prop · FZ0339 · 1975-12-31 00:00:00 — Liknande förslag har lämnats isysselsättningsutredningens belänkande (SOU I975i90) Arbete åt alla. Arbetsgruppen pekar enligt min mening på angelägnautbildningsbehov hos ungdomsgruppen, som gymnasieskolan måste vara beredd alttillgodose. En förändring av gymnasieskolan sä att del blir lättare all varvastudier och arbete är enligt min mening nödvändig. har tidigareuttalat sig för principen om återkommande utbildning i hela utbildningsväsendet(prop. 1975i9, UbU 1975i 17, rskr I975i 179). Mot bakgrund av de erfarenhetersom nu föreligger av gymnasieskolan finns det anledning alt se över dennaskolform genom särskilt tillkallade sakkunniga. Utgångspunkten för en sådanöversyn bör vara de problem som är gemensamma för gymnasieskolan. Dessutomfordras en sektorsvis genomlysning. Det betyder en sammanhållen översyn av delinjer och specialkurser som svarar mot en sektor i arbetslivet. De av SIAföreslagna förändringarna beträffande gymnasieskolan bör lämpligen behandlas iett sådant sammanhang. Jag avser alt senare återkomma till regeringen i frågaom gymnasieskolans fortsatt utveckling. Flera remissinstanser har framfört kritik mot attSIA inte har behandlat betygsfrågan. Man menar all skolans inre arbete ärstarkt beroende av denna fråga. Jag instämmer i detta som jag villframhålla alt belygsfrågan inte ingick i SIAis uppdrag. 1973 årsbetygsulredning kommer enligt uppgift att lägga fram sina förslag under år1976. Därigenom kommer betygsfrågan att föras ut till diskussion och nödvändigaförändringar kan därefter vidtas. Enligt min mening bör reformarbetet inriktaspå att avskaffa den skriftliga betygsäitningen i och ersätta denmed andra kontakter mellan lärare, elever och föräldrar. Dessutom bör betygensbetydelse i gymnasieskolan minska. I det följande lar jag först upp ett avsnitt omarbetssätt och arbetsformer i saml i omedelbar anslutning därtillskolans roll i samhället och kontakten med arbetslivet. Jag har därvid äventagit upp de delar av barnstugeutredningens förslag som gäller organisationenav den allmänna fritidsverksamheten utanför skoldagen och som hänger närasamman med SIAis förslag. Därefter tar jag i lur och ordning upp grundskolansstatsbidragssystem, personalfrågor, frågor om ledning och samverkan i skolanoch utvärdering av skolans verksamhet saml frågor rörande övergången till dennya skolordningen. Slutligen anmäler jag vissa anslagsfrågor för budgetåret1976/77. Det bör uppmärksammas att mina förslag i detföljande inte avser specialskolan och särskolan. Det ankommer närmast på SÖatt överväga vilka åtgärder som kan komma all behövas för dessa skolreformer. 1975/76:39 225 2Arbetssätt och arbetsformer i 2.1 Inledning 1 direktiven lill framhöll dåvarandedepartementschefen att det ingår i skolans uppgifter inte bara att förmedlakunskaper utan i lika hög grad all ge eleven tillfälle att utvecklas till ensjälvständig samhällsmedborgare med personligt engagemang i omväriden. Dennamöjlighet lill personlig utveckling är viktig för alla elever, men skolan harett särskilt ansvar gentemot de elever som har svårigheter i skolarbetet.Skolan kan inte bygga sin verksamhet på att samma arbets- och inlärningsmetoderskall passa alla elever. Elever som inte finner skolarbetet meningsfulltuppträder ofta oroligt under lektionstid och försvårar därigenom skolarbetetför både sig själv och andra. Omsorg om dessa elever har betydelse för samtligaelevers sociala utveckling och för samarbetet i skolan. Delta är ocksånödvändigt för alt den enskilde läraren skall ha möjlighet att göra enmeningsfull arbetsinsats. Den grundläggande uppgiften för de sakkunniga varatt pröva i vad mån nuvarande stödåtgärder för elever med problem av olika slagkan hjälpa dessa elever att få behållning av sin skolgång. Som framgått av min redogörelse i det föregåendehar lagt fram förslag om hur man bättre än i dagens skola skall kunnaförverkliga skolans mål. Utredningen menar att dess förslag i flera avseendenär en vidareutveckling av nuvarande former för skolarbetet och attförverkligandet av förslagen skall ge möjlighet att uppnå de fastställa målenför skolan. Innan jag börjar redovisa dessa förslag vill jag redovisa min synpä vissa för skolarbetet grundläggande frågor. I centrum för skolans verksamhet står den enskildeeleven. De som verkar inom skolan skall enligt skaffa sig kännedom omelevens individuella egenart och förutsällningar samt främja hans/hennespersonliga utveckling till en fri, självständig och harmonisk människa medförmåga att samarbeta och samverka med andra. Likaså skall eleven med skolansstöd träna sig att nä en kritisk, solidarisk och ansvarskännande medvetenhet.Alla elever måste ha lika möjligheter till denna utveckling och utbildning intebara formellt utan även reellt. är elevens känslomässigaoch sociala utveckling lika viktig som elevens kunskapsinhämtande ochfärdighetsträning. Enligt min mening måste kunskapsinhämtande ses som en aktivoch skapande process. Det är i samspel med omvärlden, som en människa tillägnarsig huvuddelen av sin kunskap. Utredningen anser alt skolan fortfarande äralltför abstrakt, verbal, teoretisk och isolerad. Fakta och stoff dominerar ihög grad skolarbetet. Jag anser liksom utredningen och flertaletremissinstanser att ökad tonvikt måste läggas på basfärdigheter. Samtidigtmåste det metodiska arbetet i inom alla ämnen fö en ökad inriktningmot praktiska och laborativa arbetsformer. Skolarbetet bör till stor delanknyta till samhället och bygga på en förankring i verk- 15 1975/76. 1975/76:39 226 lighelenav de olika frågorna, som skall bearbetas från olika praktiska och teoretiskautgångspunkter. Eleven skall i skolarbetet utveckla sin förmågatill kommunikation med andra människor och sin förståelse för andra människorslevnadsvillkor och behov. Detta bör ske som eleven söker kunskaperoch orienterar sig i omväriden. Därvid bör eleven ges ett så rikl underiag sommmöjligt för all förslå sig själv som individ sladd i en livslång utveckling,där egna erfarenheter och förändringar i den egna livssituationen påverkarsättet all fungera i hem och skola samt . Internationella kunskapsundersökningar visar attvåra elever i fråga om traditionella kunskaper och färdigheter hävdar sig väl.Samtidigt redovisas att elever i våra skolor upplever skolarbetet i stora delarsom föga stimulerande. En väsentlig orsak är enligt min mening att skolansinre arbete inte har förändrats i takt med elevens och samhällets förändradekrav pä skolan. 1 målen för förskolan liksom för grundskolanbetonas samarbete, öppenhet och en mångsidig personligheisuiveckling.Barnstugeutredningen liksom framhåller det väsentliga i att det finns enkontinuitet mellan förskola och gmndskola. Jag delar denna uppfattning.Dessutom anser jag det vara av grundläggande betydelse att , liksomförskolan, har ett ansvar att motsvara barnets förväntningar genom att skapaett positivt klimat för fortsalt inlärning och personlighetsutveckling. Jag vill i detta sammanhang erinra om attbarnstugeutredningen beskriver olika pedagogiska modeller och förespråkar dens. k. dialogpedagogiken, som betonar samspelet mellan individ och omgivning.Denna syn på inlärning utgår från att det bör försiggå en ständig dialog mellanbarn och vuxna. Målet för denna pedagogik är att eleven successivt skall arbetasig fram till kunskaper, färdigheter, värderingar och normer. Utgångspunktenskall vara de mål som samhället ställer upp för skolan. Dialogpedagogiken förutsätteratt den vuxne utgår frän all eleven har inneboende möjligheter tillvidareutveckling, egna uttrycksbehov samt egna resurser att upptäckavalmöjligheter i tillvaron. En sådan utveckling är endast möjlig genom den vuxnesaktiva engagemang i vad eleven gör och uttrycker. Detta arbetssätt bygger påall både den vuxne och eleven har nära kontakt med samhället omkring dem. Deskall gemensamt upptäcka och utforska närmiljön. Eleven måste möta respekt försina värderingar och ställningstaganden, men han/hon måste också i kontaktenmed den vuxne och andra elever lära sig förstå att kunskaper, beteenden,färdigheter och normer kan omprövas utifrån nya infallsvinklar. Kunskapernaförändras genom samhällets utveckling och genom vetenskapens framsteg. Därförmåste eleverna lära sig att utifrån en kritisk inställning samla nya fakta föratt själva pröva och ta ställning. Detta förutsätter att de vuxna ocksåutvecklas under hela sitt liv. Den vuxne och eleven befinner sig i vissa avseendeni samma situation. Båda påverkar varandra genom ömsesidigt lagande och givande.Dialogen 1975/76:39 227 innebäratt inte enbart eleven utan även den vuxne förändras och utvecklas av samspeletoch att den vuxne är medveten om detta. Den vuxne har emellertid störreerfarenhet, som ställs lill elevens förfogande. Det är väsentligt alt elevenfår möta vuxna och elever, som öppet kan ge uttryck för sina känslor,upplevelser, kunskaper, tankegångar, värderingar m. m. och samtidigtrespekterar och tar ställning till vad eleven uurycken I en sådan ömsesidigprocess kan elevens resurser, såväl känslomässigt som intellektuellt, frigörasoch fungera som en helhet. Eleven vågar tro på sig själv och sin förmåga ochfår därmed en tillit lill sig själv och till andra som nödvändig grund för sinegen utveckling. Jag anser all detta förhållande mellan lärare ochelev bör prägla undervisningen oavsett stadium och ålder. Arbetssätt ocharbetsformer bör givetvis utformas med hänsyn till olika utvecklingsstadienSärskilt viktigt är denna syn på pedagogiken då skolan pedagogiskt ochutvecklingspsykologiskl bör la vid där förskolan slutar. liksomförskolans pedagogiska arbete måste präglas av att människans utveckling ses iett helhetsmönster där barnens jaguppfatlning, begreppsbildning ochkommunikationsförmåga för bilda utgångspunkten för arbetet. Det pedagogiska synsätt som jag här i korthetbeskrivit är i och för sig inte nytt för . Sålunda bygger läroplaneni vissa delar på delta synsätt. Av flera skäl har denna syn emellertid endast ibegränsad utsträckning kommit att prägla det dagliga arbetet. Tidigarepedagogiska synsätt har dröjt sig kvar i dagens skola. Betygssystemet försvårardet eftersträvade nära samarbetet mellan elever och lärare. En okritiskanvändning av förekommande läromedel kan leda lill att eleverna blir passiva. I delta sammanhang vill jag också erinra om att enundervisning som mekaniskt leder eleverna genom stoff och problem utan alt delär sig att förslå och behärska, har negativa effekter för elevernassjälvförtroende och motivation och därmed också för hela skolsituationen. Jagvill understryka all det är viktigare att eleverna behärskar grundläggandekunskaper och färdigheter än alt de har gått igenom, med större eller mindrebehållning, allt i läroplanen samt läromedlens alla delar. Skolan måste också ägna uppmärksamhet ål elevernasmöjligheter att ge uttryck för sina tankar och upplevelser. Uttrycksformerna ärdjupt förankrade i vår personlighet, och skolans påverkan måste ske med storvarsamhet och respekt för eleven som människa. Genom att stödja elevernas egetspråk och andra uttrycksmedel kan skolan hjälpa till att utveckla dem.Kommunikationsförmågan är grundläggande för allt skolarbete, och den måsteutvecklas i den dagliga verksamheten. I delta sammanhang är deestetisk-praktiska ämnena av stor betydelse. Drama, bild och form, musik samtrörelse i skolarbetet blir medel att nå en ny kunskap som de ökar elevernasuttrycksmöjligheter. Dessa uttrycksformer bör därför komma lill ökadanvändning i skolarbetet. 1975/76:39 228 Del finns också anledning all närmare granskabehovet av en förändring av tillvalssystemet på högstadiet mot bakgrund av attdet metodiska arbetet i bör faen inriktning mot praktiska ochlaborativa arbetsformer. Även med tanke på behovet alt påverka elevernaskönsbundna val av utbildning och yrke är en översyn av tillvalssystemetviktig. Jag återkommer i det följande till denna fråga. Utredningen föreslår att eleverna på ett merakonkret sätt skall delta i skolans arbete dels genom att medverka i kamraternasarbete, dels genom att hjälpa till i skolans servicebelonade verksamhet. SIAmenar att erfarenheten av sådan verksamhet är alltför begränsad och förordaren femårig försöksverksamhet för sådan elevmedverkan. Flera kommuner, bl. a. ,, och , har poängterat vikten av att elevema deltar iskolans verksamhet men även av alt de får ett reellt inflytande på utformningenav själva arbetssituationen. Detta anser jag vara självklart liksom atteleverna i enlighet med skolans mål får möjlighet att träna sig i att hjälpavarandra och ta ansvar för varandra. Det är viktigt att dessa uppgifter erbjudsalla elever samt att det kan bli ett naturiigt inslag under skoldagen. Här ärmöjligheterna stora för äldre elever att hjälpa sina yngre kamrater iskoldagens olika verksamheten Exempel på detta kan vara alt medverka iundervisning av yngre kamrater. Andra exempel är att följa yngre elever tilltandläkaren, hjälpa till i matsal och på raster, hjälpa vaktmästaren, skötakopiering osv. Handikappade elever liksom invandrarelever med språksvårighetereller nyinflyttade elever kan vidare behöva sina kamraters hjälp i merorganiserad form. För egen del anser jag inte att detta fordrar enförsöksverksamhet. Vad som behövs är lokala initiativ för sådan elevmedverkan.Självklart bör uppläggningen av en sådan verksamhet diskuteras tillsammans medberörd personal och elever. Det är viktigt att eleverna får ökade möjligheteratt påverka hela sin arbetssituation och att de medverkar i uppläggningen ochutformningen av arbetsdagen. De centrala insatser som bör göras beslår enligtmin mening i att klarlägga vissa formella problem, t, ex, på grund avarbetarskyddslagen, och att sprida information kring intressant verksamhet, somhar initierats lokalt men som kan vara värdefullt att känna till i flerakommuner, har uppehållit sig vid elevernas motivation förskolarbetet och visar att den avtar i gmndskolan. Utredningen menaratt skolans mål inte är tillräckligt preciserade, vilket är en förstaförutsättning för en effektiv inlärning som i sin tur bidrar till att stärkaelevernas motivation. Utredningen anser att huvudorsaken till vantrivsel iskolan är att många elever tillägnat sig bristande basfärdigheter och fåttotillräckliga baskunskaper under de tidigare åren i skolan. Utredningen har liksom flera remissinstanser t. ex.skolöverstyrelsen (SÖ), och kommun, lagt stor vikt vid aU goda basfärdigheter i bl, a, läsning, skrivning och matematik är en grundförutsättningför en ökad elevaktivitet. 1975/76:39 , 229 anser att läroplaner och supplement i nuvarandeskick utgör otillräckligt underiag för lärares och elevers gemensammaplanering av verksamheten i skolan. För att underiätta det lokalaplaneringsarbetet är del enligt utredningen angeläget alt man preciserarbasfärdigheter och baskunskaper mer ingående än vad som är fallet. En sådanbeskrivning av de gmndläggande färdigheterna skulle, menar utredningen, klarareange vägarna alt nå målen. Förslaget om en bättre målprecisering för att ge lärarnaoch eleverna förutsättningar att bättre anpassa undervisningen till deövergripande målen behandlas av flera remissinstanser, bl, a, SÖ,länsskolnämnden i och lan samt CentralorganisationenSACO/SR, vilka instämmer i utredningens förslag. Jag vill för egen del stryka under denbetydelsefulla roll som en mer medveten och systematisk målbeskrivning kan fåför arbetet inom skolan. En sådan beskrivning bör ha som utgångspunkt att varaett stöd för lärama och eleverna i det dagliga skolarbetet. Skllarbetei måsteäven fortsättningsvis präglas av ett betydande utrymme för både lärare ochelever att påverka det egna arbetet och avgöra på vilket sätt man skall nå defastställda målen. Ett viktigt hjälpmedel för detta är enligt min mening altgenom exempel på arbetssätt och arbetsformer och genom återkommandediskussioner göra de övergripande målen hanlerbara i skolarbetet. Det finnsäven behov av alt ange baskunskaper och basfärdigheter i vissa centrala ämnenför att därigenom ange vad varje elev skall ges möjlighet att uppnå. i anser jag dock alt en ökad betoning avbasfärdigheter inte får leda till att vissa elevers skolarbete reduceras tillenbart träning i dessa färdigheter. Basfärdigheter som t. ex. avser förmåganalt läsa, skriva, tala och räkna bör tränas även i andra ämnen än i svenska ochmatematik. Viktigt ar också att i alla ämnen utveckla centrala färdigheter somt. Man måste bredda synen på elevernas utveckling iskolan för att ha utsikt att komma närmare en lösning av dessafärdighetsproblem. Dessa är sällan isolerade utan rör elevens hela situation ihem, kamratkrets och skola. Det ankommer pä SÖ, alt i sitt fortlöpandeläroplansarbete beakta vad jag nu har anfört om basfärdigheter. Skillnaderna i elevernas förmåga all lära sig altläsa och skriva innebär att stor spännvidd i färdigheter uppstår mellaneleverna i en och samma klass. Genom ett arbetssätt som medger att varje elevfår den grundläggande färdighetsträningen som just han/hon behöver bör dettaförhållande förbättras. Stor hänsyn måste tas till att tiden för inlärningvarierar från elev lill elev. Detta kan t. ex. innebära att träningen av degrundläggande färdigheterna för vissa elever bör fortsätta även på högrestadier. En individualiserad undervisning innebär aktning för varje elevspersonlighet och tillvaratagande av dennes inneboende fömtsättningar genom atteleven ges tillfälle att arbeta i sin egen takt och känna tillfredsställelse avkonlinueriiga framsteg. De förslag till ökade möjligheter att lokalt anpassaarbetssätt och 1975/76:39 230 arbetsmetoder,som jag i det följande kommer att förorda, syftar bl, a, till alt förstärkafärdighetsträningen. Jag vill i delta sammanhang understryka att en genomfördindividualisering inte för betyda att permanenta undervisningsgrupper skapassom delar upp eleverna efter kunskaper eller prestationsgrad. Inom ramen förden sammanhållna klassen, i kombination med de olika möjligheter tillgruppundervisning och andra särskilda åtgärder som bör vara möjliga i att vidtai ett syslem med friare resursanvändning, kan en långtgående individualiseringåstadkommas. Jag återkommer till frågan om resursanvändningen då jag behandlargrundskolans statsbidragssystem. Liksom anser jag att de kunskaper ochfärdigheter som jag här har talat om inte kan ses isolerade från varandra. kunskap ger ofta förutsättningar för träning av en ny färdighet.Verksamheten i skolan måste bygga på en färdighetsträning som är meningsfullför varje individ. En förutsättning för detta är som jag framhållit altarbetet i skolan nära anknyter till elevens verklighet. Förmågan att tala, läsa och skriva är särskiltviktig. Jag anser att det är av yttersta vikt att skolan förmår utveckla allabarns och ungdomars språkliga förmåga. Språket är till sin karaktär ett socialtfenomen. Del är gemensamt för en gmpp människor. Vi lär oss det framför allt isamspel med andra människor, genom att ta emot andras erfarenheter, genom attdelge andra våra erfarenheter. Jag anser alt grundläggande för den språkligakompetensen är alt kunna våga och vilja använda de språkliga resurser man har.En av skolans och svenskundervisningens huvuduppgifter är att stärka elevenstilltro till sin egen språkliga förmåga. Arbetet med språk i skolan syftar intebara till att främja elevernas språkutveckling ulan också till att genom dennafrämja deras personlighetsutveckling. De förslag som jag i det följande läggerfram skall ge ökat utrymme för skolan och dess personal att förslärkafärdighetsträningen på olika nivåen Detta är en fråga om arbetssätt ocharbetsformer lika väl som en organisatorisk fråga. visar hur relativt skolmognadsbegreppet är ochhur en flexibel gruppering av eleverna inom arbetsenhetens ram,stödundervisning och insatser av olika personalgrupper gör det möjligt atteffektivt hjälpa barn som har svårigheter redan vid skolstarten. I likhet medSIA och flertalet remissinstanser som har berört detta bl. a. SÖ,. och Skola (RHS), () och kommun anser jag att någon organisation med s. k.skolmognadsklasser inte bör förekomma. Likaså bör inte heller några särskildaskolmognadsprov förekomma. föreslår att uppskov med skolstarten ej längreskall fä förekomma. 1 likhet med några remissinstanser, däribland ochLinköpings kommuner, anser jag dock att möjligheten att få uppskov med skolstarten 1975/76:39 231 börkvarstå och alt dessa barn i stället skall beredas plats i förskolan underläsåret. De är skolpliktiga och står följaktligen under skolstyrelsens ansvar.Deltagandet i förskolan blir alltså obligatoriskt för dem. Avgörande för attuppskjuta skolstarten måste enligt min mening vara föräldrarnas inställning ochuppfattning om barnens behov. Föräldrarna bör tillsammans med skolans ochförskolans personal gemensamt kunna väga barnetsmöjligheter att tillgodogöra sig lågstadiets undervisning mot behovet av attkvarstå ytterligare tid i förskolan. Den föriängda tiden i förskolan behövernödvändigtvis inte vara ulan kan avse t. ex. ett halvtår som flera länsskolnämnder har föreslagit. Är föräldrarna inte överens medpersonalen i bedömningen om barnels behov skall föräldrarnas mening varaavgörande. ' Betydelsefullt i samband med övergängen fränförskola till grundskola är utbytet av information mellan skola och föräldrar.En viktig form för detta menar är den personliga kontakten i samband medinskrivningen, som föreslås bli obligatorisk. Inskrivningen har genom delcentrala folkbokföringsregistret föriorat sin roll att ge information om vilkaelever skolan kommer att få mottaga. Jag anser i likhet med vad många hem ochskola-föreningar har påpekat alt inskrivningen som kontaktform bör läggas såsent som möjligt för att föräldrar och barn skall fä möjlighet att lära kännade verkliga förhållandena på skolan och den personal som barnet kommer att mötapå hösten. För egen del anser jag det ej nödvändigt att göra inskrivningen somkontaktform obligatorisk för föräldrarna, utan skolan bör ha ett självklartansvar för att alla barn och föräldrar bereds tillfälle till en första kontaktmed den skola, där barnet skall börja. Denna kontakt bör ske i samverkan medförskolan. Vid sådana kontakter bör förskolan ge upplysningar om var barnetbefinner sig t. ex. beträffande språklig utveckling och vilka erfarenheterbarnen fött på olika områden. De barn som skolan ej kan fä kontakt med genomförskolan bör ägnas särskild uppmärksamhet. Utredningen föreslår särskilda arbetsgrupper lokallför alt underiätta övergängen frän förskola lill grundskola. Flertaletkommuner som behandlat frågan, t. ex. , och , har uttrycktillfredsställelse med redan fungerande samarbetsgrupper kring barn- ochungdomsfrågor i kommunerna och menar att sammansättningen kan variera frånkommun till kommun. Det föreligger betydande erfarenheter från flera kommunerav arbetsgrupper som bl. a. har haft uppgifter att anordna gemensammastudiedagar och konferenser för skilda personalgrupper, kontinuerliga besök hosvarandra, gemensamma studiebesök och utflykter samt övergripande diskussionerom de olika arbetsformerna och arbetssätten. Det är också min uppfattning attsådana arbetsgrupper är viktiga för att öka samverkan och underlättaplaneringen för denna övergång. som jag betonar betydelsen av dessagrupper anser jag att det bör ankomma 1975/76:39 232 påkommunerna att tillsammans med berörda personalkategorier bestämma hur dettasamarbete bör utformas. För egen del anser jag del vara av vikt förhelhetssynen på barnet att förskolans och skolans personal får möjlighet tillviss gemensam fortbildning. Jag återkommer till detta i det följande. lämnar en utföriig redovisning av nuvarandedelningstal och klassmedeltal i . Utredningen anser att enbartdessa tal ger en missvisande information om de verkliga gruppstoriekarna ivilka eleverna undervisas. Undervisningsgmppernas storiek varierar nämligenstarkt i olika årskurser och ämnen liksom mellan olika skolenheter.