prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — I förarbetena angesvidare tiU belysning av anförda bestämmelser en lång rad exempel på derastillämpning. Bland frågor som faller inom det f. n. avtalsbara området nämnssålunda t. ex. vissa frågor om arbetsmiljö och arbetarskydd, principieUa reglerom utövandet av arbetsledningen inom ramen för vissa föreskrifter, frågor omföretagsnämnder, frågor i samband med utformningen av arbetslokaler m. m.,frågor som rör information angående myndighetens arbetsplanering, frågan om atti ett kollektivavtal ge uttryck åt ett personalpolitiskt program,överläggningsförfarande eller remiss tUl parts-sammansatt grapp samt vissafrågor om tjänsfledighet m. m. I en del av de frågor som blev avtalsbara genom1973 års reform har kollektivavtal också träffats. Fördet tredje meddelas i angivna lagrum förbud att träffa avtal i en del särskildafrågor (punkt c). Till regleringen av dessa frågor återkommer jag i nästaavsnitt (13.4.2). I den del avtal strider mot avtalsförbudet äravtalet utan verkan (tredje stycket i 3 § StjL och i 2 § KtjL). Sammanfattningsvisinnebär vad jag nu har anfört, såvitt avser punkterna a och b, att avtal enhgtgällande ordning får slutas om avlöningsförmåner samt om t. ex, vissa frågorom arbetsimljö, arbetarskydd, information och samverkan samt om vissaprincipfrågor angående ramar för personalutbildning o, d. Däremot får avtalinte träffas om tjänsteorganisationens utformning eller om myndighetsverksamhet. EnligtARK skaU mom den privata sektorn kollektivavtal kunna träffas inte bararörande viUkor i fråga om arbetet och lön eller annan ersättning härför utanockså om villkor i övrigt rörande "förhåUandet mellan arbetsgivare ocharbetstagare" (1 § FKL), Med detta senare uttryck avses varje fråga somhar betydelse för förhållandet mellan ett företag och dess arbetstagare (s,312), Vad gäller den offentliga sektorn uttalar ARK (s, 640) sin anslutning tUlden grundsyn som ligger bakom den nuvarande regeln om förbud mot avtal ommyndighets verksamhet (punkten b) och som redovisas i prop, 1973: 177, Men ARKanser å andra sidan att det nödvändiga skyddet för allmänna intressen såvittnu är i 1975/76:105 Bilaga 2 150 frågainte behöver sträcka sig längre än till att avse en rätt för staten, kommuneretc, att besluta om myndighets eller inrättnings verksamhet. Därför föreslårARK att frågor om tjänsteorganisationens utformning (punkten a) skall görasavtalsbara, ARK anger också en del exempel på frågor som antingen är avtalsbaraenligt gäUande rätt eller i varje fall skulle bli avtalsbara genom dessförslag. Remissutfallet i frågan kan betecknas som tämligenblandat, I sak råder emellertid allmän enighet om att myndigheternas verksamhet som ARK föreslår också i fortsättningen måste regleras av samhället. Enbred remissopinion efterlyser en närmare utveckling av förslagets innebörd. Enligt det nu framlagda förslaget (bil. 1) till lagom medbestämmande i arbetslivet skaU den lagen på samma sätt som FKL enligtARK:s förslag äga tUlämpning på "förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare"(1 §). Dit räknas enligt vad föredraganden anger inte bara frågor som röranställningsvUlkoren för enskUda arbetstagare utan också frågor inom områdetför arbetets ledning och fördelning eller i övrigt frågor om de förhållandenunder vUka arbetet utförs, alltså företagsledningsfrågor m. m., exempelvisverksamhetens omfattning, lokalisering, investeringar, upptagande ellernedläggning av verksamhetsgrenar. Vidare skall lagen omfatta frågor omfinansiering, inköp och försäljning, lagerhållning, reklam och liknande inomområdet för företagets affärsverksamhet. Det uttalas att även frågor som rörbedrivandet av arbetsgivarens verksamhet i stort skall anses' höra tiUförhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. Undantag görs dock i frågaom verksamheter som är av ideell natur eller som har kooperativt, fackligt,politiskt eller annat opinionsbUdande ändamål (2 §), såvitt gäller verksamhetensmål och inriktning. Det gäller här verksamheter som får sin imiktning och sinamål bestämda i former som ligger den politiska demokratin nära. Undantagetmotiveras med att arbetstagarinflytandet annars skulle komma i kollision medandra demokratiska intressen. När det gäller den offenfliga sektorn, kräverenligt förslaget hänsynen till den politiska demokratin och till den offentligaverksamhetens uppgift att tjäna samhällsintresset särskUda överväganden ifråga om arbetstagamas inflytande. Alla röstberättigade alltså även de offentligtanstäUda arbetstagama kan med sin röst påverka besluten om vUken verksamhetsom de stafliga och kommunala myndighetema skall bedriva. Det skulle strida motvår vedertagna demokratiska ordning som den kommer till uttryck främst i RFresp, kommunallagen och landstingslagen att låta de offentliganställda genomkollektivavtal få ett annat, mer inflytande över beslut sombestämmer myndigheters verksamhet i fråga om mål, inriktning, omfattning ochkvalitet än medborgarna i övrigt. Prop.1975/76:105 Bilaga 2 151 Det är mot denna bakgrund man har att bedöma vilketutrymme för kollektivavtal som kan finnas på den gemensamma sektorn. De riksdagsuttalandenfrån senare år som jag har anfört i det föregående främst InU 1973: 37 menäven JuU 1975: 22 får anses innebära bl, a, att avtal inte bör träffas ifrågor som gäller den offentliga verksamhetens mål, inriktning, omfattning ochkvalitet. Jag delar denna uppfattning. Dessa frågor skall i stället beredas ochavgöras genom beslut i offentiigrättslig ordning av de politiskt ansvarigaorganen eUer på deras uppdrag av myndighetema. Sådana beslut kan ha olika innebörd.Ofta är det fråga om tilldelningen av resurser. Men gemensamt för dessaoffentliga beslut torde vara att de avser både en maximering och en minimeringav verksamhetens kvalitet och omfattning, I fråga om effektiviteten inommyndigheterna får jag hänvisa till vad jag redan har anfört (13.2). Det bör sålunda tillkomma de politiska organen och,efter delegering, verk och andra myndigheter att bestämma vilken typ avverksamhet som myndigheten skall bedriva exempelvis utbildning, socialvård,rättsvård eller godsbefordran liksom målen för myndighetens verksamhet ochde ramar, inbegripet resursramar, inom vilka verksamheten skall bedrivas. Tilldet politiska beslutsområdet måste också hänföras den utåtriktade delen avmyndigheternas verksamhet. Därmed åsyftas främst myndighetsutövningens innehållmen också innehåUet i annan verksamhet som riktar sig till offentligamyndigheter och till allmänheten, dvs. tUl medborgama, företag osv. Till nunämnda frågor hör självfallet också t, ex, avgörandet om på vUken ort och inomvUket geografiskt område en offentlig verksamhet skall bedrivas och beslut omtUl vilka personer eller grapper av personer som verksamheten skall riktas. Som ett led i det politiska beslutsfattandet liggerofta en bestämning av verksamhetens omfattning, inriktning och kvalitet.Besluten i dessa frågor kan formuleras på olika sätt beroende på verksamhetenskaraktär. Preciseringar av omfattningen kan för delar av denoffentliga verksamheten göras genom bestämmande av kvantitativa produktionsmål.Exempel på sådana kvantifieringar är beslut om antal vårdplatser inom bl, a,sluten sjuk- eUer socialvård och om antal intagningsklasser i gymnasieskolaneller antal platser i förskolan i en enskild kommun. För delar av denoffenfliga sektorn kan verksamhetens omfattning dock inte bestämmas i sådanatermer, även om utvecklingen i form av modernisering av budgetsystem går moten ökad användning av andra mått på verksamhetens omfattning än de som uttrycksi form av personalinsatser. Den kvantitativa omfattningen av en myndighetsverksamhet bestäms i dessa fall främst genom beslut om medelstilldelning förbestridande av de med verksamheterna förenade utgifterna. 1975/76:105 Bilaga2 152 samhetensomfattning bestäms enbart genom beslut om medelstUldel-ning eller i andratermer, måste gälla att de politiskt ansvariga organen skall förfoga överbestämmanderätten i fråga om omfattningen av myndighetens verksamhet. Till det politiska beslutsområdet hör vidare frågorom inriktningen av en myndighets verksamhet sådan den har beslutats av staten ilag eller förordning eller annars har kommit tUl uttryck, t. ex. i samband medavvägningen av de resurser som har ställts lUl förfogande för verksamheten.Hit hör exempelvis vilken forskning som skall bedrivas vid en myndighet. Fråndet kommunala området kan som' exempel anföras frågan huruvida åldringsvården ien kommun skall organiseras med tyngdpunkt i ålderdomshem och andrainstitutioner eller i större utsträckning drivas i öppnare vårdformer medhemsamariter etc. Ett annat exempel kan vara beslut om daghemsavdelningarnassammansättning i fråga om gruppindelning. Till frågor om inriktningen av verksamhethör också t. ex, frågor som avser bestämmande av lära ochtiUämpningen därav. Det måste också ankomma på de politiskt ansvarigaorganen att besluta om verksamhetens kvalitet. Även här gäller att beslutenmåste formuleras på olika sätt beroende på verksamhetens karaktär. En kommunkan t. ex. bestämma kvaliteten för den verksamhet som avser hämtning avhushållsavfall genom att lägga fast hämtningsfrekvens o.d. För en sådanverksamhet är det alltså möjligt att i stort sett entydigt beskriva vilken kvalitetsom åsyftas. Verksamhetens kvalitet kan bestämmas också på andra sätt. Inomexempelvis utbildningsväsendet bestäms kvaliteten genom bl. a. läroplaner ochkursplaner, men f, n, också i de flesta fall genom regler t, ex. om hur mångaelever en lärare skall undervisa , om vilka lärarkategorier som skallmeddela viss undervisning och om vilken utbUdning lärarna skall ha. Dessa ochliknande regler får anses ganska exakt bestämma den kvalitet som skalltUlhandahåUas. Äv det föregående har framgått att beslut omkvalitet på den offentliga verksamheten tUlhör det politiska beslutsområdet.Inom många verksamhetsgrenar utgör beslut om bemanningsplaner, personaltäthetoch liknande en avgörande bestämning av verksamhetens kvalitet. Med den angivnautgångspunkten bör det aUtså ankomma på de politiska organen och derasföreträdare och inte på avtalsparterna att besluta härom. Det kan emeUertidfinnas fall där en påverkan genom förhandlingar och avtal på en verksamhetskvalitet är av ringa-betydelse i förhållande till arbetstagarorganisationensintresse att kunna påverka de anställdas arbetsförhållanden. I sådana fall kandet vara skäligt att godtaga en avtalsreglering även från den politiskademokratins synpunkt. Vad jag nu har anfört reser frågan i vad mån del ifortsättningen vid sidan av RF och kommunallagarna behövs ett särskiltavtalsförbud Prop.1975/76:105 Bilaga 2 153 iden personalrättsliga lagstiftningen för att tillgodose kravet på garantierför den poUtiska demokratin, dvs, för de politiska organens och, på derasuppdrag, myndigheternas bestämmanderätt över de frågor som jag har angett. Defackliga organisationernas inställning torde närmast innebära alt det nuvarandeavtalsförbudet bör helt slopas. Denna inställning kom till uttryck även isamband med arbetet på de utvidgningar av det avtalsbara området som skeddeåren 1970 och 1973. Organisationerna har starkt betonat att det inte föreUggernågon risk för att de skulle missbruka det ökade förtroende som en sådanreform innebär. EnligtARK:s förslag, som har fått stöd bl, a, från fackligt håU, skuUe som tidigarehar nämnts avtalsförbudet rörande tjänsteorganisationens utformning utgå urlagen, ARK och remissinstanserna är dock ense om att avtalsfriheten och vaddärtill hör i form av förhandlingsrätt, rätt till facklig strid osv, inte fårinkräkta på den politiska demokratin sådan den har kommit till uttryck främst igrundlag och kommunallag. Även LO framhåller att den politiska demokratin inteär förhandlingsbar. Och av remissyttrandena från de offentliganställdasorganisationer framgår att de delar uppfattningen att det avtalsbarå områdetinte bör utvidgas på ett sätt som skulle kunna innebära inskränkningar i den politiskademokratin. Jaganser mig kunna biträda förslaget att slopa det avtalsförbud i fråga omtjänsteorganisationens utformning som f. n, finns i tjänstemannalagstiftningen(punkten a i 3 § andra stycket StjL och i 2 § andra stycket KtjL), Detta avtalsförbud har emellertid f, n, visstsamband med den föreskrift i StjL och KtjL som hindrar avtal om myndighetsverksamhet (punkten b). För att kunna fyUa sin funktion måste föreskriftenenligt remissopinionen kompletteras med en precisering i lagen och dess motivav vad som avses med myndighets verksamhet. Men det har inte förts fram någotförslag om vad en sådan precisering skulle innehålla. Fråganär emeUertid i vad mån det är nödvändigt och ändamålsenligt att ilagstiftningen behåUa förbudet att träffa avtal om verksamheten. En lösning sombygger på ytterligare precisering i tjänstemannalagstiftningen av uttrycket"verksamhet" kan enligt min mening lätt leda tUl icke önskadekonsekvenser. En mer detaljerad gränsdragning kan sålunda i praktiken föra medsig en viss stelbenthet. Drar man en teoretiskt bestämd gräns mellan områdetför den politiska demokratin och det område där kollektivavtal kan träffas, kandet nämligen enligt min mening knappast undvikas att utrymmet föravtalsreglering på en del punkter bestäms snävare än vad som i själva verketvisar sig nödvändigt och på andra punkter inte tiUräckligt snävt. En sådanmetod skulle också vara agnad att skapa onödiga tillämpningstvister mellanförhand- 1975/76:105 Bilaga 2 154 lingsparterna.Frågan om ett särskilt avtalsförbud kan f, ö. sägas befinna sig i ett annatläge än tidigare genom det nya betraktelsesätt som ligger tUl grand förförslaget till medbestämmandelag, DärtUl kommer att jag anser mig kunna utgå från attde kollektivavtalsbärande arbetstagarorganisationema inte kommer att vidtaganågra åtgärder som direkt eller indirekt skulle inkräkta på den politiska demokratin.Jag vill i sammanhanget erinra om de uttalanden rörande förtroendet förorganisationernas vilja och förmåga att under ansvar utöva sin maktstäUningsom gjordes vid den föregående förhandlingsrätts-reformen (prop, 1965: 60 s,109), Sedan dessa uttalanden gjordes, har förhandlingssystemet prövats i tioår. Det torde även med hänsyn till de erfarenheter som därvid har vunnitsfinnas fullt fog för att upprepa uttalandet om förtroendet för deetablerade fackliga organisationerna inom både den statliga och den ickestatliga delen av den offentliga sektom. Som framhölls ,ifrågasätter f, ö, ingen rätt att tillgripa lagstiftning till skyddför vitala samhällsintressen. På grund av vad jag har anfört ser jag det sommest ändamålsenligt att slopa avtalsförbudet också i fråga om myndighets ellerinrättnings verksamhet (punkten b i 3 § andra stycket StjL och i 2 § andrastycket KtjL), Jag föreslår därför att så sker. En sådan åtgärd innebär attpartema i fortsättningen får bedöma frågan huruvida avtal skall slutas eller intemot bakgrand av principen att den politiska demokratin inte får kränkas. Jaghar i det föregående redovisat min uppfattning i frågan om när avtal av hänsyntill den politiska demokratin inte bör träffas. Med min inställning i derma del saknas också anledningatt behålla någon ogiltighetsregel (3 § tredje stycket StjL, 2 § tredje stycketKtjL), såvitt avser punkterna a och b (jfr vidare avsnitt 13,4,2), Den lösning som jag sålunda förordar torde liggaväl i linje med de överväganden som har gjorts i förslaget tUlmedbestämmandelag, närmast strävandena att göra det möjligt att i ökadutsträckning träffa kollektivavtal i frågor som rÖr förhållandet mellanarbetsgivare och arbetstagare. Den stämmer också överens med de förhållandensom redan råder på en stor och betydelsefull del av den offentliga sektom,nämligen på kommunalarbetarområdet. Jag vUl här erinra om att en väl fungerande ordningför att smidigt och effektivt säkra det parlamentariska inflytandetpå avtals-frågoma inom det statliga området redan finns. Jag syftar på den verksamhetsom bedrivs genom lönedelegation och genom det statsråd som utsesatt överlägga med delegationen (9 kap. 11 § RF). Genom de särskilda kontakternamellan regeringen och SAV kan naturligtvis f. ö., när så behövs, det politiskainflytandet säkerställas också i fråga om det fåtal avtal som inte underställslönedelegationens prov- 1975/76:105 Bilaga 2 155 ning.Inom det kommunala området sluts centrala avtal mellan kommunförbunden och defackliga organisationerna i form av rekommendationer tUl de enskUda kommunernaoch landstingskommunerna som sedan har att själva pröva avtalet. Ikommunförbundens ledning finns företrädare för de kommunala beslutandeförsamlingarna. Både vid de centrala förhandlingama och vid den därefterföljande prövningen i kommunema och landstingskommunerna är således sörjt föratt också inom det konmiunala området de politiska organen kan göra sitt inflytandegällande på ett effektivt och smidigt sätt. Detta avser vUlkoren både för dearbetstagare som f, n, är anställda som tjänstemän och för övriga arbetstagare,dvs, främst kommunalarbelama. Anmärkas bör att det allmänna hittiUs har ingåttkollektivavtal främst i fråga om avlöningsförmåner o. d. Erfarenhetemabegränsar sig därför i huvudsak tiU sådana frågor. Som framgår av ett senare avsnitt (13.5), saknasrätt till förhandling och avtal, i den mån avtalet skulle strida mot RF,kommunallag eller annan tvingande lagstiftning. Men vad bör gälla, om vid enförhandling ena parten vägrar träffa avtal under hänvisning till att avtalet utan att strida mot lag likväl direkt eller indirekt skulle kränka den politiskademokratin? I sådana fall bör det i första hand ankomma på partema att inomförhandlingens ram lösa denna fråga. Skulle detta inte lyckas, uppkommerproblemet hur man bör behandla en situation, där stridsåtgärder varslas ellertillgrips för att tvinga fram ett avtal som med fog kan påstås träda denpolitiska demokratin för när. Mot bakgrunden av att den allmänna uppfattningensynes vara att det inte bör förekomma stridsåtgärder, som syftar till attpåverka eller förändra gränsema för de folkvalda organens beslutssuveränitet,skulle det te sig stötande, om parterna grep tUl stridsmedel i en sådankonflikt. I anslutning till beredningen i finansdepartementetav detta lagstiftningsärende har därför slutits ett preliminärt särskilthuvudavtal för den offenfliga sektom (SHA). Förhandlingsprotokollet och avtaletbör fogas till regeringsprotokollet i detta ärende som bilaga 2:3. Parter i det preliminära särskilda huvudavtalet ärpå arbetsgivarsidan SAV, , , och församlings- och pastoratsförbundsamt på arbetstagarsidan SF, , TCO-S, TCO-K,/SR (för egen del och för anslutna organisationer) ochFörsäkringsanställdas förbund. Detta avtal anges vara bindande för envar part iavtalet i förhållande till sådan part i avtalet som är hansförhandlingsmotpart. Enligt protokollet har SAV träffat avtalet under förbehållom regeringens godkännande. Partema på det kommunala området har åtagit sig attrekommendera sina medlemmar/underorganisationer att som lokalt kollektivavtalantaga bestämmelserna i avtalet. 1975/76:105 Bilaga 2 156 Enligt avtalet har arbetsgivar- ocharbetstagarparterna på den offentliga sektorn sålunda i fråga om sådana ämnenvarom avtal får anses kränka den politiska demokratin enats om all sträva efterfredliga förhandlingar samt att undvika stridsåtgärder. Har förhandlingspart gentemot yrkande om avtal ivisst ämne invänt att sådant avtal inte bör träffas med hänsyn till alt detskulle kränka den politiska demokratin, följer av det nya avtalet att frågandärom kan hänskjutas tUl en särskild nämnd. Om stridsåtgärd har varslats ellerverkställts och särskild förhandling inte har lett till enighet, fårhän-skjutande ske av förhandlingsparten ensidigt. Har stridsåtgärd däremotvarken varslats eller verkställts, får hänskjutande ske av förhandlings-partemagemensamt, Hänskjuts fråga till nämnden, är slridsåtgärder för att få till ståndavtal i ämnet uteslutna så länge frågan är anhängig där. skall bestå av 13 ledamöter. Varje ledamot skall ha tvåersättare. Arbetstagarsidan och arbetsgivarsidan. utser på visst sätt varderatre ledamöter och deras ersättare. Återstående sju ledamöter och derasersättare utses av regeringen bland ledamöter. Nämnden är beslutförbara när den är fulltalig. I sitt utlåtande skall nämnden ange huruvida denanser att avtal i ämnet skulle kränka den politiska demokratin. Anser nämndendetta och är stridsåtgärd varslad eller verkställd, skall nämnden dessutomhemställa till vederbörande förhandlingspart att undvika sådan åtgärd. Avtalet skall träda i kraft ochgälla tills vidare. Ioch med det särskUda huvudavtalet synes problem av tidigare angivet slag hafått en lösning som är godtagbar från allmän synpunkt, SärskUd vikt synesdärvid kunna läggas vid avtalets regler om inrättandet av en särskild nämnd medrekommenderande funktioner för frågor där avtal kan anses kränka den politiskademokratin. Det nya avtalet innebär sålunda enligt min bedömning att riskenför fackliga-stridsåtgärder med syfte att få till stånd avtal, som träder denpolitiska demokratin för när, blir ytterst begränsad, I det följande behandlas en del särskilda frågor,där främst RF gör det nödvändigt med en lagreglering eller annanoffentiigrättslig reglering, bl, a, frågor om tillsättning av statlig tjänst, 13.4.2 Utrymmet för avtalsreglering av särskilda frågor På statens område får enligt 3 § andra stycket cStjL avtal mte träffas om anstäUnings- och arbetsvUlkor, som regleras i StjLeller i författning vartUl StjL hänvisar, och inte heller om anställnings- eUerarbetsvUlkor, som enhgt StjL omfattas av statens beslutanderätt. Fr, o, m, den1 gäller denna bestämmelse inte kollektivavtal om disciplinpåföljder(jfr 19 §), Bland de frågor som direkt regleras i andra paragrafer 1975/76:105 Bilaga 2 157 iStjL kan nämnas frågor om anställning av tjänsteman, tjänstemans åligganden,vissa bisysslor, arbetskonflikter, disciplinansvar och avskedande samt olikafrågor rörande statstjänstemäns anställningstrygghet m, m,, exempelvisförordnandeformer, turordningar och återanställningsrätt. Som exempel på sådansärskUd författning som åsyftas i 3 § andra stycket c kan främst anges StjS,vars flesta paragrafer har sådant direkt samband med StjL, att de på gnmd avhänvisningar i bildar den materieUa regleringen i vissa frågor inom detavtalsförbjudna området. I StjS regleras bl. a. viUkor för tjänst, förfarandetvid tjänstetillsättning och förening av tjänster. Påkommunemas område gäller enligt 2 § andra stycket c KtjL att avtal inte fårträffas om sådant anställningsviUkor angående tjänstetiUsättning, anställningsupphörande eUer disciplinansvar som regleras i lag eller i annan författning, ifråga om disciplinansvar dock fr. o. m. bara i den mån annatinte följer av den åsyftade författningen. Exempel på sådanaförfattningsföreskrifter som åsyftas i detta lagrum utgör föreskrifter i KtjS.Dessa föreskrifter, som till sitt innehåU svarar mot vissa bestämmelser i , gäUer dock inte aUa tjänster som omfattas av KtjL utan enbartlärartjänster m. fl. enligt regeringens förordnande. För sistnämnda tjänsterfinns dessutom särskilda författningar som i flera viktiga frågor gäller istället för KtjS. För flertalet andra tjänstemannagrupper inom KtjL:s område,främst de rent kommunalt anställda, saknas författningsbestämmelser om tjänstetillsättning,anställnings upphörande eller disciplinansvar (jfr prop. 1965: 60 s. 119).Dessa frågor är därmed förhandlings- och avtalsbara enligt gällande ordning. Isyfte att begränsa det nuvarande avtalsförbudet i särskUda frågor föreslår ARKatt en stor del av de särskUda författningsbestämmelser, främst i StjL, somavses i punkten c i 3 § StjL resp. 2 § KtjL skall ändras eUer upphävas.ÅtskUliga administrativa författningsbestämmelser, främst i StjS, skulledärigenom bU dispositiva.