prop · FZ03173 · 1975-12-31 00:00:00 — Prop.1975/76; 173 Regeringens proposition omkvinnor i statlig tjänst; Regeringenlämnar tillfäUe att avge yttrande över vad som bar upptagits ibifogade utdrag av regeringsprotokoll. Ipropositionen redovisas vissa åtgärder för att förbättra kvinnornas situationoch skapa ökad jämställdhet mellan kvinnor och män i statlig tjänst.Redovisningen bygger på det betänkande som lades fram av utredningenom kvinnornas situation inom den statligt lönereglerade offentligaförvaltningen. Ensärskild jämställdhetsförordning kommer att utfärdas. I förordningen kommeratt föreskrivas bl. a. att statliga myndigheter inom sitt verksamhetsområdeaktivt skall verka för en ökad jämställdhet mellan kvinnor och män.Myndigheternas arbete skall därvid främst inriktas på att motverka dentraditionella uppdelningen i manliga och kvinnliga befattningar och underlättaför såväl kvinnor som män att kombinera förvärvsarbete med god omvårdnad ombarnen. Myndighetema skall en gång i anslutning tillanslagsframställningarna redovisa de åtgärder som vidtagits och effektemahärav. Redovisningen skall vidare omfatta handlingsplaner för det fortsattajämställdhetsarbetet. Dessutom bör redovisning ske tillföretagsnämnderna. Olikametoder för individuell personalutvecJding, såsom planeringssamtal,arbetsrotation, arbetsutvidgning, delegering av handläggarupp-gifter tillbefattningar i assistent- och kontorskarriären m. m. bör prövas hosmyndigheterna. Myndigheternasjämställdhetsarbete bör ske i nära kontakt med de anställdas organisationer.Företagsnämnd eller annat partssammansatt organ bör vara det forum där åtgärdemaplaneras, vidareutvecklas och anpassas till förhållandena inom de enskilda myndighetema. 1 1975/76.1 saml. 1975/76:173 2 Särskildaåtgärder för att underlätta för statsanställda med ansvar för tillsynen av barnatt delta i statlig personalutbildning på annan ort än hemorten redovisas.Särskild ersättning bör försöksvis utgå fr. o. m. för demerkostnader för barntillsyn som kursdeltagare visar sig ha haft för att kunnadelta i utbildningen. Vidare kommer statens personalutbildningsnämnd (FUN) attges i uppdrag att lämna förslag till plan för en försöksverksamhet med statlig barnUllsynmed anknytning till kursgården Sjudarhöjden. FUN kommer vidare att få iuppdrag att i samråd med de berörda myndigheterna i kvarteret ochmed statens personalnämnd (SPN) planera och genomföra försöksverksamhet medvidareutbildning av anställda i de lägre lönegraderna. SFN kommer få i uppdragatt i samråd med arbetsmarknadsverket lämna förslag om uppläggning ochomfattning av särskilda rekryterings- och informationskampanjer i syfte attstimulera kvinnor att söka traditionellt manliga tjänster och män kvinnligtdominerade tjänster. En försöksverksamhet bör startas på för attmed koncentrerade insatser försöka öka andelen kvinnor inom manligt domineradeyrken. Vidareutökas möjligheterna till ledighet vid tillsyn eller vård av barn. Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , ,, , , , , , Proposition om kvinnor i statlig tjänst Utredningen (Fi 1972: 09) angående kvinnornas situation iden statligt lönereglerade offentliga förvaltningen har avgett betänkandet (SOU1975: 43) Kvinnor i statlig tjänst. I en särskild skrivelse har utredningenföreslagit försöksverksamhet med vidareutbildning av anstäUda i de lägrelönegraderna vid myndigheterna i kvarteret i . () har efter initiativ av utredningen föreslagitförsöksverksamhet med barntillsyn för kursdeltagare vid statens kursgård Sjudarhöjden. Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts avSvea hovrätt, , , ,överbefälhavaren, , ,. , , postverket,, , statens vägverk, luftfartsverket,statskontoret, generaltullstyrelsen, , statistiskacentralbyrån, , , statens personalnämnd (SPN),FUN, (), universitetskanslersämbetet (UKÄ), patent- ochregistreringsverket, (), arbetarskyddsstyrelsen,förenade fabriksverken, domänverket, , länsstyrelsernai , , och , , , och kommuner, (), Centralorganisationen / SR och (TCO-S). har bifogat yttranden från och Yngreför-eningen.UKÄ har bifogat yttranden från konsistorier, rektorsämbeten, 1 1975/76. 1975/76:173 4 företagsnämnder,fakulteter och expertgrupper vid universiteten i , , ,, och , . Tekniska högskolan iStockholm, . i har bifogat yttranden från ST-länsstyrelse11513, vid och kronofogde- och lokalaskattemyndigheterna i . kommit in med yttrande. Särskildayttranden över utredningens framställning om viss försöksverksamhet ikvarteret har avgetts av ,, , staUstiska centralbyrån, SPN, FUN, SÖ,utredningen angående den statliga personalutbildningens fortsatta inriktningoch organisation, SF, /SR och TCO-S. Över PUN:s förslag till barntUlsyn haryttranden avgivits av , , , kommun,SF, /SR och av TCO-S. Idet följande kommer jag att lämna en redogörelse för utredningens karUäggning,utredningsförslagens inriktning m. m. jämte remissinstansernas synpunkter.Därefter redovisar jag utredningens delförslag och i anslutning till varjedelförslag remissinstansernas yttranden. I fråga om vissa enskildbeter iutredningsförslaget får jag hänvisa till betänkandet. 2 Utredningens kartläggning, utredningsförslagcns inriktning m. ni. Utredningensuppdrag har vnrit att kartlägga situationen för kvinnor i statligt löneregleradtjänst, bedöma vilka förhållanden som motverkar jämställdhet på detta områdeoch föreslå åtgärder för att förbättra kvinnornas situation. Utredningenhar med utnyttjande av omfattande statistik kartlagt der» fakUska situationenför kvinnor och män inom den statligt lönereglerade offentliga förvaltningen.Mot bakgrund härav har utredningen lagt fram förslag till åtgärder av olikaslag i syfte att öka jämstäUdheten mellan män och kvinnor på denna del avarbetsmarknaden. Utredningen har inte haft att behandla frågor som faller inomområdet för förhandlingar mellan arbetsgivar- och arbetstagarparterna.Utredningsuppdraget har inte heller innefattat frågor som förutsätter lagsUftningavseende hela arbetsmarknaden. Flertaletkvinnor i statlig tjänst har enhgt utredningen underordnade och relativtlågavlönade befattningar. Den uppdelning på traditionellt manliga resp.kvinnliga befattningar som finns på arbetsmarknaden i stort går i hög grad igenpå den statliga sektorn. TraditioneUt kvinnliga är yrken som t. ex.kontoristens, telefonistens och postkassörens. Män är traditionellt heltdominerande som t, ex. expeditionsvakter, tryckare och tekniker. 1975/76:173 5 Männeninnehar de flesta befattningar på högre tjänstenivåer. Ungefär två tredjedelarav alla helUdsanställda tjänstemän arbetar i befattningar som till minst 90 %domineras av ettdera könet. Avden statisUk utredningen redovisar framgår vidare alt männens befordringsmöjligbeterär bättre än kvinnornas både inom samma tjänstenivå och mellan lägre och högrenivåer. Detta förhållande är särskilt markerat inom affärsverken. Skillnadernai befordringsmöjligbeter kan enligt utredningen inte förklaras av olikheter iutbildningsnivå mellan män och kvinnor. Utredningenhar erfarit att betydligt färre kvinnor än män deltog i statlig personalutbUdning.Dessutom var den utbildning männen gick igenom kvalitauvt högre än denkvinnorna tog del i. Faktorersom är väsentliga för arbetstillfredsställelsen anges ofta vara känslan av attha ett meningsfullt arbete, att röna uppskattning, att ha ett gott samarbete påarbetsplatsen, att kunna påverka den egna arbetssituationen och solidariserasig med verksamhetens mål. De statligt anställda männen har enligt utredningennågot mer positiv uppfattning i flertalet av dessa avseenden än destatsanställda kvinnorna. Formellsärbehandling p, g. a. kön är enligt utredningen ovanlig inom den statligt löneregleradesektorn av arbetsmarknaden. Lagstadgad likställighet finns sedan gammalt närdet gäUer tjänstetUlsättningar. Utredningen har funnit att huvudproblemet inteär formell särbehandling utan de faktiska skillnaderna mellan mäns och kvinnorsvillkor. Avden kartläggning som har skett av de förhållanden som motverkar jämstäUdhetmellan kvinnor och män inom den staUiga sektorn drar utredningen denslutsatsen att man måste gå in på ett mycket brett fält av åtgärder. Det gårsåledes inte att en gång för aUa genom några enkla beslut på central nivå"genomföra" jämställdhet inom statsförvaltningen. Deförslag utredningen lägger fram står inte i motsättning till de statsanställdamännens intressen. Utredningen anser tvärtom att det stora flertalet förslagkommer att leda till förbättringar i arbetssituationen för såväl män somkvinnor. Utredningenanser det också vara vikUgt att understryka att den förändring och förbättringav arbetsförhållanden som utredningens förslag syftar till endast gälleranställda som har behov och intresse därav. Uiredningenhar främst inriktat sina förslag mot följande mål: att medverka bättrearbetsvillkor och ökad arbetsUllfredsställelse för de stora kvinnogruppernafrämst i lägre lönegrader attinotverka uppdelningen på tradiUonellt manliga och traditionellt kvinnliga befattningar att förbättra befordringsmöjligheterna för de stora kvinnogrupper som harjämförelsevis sämre befordringsmöjligbeter än flertalet manliga anstäUda och attunderlätta för män och kvinnor i statlig tjänst att kombinera förvärvsarbete med en god omvårdnad om barnen. Prop.1975/76:173 6 Personalpolitiken har enligt utredningen en centralbetydelse när det gäller att förbättra arbetssituationen för kvinnor i staUigtjänst. Inom ramen för en aktiv personalpolitik kan den anställde bättrepåverka sin arbetssituation. Genom främst personalpolitiska åtgärder kan uppdelningenkring manligt och kvinnligt dominerade befattningar brytas. En godpersonalpolitik kan öka befordringsmöjligheterna och stimulera tillvidareutbildning. Utredningen anser att det bör vara ett väsentligt mål idet personalpolitiska arbetet att säkerställa kvinnornas reella möjlighet tillbefordran. Vidare utgör personalutbildningen ett viktigt led i en radpersonalutvecklande åtgärder som är grunden för en förbättring av kvinnornas situaUoni statsförvaltningen. Utbildningen måste mer aktivt inriktas på att bryta den könsdeladearbetsmarknaden och bidra tUl att förbättra befordrings- ochvidareutvecklingsmöjligheterna för anställda i lägre löneskikt. För att bryta könsbundna befattningar måste åtgärdervidtas på arbetsplatsen för att få in fler kvinnor på typiskt manligabefattningar och tvärtom. Det krävs ökade ansträngningar från såväl myndighetersom de lokala fackliga organisationerna. För att öka möjligheter till befordran krävs enligtutredningen personalutbildning och övriga personalutvecklande åtgärder, menockså ett nytänkande hos många som svarar för personalfrågorna inom myndigheternaoch en översyn av krav som gäller för många tjänster. Utredningen understryker att vidgade möjligheter tUlvidareutveckling och befordran inte får genomföras på ett sådant sätt att deanställda upplever ett tvång eller en press att utnyttja dessa möjlighetereller känner en oro inför förändringar i arbetsorganisationen. Risken försådana situationer bör fortlöpande uppmärksammas och diskuteras. Allaförändringar bör ske i nära samråd med de anställda. Utredningens förslag gäller dels vissa ställningstagandenfrån regeringens sida, dels ett fortlöpande arbete vid myndigheterna med dessafrågor. Från regeringens sida behövs enligt utredningens bedömningi första hand ett klart uttalande att myndigheterna genom aktiva åtgärder skallsöka bryta uppdelningen på könsbundna befattningar och medverka likvärdigaarbetsförhållanden och lika utbUdnings- och befordringsmöj-ligheter för kvinnoroch män. Detta uttalande bör enligt utredningen ta formen av ettsärskilt cirkulär med vissa anvisningar till myndigheterna om hur detta arbetebör bedrivas. Regeringen bör vidare uppdra åt SPN och PUN att vidtaåtgärder för att stödja detta arbete på myndigheterna. Tyngdpunkten i utredningens förslag ligger emellertid iåtgärder inom Prop.1975/76:173 7 den enskilda myndigheten. Det bör vara varje myndighetsskyldighet att inom sitt område vidta åtgärder för jämställdhet meUan könen. Myndigheten bör bl. a. med utgångspunkt i en översyn avfördelningen män/kvinnor på olika befattningar och olika nivåer arbeta frammål och tidsplaner för en jämnare fördelning på olika befattningar. Särskildarekryteringsinsatser bör göras för att få kvinnor på traditionellt manligaområden och omvänt. Genom en god introduktion med bl. a.cirkulationstjänstgöring på olika arbetsuppgifter kan traditionellt könsbundnayrkesval motverkas. Redan anställda bör, om de är intresserade, uppmuntras attpröva på andra arbetsuppgifter och erbjudas vidareutbildning, om det behövs,för att komma över på befattningar som traditionellt domineras av det andrakönet. En särställning har enligt utredningen det förslag omregelbundna planeringssamtal med alla anställda som läggs fram. Dessa samtal ärenligt utredningens bedömning en förutsättning för en stor del av de övrigaförslagen. I övrigt kan utredningens förslag närmast ses som ett åtgärdspaketsom ledningen och personalorganisationerna vid varje enskild myndighet fårgodkänna, vidareutveckla, komplettera eller anpassa efter myndighetens egnaförutsättningar. Det grundläggande är att få till stånd en forUöpandeverksamhet och diskussion i syfte att förbättra kvinnornas situation inommyndigheten. För att säkerställa en regelbunden prövning av dessafrågor bör enligt utredningen myndigheternas företagsnämnd eller annatpartssammansatt organ minst en gång grundligt diskutera åtgärder inommyndigheten för att förbättra kvinnornas situation. Myndigheterna bör åläggasatt lägga fram för detta organ en utförlig redovisning av utvecklingenpå detta område inom myndigheten samt vidtagna och planerade åtgärder. Förutom detta åtgärdspaket föreslår utredningen på någrapunkter försöksverksamhet. Det gäller bl. a. försök med barnomsorg på statenskursgård Sjudarhöjden, en vidareutbildning för anställda i de lägre löneskikteninom Garnisonen och försök att bryta könsbundna befattningar inom . Remissinstanserna anser i allmänhet att utredningen hargjort en värdefull kartläggning av kvinnornas situaUon inom den staUiga sektornav arbetsmarknaden. TCO-S exempelvis noterar med Ullfredsställelse deninträngande och omsorgsfulla redogörelsen för kvinnornas situaUon inom denstatligt lönereglerade sektom. Av stort värde är även att redogörelsen hartillkommit i nära kontakt med företrädare för de fackligapersonalorganisationerna inom området. Remissinstanserna är i stort positiva till de målutredningen ställt upp Prop.1975/76:173 8 och man delar utredningens grundsyn om kravet på ökadjämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet. Attityderna i samhället spelar stor roll även i fråga omförhållandena inom statsförvaltningen. Men i likhet med utredningen tror manatt vad som sker i arbetslivet ofta kan vara av betydelse för jämställdhet mellankönen inom samhället i stort. Några remissinstanser har vissa aUmänna ibland kritiska synpunkter på utredningsförslaget. Bland dessa kan nämnas socialstyrelsensom tycker att utredningens målsättning ter sig i och för sig värdefull sometapp på vägen för att allmänt förbättra situaUonen för särskilt låglönegrupperoch också som ett understrykande av att barnomsorgen kräver stora förändringari arbetslivets villkor för både män ocb kvinnor. Styrelsen anser dock attförslagen totalt har så pass begränsad räckvidd att man inte kommer åtdiskrimineringen över hela Hnjen. Liknande synpunkter har bl. a. PUN, patent-och registreringsverket och i . /SR delar helt utredningens synsätt att staten har ettsärskilt ansvar som arbetsgivare för att verkliga förbättringar kommer tillstånd. Staten har emellertid ett särskilt ansvar inte bara som arbetsgivareutan även som föregångare till övriga sektorer av arbetsmarknaden när det gäUerinitiativ till och genomförande av reformer på detta liksom på andra områden. SÖ anser att myndigheternas möjligheter att i sin egenskapav arbetsgivare påverka utvecklingen är begränsade. Åtgärder som kan bedömasha en positiv effekt på kvinnornas specieUa arbetssituation bör dock prövas iden mån de står i rimlig proportion till de effekter som kan uppnås därmed. SÖuttalar vidare att det synes orealistiskt att ha alltför stora förväntningarbeträffande möjligheterna att genom personalutvecklande åtgärder bryta densneda könsfördelningen. Högskoleutbildade kommer med största sannolikhet attalltjämt i regel rekryteras till handläggande uppgifter av kvalificerad art. Arbetarskyddsstyrelsenframhåller att utredningen delvis har underskattat svårigheterna i fråga omatt genomföra sina förslag. Förverkligandet av en del av förslagen förutsätterutbildningsinsatser och tillskapande av rutiner som kommer att ställa storaanspråk på befintliga resurser. SF understryker att det inte är möjligt att befordra bortalla anställda från ruUnbetonade, monotona och lågt värderade arbeten så längedessa arbeten finns kvar. Det är alltså främst arbetena som bör ändras. a. SF och TCO/S noterar liksom utredningen attflera av utredningens förslag faller inom det kollektivavtalsbaraområdet. SACOISR ser det som en brist att utredningen inte barbidragit någon analys av attityderna ttU kvinnor som arbetstagare och tillhur Prop.1975/76:173 9 stor hänsyn en arbetstagare i allmänhet bör ta sitthem och sin familj. Bland de mål utredningsförslagen inriktats mot saknasenligt Fredrika-Bremer-Förbundets och SACOfSRfs mening att verka för jämnarefördelning emellan kvinnor och män på chefsposter. Enligt förbundet är också förutom det allmänna värde som en jämnare fördelning ända upp i de högstalöneskikten har förekomsten av riktiga rollförebilder väsentlig förutvecklingen mot ökad jämstäUdhet. 3 Utredningens delförslag och remissyttrandena 3.1 och personalutvecklande åtgärder föratt förbättra kvinnornas situation Utredningen har funnit att brister i arbetsorganisationenoch avsaknad av personalutvecklande åtgärder drabbar kvinnor hårdare än män.Kvinnor anser oftare än män att deras förslag tUl åtgärder inom arbetsområdetsällan blir genomförda. En av orsakerna till detta kan enligt utredningen varaatt det oftast saknas regelbundna samtal mellan den närmaste arbetsledningenoch de anställda om hur dessa ser på sitt arbete och sin egen utveckling, s. k.planeringssamtal. Bland en rad förslag till åtgärder i syfte att ökajämställdheten mellan kvinnor och män inom den statligt lönereglerade delen avarbetsmarknaden lägger utredningen därför avgörande vikt vid regelbundnaplaneringssamtal som ett led i en utvecklad personaladminislrativ planering.Vid sådana samtal skall behandlas den anställdes arbetsuppgifter,arbetsresultat och utvecklingsmöjligheter. Flaneringssamtal föreslås bliinförda vid samtliga myndigheter successivt med början . Remissinstanserna är i stort positiva UU en utökadanvändning av planeringssamtal. Vissa remissinstanser, däribland siatskontoret,har med framgång prövat system med sådana samtal under kortare eller längretid. Andra remissinstanser förklarar sig planera för att införa sådana samtal.Huvudparten av remissinstanserna såsom ex. PUN och TCO-S ställer sig däremotnegativ till att myndigheterna tvingas att genomföra planeringssamtal frän enviss bestämd tidpunkt. Först sedan planeringssamtal kan ingå som ett led i ettpersonalpolitiskt program och myndigheterna tillförsäkrats personeUa resurser(utbildad och lämplig persona!) bör tiden för ett obligatoriskt införandefastställas anser TCO-S. För att tanken med planeringssamtal inte skall slå felmåste det enligt Fredrika-Bremer-Förbundet finnas motivation ocb en hög grad avsocial mognad hos personalansvariga chefer och övriga anställda. Dessa förutsättningarskapas sannolikt inte genom tvång, menar förbundet. Några remissinstanser, däribland ,betonar att införandet av planeringssamlal är en tids- och resurskrävandeprocedur. Prop.1975/76:173 10 Åtskilliga remissinstanser, t. ex. framhållerbehovet av utbildning av den personal som skall delta i understryker att verksamheten med planeringssamtalmåste byggas upp successivt. räknar med en relativt lång genomförandeUd,anser att planeringssamlal måste kompletteras med sektions-eller gruppträffar. Många remissinstanser, däribland , betonarvikten av stöd och stimulans för myndigheterna från FUN och SPN innan planeringssamtalinförs. Utredningens material visar att sättet att introducerapersonal på en arbetsplats är viktigt för det fortsatta arbetet, att denuvarande introduktionsrutinerna är otUlfredsstäUande samt att den kvinnligapersonalen över lag är mer negativ till nuvarande rutiner än männen. Utredningen föreslår därför att myndigheterna åläggs attsenast utforma en plan för introduktionsrutuier. Remissinstanserna delar i aUmänhet utredningensuppfattning om betydelsen av fastställda introduktionsruUner som ett medel attunderlätta nyanställdas övergång till nya arbetsuppgifter och ny arbetsmiljö.Åtskilliga remissinstanser, däribland postverket och , uppger sig haintroduktionsrutiner som svarar mot utredningsförslaget i denna del. Inom andraremissinstanser, t. ex. och , pågår arbete med att utvecklasådana rutiner. Liksom beträffande planeringssamtal är remissinstanserna iallmänhet tveksamma eller negativa UU utredningens förslag om att viss bestämdtidpunkt för införande av introduktionsrutiner hos myndigheterna skall faststäUas.Exempelvis förklarar generaltullstyrelsen, som har sådana rutiner fastställdabeträffande merparten av nyanställd personal inom , att det skullevara svårt att utforma rutiner för övriga områden i verket inom den avutredningen föreslagna tidsperioden. SPN betonar att nya introduktionsrutinerkräver omfattande förarbete i fråga om information, utbildning m. m. för attsvårigheter vid genomförandet skall kunna förebyggas. Av den anledningen kan SPNinte förorda att ett visst datum föreskrivs fr. o. m. vilket planer förintroduktionsrutiner skall vara färdiga vid alla myndigheter. SPN är bereddatt efter en försöksperiod föreslå en fastare nor-mering för statsförvaltninsen. 3.2 Arbetsutvidgning, arbetsrotation och delegering HandläggningsruUner bör enligt utredningen ändras så attanställda i lägre löneskikt med arbetsuppgifter av utredande och beredande slagfår ta över handläggningen på eget ansvar. Det är vidare angeläget attmyndigheterna prövar i vilken mån arbetsuppgifter kan omfördelas ochbeslutsrätt delegeras från handläggande befattningar till tjänster i mel-lanlönegraderna. Prop.1975/76:173 11 De remissinstanser som uttalar sig om utredningens förslagom arbets-utvidgande åtgärder och arbetsrotaUon ställer sig principiellt posiUvahärtill. TCO-S t. ex. anser att arbetsutvidgande åtgärder är ett viktigt medelför att förbättra kvinnornas situation. Samma uppfattning uttrycker bl. a.postverket och SPN. anser det viktigt att exempelviskontorister får representera myndigheten vid konferenser och liknande.Byggnadsstyrelsen anför att arbetsrotation har visat sig resurskrävande.Generaltullstyrelsen framhåUer att individema ofta är djupt rotade på sinaarbetsplatser och uppfattar påtvingade förflyttningar som besvärande. Liknandesynpunkt redovisas av patent- och registreringsverket. De remissinstanser som har uttalat sig i frågan om delegeringav beslutanderätt delar väsentligen utredningens synsätt. Bland dessa kannämnas exempelvis postverket, , SPN och statskonioret. påpekar dock att man genom att föra över arbetsuppgifter från bandläggar-till assistentnivå riskerar att befordringstjäns-ter på handläggamivå förassistent- och biträdespersonal försvinner. påpekar att denbyråkratiska modellen med en föredragande och en beslutande är ägnad att tUlgodoserättssäkerhetssynpunkter. 3.3 Organisation av skrivarbete Skrivcentraler är enligt utredningen ensidigt bemannademed kvinnor och försämrar för många kvinnor möjligheten vidareutvecklingoch befordran. Enligt utredningen bör därför myndigheter som harskrivcentraler i samråd med de fackliga organisationema överväga en successivavveckling av dessa centraler. I de fall skrivcentraler kommer att finnas kvarbör myndigheterna organisera centralerna så att dessa tillgodoser de anställdasbehov av stimulans, omväxling och vidareutveckling.