prop · FY0320 · 1975-12-31 00:00:00 — Prisernaskall i princip vara desamma som på andra biografer. Den centrala organisationen för den lokalakvalitetsfilmvisningen bör ha ideell inriktning och utformas så att den kansvara mot behov och önskemål som kommit till uttryck genom lokala aktiviteter.Utredningen föreslår en samordning av de administrativa resurserna hos och för distributionav kvalitetsfilm. Utredningen anser att Folkets husföreningarnasriksorganisation lämphgen bör ha hand om den verksamhet som syftar till attstimulera till att lokalt starta biografer för kvalitetsfilm, löpande serviceåt den lokala verksamheten (kurser för lokalt verksamma, PR och informationsverksamhet)samt frågor rörande samordning och kontakter med bl. a. publikorganisationerna. bidrag till verksamheten bör vara attsköta filmbok-ning, filmdokumentation samt annan jämförlig service för detlokala programvalet, delta i utbildningsverksamheten av de lokala programrådensamt fördela och betala ut statsbidrag. De årliga kostnaderna för serviceverksamheten beräknas förFolkets husföreningarnas riksorganisation till . och förFUminstitutet till . Verksamheten bör finansieras med statsmedel. Utredningen föreslår att det inrättas ett särskilt organ,filmdistribu-tionsnämnden, som skaU främja samordningen mellan Filminstitutetoch Folkets husföreningarnas riksorganisation samt mellan verksamheten på detcentrala och det lokala planet. Genom nämnden skall kommunerna och andraintressegrupper få möjlighet tiU insyn i verksamheten som kontaktenmellan intressegrupperna och den centrala organisationen underlättas. En viktiguppgift är att se till att de lokala instansernas självständighet beträffande filmvaltryggas. bör få en direkt förankring i deviktigaste intressentgrupperna. Nämnden bör bestå av åtta ledamöter. Två ledamöterbör utses gemensamt av de lokala huvudmännen och en av vardera . , ,, och . Två ledamöter i filmutredningen har reserverat sig motförslaget om samhällsstödda biografer. Reservanterna vill att visning avkvalitetsfilm i stället skall bygga på det befintliga biografbeståndet. Enligtderas förslag skall filmerna väljas ut av ett programråd, utsett avkommunfullmäktige. Kommunen skall förbinda sig att täcka skillnaden mellanbiljettintäkterna och ett av kommunen angivet garantibelopp. Statsbidragförutsätts utgå enligt vissa regler till dels kommunens garantikostnader, delskostnaden för programrådet. I slutbetänkandet återknyter utredningen till diskussionenom filmlokalernas beskaffenhet. Lokaler för filmvisning som ingår isamlingslokalanläggningar kan komma i åtnjutande av det statligasamUngslokalstödet. Utredningen förordar att delegationen församlings-lokalfrågor utarbetar normer för filmlokalers beskaffenhet och utrustning.1 fråga om biograflokalernas lokalisering understryker utredningen betydelsenav att möjligheter till filmvisning bör finnas också i ytterstads-ochglesbygdsområden. Möjligheterna att använda lokalerna för annat ändamål ellertill samlokalisering med annan verksamhet bör tas till vara. Driften avlokalerna bör i största möjliga utsträckning anförtros åt föreningslivet. Närdet gäller finansieringskällor för biograflokaler pekar utredningen förutompå samlingslokalstödet och sitt eget förslag från det första delbetänkandet -även på möjligheterna att få bidrag av lotterimedel eller medel som disponerasav arbetsmarknadsmyndigheterna. Utredningen diskuterar också möjligheterna att finna enalternativ distribution av film vid sidan av de konventionelladistributionskanalerna. Distribution i smalfilmsformat kan medföra betydandevinster härvidlag. Den är också en förutsättning för visning i andra lokaler änbiografer. Utredningenföreslår att ett selektivt fraktstöd införs som begränsas till mera värdefullafilmer. Urvalet bör inte göras för snävt utan omfatta ocksåunderhållningsfilmer utan alltför stora konstnärliga ambitioner. Utredningenbedömer att högst av de filmer som under ett. år premiärsätts på svenskabiografer har den karaktären att de kan komma i fråga för stöd. Fraktstödet börge total fraktfrihet ål de filmer det omfattar. Till en början bör stödetendast gälla film. När det blir aktuellt alt distribuera 16 mmlångfilm i större skala får man ta ställning till om också sådan film skallomfattas av stödet. Urvalet av film skall göras kontinuerligt i samband medfilmernas premiärsättning. När det gäller frågan om hur urvalet av stödberättigadfilm skall organiseras har utredningen två alternativ. Enligt det förstaalternativet bör urvalet av filmer förankras i den lokala organisation förvisning av kvalitetsfilm som föreslogs i det första delbetänkandet.De lokala programråden bör få hand om urvalet. Det förutsätts att programrådendelegerar uppgiften att välja ut fUm till en särskild arbetsgrupp e. d. I mångafall är urvalet självklart, anser utredningen, men i gränsfallen skallarbetsgruppen sammanträda, se filmerna och fatta beslut. Eftersom förslagen i utredningens första delbetänkandeinte har genomförts föreslår utredningen också en övergångslösning i form avett andra alternativ. En särskild nämnd, filmfraktnämnden, föreslås få ansvaretför fraktstödet. bör dra upp de allmänna riktlinjerna förFilminstitutets handläggning av filmfraktären-dena och se till att dessa följs.Därefter bör nämnden delegera det praktiska handhavandet till bör bestå av fem ledamöter. ,och förenade filmstudios bör utsevardera en. och tUlsammans ensamt Folkets husföreningarnas riksorganisation och en ledamot. Avslagsbeslut som fattals av skall kunnaunderställas . Därvid bör utgå viss avgift enligtregler som filmfraktnämnden bestämmer. Utredningen föreslår att filmuthyrama skall varamellanhand mellan biografägare och vid utbetalningen avfraktstödet. Filmuthyrama skall betala biografägarnas fraktkostnader, görasammanställningar av sina utlägg och sedan begära ersättning frånFilminstitutet. Anslagsbehovet för fraktstödet uppskattas tUl 1 milj. kr.om året. bör man dock räkna med det dubbla beloppet,eftersom urvalet vid starten inte bara bör avse filmer som har premiär underförsta året utan även filmer som premiärsatts året innan. Kostnaderna förfraktstödet bör finansieras med statsanslag tiU . Mot förslaget om fraktstöd finns två reservationer. Enligtden ena bör en filmfraktnämnd inte inrättas utan bör ansvara förverksamheten . beslut bör inte kunnaöverklagas. Enligt den andra reservationen bör fraktstödet göras generellt ochutgå av fraktkostnaderna på all distribuerad 16, film. I sitt första delbetänkande har utredningen vissa förslagrörande filmstudios. I första hand rekommenderas att kommunerna i ökadutsträckning lämnar stöd. De biografer som enligt utredningens förslag skallutrustas med hjälp av statligt stöd bör få disponeras av studios till högstsjälvkostnadspris. Vidare föreslås vissa förändringar i reglerna förstatsbidrag till studiecirklar och för statsbidrag för föreläsningsverksamhetför att dessa regler skall bli bättre anpassade för filmstudios verksamhet. har inga direkta förslag rörandeproduktion av spelfilm utan hänvisar till de relativt nyinrättade G- och H-fonderna inom och till de ökade produktionsmöjlighetersom har skapats genom dem. Utredningen betonar att denna utveckling har gettstörre produktionsmöjligheter tUl andra än de traditionella filmproducenterna,i första hand tiU filmarbetarna själva. Ytterligare medel kan dock komma attbehövas om de ekonomiska villkoren för filmproducenterna skulle försämrasytterligare. Utredningens förslag om produktion av barnfilm och kortfilm samttill den ökning av produktionsresurserna som skulle följa av utredningensförslag rörande televisionen redovisas i det följande. Samhällets insatser inom filmområdet måste ofrånkomligtvidgas till att omfatta stöd för import av värdefull utländsk biograffilm.Utredningen avstår dock från att lämna konkreta förslag. Förslag på området äravhängiga av åtgärder från statsmakternas sida som kan komma i fråga medanledning av utredningens två första delbetänkanden och departementspromemorianSmalfilmsdistribution. I sitt första delbetänkande behandlar utredningenbarnfilmens situation. Utredningen framhåller att det råder brist på lämpligbarnfilm. Produktionen har varit liten. Den största delen av behovet måsteinom överskåd-Ug tid täckas genom import som dock har skett i litenomfattning. Enligt utredningens uppfattning krävs det kraftigainsatser för att främja produktionen av svensk barnfilm för biografvisningutöver vad som kan göras inom ramen för nuvarande filmavtal. Ett särskiltstödsystem bör skapas för att stimulera producenter och regissörer alt satsapå produktion av svensk barnfilm, avsedd för biografer. Stödverksamheten skallfinansieras genom statsanslag till . Stödet bör få formen avräntefria lån som skall utgå med belopp motsvarande minst hälften av denberäknade produktionskostnaden. Lånen skall dock vara maximerade till vissabelopp. De utgör förskott på de totala intäkter som filmen uppnår. Skyldighetatt återbetala lånen skaU föreligga i proportion till intäkterna med avdrag förprioriterad återbetalningsskyldiget tiU C- och F-fonder. I denmån intäkterna inte räcker till för återbetalning avskrivs resten av skulden. Utredningen förordar att ett belopp av 3 milj. kr. anslåsför en försöksperiod . Man bör kunna räkna med att omkring hälften avlånen kommer att återbetalas genom intäkter av filmerna. Statens totala kostnadför ett sådant produktionsstöd skulle därmed begränsas till ca 1,5 milj. kr. För att utländska barnfilmer skaU komma tiU sin rätt ärdet ofta nödvändigt att de dubbas. Detta sker emellertid sällan på grund av denhöga kostnaden. Stöd bör utgå för dubbning av kvalificerad barnfilm. Stödet börutformas på samma sätt som produktionsstödet. Utredningen räknar med ettanslagsbehov av . vilket skulle motsvara dubbning av ca tiofilmer. Eftersom utredningen också i detta fall räknar med att ca hälften avlånen kommer att återbetalas stannar nettokostnaden vid ca . Utredningen föreslår att erforderliga medel förproduktionslån och dubbningslån skall tillföras en särskild fond hos . För att säkerställa en plats åt kvaliletsfilmen imatinépro-grammen föreslår utredningen direkta ekonomiska bidrag tiU biografägarnai form av intäktsgarantier. En förutsättning för intäktsgaranti skall vara attbarnfilmkommittén i förväg rekommenderat filmen. Visningsstödet börfinansieras genom statsbidrag till . Garantin bör bestå av delsett grundbelopp, dels ett tilläggsbelopp per besökare, sammanlagt högst 150 kr.per visning. Verksamheten bör ha försökskaraktär. Målet bör vara att en brabarnfilm skall kunna visas på varje ort med en biograf som harregelbundna filmvisningar. Medelsbehovet beräknas till . En utbredd konsumentupplysning inom området barn och filmär enligt utredningens mening av stor vikt. Utredningen förordar därför attbarnfilmkommittén ges ekonomiska resurser föratt kunna granska 140 filmer . Kostnaden härför beräknas till 60 000 kr.om året. Utredningen föreslår vidare att information om filmer, sombarnfilmkommittén granskat, på statens bekostnad och genom biografägarnasförsorg bör införas i pressen i anslutning till matinéannonseringen. Ätt såsker bör vara ett villkor för att intäktsgarantier skall utgå. När det gäller kortare barnfilmer i smalfilmsformatföreslår utredningen att pä fem årerhåller statsanslag på . för att främja produktion av sådanafilmer. Stödinsatserna bör kunna användas för barnfilm av olika slag, t. ex.dokumentärfilm och tecknad film. Produktionsbidrag bör kunna tilldelas ocksåbarn och ungdom som gör smalfilm. Produktionsstödet bör även kunna riktas tillolika aktiviteter för barn och ungdom inom och utom skolan, t. ex. tävlingaroch "barnfilmverkstäder". Utredningen föreslår vidare ett årligt statsanslag till på . för import och teknisk bearbetning,(textning, dubbning, nedkopiering m.m.) av värdefulla barnfilmer ismalfilmsformat. Ett samarbete mellan TV och övriga filmimportörer böretableras för att få in bästa möjliga barnkortfilm i landet för visning i bäggemedierna. Utredningen diskuterar olika former för visning avbarnfilm utanför biograferna. Filmverksamhet bör bli en integrerad del avverksamheten vid daghem, lekskolor och fritidshem och i föreningsverksamhetinom skolans ram. Verksamheten kan sedan få en naturlig fortsättning utanförskolan, i föreningslivet, bildningsorganisationerna och kommunernasfritidsverksamhet. Det är enligt utredningens uppfattning en uppgift förkommunerna att se till att de bästa betingelser skapas för filmverksamhet förbarn. En väsentlig brist inom området barn och film är enligtutredningens mening att det saknas en samordnad registrering och katalogiseringav barnfilm. bör ge ut en katalog över all tillgänglig smalfilmsom är lämplig för barn i olika åldrar. Katalogen bör förnyas , t. v.under fem år. De årliga kostnaderna i samband med katalogiseringen uppskattarutredningen tUl . De bör täckas med statsanslag till . Den organisation som skall utnyttjas för de olikaåtgärderna inom barnfilmområdet bör vara smidig och lätt kunna anpassas tillnya erfarenheter. Utredningen avvisar tanken på ett fristående, centraltbarnfilminstitut, som framförts av vissa företrädare för barnfilmintressen, ochmenar att det inte är ändamålsenhgt att bygga upp en riksorganisation förbarnfilmen. BarnfUmfrågan kan av tekniska och kommersiella skäl inte gärnaskiljas från organisationen av det övriga filmlivet. Med hänsyn härtiU och tillverksamhetens försökskaraktär finner utredningen därför att administrationen avhuvuddelen av åtgärderna skall läggas hos . Utredningen föreslår att en särskild barnfilmavdelningskall bildas inom . Barnfilmavdelningen bör ha en långtgåendesjälvständighet i fråga om de praktiska besluten. Det kamerala ochexpedi-tionella arbetet sköts av institutet. Barnfilmavdelningen bör inrymmasakkunskap från barn- och ungdomsområdet. a. för att samarbetet med organ och institutioner påområdet skall underlättas bör ett samrådsorgan, barnfilmrådet, inrättas inomFilminstitutet. Rådet bör bestå av fem ledamöter. Tvä av dessa bör utses avbarnfilmkommittén och en av vardera och . Dessutom bör den som förestår barnfilmavdelningen varaledamot av rådet. Barnfilmavdelningen bör samråda med barnfilmrådet i frågaom stöd till produktion och dubbning av biograffilm för barn och import avbarnfilm i smalfilmsformat. Försöksverksamheten med intäktsgarantier vidmatinévisningar bör handläggas av barnfilmavdelningen i samråd med de trebiografägarorganisationerna. Barnfilmrådet bör självständigt ha hand om deåtgärder som föreslagits för att främja produktion av barnfilm ismalfilmsformat. Kostnaderna för serviceuppgifter exkl.katalogisering av barnfilm uppskattar utredningen tUl . Utredningen föreslår att medel ställs till förfogande fören försöksverksamhet med produktion av fri kortfilm. Med fri kortfilm avserutredningen alla kortfilmer som inte är styrda av beställarens intressen ellerav krav på den som skapat filmen. I motsats till en beställningsfilm somfinansieras av beställaren är en fri kortfUm för sin finansiering beroende av enosäker marknad och mera än bestälhiingsfilmen hänvisad till stöd av allmännamedel. Från den grupp experter på kortfUmsfrågor som utredningenanlitat har redovisats tre olika utlåtanden med förslag till åtgärder. Den s. k. filmfackliga gruppen föreslår ett statligt stödpå omkring 4 milj. kr. för en verksamhet med produktion och spridning av frifilm. För verksamheten, som skall kunna omprövas kontinuerligt, skall enorganisation svara, bestående av tre enheter: filmrådet, en grupp producenteroch kansliet. Filmrådet skall bestå av fem ledamöter med suppleanter som allautses av de filmfackliga organisationerna. Rådet anställer producenter ochkanslipersonal. Det skall ha medel till sitt förfogande förproduktionsbidragm. Rådet skall också kunna dela ut stipendier från en särskild fond.FUmverksamhet av s. k. workshop-modell anges däremot vara en kommunalangelägenhet. Det skall finnas minst tre producenter. De skall självständigtförvalta lika stora summor och producera fUm för dessa. 1 kansliet skall ingåbl. a. informatörer för filmernas lansering och distribution. Experterna och föreslår en särskildfilmkopiebank. Där skaU filmdistributörer m. fl. kunna låna pengar tillframställning av kopior utan att produktionskostnaden belastas. Kopiebankenskall finansieras med statliga medel och medel från biograffilms- ochsmalfilmsdistribution. Man föreslår vidare en filmproduktionsbank, finansieradmed statliga medel. skall bestå av representanter för staten ochfilmarna. Styrelsen bestämmer vilka filmprojekt som skall få anslag. Bankenskall ha till sitt förfogande ett antal manuskriptläsare av typ lektorer. Experten anser att stödet till den svenskakortfilmen skall byggas ut i två etapper. Först bör tillgången på film ochlämpliga lokaler kartläggas. Behovet av film bör analyseras och befintligalokaler mstas upp. Därefter bör man införa ett produktionsstöd. Detta stöd börkanaliseras genom två fonder. Den ena fondens styrelse skulle bestå av fyrafackliga och en kommersiellt inriktad representant och den andra av fyrakommersiellt inriktade och en facklig representant. Ett särskilt organ, statensfilminformation, skulle skapas för dessa uppgifter. Utredningen föreslår att statligt stöd utgår till centraltinitierad produktion av fri kortfUm av . Stödetskall kunna användas till såväl filmproduktion som till mindre delprojekt, t.ex. utarbetande av manuskript eller tekniska eller andra experiment. När stödet används för finansiering av en filmproduktionbör de statliga medlen, eventuellt tillsammans med insatser frånutomstående finansiärer, täcka alla kostnader för att göra filmen, dvs. ävenersättning till filmernas upphovsmän. Nettointäkterna av filmen skall återgåtill de fonder från vilka produktionen finansierats. Utredningen föreslår att ansvaret för medlens fördelningdelas mellan och styrelserna för de tvåproduktionsfonderna H 1 och H 2. Det årliga anslag för produktionsstöd somutredningen förordar bör delas på så sätt att styrelsedisponerar . och de två H-fondsstyrelserna . H-fondsstyrelsernaoch skall utse var sin producent till vilka ansvaretatt besluta om stöd till särskilda filmproduktioner bör delegeras. Utredningenmenar med termen producent något annat än vad man i dagligt tal brukar lägga ini ordet. Producenterna skall inte själva producera film, men dela ut pengar tiUandra som producerar. De skall följa ett projekt i alla dessa faser och varaberedda att ge filmarna allt det stöd som behövs. Utredningen stryker undervikten av att de producenter som utses täcker ett så stort område som möjligt.Bristoniråden, t. ex. barnfilm, skulle kunna uppmärksammas i detta sammanhang. Varje producent bör redovisa sinaproduktionsplaner till det organ som utsett honom och han är ansvarig infördetta organ i fråga om medelsförvaltningen. Däremot fattar producenten sinabeslut helt självständigt när det gäller valet av de produktioner som skaUgenomföras. Producenterna skall tillsättas för en treårsperiod medmöjlighet till omförordnande. Det kamerala och expeditionella arbetet föreslåsvila på . De årliga kostnaderna för producenterna och föradministrationen i övrigt uppskattas till . För att den regionala kortfilmsproduktionen skallstimuleras föreslår utredningen att man skall anordna en försöksverksamhet i,högst med regionala filmverkstäder i samarbete mellan Filminstitutetoch . En filmverkstad bör knytas till var och en av SverigesRadios resurscentraler i , , , , , Luleåoch en till huvudcentralen i . Varje filmverkstad bör förses med utrustningför produktion i , svartvitt och färg, samt enklare videoutrustning.Filmerna bör kunna visas i TV. Det som inte sänds i TV bör kunna distribuerasav den filmcentral som föreslagits i departementspromemorian Smalfilmsdistribution.Om filmcentralen inte kommer till stånd bör huvudmannaskapet för distributionåvila . Filmarna själva bör ha det avgörande inflytandet vidprioriteringen av olika arbetsprojekt. bör ha en rådgivandefunktion. På varje resurscentral bör en av radions tjänstemän förvaltautrustningen, ge filmtekniska råd m. m. De närmare organisatoriska formerna förverksamheten bör fastställas vid särskilda förhandlingar med Radio.De åriiga driftkostnaderna för filmverkstäderna beräknar utredningen till . per filmverkstad och år. Utredningen föreslår att kostnader- na delas lika mellan , som bör fåstatsbidrag för ändamålet, och . För teknisk utrustning föreslåsett statligt engångsanslag av . För att produktionsstödet skall få någon mening fordrasatt det finns möjligheter tUl distribution av de filmer som produceras. Om denföreslagna filmcentralen inrättas utgår utredningen ifrån att centralensresurser för information om och distribution av fri kortfilm kan utnyttjas.Detta förutsätter enligt departementspromemorian att det finns särskildpersonal för marknadsföringen av fri kortfilm. Kostnaderna härför har beräknatstill . Om filmcentralen inte kommer till stånd måste frågan ommarknadsföring m. m. lösas på annat sätt, för H-fondernas del förslagsvis avvederbörande fondstyrelse och producent. Även detta alternativ förutsättersärskUda resurser för marknadsföring. Utredningen framhåller att man inte tagit ställning tillfrågan om ett distributionsstöd i förmedlingsledet eller konsumentledet. TUlden frågan kan finnas anledning att återkomma sedan man fått erfarenhet av hurdet nuvarande distributionssystemet kommer att fungera beträffande de kortfilmersom produceras i det nya stödsystemet. 7.2.8 Filmen och TV I det första betänkandet diskuterar utredningen utläggning av produktion av TV-program till fristående producenter.Sådan produktion är av stor betydelse för den mångfald i programutbudet som ären förutsättning för sändningsmonopolet. Det är vidare viktigt att man tarhänsyn tiU befintlig produktionskapacitet utanför då mandimensionerar företagets egen personal och tekniska resurser. För fUmbolag ochenskilda filmare utgör TV en viktig marknad. Framför allt bland de enskildafilmama finns många som producerar kortfilm som knappast kan nå en störrepublik på annat sätt än genom TV. Utredningen anser att den utlagda produktionen har enalltför liten omfattning och diskuterar olika metoder att åstadkomma en ökning.Man avvisar möjligheten att föreslå att statsmakterna ålägger Radioatt lägga ut en viss del av programproduktionen. I stället föreslår man attSveriges Radio skall få bidrag för beställning av program hos friståendeproducenter. Förutsättningarna för att skall få använda bidragetföreslås vara dels att företaget redan har en viss grundnivå utlagd produktionsom bekostas från den ordinarie verksamhetsbudgeten, dels att TV:s totalasändningstid ökas med ett visst antal timmar. föreslår att 20milj. anslås för bidrag till produktionsutläggning. Detta skulle ge en ökadsändningstid av utlagd produktion . Utredningen avger inte förslag om försöksperiodens längdeller om omfattningen av den grundnivå utlagd produktion som Radioskulle garantera för att få fillgång till bidraget. Utredningen tar inte hellerställning till om bidraget bör betalas med skattemedel eller avgiftsmedel. I slutbetänkandet tar utredningen upp förhållandet mellanSveriges Radio och filmen med utgångspunkt i omfattningen och inriktningen avden biograffilm som visas i TV. Utredningen konstaterar att TV är ett viktigtdistributionsmedel för film och en god ersättning för biografvisning för depubhkgruppér som aldrig kommer till biograferna och för de filmer som har litenspridning på biograferna. TV-visning bör dock inte helt ersätta biografvisning. Antalet biografbesök har minskat aUt sedan TV:s genombrotti mitten av . Utredningen menar att minskningen kan orsakas av flerafaktorer, t. ex. bilismen, en bättre bostadsstandard, ändrade sociala vanor ochmissnöje med biorepertoaren, men att TV:s utveckling har haft en avgörandebetydelse. Inte minst beror detta på att film och TV innebär två olika sätt attvisa rörliga bilder och på att biograffilm är ett så betydande och uppskattatinslag i TV-repertoaren. Minskningen av biografbesöken har lett till att biograferhar lagts ned.