prop · FY0345 · 1975-12-31 00:00:00 — tillgodosesmindre väl av gymnasieskolans nuvarande utbildningsmöjligheter. Nästa läsåravses utbildningskapaciteten i ökad uisträckning bli koncentrerad på tvåårigayrkesinriktade linjer. Vidare avses gymnasieskolans nuvarande kurser blikompletterade med kortare kurser som riktar sig speciellt till de frånutbildningssynpunkl svagmotiverade eleverna. Studie- och yrkesorienteringen iskolan har förstärkts. Trotsde nämnda insatserna i gymnasieskolan måste man enligt min mening inomöverskådlig lid räkna med alt vissa ungdomar är i behov av alt 11arbelsmarknadsulbildning. Riksyrkesskolorna bör tills vidare kvarstå med hänsynlill bl. a. alt gymnasieskolans kapacitet för flera av de på arbetsmarknadenmest efterfrågade yrkena är liten och ofta koncentrerad till alltför få orter.Vidare bör regeringen enligl min mening inhämta bemyndigande att isärskilt besvärliga konjunkturlägen låta ungdomar genomgå utbildning vidAMU-center på särskilda villkor. Kurserna vid AMU-center är visseriigen iprincip anpassade för vuxna elever, men erfarenheterna visar atl just dessakurser ändå upplevs mycket positivt av många ungdomar. m. har alla elt grundskydd vid arbetslöshet, delkontanta arbetsmarknadsstödet. För detla gäller etl arbetsvillkor, liksom förersättning från arbetslöshetskassa. Föratl fä kontant arbetsmarknadsstöd skallvederbörande i regel ha arbetat under fem av de senasle tolv månaderna. För densom inle har arbetat efter avslutad ungdomsutbildning gäller i stället enkarenstid under vilken man skall slå lill arbetsmarknadensförfogande. Som chefen för anförde i prop. 1973:56 (s.210) förutsätts i princip all de som uppbär arbetsmarknadsstöd har uttömt sinamöjligheter lill yrkesutbildning i den reguljära ungdomsskolan. KAMU anser ilikhet med de flesta remissinstanser atl den som har räll lill ersättning vidarbetslöshet också bör ha räll till slöd under en arbetsmarknadsutbildning somsyftar lill alt konstruktivt lösa vederbörandes problem. RRV avstyrker en sådanutvidgning av ungdomens räll lill arbetsmarknadsutbildning och varnar för atten klar gränsdragning mol ungdomsskolans ansvarsområde då inle längre kangöras. För min del bedömer jag det i nuvarande läge som väsentligt alteffektiva åtgärder vidtas för att hjälpa ungdomar med bristfällig utbildning.Jag tillslyrker därför alt ungdomar som har rätt till kontantarbetsmarknadsstöd får beviljas arbetsmarknadsutbildning vid särskiltanordnade kurser. Samlidigl anser jag del angelägel att såvitt möjligt skapaklara gränser mellan de olika utbildnings- och sludieslödsformerna. Med hänsynlill nämnda gränsdragningsproblem kan jag inte biträda KAMU:s förslag lill dendel som det innebär all ungdomar utan yrkeserfarenhet i vissa fall skall kunnabeviljas utbildningsbidrag redan innan de uppfyller karenslidsvillkoret förkontant arbetsmarknadsstöd. 7.3Utbildningens innehåll och kursformer Arbetsmarknadsutbildningensfrämsta uppgift är all genom yrkesutbildning medföra lämpligl sladigvarandearbele som annars inle kan komma lill stånd. Detta måste ske i enlighet med deövergripande målen för arbetsmarknadspolitiken som helhet. Samhälletsambitioner på arbetsmarknadspolitikens område har höjts väsentligt undersenare år. Nya riktlinjer och bestämmelser har tillkommit om bl. a.anställningstrygghet och arbetsmiljö, vilkel självfallet har slor betydelseför vad som skall anses vara lämpliga mål för arbelsmarknadsulbildningen. Detarbetsmarknadspoliliska målet att öka möjligheterna lill yrkesmässig röriighetär centralt. Röriighet i viss mening är också ofta en förutsättning för all denenskilde skall kunna uppnå egna mål som personlig tillfredsställelse ochmöjlighet lill utveckling i arbetet. Den är vidare nödvändig för all olikagrupper i samhällel skall kunna bli mera jämställda. KAMUframhåller all en rad särskilda krav i regel måste ställas på kurserna medhänsyn till arbetsmarknadsutbildningens speciella uppgift. Utbildningen börsålunda vara inriktad mot ell bestämt yrke snarare än ell hell yrkesområde.Innehållet av allmänna ämnen på gymnasieskolenivå bör koncentreras lill delsom behövs för den åsyftade yrkeskompetensen. Önskemålet att såvitt möjligtbegränsa kurstiderna är starkare än i andra utbildningsformer. Utbildningenbör vara anpassad för vuxna deltagare och bedrivas på heltid året runt ulanterminsindelning. Också jag anser del viktigt all dessa krav uppfylls, även omde ibland kan efterges i individuella fall om utbildningensarbetsmarknadspoliliska syfte kräver del. Några formella regler som uteslutervissa kursformer bör således inte heller i forlsätlningen finnas. Delär som KAMU anför viktigt att kursutbudet är flexibelt föratl kunna möta kravpå förändringar i både omfattning och inriktning. Jag framhöll inledningsvisatl bl.a. kravet på flexibilitet ställer särskilda krav på kurs-anordnaren ifråga om både lokaler, lärare och materiel. Det kan sannolikt liksom f n. inleheller i framliden undvikas att AMU-centren måsle ha en betydandeöverkapacitet för all den önskvärda beredskapen skall kunna upprätlhällas.Överkapaciteten måsle dock på alll säll begränsas. Del är viktigt att frågan omlärarnas ställning ordnas så atl behovet av flexibilitet och återkommandemöjligheter lill praktisk yrkesverksamhet tillgodoses ulan all derasanställningstrygghet äventyras. Lämpliga arrangemang för detla måsteåstadkommas i samråd med berörda fackliga organisationer. SÖanför att vissa planer föreligger om ökad samplanering av kursutbudet hos olikaanordnare. Jag vill framhålla vikten av alt denna samplanering intensifieras.Inte minst är del väsentligt alt huvudmännen för del reguljära utbildningsväsendethålls väl informerade om behovet av arbetsmarknadsutbildning och de särskildakrav som ställs på denna, så atl de kan överväga sina möjligheter atl anordnakurser hell eller delvis för arbetsmarknadsutbildningens behov. 1 vissa fallkan det vara lämpligt atl arbeismarknads-verkel köper hela kurser i delreguljära utbildningsväsendet eller i företag, vilka anpassas särskilt förändamålet. Delta förekommer f n. i relalivi liten utsträckning. Jag vill idetla sammanhang också erinra om all frågan om ökal samarbele mellan denkommunala vuxenutbildningen och statens industriverks enhet förföretagsutveckling utreds inom industriverket i samråd med bl. Utbudetav AMU-kurser bestäms lill sina huvuddrag i den årliga ramplaneringen. Deorganisatoriska formema för detta bestäms av berörda myndigheter själva. Jagkommer i ett senare avsnitt atl föreslå en förstärkning av kursnämnderna, somhar en viktig funktion i sammanhanget. Kursnämnderna är organiserade länsvisoch företräder olika yrkesområden. Del är angelägel all också de övriga organsom deltar i ramplanearbetet ges ökade möjligheter lill saklig diskussion avplanernas innehåll. AMS och SÖ ansvarar för detta. Ramplaneringen börregelmässigt innefatta diskussioner med övriga kursanordnare liksom med allaparter på arbetsmarknaden inkl. kommuner och landsting. Planeringen bör somKAMU anför normalt beröra alla slags kurser som i nämnvärd omfattning behöverutnyttjas för arbetsmarknadsutbildning, vilket ställer ökade krav på främslskolmyndigheterna. Mångavuxna har en svag allmän utbildningsbakgrund. Att i vuxen ålder förbättra sinagrundläggande kunskaper i allmänna ämnen möter ofta en rad problem av bådepraktisk och ekonomisk art. Chefen för har tidigaredenna dag föreslagit nya bidrag och andra åtgärder för atl underiätta ochstimulera kursverksamhet med sådant syfte i bl. a. studieförbundens regi. Ävenarbelsmarknadsulbildningen fyller en viktig funktion i sammanhanget, även omdess huvudsyfte är ett annat. Jag anser sålunda i likhel med KAMU atl denundervisning i allmänna ämnen som r n. ges i samband med deflesta AMU-kurser är ett värdefullt inslag. Sådan undervisning bör även ifortsättningen normall ges alla deltagare som har kortare tidigare allmänutbildning än vad som motsvarar nioårig grundskola, i den mån kursernasinnehåll inte är sådant att del krävs längre förberedande utbildning. Behovetav preparandkurser som direkt förberedelse för yrkesutbildningarna kan somKAMU anför väntas öka för dem som saknar grundskolekompelens. kandenna grupps andel av dellagarna förutses minska. KAMUföreslår atl utbudet av förberedande ulbildningar hos olika kursanordnareskall samordnas bättre än f. n. Kommitién anför vidare atl denna utbildningäven i rorlsällningen i princip bör kunna anordnas av vilken huvudman somhelst, men kommittén anser ändå atl de preparandkurser som anordnas vidAMU-centren bäst uppfyller de krav som i allmänhet bör ställas på enarbetsmarknadsutbildning. Därför föreslår kommittén alt dessa preparandkurserföriängs och individualiseras, t. ex. genom ell modulsystem. Försök pågår f.n. med sådana modulsystem. Jag instämmer i alll väsentligt med vad KAMU haranfört om individualisering av preparandkurserna. Del ankommer påmyndigheterna atl besluta om prepa-randkursernas framlida utformning härvidlagnär försöken har ulvärderals. Frågan om en eventuell föriängning avpreparandkurserna får prövas mol bakgrund av kraven i de olikayrkesutbildningarna. Vissaremissinstanser, bl. a. LO, TCO, FÖVUX, ochfolkhögskoleutredningen, anser alt andra kursformer som t. ex. folkhögskolaneller studieförbunden borde kunna utnyttjas i större utsträckning än vad KAMUhar förutsatt. Jag vill framhålla all det inle finns några formella hinder fördetta, och de olika kursformerna har var och en specifika fördelar som kan varaavgörande för vissa grupper. För huvuddelen av deltagarna iarbetsmarknadsutbildningen måste dock de tidigare nämnda särskilda kraven pådenna utbildning vara avgörande. Möjligheterna all i ökad omfattning utnyttjadet reguljära utbildningsväsendet och inom arbetsmarknadsutbildningen beror således på i vad mån dessakursanordnare kan tillgodose nämnda särskilda krav. Arbetsmarknadsutbildningensyrkeskurser skall enligt KAMU:s förslag vara upplagda så att de medförlångsiktig trygghet och möjlighet till personlig tillfredsställelse i arbetet.De skall ge sådana kunskaper som i förening med yrkeserfarenhet kan utgöragrund för befordran, och de bör också ge en lämplig grund för vidare utbildningi resp. yrkesområde. Enligl KAMU:s mening bör huvuddelen av kursutbudet halikartad principiell ambitionsnivå härvidlag, även om kursernas faktiska längdvarierar. Flertaletremissinstanser instämmer i eller har ingen erinran mol vad KAMU har anfört omyrkesutbildningarnas omfattning. Förmin del vill jag slå fast atl utbildningarna genomgående måsle inriktas molarbeten som faktiskt finns på arbetsmarknaden och därvid avse ett bestämt yrke.Jag delar kommitténs åsikl all det inle kan vara enarbetsmarknadspolitisk uppgift alt utbilda arbetslösa för kortvariga arbeteneller arbeten med osäkra framtidsutsikter, som inle innebär någon sladigvarandelösning av vederbörandes problem. Arbetsförmedlingen måste i varje enskilt fallpröva vilken utbildning som kan behövas för atl varaktigt De olika utbildningarna får inle utformas så alt de kan förstärkaklyftor mellan olika grupper i samhället eller på annat sätt stå i strid medarbetsmarknadspolitikens allmänna mål. KAMUföreslår all yrkesutbildningarna genomgående skall läggas upp så atlåterkommande utbildning blir möjlig. Förslaget innebär all kurser för personerulan tidigare kunskaper i elt yrke läggs upp så atl de kan användas både förpraktiskt arbele och som grund för forlsall utbildning i yrket. Enligl KAMU böräven de följande etapperna i en återkommande utbildning kunna utgöraarbelsmarknadsulbildning, men kommittén räknar också med all senareulbildningselapper skall kunna bedrivas i annan form. Remissinstansernaäröveriag positiva lill återkommande utbildning inomarbetsmarknadsutbildningen. Även jag anser övervägande skäl tala för allutbildningarna i allmänhet läggs upp sä atl återkommande utbildning blirmöjlig. Del ankommer på myndigheterna all bestämma kursernas uppläggning ienlighet med deras arbetsmarknadspoliliska funktion. Som KAMU påpekar har f. n.utbildningarna inom bl. a. del verksladsmekaniska området, plåt- ochsvetsområdel samt de iräinduslriella och de livsmedelsiekniska yrkena enuppdelning i etapper med gradvis specialisering. Enligtmin mening kan ett system med återkommande utbildning innebära slora fördelarfrån arbetsmarknadspolitisk synpunkt. De leder lill större röriighet och ökadframlida valfrihet för den enskilde, som denne inte redan vidutbildningens början behöver bestämma sig för dess hela längd och grad avspecialisering. Del kan dessutom som KAMU anför finnas slora pedagogiskafördelar med all varva utbildningen med praktiskt arbete. Jag anser vidare ilikhet med LO all de senare utbildningselapperna om möjligt bör kunna anpassasäven för den som har skaffat sig grundläggande kunskaper i yrket på annat sättän genom arbetsmarknadsutbildningens kurser. Begreppetåterkommande utbildning innebär i allmänhet ökade krav på bredden hos degrundläggande utbildningarna. Det kan således inte komma ifråga att göra engrundkurs särskilt kort med hänvisning till alt den senare kan byggas på medåterkommande utbildning. Den inledande kursen måsle som KAMU anför alltidmedföra en rejäl start i yrket, förutom alt ge grund för fortsalt utbildning. Återkommandeutbildning innebär som jag nämnt inle nödvändigtvis atl allautbildningselapperna måsle utgöra arbelsmarknadsulbildning. För all etl sådantsyslem skall fungera är det tvärtom ofta nödvändigt all de olikaulbildningsanordnarna i samhällel kan samordna sill utbud, så atl en kurs hosen huvudman senare kan utgöra grund för fortsatt utbildning hos en annan. Dennasamordning får självfallet inte leda lill alt de särskilda krav som måsle ställaspå AMU-kurserna blir eftersatta. Omalla etapper i en återkommande utbildning skall utgöra arbetsmark- nadsutbildning,måsle i normalfallet krävas att vederbörande efter en lids arbele pä nytt blirarbetslös eller riskerar arbetslöshet. Detta bör självfallet inte inträffa omden inledande kursen fyller sin uppgift att ge stadigvarande arbele. Jag räknardärför inte med atl de senare utbildningselapperna kan komma atl utgöraarbelsmarknadsulbildning i nämnvärd utsträckning annat än inombristyrkesulbildningens ram. Sädanasärskilda försök med alt slopa arbetslösheiskriteriel för påbyggnadskurser ikontorsområdel som KAMU föreslår kan jag inte tillstyrka annat än i den månförsöken kan rymmas inom bristyrkesulbildningen. Brislyrkesulbildning får f. n.bedrivas i vissa yrken inom konlorsområdet. Jag avser alt senare föreslåregeringen all bristyrkesulbildningen inom delta område skall få ske i de yrkensom AMS och SÖ bestämmer efter samråd med arbetsmarknadens parter. 7.3.4Utbildning på eftergymnasial nivå samt gymnasieskolestudier utan direktyrkesinriktning KAMUförordar atl det också i fortsättningen skall gälla en särskild begränsning avmöjligheterna till arbetsmarknadsutbildning på högskolenivå. Även beträffandede icke yrkesinriktade gymnasielinjerna, som utgör förberedelse föreftergymnasiala studier, förordar kommitién fortsall återhållsamhet. Det kanenligl kommittén anföras både rättviseskäl och arbetsmarknadspoliliska skälmot all vissa personer skulle beviljas mångdubbelt längrearbetsmarknadsutbildningar än de flesta andra. Del är ofla inte möjligt att mednågon säkerhet bedöma en persons utsikter att kunna fullfölja en planeradutbildning som varar och därefter fä arbele i utbild-ningsyrkel. Erfarenheternavisar enligt KAMU all fördelar kan nås om kursutbudet inomarbetsmarknadsutbildningen på högskolenivå kan styras genom ramplaneringen.Kommitién föreslår därför all arbetsmarknadsutbildningen på denna nivå även ifortsättningen koncentreras lill kurser som köps och vid behov anpassassärskilt för ändamålet. Dessutom bör AMS enligl KAMU kunna göra upp enförteckning över enstaka konare reguljära ulbildningar inom den ordinariehögskolan, vilka kan anses uppfylla de ställda kraven förarbelsmarknadsulbildning. Deflesla remissinstanser instämmer med KAMU:s överväganden beträffandehögskoleutbildningarna. Undantag är bl. a. CSN, som inte anser all någrasärskilda regler behövs för ulbildningar pä denna nivå. Inle heller TCO ansernågon särskild restriktivitet motiverad, annat än i den män den är betingad avefterfrågan på en utbildning. Förmin del kan jag i huvudsak instämma i KAMU:s överväganden och förslag i dennadel. Behovet av arbetsmarknadsutbildning på högskolenivå 6 1975 1 samt. måstesåledes bedömas mol bakgrund av utvecklingen av arbetskrafisefter-frågan ocharbetslöshetens sammansättning. Detla behov bör dock som kommittén anför mötasfrämsl med särskilt anordnade kurser. Dessutom bör i undantagsfall även kortayrkesinriktade reguljära kurser kunna utnyttjas. Jag anser del liksom KAMU inlerimligt all personer som redan tidigare fltt längre utbildning än de fleslavuxna vid arbetslöshet skall kunna beviljas betydligt längrearbetsmarknadsutbildning än vad övriga grupper normall flr i motsvarandesituation. Det vore enligt min mening i allmänhet inle heller förenligt medarbetsmarknadsutbildningens allmänna inriktning och avgränsning mol annanutbildning all låta den omfatta mångåriga studievägar. Utbildningarna måstekunna planeras mot bakgrund av aktuella bedömningar av arbetsmarknadsläget ochfakta om den strukturella utvecklingen i berörda näringsgrenar. Detla hindrardock inte att de som till följd av allvariigare handikapp har särskilt småvalmöjligheter på arbetsmarknaden kan behöva längre utbildningstid än normallför alt uppnå ell mera individuellt anpassat utbildningsmål. Därvid måslesjälvfallet utbildningstidens hela längd beaktas när yrkesutbildningenplaneras, även om bara en del av den är avsedd atl finansieras medutbildningsbidrag. Somjag har redovisat gäller f. n. i vissa avseenden särskilt generösaregler för handikappade och ensamslällda föräldrar som studerar pä högskolenivå.Dessa regler är närmast avsedda alt undanlagsvis komplettera del reguljärastudiestödet för vuxna i den mån detta inle inrymmer tillräckliga möjligheteratl beakta dessa gruppers speciella förutsättningar. Jag är inte beredd alt nuförorda någon ändring av dessa regler. Det bör emellertid ankomma på regeringenatl pröva i vad mån det reguljära studiestödet för vuxna även i framlidenbehöver kompletteras på detta sätt inom arbetsmarknadspolitikens ram. 7.3.5Jämställdhet mellan män och kvinnor Altmedverka lill atl skapa jämställdhet mellan könen är elt viktigt arbelsmarknadspolilisktmål. Kvinnornas inträde pä arbetsmarknaden måsle underiäilas, varvid effektivaarbetsmarknadspoliliska stödåtgärder är av grundläggande betydelse. Del ärockså nödvändigt all bryta den traditionella uppdelningen på manligt och kvinnligtdominerade yrken. Jagdelar i huvudsak KAMU:s uppfattning om arbetsmarknadsutbildningens roll isammanhanget. Den måsle ha sådan kapacitet och inriktning all den kantillgodose behovet av yrkesutbildning och förberedande teoretisk utbildning hoshemarbelande personer som söker sig ut i arbetslivet. Utbildningsbidragenmåste vara sä utformade all de innebär en stimulans utbildning även fördenna grupp. Vidare måste arbetsförmedlingen aktivt motverka slentrianmässigtkönsbundna utbildnings- och yrkesval, som kurserna i traditionellakvinnoyrken utformas med särskild hänsyn till atl könsrollsmönslren inte flrfixeras. Utvecklingenpå arbetsmarknaden har inneburit all antalet kvinnor iarbetskraften har ökal snabbt. har kvinnorna i ökad ulslräckning söktsig lill traditionellt manliga yrkesområden, t. ex. inom industrin. EnligtSCB:s arbelskraftsundersökningar har antalet kvinnor i vissa traditionelltmanliga industri- och byggnadsyrken' under är 1974 ökal med 12 000, vilket kanjämföras med en ökning med 10 000 . Jag finnerdenna utveckling glädjande. Jag vill understryka all del ärnödvändigt alt aktivt motverka koncentrationen av kvinnor i etl begränsat anlalyrken med traditionellt kvinnlig rekrytering. Arbetsmarknadsutbildningen är härell viktigt instmment genom atl den skapar förutsättningar för en långsiktiglösning av sysselsättningsfrågan för dem som sökt sig ut på arbetsmarknadenefter en lids bortavaro. Den under vissa lider relalivi goda tillgången på mereller mindre tillfälliga arbeten i traditionella kvinnoyrken, som ställer småkrav på utbildning, får inte fresta till kortsiktiga lösningar vid valet avyrkesutbildning. Del är en viktig uppgift för arbetsförmedlingen att förvissasig om att varje arbets- och ulbildningssökande får riklig information omsituationen på både kort och lång sikl i olika yrken. k. ALU-kurserna, vilka innehåller allmän arbetsmarknadsinforma-lion ochpraktik, fyller som KAMU anför en viktig funktion. Många arbetssökande harmycket bristfälliga kunskaper om förhållandena pä arbetsmarknaden. Derasmöjligheter atl fatta ell väl övervägl beslut om sitt yrkesval ärdärför små. Flera undersökningar har också visat atl mänga deltagare iyrkesutbildningar inom arbelsmarknadsulbildningen är missnöjda med deninformation som gavs före kursens början. Mol denna bakgmnd är del enligl minmening särskilt viktigt all ALU-kurserna kommer lill användning för alt ge informationom olika alternativa yrken och därmed könsrollsfrågorna på arbetsmarknaden. KAMUhar föreslagit all praktiken i samband med ALU-kurserna inte skall flkoncentreras till enbart yrken som domineras av samma kön som eleverna. AMS ochSÖ har ställt sig iveksamma lill delta förslag, bl. a. därför att de befararsvårigheter atl finna praklikplatser som är lämpliga med hänsyn tillarbetsmarknaden i olika orter. Jag finner dessa farhågor överdrivna. 1ALU-kurserna finns självfallet både manliga och kvinnliga elever, ochpraktikplatser ordnas f n. i en rad olika yrken. Enligl min mening bör del varaen naturiig föresals all en kurs som syftar lill all ge arbetsmarknadsinformationåt personer som är osäkra inför sitt yrkesval måste göras så allsidig som möjligt. 'Järnbruks-, metallvaru-, smides-, gjuteri-, verkstads- ochbyggnadsmetallarbele, fin-mekaniskt arbete, elektroarbele, träarbete, målnings-och lackeringsarbete samt mureri- och betongarbete. Förall stimulera lill ulbildningsval som avviker från de traditionella könsrollsmönstrenföreslär KAMU ell nytt stimulansbidrag pä . Stimulansbidragetföresläs få ulgå på försök utöver ordinarie utbildningsbidrag lill deltagare ivissa sådana utbildningar. Detla förslag tillstyrks eller lämnas ulan erinranav de flesta remissinstanser, men del avstyrks på principiella grunder av bl.a. några elevorganisationer och några kvinnoorganisationer. Av de instansersom tillstyrker förslagel anför flera samlidigl att information saml studie-och yrkesvägledning troligen har större betydelse. Föregen del vill jag i denna fråga anföra följande. Eftersom den hittillsvarandeutvecklingen inte har givit anledning att anta att den traditionellauppdelningen på manliga och kvinnliga yrkesområden kan brytas ulan särskildainsatser har statsmakterna, bl. a. efler förslag av delegationen för jämställdhetmellan män och kvinnor, beslutat om åtgärder med detta syfte. Jag känner starksympati för de motiv som ligger bakom KAMU:s förslag. Det är angelägel all päså mänga vägar som möjligt söka bryta upp de fördomar som finns hos bådearbetsgivare och de arbetssökande mol icke traditionella yrkesval. Å andrasidan har jag lagit intryck av vissa av de argument mol ell införande av ettsärskilt stimulansbidrag som har kommit fram vid remissbehandlingen.Rätlvisekraven utgör starka motiv för all känna tveksamhet mot förslaget. Andrasärskilda åtgärder än en extra ekonomisk stimulans kan enligl min mening visa sig vara mera verkningsfulla. Jagvill i delta sammanhang erinra om den försöksverksamhel som pågår i bl. Erfarenheterna därifrån visar bl. a. att mycket positivaresultat kan nås genom att kvinnorna ges möjligheter alt själva skaffa sig engod inblick i sådana yrken som har ansetts lämpliga enbart för män ochall kvinnor flr möjlighet all pröva på elt okonventionellt yrkesval i grupplillsammans med andra kvinnor. Jag är därför inte beredd all förorda all ellsärskilt stimulansbidrag skall utgå lill den som utbildar sig för yrke somavviker från traditionella könsrollsmönster.