldigheten att delta härrör ytterst frånuppfattningen att den som tar i anspråk naturresursen vatten har visst ansvarför de miljöstörningar ianspråktagandet får anses innebära och därmed ocksåskyldighet att medverka till bättre förhållanden. En naturlig utgångspunkt förbedömningen blir alltså i vilken utsträckning medlem genom utsläpp avavloppsvatten, vattenbortledning, torrläggningsåtgärder eller andraanordningar till vilka tUlstånd givits enligt ML eller VL utsättervattenområdet för störningar som skall motverkas genom förbundets verksamhet.Vid denna bedömning måste också tas hänsyn till att verksamheten kan ha enpositiv effekt. En vattenreglering för kraft- eller vattenförsörjningsändamålkan t. ex. medföra fördelar även från recipientsynpunkt. När andelstal bestämsbör med andra ord de positiva effekterna vägas mot de negativa. En annanomständighet som måste beaktas är att verksamheten i vissa fall också kan medföraekonomisk nytta för medlem. Ett exempel på detta är torrläggningsföretagenseventuella fördelar av att ansvaret för vattendragens underhåll tUl en delkommer att.bäras av andra intressenter. Ett annat exempel är ökade möjlighetertill vattenbortledning tack vare reglering. Även recipientkontroU genomförbundens försorg synes kunna innebära minskade kostnader för den enskUdamedlemmen. Denav\'ägnlng som här måste göras är givetvis förenad med åtskUliga svårigheter.Liksom i annan lagstiftning där motsvarande problem uppkommer är de faktorersom måste beaktas så många och situationen även i övrigt så komplicerad att mansvårligen kan utforma en lagregel som ger tillräcklig vägledning för att uppnåmateriell rättvisa oeh som är enkel att tillämpa. Utredningen anserdock att lagen i anslutning till det tidigare sagda bör som fördelningsprincipkunna hänvisa till vars och ens nytta och intresse av verksamheten och denomfattning i vilken han inverkar på vattenförhållandena. Ensärskilt komplicerande faktor i sammanhanget är att de olika in- Prop.1975/76: 215 40 tressenmellan vilka andelstalen .skall fördelas inte alltid kari jämföras. Omverksamheten avser t. ex. underhåll av ett vattendrag måste en fördelning iallmänhet ske mellan dels avloppsintresset dels torrläggningsintresset dels deövriga medlemmar som kan vara skyldiga att delta. Också inom andraverksamhetsgrenar kan liknande svårigheter uppstå. Problemen är enligtutredningens mening dock inte större än att de bör kunna övervinnas. TUl enbörjan bör erinras om att de existerande vattendrags-och vattenvårdsförbundenrepresenterar ett stort antal exempel på fall där en tillfredsställande lösningkunnat uppnås. Det bör också framhållas att en liknande fördelning mellanolikartade intressen förutsätts kunna ske i fråga om de kombinerade reglerings-och torrläggningsföretagen. Utgångspunkten är den beräknadeanläggningskostnaden för företaget. Denna fördelas enligt huvudregeln mellankraft- öch torrläggningsintressenterna efter den nytta vairje deltagare har avföretaget i dess helhet med möjlighet till jämkning när visst arbetehuvudsakligen är tUl nytta enbart för den ena intressegruppen eller vissgeografiskt bestämd grupp deltagare. En annan fördelning mellan olikartadeintressen kan komma i fråga vid tillämpning av bestäinmelserna om kombineradeföretag i 8 kap. VL. Utgångspunkten är här att kostnaden skall fördelas medhänsyn till mängden och beskaffenheten av det vatten som avleds av en ellerflera avloppsintressenter, å ena, samt det vatten som avleds av en eller flera torrläggriingsinfressenter,å andra sidan. mening -kan det inte komma i fråga att i lagen om vattenförbundinföra någon motsvarighet tUl VL:s detaljerade regelsystem. Det synes i vissmån ligga i sakens natur att en uppskattning först måste göras av hurandelstalen i stort bör fördelas mellan de olika intressegrupperna och att ennärmare fördelning sedan får göras inom dessa grupper. De allmänna riktUnjerför uppskattningen som utredningen har förordat utgår från att en sådanuppdelning äger rum. Med tanke på de synnerligen skiftande förhållanden undervilka förbundens verksamhet kommer att bedrivas är det ogörligt att uppställanågra mera allmängUtiga normer för jämkning mellan de berörda intressena iolika situationer. En alltför detaljerad reglering är olämplig också av denanledningen att fördelningsfrågorna i praktiken oftast torde få lösas förhandlingsvägen.Avsikten är ju att vattenförbund inte skäll kunna bUdas annat än under förutsättniiigav en positiv inställning hos flertalet intressenter. Enighet kommer alltså iallmänhet att råda om hur verksamheten i stort bör bedrivas. Denna enighetmåste med nödvändighet omfatta också finansieringsfrågan. Allmänna grunder förkostnadsfördelningen av det slag- som utredningen har föreslagit är enligtutredningen tillräckliga i detta läge. bör lagen ange vissa begränsningar i kostnadsansvaret till skyddför den som till äventyrs mot sin vilja måste ta del i kostnaderna. I fråga omledning för torrläggning av mark som skall an- - 1975/76: 215 41 vändasockså för avloppsvatten gäller enligt 8 kap. 12 och 20 §§ VL bl. a. att ingenär skyldig att sammanlagt vidkännas större kostnad än om särskUd ledninganlagts eller att bidra med större belopp än som kan anses rimligt med hänsyntill hans nytta av företaget. Ett motsvarande stadgande i lagen omvattenförbund kan lämpligen ges den innebörden att andelstal skaU jämkas ommedlem uppenbarligen kan vinna ändamålet med verksamheten genom egen åtgärdtill lägre kostnad än som kan väntas belöpa på honom om andelstal bestämsenligt huvudregeln. Det är naturligtvis orimligt om ett torrläggningsföretagskulle behöva vidkännas större kostnader för underhållsarbeten i ett vattenförbundsregi än om det självt svarat för arbetena. Enligt utredningens meninjgbör uttaxeringen bland medlemmarna i princip inte vara större än att den täckerbehovet under den närmaste verksamhetsperioden. Därigenom skyddar manmedlemmarna mot oskäliga utgifter och undviker diskussioner om de olägenhetersom otvivelaktigt är förbundna med förhandsfinansiering. underlättarman förändringar inom medlemskretsen som kan ske utan svårlösta avräkningsförfaranden.Utredningen anser det likväl infe nödvändigt att förbjuda uttaxering föravsättning tiU en fond för framtida investeringar. Det bör vara förbundenobetaget att i stadgarna införa bestämmelser härom men förutsättningarna börvara att fondbildningen bara sker för Investeringar som ligger inom ramen förförbundens verksamhet. Vidare bör fondering komma i fråga endast när detbehövs för att inom en begränsad tidrymd, t. ex. en fem- eller tioårsperiod,genomföra en på förhand upprättad arbetsplan. Denna bedömning ligger nära den somgjorts under arbetet med den nya samfällighetslagstiftningen. Underförarbetena tUl nämnda lagstiftning har stor uppmärksamhet också ägnats åtfrågan om finansiering av gemensamhetsanläggningar genom lån från banker ochandra kreditinrättningar. Utredningen anser inte att lånefinansieringen harsamma betydelse när det gäller vattenförbundens verksamhet. De uppgifter somlämnats angående de existerande förbundens ekonomi tyder på att de årligakostnaderna för verksamheten bör kunna håUas inoin rimliga gränser. Det synesdock mycket väl tänkbart att kostnaderna i ett inledande skede kan blibetydande, t. ex. om det gäller att sätta i stånd ett vattendrag i vilketunderhållet är eftersatt. Statsbidrag torde inte alltid kunnapåräknas och att på en gång uttaxera erforderliga medel från medlemmarna skulletroligen bli alltför betungande särskilt för eventuella torrläggningsföretag.Förbunden skulle aUtså i sådana situationer kunna ha ett behov av lånefinansieringmed amorteriong genom inflytande medlemsavgifter. Möjlighetenatt få sådaria lån hänger givetvis nära samman med de garantier som kan ges föråterbetalningen. Med hänsyn till de allmänna intressen som berörs synes visstståtligt eller kommunalt stöd kunna komma i fråga i form av statlig lånegarantieller borgen eller Prop.1975/76: 215 42 kredit.I de fall borgen kan komma i fråga torde den få tecknas eftersärskilt tillstånd av regeringen enligt 60 § kommunallagen (1953: 753, omtryckt1969: 765). Även borgensförbindelser från större industrier eller pantbrev imedlemmar tillhöriga fastigheter kan naturligtvis i många fall utgörabetryggande säkerhet. Sammanfattningsvisföreslår utredningen att förbundens aUmänna förvaltningskostnader skall täckasgenom en s. k. förbundsavgift som är lika stor för alla medlemmar. Kostnadernaför verksamhet eller verksamhetsgrenar föreslås fördelade meUan medlemmarna enhgtandelstal, vilka bestäms efter en skälighetsbedömning med hänsyn främst tillvar och ens nytta eller intresse i övrigt av verksamheten och till den omfattningi vilken han inverkar på vattenförhållandena. Såväl positiva som negativaeffekter kan beaktas. För medlemmar som frivilligt anslutit sig får andelstaietinte sättas högre än medlemmen har medgivit. 4.6Förbundsbildning, organisation och förvaltning bör vattenförbunden vara självständiga rättssubjekt med förmågaatt förvärva rättigheter och ikläda sig skyldigheter (se avsnitt 4.2). Liksom iandra liknande sammanslutningar bör en funktionsuppdelning ske inom förbundetså att grundläggande förvaltningsbeslut fattas av medlemmarna påförbundsstämma, medan den löpande förvaltningen sköts av en styrelse.Förvaltningen skall syfta tiU att genomföra olika åtgärder som främjarhushållningen med vattentUlgångarna i visst vattenområde och kostnaderna försådana åtgärder skall i princip fördelas mellan medlemmarna efter andelstal. skall bildasbara under vissa förutsättningar (se avsnitt 4.3). Det skall vara av väsentligbetydelse från allmän eller enskild synpunkt att de som kan vara medlemmarsamverkar för att främja vattenhushållningen och det krävs också att tanken påen sådan samverkan har visst stöd hos dem som skall delta. Huruvida .dessaförutsättningar är uppfyllda bör med hänsyn till de berörda allmänna och enskUdaintressena prövas och avgöras under myndighets medverkan. Det kan inte helleröverlämnas åt medlemmarna själva att genorh majoritetsbeslut på förbundsstämmabesluta om andelstalen eller om undantag från det principiellaanslutningstvånget. Vid tvist krävs alltså även i dessa hänseenden myndighetsmedverkan. Gemensamtför de frågor beträffande vattenförbunden vUka bör avgöras genom myndighetsbeslut kan sägas vara att bedömningen kräver god överblick över förhållandena idet berörda vattensystemet. Det är också tydligt att bedömningen måste ske medutgångspunkt i allmänna lämplighets- och skälighetsöverväganden av teknisk ochekonomisk natur. Ä andra sidan rör det sig om frågeställningar som principieUtsett är av två olika slag. Bedömningen huruvida det från' allmän eller enskUd 1975/76: 215 43 synpunktär av väsentlig betydelse att ett vattenförbund bildas har of-fenfligrätfsligprägel. Detsamma gäller omfattningen av förbundets verksamhetsområde. Eftersomdet med hänsyn tUl det principiella anslutningstvånget närmast blir enförbundets interna angelägenhet, om viss intressent skall tillåtas stå utanför,får frågan om undantag från anslutningstvånget en väsentligen privaträttsligkaraktär. Detta gäller i ännu högre grad frågan om andelstalen. Medhänsyn till att vattendomstolarnas domsområden omfattar hela vattensystem kundedet enligt utredningen vara tänkbart att låta dessa domstolar svara förprövningen av hela frågekomplexet, eventueUt efter föregående syneförräftning.Vattenförbunden skUjer sig emellertid från de fastighets- och vattenrättsliga samfälligheternabl. a. därigenom att deras verksamhet och medlemskrets kan förändras från tidtill annan. Det skulle enligt utredningarnas mening bli alltför tungrott attvid varje tillfälle då sådana förändringar aktualiseras tillgripa ettdomstolsförfarande. Vattendomstolarnas sakkunskap och överblick bör enligtutredningens mening utnyttjas på så sätt att de blir behöriga enligt den nyalagen att pröva klandertalan i olika situationer. Däremot bör beträffande denu aktuella frågekomplexen ett snabbare och smidigare förfarande eftersträvas. mening ligger det närmast till hands att låta svaraför prövning av frågorna om förbundsbildning. Denna prövning bör uppenbarligenske i administrativ ordning och länsstyrelserna har genom naturvårdsenheternagod överblick över vattenförhållandena i länet. Om vattenförbundet skall verkai mer än ett län får länsstyrelserna naturligtvis samråda. Initiativrätt bör tUlkommavar och en som kan vara medlem i förbundet. Dessutom bör länsstyrelse självkunna ta initiativ, om den finner en förbundsbUdning vara av betydelse frånallmän synpunkt. Med hänsyn till det tidigare förordade opinionsvillkorettorde förbundsbildningen ofta få göras till föremål för förhandlingar med deberörda intressenterna. Det i princip skriftliga länsstyrelseförfarandeterbjuder kanske infe helt ändamålsenliga former för sådana förhandlingar. Dennya lagen bör därför ge utrymme för att hålla muntligförhandling. Både grustäktskommitténs förslag i SOU 1972:46 tiU lag om täktsamfäUigheteroch va-lagen (1970: 244) anvisar möjligheter att kompletteralänsstyrelseförfarandet med utredning i friare former, en ordning som syneslämplig också i detta sammanhang. förslag går ut på ettförberedande förrättningsförfarande. Enligt va-lagen kan vidbehov anlita sakkunnig. Uiredningen vill för sin del förorda att detta senaresysfem, som synes smidigare och som redan godtagits av statsmakterna, fårmotsvarighet i lagen om vattenförbund. bör alltså kunna anlita sakkunnigför förberedande förhandlingar med intressenterna liksom för utredning i övrigtav frågan om förbundsbUdning. 1975/76: 215 44 börmed hänsyn bl. a. tUl de allmänna intressen som berörs, kunna överklagas hosregeringen. Om finneratt ett vattenförbund bör bildas, bör den bestämma det område inomvilket förbundets verksamhet skall utövas. Utredningen utgår från attvattenförbundens verksamhetsområden i allmänhet bör omfatta hela vattensystem.Någon gång kan verksamhetsområdet böra omfatta flera varandra närliggande vattensysteriieller en flod jämte havet i mynningsområdet. Ett och samma vattenområde böraldrig få ingå i flera vattenförbunds verksamhetsområden. En avgörande faktorvid gränsdragningen blir vilken inriktning förbundens verksamhet avses skolafå. I enlighet med vad utredningen harpan-fört bör denna fråga bedömasmed hänsyn till vad som på kan anses sannolikt. Även de geografiskaoch hydrologiska förhåUandena bör självfallet beaktas vid gränsdragningen.Frågan bör prövas i samma ordning som förordats beträffande förbundsbUdning.Länsstyrelsen bör också i detta skede fastställa vilka som skall vara medlemmari förbundet. Talanmot länsstyrelses beslut om förbundsbildning skall enligt utredningens förslagalltså föras hos regeringen. Utredningen föreslår emellertid i övrigtuppdelning mellan regeringen och förvaltningsdomstol enligt principen attbesvärsärenden i vilka ändamålsenlighets- eller lämp-lighefsfrågor dominerarbör avgöras av regeringen medan sådana besvärsärenden som huvudsakligeninnefattar rättsfrågor skall prövas av kammarrätt. beslut attett vattenförbund skall bildas utgör dét första ledet i förbundens utvecklingmot rättskapacitet. Nästa steg bör bli att de blivande medlemmarna sammanträderför att utse styrelse och anta stadgar. Genom en ordning med obligatoriska'stadgarfår förbundens organisation och förvaltning nödvändig fasthet. mening bör normalförslag till stadgar utarbetas. Med hänsyn tUlopinionsvillkoret finns det enligt utredningens mening ingen anledning atträkna med att ett sådant sammanträde inte skall komma, till stånd eller attmedlemmarna skulle söka hindra förbundsbildningen genom ätt t. ex. vägra attutse styrelse. Däremot bör medlem kunna utverka förordnande avlämplig person att hålla sammanträdet. Denne bör vara opartisk och ha vana attleda förhandlingar. Hänsyn måste naturligtvis tas till medlemmarnas önskemål.Med hänsyn till att andelstal för särskUd verksamhetsgren knappast kanfastställas förrän i ett senare skede synes omröstning vid det konstituerandesammanträdet nödvändigtvis få ske efter huvudtal. Endast enkel majoritet tordeböra krävas för beslut. Beslutet bör kunna klandras hos vattendomstol. InnanförbundsbUdningen fullbordas bör stadgarnas låglighet prövas genom länsstyrelsensförsorg. Häri ligger ett betydelsefullt skydd för de enskilda medlemmarnasintressen. Om normalförslag tUl stadgar utarbe- 1975/76: 215 45 tassynes granskningen inte behöva medföra några större svårigheter förlänsstyrelserna. I syfte att möjliggöra en sådan kontroll bör det åliggaförbundets styrelse att ansöka om fastställelse av de antagna stadgarna..bör vara att betrakta som juridisk person först när sådan fastställelseskett. Ienlighet med principen att samverkan i vattenförbund så långt sorn möjligtskall vara frivUlig bör medlemmarna själva kunna besluta om inriktningen avförbundefs verksamhet och därmed sammanhängande frågor om vilka andelstal sombör gäUa för kostnadsfördelningen. Med hänsyn tUl de ekonomiska förpliktelsersom medlemskapet innebär bör det däremot inte tillåtas medlemmarna att genommajoritetsbeslut avgöra dessa frågor. Tvister mellan medlemmarna omverksamheten eller om andelstalen bör därför lösas under myndighets medverkan.Med hänsyn till att parterna i första hand synes ha behov av opartisk skUjemansom kan jämka samman deras ståndpunkter anser utredningen den bästa lösningenockså här vara att låta vara behörig myndighet med möjlighet attanlita sakkunnig för de direkta förhandlingarna. Omman bortser från möjligheterna till statsbidrag och andra ekonomiska tillskottutifrån torde vattenförbundens verksamhet få finansieras av medlemmarna själva.Det är därför viktigt att lagen skyddar medlemmarna mot alltför långtgåendeekonomiska förpliktelser. Vid sidan av tidigare berörda begränsningar i denenskilde medlemmens kostnadsansvar (se avsnitt 4.5) bör som allmän princip förförvaltningen gäUa att förbundets verksamhet skaU plaiUäggas oeh utövas påsådant sätt att förbundets ändamål kan vmnas utan oskälig kostnad. Verksamhetsom kan beräknas draga mindre sammanlagd kostnad om medlemmarna svarar för denvar och en för sig bör inte få bedrivas av förbundet annat än om man vinnerväsentliga fördelar därigenom. Slutligen bör vattenförbund inte få drivaverksamhet som är främmande för dess ändamål. Detär givet att en verksamhet som syftar till en ändamålsenlig hushållning medvattentillgångarna måste planeras och utövas i nära samarbete med de statligaoch kommunala myndigheter som arbetar på vatten- och miljövårdens område. I deexisterande förbunden har behovet av sådant samarbete beaktats bl. a. genomstadgebestämmelser som ger representanter för t. ex. länsstyrelse ochlantbruksnämnd rätt att närvara vid styrelsesammanträden och förbundsstämmor.Det förekommer också att har tillförsäkrats rätt att utse enledamot i förbundsstyrelsen. Ett motsvarande samarbete bör i fråga om vattenförbundentryggas genom uttryckliga lagbestämmelser. räknar med attkommunerna vanligen kommer att vara medlemmar i vattenförbund som är verksaminainom deras områden liksom fallet f. n. är i de existerande förbunden.Kommunerna får på det sättet goda möjligheter att bevaka sina intressen ivattenförbundet. Prop.1975/76: 215 46 Ifråga om vatfenförbundens organisation och förvaltning i övrigt anserutredningen att i huvudsak följande bör gälla. Styrelsens uppgift bör vara attsköta föreningens angelägenheter i överensstämmelse med lagens och stadgarnasinnehåll samt medlemmarnas beslut. Styrelsen bör i egenskap av föreningens verksfällandeorgan ha behörighet att företräda förbundet gentemot tredje man. Styrelsen börkunna delegera sina befogenheter till särskUt utsedd firmatecknare. Meraingripande transaktioner t. ex. med fast egendom bör inte få företas avstyrelsen eller firmatecknare utan uttryckligt stöd i stadgarna eUer beslut avmedlemmarna. Styrelsen bör också ha hand om föreningens ekonomi. Om medelsbehovetinte kan tillgodoses på annat sätt får uttaxering från medlemmarna ske.Styrelsen bör då först upprätta utgifts- och inkomststal vUken medlemmarnaskall godkänna. Uttaxeringen sker genom att styrelsen upprättardebiteringslängd och lägger fram den för medlemmarna. Beslut om uttaxering böromedelbart kunna verkställas såsom lagakraftvunnen dom på betalningsskyldighet.Medlem som anser att uttaxering strider mot lag, stadgarna, medlemmarnas besluteller avgörande om andelstal bör kunna klandra uttaxeringen genom talan hosvattendomstol. Olika andelstal kan kommaatt gälla i fråga om skyldigheten att ta del i kostnaden för skildaverksamhetsgrenar inom vattenförbund. Varje verksamhetsgren får då behandlassom en ekonomisk enhet för sig med särskild inkomst- och utgiftsstaf. Medel somhänför sig tiU en verksamhetsgren får inte användas för annan verksamhetsgreneller blandas samman med andra medel. Den enskilde medlemmendeltar på förbundsstämma i beslutsprocessen inom förbundet. Ordinarieförbundsstämma bör hållas regelbundet på tider som anges i stadgarna. Styrelseneller en minoritet bland medlemmarna bör kunna påkalla extra förbundsstämma,om någon angelägenhet kräver skyndsamt beslut. Alla medlemmarna bör i principha rätt att delta och utöva rösträtt vid förbundsstämma. I behandlingen av frågorsom rör bara viss verksamhetsgren bör dock rätten att rösta begränsas till demsom är skyldiga att bidra till verksamhetsgrenen. Vidare bör den som inte harfullgjort sin bidragsskyldighet gentemot förbundet vara utesluten fränrösträtt, däremot inte från rätt att delta i förhandlingarna. Ifråga om röstberäkningen finns enligt utredningen två alternativ, nämligen huvudtals-och andelstalsmetoderna. Ilagen (1973: 1150) om förvaltning av samfäUigheter har frågan reglerats så attröstberäkningen i princip skall ske efter huvudtalet, men att en modifierad andelstalsmetodskall tUlämpas i ekonomiska frågor om medlem begär det. Ingen delägaresröstetal får överstiga en femtedel av de närvarande delägarnas sammanlagdaröstetal. Utredningen anser att denna lösning innebär en rimlig avvägningmellan de olika intressen som här möts och förordar att samma principer får gällaför röstberäkning i vattenförbund. De större andelsägarnas intressen torde somregel 1975/76: 215 47 kommaatt sammanfalla med de flesta övrigas och resultatet av en omröstning blirenligt utredningen därför detsamma oavsett vilken metod som använts. FörgUtigt beslut på förbundsstämma bör i allmänhet inte krävas mera än en enkelmajoritet. Vid lika röstetal bör val avgöras genom lottning medan ordförandenbör ha utslagsröst i andra frågor. Kvalificerad majoritet bör krävas förstadgeändring. Beslut som har fattats vid förbundsstämma bör kunna klandrasvid vattendomstol, om det inte har tillkommit i behörig ordning eller stridermot lag eller stadgarna. Häri ligger ett skydd för de enskilda medlemmarna. Påsamma sätt som samhällsutvecklingen på sina håll kan komma att framtvingasamverkan i vattenförbund kan den fortsatta utvecklingen i sinom tid göra sådansamverkan helt eller delvis onödig. Inom ramen för den löpande förvaltningen börverksamhetsgren kunna avvecklas. Lagen bör emellertid också öppna möjlighet attupplösa vattenförbund. Beslut härom bör träffas i samma ordning som beslut omförbundsbildning, dvs. Upplösning bör alltid medges, ommedlemmarna är ense om det. Upplösning av vattenförbund bör i princip ske påsamma sätt som likvidation av andra typer av juridiska personer. Den viktigasteåtgärden bör vara att betala förbundets borgenärer. Sammanfattningsvisföreslår utredningen att frågor om förbundsbildning skall prövas avlänsstyrelsen. Förbundens organisation och medlemmarnas inre rättsförhållandenföreslås ordnade i enlighet med vad som gäller enligt lagen om förvaltning av samfälligheter.Till skydd för de enskilda medlemmarna föreslås viss' möjlighet fillklandertalan vid vattendomstol. Remissyttrandena5.1 Behovet av lagstiftning