prop · FZ03149 · 1975-12-31 00:00:00 — När en icke-kommunalhuvudman ansöker om allmänförklaring av en fjärrvärmeanläggning måste det dockvara så att kommunens inställning bör tillmätas den allra största betydelse.Jag vill vidare framhålla att vissa särbestämmelser bör gälla för icke-kommunalhuvudman för allmän fjärrvärmeanläggning. Liksom enligt va-lagen bör kommun,inom vars område anläggningen har sitt verksamhetsområde, få utse tillsynsman föranläggningen. Om anläggningen drivs på ett mindre lämpligt sätt bör vidaresyssloman kunna förordnas att driva anläggningen i huvudmannens StäUe. I industriverkets ärendeom allmänförklaring bör inte bara berörd kommun få tillfälle att yttra sig.Även sammanslutningar och enskilda med ett väsentligt intresse i saken börberedas tiUfälle att framföra sina åsikter. Eldistributör med koncession inomområdet bör få tillfälle att yttra sig. Väsentligt är också att länsstyrelsenfår framföra aUmänna planeringssynpunkter. Jag anser för min del att några uttryckligalagbestämmelser i ämnet inte behövs. Huvudmannen bör i sinansökan om allmänförklaring ange det område som kan komma att omfattas avanläggningen. bör sedan med ledning av de synpunkter som harkommit fram i ärendet bestämma visst område utöver vUket anläggningensverksamhetsområde inte får utsträckas. Det är alltså i första hand fråga om yttergränsernaför verksamheten. Inom dessa yttergränser kan emellertid finnas storförbrukaremed befintliga uppvärmningsanläggningar, t. ex. sjukvårdsinrättningar och mUitäraförband samt större industrier, beträffande vUka det redan från början stårklart att uppvärmning genom fjärrvärmeanläggningen inte medför några fördelar,därför att de har möjlighet att själva ordna en effektiv värmeförsörjning sominte innebär några nackdelar från allmän synpunkt jämfört medanslutningsalternativet. Eftersom det är av vikt för huvudmannen att han redanfrån början kan planera anläggningen med utgångspunkt i en realistiskuppfattning om anslutningsgraden, bör i sådana fall storförbmkaren uteslutasfrån fjärrvärmeanläggningens verksamhetsområde. Vad gäller den statligasektorn bör underlag för bedömningen kunna inhämtas från bl. a. statens förhandlingsnämnd. Inom de av industriverketbestämda gränserna bör det liksom enligt va-lagen ankomma på huvudmannen attsjälv bestämma anläggningens verksamhetsområde. Någon skyldighet förhuvudmannen att ge verk- 4 1975176.1 saml. 1975/76:149 50 samhetsområdetviss omfattning bör inte föreligga. Huvudmannen bör inte heller vara skyldigatt förse visst område med fjärrvärme innan han har beslutat attverksamhetsområdet skall omfatta detta område. Eftersom verksamhetsområdetsutsträckning är av betydelse för huvudmannens och fastighetsägarnasrättigheter och skyldigheter, bör uppgifter om verksamhetsområdet alltid finnastUlgängliga hos industriverket. Härigenom kommer det att vara möjligt att påett enkelt sätt ta reda på vad som gäller i fråga om verksamhetsområdet. Enligtva-lagen kan på begäran av kommun föreskriva att allmänva-anläggnings verksamhetsområde skall omfatta sådan del av kommunen för vUkenvattenförsörjning och avlopp inte kan med större fördel ordnas på annat sätt.När det gäller den nu aktuella lagstiftningen för fjärrvärme är denprincipiella utgångspijnkten att eii kommun inte kan tvingas att ordnafjärrvärme. En eller ickekommunal huvudman bör då, som jag haranfört, irite heller kunna tvingas att utvidga sitt verksamhetsområde utövervad han själv finner lämpligt. Det bör också kunna stå kommunen fritt attutanför verksamhetsområdet ansluta fastigheter tiU fjärrvärmeanläggning påfrivillig basis. Jag anser därför att ifrågavarande bestämmelse i va-lageninte bör få någon motsvarighet när det gäUer fjärrvärme. Enligtva-lagen kan avgöra tvist mellan olika huvudmän i fråga omverksamhetsområde. Önskar huvudrrian, att-verksamhets- området för hansva-anläggning skall omfatta område som ingår dier-avses ingå iverksamhetsområdet för annan befmtlig eller planerad allmän va-anläggning,skall , om överenskommelse inte kan träffas, bestämma tUl vilkenanläggning området skall häriförås. Denna bestämmelse bör få en motsvarighetnär det gäller fjärrvärme med den ändringen att avgörandet bör ligga hosindustriverket. Vidare bör huvudman för en allmän fjärrvärmeanläggning- pådetta sätt få hjälp att komma till ett avgörande inte bara med huvudman förannan allmän anläggning utan även med huvudman för en anläggning som inte harförklarats för allmän. JagvUl vidare nämna ätt lagförslaget inte innehåUer några regler om tvångsövertagandeav annan fjärnärmeanläggning. Utredningen har diskuterat denna fråga men harinte ansett det påkallat med-särskilda regler härom. Jag anser för min del attfrågan om tvångsinlösen bör övervägas först i samband med en eventuelllagstiftning om koncession för anläggande och drift av fjärrvärmenät (sebeträffande motsvarande frågeställning vid eldistribution prop. 1975/76: 100 bU.15 S; 168).' Denvanligaste situationen är att huvudman och fastighetsägare är överens om att enfastighet skall anslutas till den allmänna fjärrvärmeanläggningen. Fjärrvärmelär medföra sådana fördelar även för fas- Prop.1975/76:149 51 tighetsägarnaatt de i allmänhet inte har någon anledning att motsätta sig anslutning. Fördet fall att partema inte kan komma överens är det däremot nödvändigt medbestämmelser om anslutningsrätt och anslutningsskyldighet förfastighetsägarna. Jag vUl därför först beröra vUka skyldigheter som bör åvilahuvudmannen i förhåUande till ägare av fastigheter inom verksamhetsområdet. Enligtva-lagen är huvudman för allmän va-anläggnmg skyldig att låta ägare avfastighet inom anläggningens verksamhetsområde bruka anläggningen, omfastigheten behöver anordningar för vattenförsörjning och avlopp samt behovetinte kan med större fördel tiUgodoses på annat sätt. Huvudmannen är dockberättigad till det anstånd med utförandet. av de för brukandet nödvändigaarbetena som behövs för att samordningen med andra arbeten inte skall väsentligtförsvåras. Utredningensförslag överensstämmer i sak med va-lagens bestämmelser och förslaget har idenna del endast utsatts för kritik av lagteknisk natur. Jag anser det lämpligtatt bestämmelserna om brukningsrätt för fastighetsägare och om rätt tillanstånd för huvudmannen ges en utformning som exakt motsvarar vad som gällerenligt va-lagen. För anstånd bör alltså gälla att huvudmannen måste ha starka,objektivt godtagbara motiv för att få uppskjuta arbetena. Ett anstånd med anslutningkan i vissa fall innebära ett stort avbräck för fastighetsägaren. Detta gällerexempelvis en nyuppförd byggnad som har planerats för fjärrvärme eller en äldrebyggnad med nedsliten eller . För sådana fallföreslår utredningen att huvudmannen skaU vara skyldig att i skälig omfattningmedverka tUl att behövlig provisorisk anläggning för värmeförsörjning inrättasoch att utge skälig ersättning tUl fastighetsägaren för ökade kostnader tUlföljd av anståndet. Förslaget, som torde överensstämma med vad som tUlämpas ipraxis vid flera värmeverk, har vid remissbehandlingen kritiserats endast avGöteborgs kommun. Kommunen befarar att förslaget skulle kunna minska mtressetför värmeplanering. Jag anser för min del att förslaget utgör en lämplig a'wägningmellan huvudmannens och fastighetsägarnas intressen. Utredningens förslag, somsaknar motsvarighet i va-lagen, bör alltså genomföras i denna del. Jaggår nu över tUl att behandla den situationen att fastighetsägaren motsätter siganslutning. Enligt va-lagen skall ägare av fastighet inom allmän va-anläggningsverksamhetsområde betala avgifter tiU buvud-marmen, om fastigheten behöveranordningar för vattenförsörjning och avlopp samt behovet inte kan med störrefördel tUlgodoses på annat sätt än genom anläggningen. Förutsättningarna fördenna avgiftsskyldighet överensstämmer alltså med vad som gäUer för bmkningsrättenUgt den redogörelse jag har lämnat För obebyggd fastighet som enligt stadsplaneller byggnadsplan är avsedd för bebyggande, skall, om inte särskilda skälföranleder annat, behovet av anordningar för vattenför- 1975/76:149 52 sörjningoch avlopp bedömas som om fastigheten vore bebyggd enligt planen.Avgiftsskyldigheten inträder när huvudmannen har upprättat s.k.förbindelsepunkt och har underrättat fastighetsägaren om det. Utredningenföreslår, i stället för va-lagens regelsystem med skyldighet att betalaavgift, en regel som innebär, att fastigheten faktiskt måste anslutas tUl v'ärmesystemetom fastigheten behöver värmeförsörjning och huvudmannen begär att fastighetenskall anslutas. Utredningen föreslår också en regel om rättsverkan av plan sominnebär förbud att inrätta eller förnya anordning för värmeförsörjning sominte stämmer överens med värmeplanen. I fråga om förutsättningarna för dettaförbud och för anslutningsskyldighet överensstämmer förslaget i sak med vad somgäller enligt va-lagen. Några remissinstanser finner det motiverat med enstörre samstämmighet med va-lagen. Utredningens förslag bar utsatts för kraftigkritik av lagteknisk natur. Jaghar redan konstaterat att utredningens förslag i vad det avser värmeplanerinte bör genomföras och att förslaget bör begränsas att gäUa fjärrvärme. Idetta läge talar enligt min mening starka skäl för att valagens beprövade ocheffektiva system med avgiftsskyldighet ges motsvarande tillämpning när detgäller fjärrvärme. Detta möjliggör också avgiftssuttag från fastigheter därbyggnadsrätten ännu inte har utnyttjats. Jag anser det alltså lämpligt medbestämmelser om avgiftsskyldighet som exakt motsvarar vad som gäller enligtva-lagen. Närdet gäller att avgöra om en fastighet behöver anordningar för värme och ombehovet inte kan med större fördel tiUgodoses på annat sätt än genom fjärrvärmeanläggningenkan givetvis den praxis som har utbildat sig vid tillämpning av va-lagen tjänatill ledning. Bedömningen bör ske efter objektiva gmnder. Det är fastighetensbelägenhet, användningssätt och möjlighetema att lösa uppvärmningsfråga påfördelaktigare sätt än med fjärrvärme som skall läggas till grund förbedömningen och fastighetsägarens egen uppfattning saknar självständigbetydelse. Även om fastighetsägaren avstår från att begagna anläggningen börhan kunna åläggas att betala avgifter för denna. Vid bestämmande av avgifternabör dock hänsyn kunna tas till att anläggningen inte utnyttjas (se vidareavsnitt 5.4). Remissinstansernager uttryck för viss osäkerhet när det gäller tolkningen av begreppet"med större fördel". Jag vill därför uppehåUa mig något vid densaken. I tätbebyggelse där uppvärmningsbehovet är relativt koncentrerat kanfjärrvärme hävda sig ekonomiskt p. g. a. låga bränslekostnader till följd avgod verkningsgrad och de prisförmåner köpare av större bränslemängder erhåller.I sådana fall, där alltså en fjärrvänrie-; anläggning är en från ekonomisksynpunkt riktig lösning på uppvärmningsfrågan inom ett visst område totaltsett, -finns förutsättningarna för att erbjuda abonnenterna vUlkor som ärgodtagbara jämfört med tiUgängliga alternativ om göd anslutningsgrad kan påräkrias.Fastigheter, 1975/76:149 53 vUkasägare ändå inte går med på anslutning, bör kunna tvångsanslutas. Det kan rörasig om fastigheter i områden där stora investeringar i fjärrvärme har gjortsoch där ägaren hoppas att anläggningsinnehavaren med tiden skall tvingas sänkaavgifterna för att i varje fall delvis få sina fasta kostnader täckta. Entvångsanslutning av ett antal fastigheter kan sålunda i särskilda fall varamotiverad, även om den skulle vara ekonomiskt ofördelaktig för dessafastigheters ägare. En tämligen hög anslutningsgrad inom verksamhetsområdet kanju vara en förutsättning för att det skall vara ekonomiskt möjligt att drivafjärrvärmeanläggningen. En högre anslutningsgrad gör det vidare möjligt att taut lägre avgifter av varje förbrukare, eftersom de fasta kostnaderna då kanslås ut på flera förbrukare. En förutsättning för det resonemang som jag nuhar fört är att uppvärmning med fjärrvärme kan vara fördelaktig från allmän synpunktgenom att leda till ett bättre och effektivare utnyttjande av våraenergitillgångar och till förbättrande av vår yttre miljö genom effektivareluftvårdsåtgärder. Fördelar av detta slag måste enligt min mening beaktas vidbedömningen av om en fastighet skall anslutas eller inte till den allmännafjärrvärmeanläggningen. Närdet gäller storförbrukare av typ sjukvårdsinrättningar och mUitära förbandsamt större industrier kan befintiig uppvärmningsanordning vara sådan attnågra väsentliga vinster från energihushållnings- och miljöskyddssynpunkterinte uppkommer, om förbrukaren ansluts till fjärrvärmeanläggningen. I sådana faUbör anslutningsskyldighet inte föreligga, om en anslutning blir ekonomisktofördelaktig för förbrukaren. Somvissa remissinstanser har framhållit bör lagstiftningen inte få hindra dentekniska utvecklingen inom uppvärmningsområdet. Änslut-ningsskyldighet bör såledesinte föreligga när alternativet till fjärrvärme exempelvis är att utforma enbyggnad för avancerat tillvaratagande av solvärme eller att utnyttja värmepump.Detsamma gäller om huvudparten av uppvärmningsbehovet täcks med spillvärmefrån installationer med annat huvudändamål än uppvärmning. anför bör en invändning av fastighetsägaren att han redan har en tUlfredsställandeuppvärmningsanordning inte tUlmätas någon avgörande betydelse, om huvudmannenär villig att utge ersättning för den. Liksom enligt va-lagen bör huvudmannenvara skyldig att utge ersättning för anläggning för värmeförsörjning som blironyttig i den mån det är skäligt med hänsyn till anordningens art, ålder ochskick, den fördel fastighetsägaren får av fjärrvärmeanläggningen och övriga omständigheter.En sådan reglermg torde tUlgodose det under remissbehandlingen framfördakravet på en övergångstid för anslutning till fjärrvärmeanläggning. Jaghar nu endast talat om ägare av fastighet. LUcsom enligt va-lagen bör emeUertidmed ägare jämstäUas tomträttshavare och ägare av bygg- 1975/76:149 54 nadpå ofri grund. Hu-vudman kan också träffa avtal med den som endast brukar enfastighet eller med én sammanslutning av fastighetsägare. Jag återkommer tiUdessa frågor i specialmotiveringen. När det- gäller hyresgäster ellerhyresgästorganisation har de möjlighet att hos huvudmannen ta initiativ tillövergång från enskUd uppvärmning av fastigheten till uppvärmning medfjärrvärme. Jag anser det däremot inte lämpligt att, som föreslår, formeUt göra dem tiU avtalspart jämte fastighetsägaren. 5.4Leveransskyldighet samt bestämmelser om avgifter och taxa m. m. Iva-lagen finns det inte någon bestämmelse om leveransskyldighet för huvudmannen.Utredningen föreslår emdlertid en uttrycklig bestämmelse om skyldighet förhuvudmannen att leverera energi. Förslaget godtas av remissinstansema utom ivad avser skyldighet för huvudmannen att försäkra sig om alternativ energUeveransvid krissituationer. Svenska värmeverksföreriingen anför att förslaget ihuvudsak överensstämmer med vad sOm redan tUlämpas vid värmeverken. anser att frågan med vägledande motivuttalanden kan överlämnas åt rättstiUämpningen. Jaganser att leveransskyldigheten utgör en så central del av rättsför-håUandetmellan huvudman och brukare att en lagbestämmelse inte kan undvaras.Utredningens förslag är i huvudsak lämpligt avvägt. Bestämmelserna bör utformaspå följande sätt. Huvudregeln är tämligen självklar och innebär atthuvudmannen är skyldig att tillhandahålla energi för erforderlig uppvärmning avfastighet för vUken avgiftsskyldighet föreligger. Om huvudmannen inte fullgörsin leveransskyldighet blir han skadeståndsskyldig gentemot fastighetsägaren. FIu'vudregelnmåste förses med två undantag, som delvis itmebär ett lagfästande av vad som idetta sammanhang förstås med force majeure. Leveransskyldighet bör för detförsta inte föreligga när huvudmannen är ur stånd att fullgöra leveransen tillföljd av hinder utom hans rådighet. Detta innebär att huvudmannen är skyldigbåde att vidta rimliga åtgärder beträffande utformning och skötsel avanläggningen och att vid ingående av avtal exempelvis om leverans av olja tUlanläggningen ställa motsvarande krav på leverantören. För det andra bör gäUaatt huvudmannen skall vara berättigad alt avbryta leverensen vid fara förperson- eller väsentlig egendomsskada eller när det behövs för sådana arbetenpå anläggningen som är nödvändiga för fullgörande av leveransskyldigheten. Huvudmannenkan bli ur stånd att leverera fjärrvärme.tUl följd av sådant haveri i denproducerande anläggningen, inklusive reservanordningar, som kan anses liggautom hans rådighet eller därför att ransonering införs exempelvis på olja. Iallmänhet torde enligt mitt förslag någon skadeståndsskyldighet inte uppkommai sådana situationer, eftersom 1975/76:149 55 hindretär utom huvudmannens rådighet. Han bör emellertid vara skyldig att i vissutsträckning försäkra sig om alternativa energUeveranser resp. att hålla lagermed olja för krissituationer. Omfattningen av denna skyldighet kan i huvudsakbedömas enligt gällande författningar om beredskapsåtgärder. Någon närmarereglering av de nu berörda frågorna bör inte ske i lag utan saken fåröverlämnas åt rättstUlämpningen. Chefen för kommer senaredenna dag att anmäla förslag till åtgärder för försörjningsberedskapenutgående från bl. a. betänkandet (SOU 1975: 60 och 61) Energiberedskap förkristid. Jag vUl vidare erinra om att frågan om ett nytt program förberedskapslagring av oljeprodukter m. m. f. n. utreds av oljdagringskommitté(H 1975: 03). Utredningen föreslårbestämmelser om avgiftsuttaget som i huvudsak överensstämmer med vad sorngäller enligt va-lagen. Avgörande är den s. k. självkostnadsprincipen i frågaom avgiftsuttagets storlek totalt sett och den s. k. likställighetsprincipenför avgiftens fördelning mellan dem som utnyttjar verksamheten. Utredningensförslag har med vissa kritiska synpunkter godtagits av remissinstanserna. Jag anser att de nämndaprinciperna är lämpliga även vid bestämmande av avgift för brukande av allmänfjärrvärmeanläggning och ansluter mig till utredningens förslag. Den praxissom har utbUdats vid till-lämpning av va-lagen bör tjäna till ledning. Jagföreslår därför att den avgift huvudmannen tar ut inte får överskrida vad sombehövs för att täcka nödvändiga kostnader för anläggningen och den tiUhandahållnaenergin. Vidare bör i lagen anges att avgiftsskyldigheten skall fördelas mellanfastigheterna efter skälig och rättvis grund. Avgiftskall enligt utredningen utgå enligt taxa. Avgift kan utgå som engångsavgiftoch som periodiska avgifter. Jag har för min del ingenting att invända motförslaget i den delen. Enligt utredningen fårengångsavgift inte sättas högre än att den svarar mot fastighetens andel ikostnaden för utförande av fjärrvärmenätet. Kostnaden för den producerandeanläggningen skall alltså inte räknas med. Den begränsningen kritiseras avkommunförbundet och . De framhåller att hu'vudmannen kanfrestas att anlägga långa ledningar framför att bygga en lokal hetvattencentral. Utredningens ståndpunktbör ses mot bakgrund av att utredningen till begreppet aUmänt värmesystemhänför bara själva distributionssystemet men inte den energiproducerandeenheten. Någon motsvarande begränsning har inte gjorts i va-lagen. Enligtva-lagen kan engångsavgift avse inte bara ledningsnätet utan också vatten- ochavloppsverken. Utredningens förslag medför påfrestningar på huvudmännens, ipraktiken främst kommunernas, likviditet, eftersom de bara genom periodiskaavgifter kan kompensera sig för kostnader för anläggningen av den energiproducerandeenheten. 1975/76:149 56 ärdet inte lämpligt att begränsa huvudmännens handlingsfrihet på det föreslagnasättet. Jag förordar därför att lagen även på denna punkt utformas efterförebild av va-lagen. Somjag redan har konstaterat kan avgiftsskyldighet föreligga även om den allmännafjärrvärmeanläggningen inte utnyttjas av fastighetsägaren. Enligt va-lagen ansesavgifterna böra bestämmas med hänsyn härtill och alltså minskas med denbesparing som uppkommer för huvudmannen. Motsvarande bör enligt min meninggälla för fjärrvärme. Denna begränsning är av särskild betydelse för obebyggdfastighet. Kostnadernaför leverans av fjärrvärme har ett påtagligt intresse inte bara förfastighetsägarna utan även för hyresgästerna, som i enlighe» med gällandehyresavtal kommer att få betala dessa kostnader. förekommerockså samråd med hyresmarknadens parter i fråga om fjärrvärmeavgifter. Dettasamråd är enligt min mening äv stort värde och bör givetvis fortsätta. Olikavägar är som utredningen framhåUer tänkbara. Överenskommelse kan träffasmellan riksorganisationer för kontrahenterna om riktimjer för taxa och om attrespektive huvudman ansluter taxorna till dessa riktlinjer. En annan möjlighetär att huvudmannen på det lokala planet samråder med organisationer av fastighetsägareoch av hyresgäster innan han bestämmer taxan. Ettuttryck för det samråd som skett med ochHyresgästernas riksförbund är en av rekommenderads. Denna syftar tUl att värmeverken under uppbyggnadsskedetskall leverera fjärrvärme tUl högst samma kostnad som i individuellt system.Under uppbyggnadsskedet torde alternativtaxan f. n. ge lägre avgifter än omsjälvkostnadsprincipen tillämpas medan i ett fullt utbyggt systemsjälvkostnadsprincipen torde bli fördelaktigare. Det finns enligt min meninginget hinder mot att huvudmännen även fortsättnuigsvis använder alternativtaxanom den i uppbyggnadsskedet blir förmånligare för fastighetsägarna. Det finns dockanledning att tro att de nya reglerna om avgiftsskyldighet för fastighetsägarekan ge huvudmännen en så god kostnadstäckning och kostnadsfördelning attfjärrvärmen redan från början blir bUligare för fastighetsägarna än enskilduppvärmning. Ilikhet med vad som gäller enligt va-lagen bör huvudman för allmän fjärrvärmeanläggningkunna meddela allmänna bestämmelser för anläggningens bmkande.Fastighetsägarnas möjlighet att utnyttja anläggningen för dess ändamål fårinte genom sådana bestämmelser oskäUgt begränsas eller försvåras. Som framgårav några remissyttranden kari det finnas behov av ytterligaresäkerhetsföreskrifter och beredskapsbe-stämmdser för fjärrvärmeanläggnihgar.Frågan om sådana föreskrifter kommer emellertid att tas upp i annat sammanhang. Jaghar tidigare talat om att kostnaderna för leverans av fjärrvärme är av ett påtagligtintresse för hyresgästerna och att samråd bör ske med 1975/76:149 57 hyresmarknadensparter om taxa för fjärrvärmeavgifter. Hyresgästerna kan också ha intresse avallmänna bestämmelser som huvudmannen, meddelar för anläggnuigens brukande. i detta sammanhang erinra om att hyresrättsutredningen (Ju 1975: 06)överväger frågan om vissa s. k. bränsleklausuler i samband med hyresavtal. Jagförutsätter att utredningen kommer att överväga även frågan om ytterligaremöjligheter för hyresgästorganisation att påverka utformningen av aUmänna bestämmelseroch taxa för fjärrvärme. Jaghar redan föreslagit att industriverket bör pröva ansökningar om allmänförklaringoch att industriverket skall kunna avgöra tvist mellan olika huvudmän omutsträckningen av verksamhetsområdet (avsnitt 5.2). Talan mot industriverketsbeslut bör föras hos regeringen (industridepartementet) genom besvär. I frågaom motsvarande beslut av länsstyrelse enligt va-lagen ankommer överprövningenockså på regeringen. Utredningenföreslår att tvister mellan huvudman och brukare skall prövas av en särskUdnämnd, benämnd statens energi. Den föreslagnaprövningsordningen ansluter till vad som gäller enligt va-lagen. Motsvarandetvister enligt va-lagen prövas av statens va-nämnd med fullföljd till vattenöverdomstolenoch högsta domstolen. Jag bar föreslagit bestämmelser om rättsförhållandetmellan huvudman och brukare, som med några undantag exakt överensstämmer medvad som gäller enligt va-lagen. Detta gör det enligt min mening naturligt attlåta va-nämnden pröva även fjärrvärmefrågor. Härigenom utnyttjar man denerfarenhet som redan finns samlad hos va-nämnden och behöver inte heller byggaupp en helt ny organisation med en i in-ledninsskedet oviss arbetsbelastning.Jag anser alltså att va-nämnden bör ha hand om prövningen även avfjärrvärmefrågor.