prop · FY034 · 1975-12-31 00:00:00 — På elt antal mindre orter, där förutsättningar saknas för reguljäraskyddade verkstäder, har s. k. hemarbelsfilialer etablerats. Dessa filialer harnärmast karaktärav filialverkstäder till skyddade verkstäder. Som ett regionalpolitisktmedel främst i glesbygder bedrivs hemarbete i industriverkets regi och undermedverkan av företagareföreningarna. Föreningarna beviljade bidrag medsammanlagt ca 8,1 milj. kr. till sådani hemarbete . De olika formerna avhemarbete har behandlats dels i glesbygdsutredningens belänkandeSysselsättning i glesbygder, dels i betänkandet Skyddat arbete. I renlissytlrandenöver de båda betänkandena har uttalats bl. a. att ansvaret förhemarbetsverksamheten inte borde splittras på det sätt som har skett. De i det föregåendebeskrivna insatserna från samhällets sida för att skapa sysselsättning avindustriell karaktär för de som av olika skäl är svårplacerade påarbetsmarknaden har väsentliga drag gemensamma. I vissa fall är verksamheternai prakliken helt parallella i fråga om såväl utformning som målgrupper. När detgäller det ekonomiska och organisatoriska ansvarel liksom formerna förverksamhelen råder emellertid en påtaglig splittring. En samlad prövning avdessa förhållanden bör nu komma till stånd. Ett underlag härför föreliggerredan framför allt i betänkandet Skyddat arbete och i remissyttrandena över detta.Detta underlag utgör emellertid inte tillräcklig grund för ett slutligtställningstagande. Jag föreslår därför att sakkunniga tillkallas för att med deutgångspunkter som jag anger i det följande utarbeta förslag i fråga om denorganisatoriska uppbyggnaden av samhällsinsatser med de syften som de nuvarandeskilda verksamhetsformerna har. Industriellaberedskapsarbeten samt vissa delar av hemarbetsverksamheten har primärttillkommit av sysselsättningpoliliska skäl. Utgångspunkten för flertalet av debeskrivna verksamheterna är emellertid deras arbetsrehabiliterande syfte. Desakkunniga bör till grund för sina bedömningar lägga vad som i betänkandetSkyddat arbete anförts om de olika verksamheternas syfte och imiktning. Som enallmän ulgångspunkt för de sakkunnigas arbeie bör gälla, att frågan om deangivna verksamheternas framlida organisation prövas med beaktande av attkommuner och landsting har elt förstahandsansvar för omsorgen om ocbrehabiliteringen av de handikappade. A;18 Skr 1975:4 534 Avsyftet med verksamheten följer att skyddat arbete ej bör uppfattas som enpermanent sysselsättning. Målet skall genomgående vara, att stärka desysselsattas möjligheter att erhålla arbete på den reguljära arbetsmarknaden.Utbyggnaden av det statliga stödet till den halvskyddade sysselsättningen ärett uttryck för denna strävan. Med utgångspunkt i denna grundsyn bör desakkunniga, som ett led i sina överväganden rörande den skyddade verksamhetensorganisation, kunna bedöma de beskrivna verksamheternas dimensionering. Deltabör ske efter en avvägning mellan å ena sidan det värde den skyddadesysselsättningen har för den enskilde och för samhället och å den andra sidansamhällets kostnader för denna verksamhet eller för alternativa insatser. Enannan förutsättning för de sakkunnigas arbete bör vara att en samordning skallåstadkommas på det regionala planet av alla eller huvuddelen av de verksamhelersom jag har nämnt. Ulvecklingen har lett till alt de från början skildaverksamhetsformerna alltmer har tenderat att flyta samman vilket gör ensamordning alhmer nödvändig. I särskilt hög grad gäller detta i fråga ominsatser inom skogslänens inland. Vidprövningen av de organisatoriska frågorna bör de sakkunniga beakta att alla deverksamhetsformer, som del här gäller i huvudsak avser industriell produktion,som drivs i affärsmässiga former och delvis i konkurrens med annan motsvarandeproduktion. Som vissa remissinstanser har påpekat i sina yttranden överbetänkandet Skyddat arbete är sådan affärsverksamhet svårförenligt med såvälstatliga organs som kommunernas myndighetsslällning. Vidare måste hänsyn lastill att de former av verksamhet som diskuteras här har tillskapats avrehabiliterings-, arbeismarknads- och regionalpolitiska motiv för att gesysselsättning åt människor som inte kan få eller behålla anställning på annatsätt. Den starka sociala och socialmedicinska anknytningen nödvändiggör därföri regel medelstillskott till verksamheten från det allmänna. a. dessaförhållanden ställer speciella krav på verksamhetens organisation.Stiftelseformen bör i detta sammanhang kunna prövas. Detbör ankomma på de sakkunniga att närmare pröva hur en organisation förverksamheten med dessa utgångspunkter skall byggas upp. Härvid bör desakkunniga fästa särskild vikt vid att verksamheten bör ha en stark lokal ochregional förankring. Målsättningenför översynen bör vara att lägga fram förslag till framtida organisation m.m.för de nuvarande verksamhetsformerna. Utövervad jag har sagt om betydelsen av en stark regional förankring avverksamheten bör ytterligare några omständigheter vägas in vid bedömningen avden organisatoriska uppbyggnaden. Som har betonats både i betänkandet Skyddatarbeie och i remissyttrandena över betänkandet behövs ett sammanhållande centraltorgan. Uppgifterna för detta centrala organ bör omfaita ledningsfunktioner,personalpolitiska åtgärder saml uppgifter av del slag som utredningen rörandeden skyddade sysselsättningen i övrigt har ansett böra tillkomma ett gemensamtserviceorgan. De sakkunnig bör överväga hur dessa centrala funktioner närmareskall utformas och i vilken mån motsvarande verksamheter som f. n. finns inombl. a. AMS, industriverket, större huvudmän för skyddad sysselsättning,företagareföreningarna samt kommunförbunden bör föras samman. Enannan utgångspunkt bör vara att hälsovården skall drivas med hög ambitionsnivåoch i nära samverkan med sjukvårdshuvudmännen. Rent socialvårdande funktionerbör så långt som möjligt skötas av berörda kommuner. 535 Kommittéer; A:19 Desakkunniga bör även uppmärksamma statliga myndigheters och organisationersuppköp av varor och tjänster. Jag kan här erinra om att exempelvis förkriminalvården gäller atl statliga myndigheter vid upphandling avvaror skall göra sig undertättade om kriminalvårdens möjligheter att tillverkavarorna. De sakkunniga bör pröva om en liknande ordning kan vara motiveradockså i fråga om den här berörda verksamhelen. Oberoendeav vilken organisatorisk uppbyggnad de sakkunniga finner lämplig börarbetsmarknadsorganen ha ett avgörande inflytande på platsdispositionen ochsamma kriterier som gälla för hänvisning till skyddat arbete. Ansvaret förutplacering av arbetstagare på den öppna marknaden bör som åvila arbetsmarknadsorganen. En viktig uppgift för desakkunniga blir att överväga hur kostnaderna för verksamheten skall redovisasoch täckas. De sakkunniga bör bedriva sitt arbete så att ett principförslagförst läggs fram i fråga om organisatorisk uppbyggnad i dess huvudlinjer ochdärav följande huvudmannaskap. Arbetet bör i denna del bedrivas skyndsamt ochslutföras i sådan tid, alt proposiiion om möjligt kan föreläggas riksdagenvåren 1975. Därefter får övervägas om de sakkunniga, som organisationskommittébör fortsätta sitt arbete och närmare utforma förslag lill den nyaorganisationens genomförande. De sakkunniga bör bedriva sitt arbete i närasamråd med utredningen rörande viss yrkesinriktad rehabiliteringsverksamhet. Vadjag har anfört i det föregående utgör inte en fullständig förteckning över defrågor som de sakkunniga bör utreda. De bör vara oförhindrade att pröva ävenandra frågor som kan aktualiseras under arbetets gång. De sakkunnigas förslagbör åtföljas av kostnadsberäkningar. Kommitténhar hållit sex sammanträden samt haftöverläggningar med olika myndigheter och andra som berörs av kommitténs arbete. Kommitténberäknas slutföra sitt arbete . 19.Utredningen (A 1974:04) om den yrkesinriktade rehabiliteringen Maj:ts bemyndigande för översyn av denyrkesinriktade rehabiliteringen (se Post- och Inrikes tidn. , ., assistent, led. av , J. , byråchef , Bo R., ombudsman , I. , byråchef , .,departementssekreterare , Inga G. M., utredningssekreterare A:19 Skr 1975:4 536 H., arbetsvårdsdirektör ,, informationssekreterare (t.o.m. den27 november Utberg,, kanslichef (fr.o.m. ) ,., psykolog (fr.o.m. ) D., sekreterare (fr.o.m. ) Bitr.sekreterare: , Finn M., amanuens (fr.o.m. ) Lokal:Storkyrkobrinken 13, 4 tr. Postadress: , Fack, 10310 , lel. växel 763 1000 (sekreteraren) Direktiv(anförande av statsrådet till statsrådsprotokollet ): Inomarbetsmarknadspolitikens ram bedrivs en verksamhet som har till syfte attförbereda arbetssökande med olika former av arbetshandikapp för inträde i ettnormalt arbetsliv. Denna rehabiliteringsverksamhet har bl. a. formen av s. k.arbetsprövning och arbetsträning men även arbets-psykologiska utredningarräknas dil. Arbetsprövningsyfiar till att genom medicinsk, psykologisk och social utredning samtpraktiska arbetsprov under yrkesmässiga former kartlägga handikappadearbetssökandes intressen och anlag, fysiska och psykiska arbetskapacitet samtarbetsmotivation, Arbetsprövning bedrivs vid landstingskommunala ellerprimärkommunala arbetsvårdsinstitut samt i viss utsträckning vid statensarbetsklinik. Arbetsprövning i regi äger rum vid särskilda avdelningari anslutning till sådana verkstäder för arbetsträning som är belägna i ortermed regionsjukhus eller fullt utrustade centrallasarett. Arbetsträningär en i yrkesmässiga former och under läkartillsyn bedriven systematiskupplräning av handikappade personers fysiska och psykiska arbetskapacitet. Denskall ge arbelsf ärdigheter och anpassning till arbetsrutin och arbetsmiljö.Arbetsträning är i många fall en naturlig fortsättning på medicinsk behandling.Verksamhelen skall om möjligt bygga upp den enskildes såväl psykiska somfysiska prestationsförmåga så att de kommer i nivå med de krav som ett arbeteeller yrke i den öppna marknaden ställer. Även teoretisk träning kan meddelasvid arbetsvårdsinstitut. Arbetsträning bedrivs huvudsakligen vid de kommunalaarbetvårdsinstiluten. Tilllandstingskommun, kommun, förening eller stiftelse som anordnar avdelning förarbetsprövning eller arbetsträning i överensstämmelse med de bestämmelser sommeddelas i kungörelsen om statsbidrag till verkstäder inom arbetsvärden(1966:370; ändrad senast 1973:1056) utgår statsbidrag i 537 Kommittéer: A:19 formav anordnings- och driftbidrag. Anordningsbidrag kan utgå antingen för ny-eller ombyggnad eller för förvärv av annan befintlig fastighet. fannstotalt 552 platser vid kommunala arbetsvårdsinstitut och ca 30 platser för arbetsprövning vid statens arbetsklinik. Antalet platserför arbetsträning uppgick till 1 905. Arbetsprövning pågår i genomsnittca och arbetsträning ca . Kostnaderna och godkändplats vid landstingskommunal institution uppgick till för arbetsprövning och . för arbetsträning inkl.klientersättningar och kapitaltjänstkostnader. Huvudmännens totala underskottföre statsbidrag uppgick till 11 resp. 22,1 milj. kr. I statsbidrag betaladesår 1972 ut 5,1 resp. 14,1 milj. kr. för arbetsprövning ocharbets-Iräningsverksamhet vid kommunala institutioner. Statensarbetsklinik medverkar vid utbildning av personal för verksamheten medarbetsprövning och har också lill uppgift att bedriva viss forskning sominbegriper metodutveckling inom denna verksamhet. Metodutveckling har också iolika avseenden kommit att ske vid landslingsägda institutioner förarbetsprövning och arbetsträning. Denna verksamhet bekostas av de kommunalahuvudmännen. Arbetspsykologiskautredningar, främsi i form av s. k. anlagsundersökningar, har under 1960-taleti allt större utsträckning kommit att användas som ett hjälpmedel för attkartlägga de arbetsvårdssökandes teoretiska och prakliska förmåga och attanalysera intressen och yrkesvalsmöjligheier. Arbetspsykologiskutredning skiljer sig från arbetsprövning främst däri att utredningen avserendast standardiserade test ocb inle någon medicinsk kartläggning ellerprövning av den sökandes förmåga i faktiska arbetssituationer. I vissa fallkan arbetspsykologisk utredning bilda underlag för mer omfattandeundersökningar. Sådan utredning kan därför föregå eller ingå i såvälarbetsprövning som arbetsträning eller andra mer kvalificerade kartläggande ochförberedande arbelsvårdsåtgärder. I viss utsträckning har dock dearbetspsykologiska undersökningarna kommit all användas när en mer omfattandekartläggning, t. ex. i form av arbetsprövning, inte anseits behövlig ellerväntetiden för sådan åtgärd på grund av t. ex. bistande platstillgång bedömtssom alltför lång för den sökande. Det totala antalet arbetspsykologiska testsom utfördes på uppdrag av arbetsmarknadsverket uppgick till 20 535.Testen utförs av olika institut i allmännyttig eller privat regi. Statens kostnaderför verksamhelen uppgick /73 till 20,5 milj. kr. Jämsides med denarbetsprövnings- och arbetsträningsverksamhet som bedrivs vid statensarbetsklinik och de landstingskommunala institutionerna samt dearbetspsykologiska undersökningarna för handikappade har vidskolöverstyrelsens centra för arbetsmarknadsutbildning AMU-centra införtsen verksamhet som har ett syfte som ligger nära syftet med arbetsprövning ocharbetsträning. Detta gäller i synnerhet anpassningskurserna för vissakategorier svårt handikappade inom grupperna synskadade, hörselskadade, rörelsehindradeoch utvecklingsstörda. Verksamheten har expanderat kraftigt under senare år.Dessa anpassningskurser syftar till att genom praktisk yrkesorientering och-träning, teoretisk undervisning saml yrkesvägledning och fördjupad utredningkartlägga den handikappades förutsättningar för arbete eller utbildning samlgenom allsidig träning och teknisk anpassning till handikappet så långt möjligtunderlätta för den sökande att självständigt klara sig i arbete och bostad, påfritiden osv. A:19 Skr 1975:4 538 anpassningskursernaca 1 500 personer. Kostnaderna för anpassningsundervisningen uppgick sammabudgetår till 24,5 milj. kr. Vidvissa AMU-centra har främst för anpassningskursernas behov inrättatsavdelningar för praktisk yrkesorientering som även står öppna för handikappadesom kommer till centra för atl genomgå vissa andra kurser. I den prakliskayrkesorienteringen finns inslag av arbetsprövning och arbetsträning. Inomarbetsmarknadsutbildningens ram bedrivs vidare en kartläggande ochyrkesorienterande verksamhet genom den särskilda introduktionskursen"Arbetsliv och utbildning". Denna kursverksamhet har tillkommit somen förstärkning av insatserna på arbetsmarknadsutbildningens område.Uppläggningen av kursen överensstämmer på flera väsentliga punkter med deprinciper som ligger till grund för de mer kvalificerade formerna avkartläggande och tränande verksamhei för handikappade. Kursverksamheten kandärför, i de siycken den vänder sig till handikappade, ses som en del i denyrkesinriktade rehabiliteringen. Under /73 påbörjade 10 513personer sådan kurs. Denvidgning av verksamhelerna som jag nu har skildrat får i första hand ses motbakgrund av del ökade antalet arbetsvårdssökande . Åren 1960och uppgick antalet arbetsvårdssökande till 31 359 resp. 94 660. Antalelsökande har således mer än tredubblats . Nya grupper sökande, bl. a.socialt handikappade, psykiskt sjuka och utvecklingsstörda, har tillkommit,grupper som ställer särskilda krav på åigärdssystemets innehåll ocheffektivitet. har allt mer gravt handikappade personer söktyrkesinriktad rehabilitering. Utbyggnadenav de yrkesinriktade rehabiliteringsåtgärderna för handikappade har kommit tillstånd utan någon övergripande samordning. Målsättningen för och omfattningen avinsatserna har skiftat mellan de olika huvudmännen. Detla kan innebärasvårigheter att finna den ålgärdsform som är bäst lämpad med hänsyn till denenskildes förutsättningar och situation. Den nuvarande uppdelningen på kommunaloch statlig verksamhet kan innebära att de handikappade tvingas bytaverksamhetsområde , vilket medför sociala omställningar som kanvara till nackdel vid rehabiliteringen av främst psykiskt störda personer.Uppdelningen kan också innebära ett ofullständigt utnyttjande av pedagogiskaoch tekniska resurser m. m. Mol denna bakgrund anser jag det motiverat alt nugöra en översyn av detta verksamhetsområde. Den bör anförtros särskilttillkallade sakkunniga. Översynenbör syfta till att utreda huvudmannaskapet för de olika verksamheterna samt attåstadkomma en övergripande samordning. Somen utgångspunkt för de sakkunnigas överväganden rörande arbetsfördelningenmellan stat och kommun bör gälla, att yrkesinriktad rehabilitering som direktsyftar till att möjliggöra för de handikappade alt erhålla och behållaanställning utgör en naturiig del av arbetsmarknadsmyndigheternas verksamhet.Mera långsiktig och. allmänt syftande rehabilitering bör åvila de samhällsorgansom har att svara för vård och rehabilitering. De sakkunniga bör ägnagränsdragningsproblemen särskild uppmärksamhet. Målsättningen för desakkunnigas arbeie skall vara, att åsiadkomma en rationell arbetsfördelningmellan stat och kommun. Detta bör med tanke på pågående utredningar ochkostnadsfördelningen mellan stal och kommun ske med utgångspunkt från en iprincip oförändrad fördelning av det finansiella ansvaret, vilket inte hindrarde sakkunniga att på i direktiven angivna grunder pröva verksamheternasorganisation och 539 Kommittéer;;19 Enannan utgångspunkt bör vara att rehabiliteringstiden skall vara sä kort som möjliglutan att för den skull effektiviteten eftersatts eller de handikappade blirutsatta för alltför stor press. Jag vill i deltasammanhang framhålla alt de landstingskommunala arbetsträning till stor del tillkom innan arbetsmarknadsutbildningen hadeerhållit nuvarande volym och differentiering samt att arbetsprövningen ocharbetsträningen när de tillkom utgjorde de främsta rehabiliteringsåtgärdernainom arbetsmarknadspolitikens ram. Det är mot denna bakgrund som man skall seden metodutveckling med bl. a. s. k. förprövning som bedrivs även vid dekommunala institutionerna i syfte alt bättre anpassa verksamheten till detarbelsmarknadspolitiska åtgärdssystemet i övrgit. Anpassningskurserna ochförsöken med arbetsprövningsavdelning vid AMU-center bör ses som strävanden atteffektivera rehabiliteringsarbetet genom kortare behandlingslider o. d.Utvecklingen ligger väl i linje med den normaliseringsprincip som numeratillämpas inom arbetsvärden och som innebär att de handikappade inte skallsärbehandlas i annan mån än som är nödvändigl med hänsyn lill handikappets art. Jag vill understryka atlden yrkesinriktade rehabiliteringen utgör ett nödvändigt led i enofta lång rehabiliteringskedja som syftar till att ge den handikappademöjlighet till ett normalt liv. Arbetsmarknadsåtgärderna kan således föregåsbl. a. av medicinsk rehabilitering eller långtidsvård, socialvård, nykterhetsvård, ungdomsvård, kriminalvård m. fl. Särskilt under 1960-taletssenare del har hos olika medicinska och sociala rehabiliteringsorgan märkts enökad insikt om betydelsen av att olika medicinska och socialarehabiliteringsinsatser också följs upp med arbelsvårdsåtgärder. Detta gällerockså behovet av att anpassa arbetsplatserna och arbetsuppgifterna lillarbetstagarnas förutsältningar. Anpassningsgrupperna har i detta sammanhang betydelse. Det är mol denna bakgrundnaturligt att den yrkesinriktade rehabiliteringen nära sluter an till åtgärderinom andra organ och därför också får inslag av bl. a. medicinsk, social ochpsykologisk karaktär. Dessa inslag får dock inte ges större plals i de olikayrkesinriktade rehabiliteringsåtgärderna än vad som motsvaras av ett reelltbehov för verksamhetens primära mål, nämligen att förbereda arbetsplacering avarbetssökande som på grund av fysiskt, psykiskt, intellektuellt eller socialtarbetshinder har eller väntas få svårigheter att erhålla eller behålla ettförvärvsarbete. Den yrkesinriktade rehabiliteringen måste således enligt minmening uppfylla krav på anpassning till andra rehabiliteringsålgärder så attdessa bildar ett sammanhängande åtgärdssystem. FÖr ett gott resultat av denyrkesinriktade rehabiliteringsverksamheten krävs att denna bedrivssamordnad med det övriga arbelsmarknadspolitiska åtgärdssystemet. Desakkunniga bör därför pröva hur de åtgärder som här har berörts bör organiserasför att nämnda syften bäst skall kunna uppnås. Med hänsyn till vad jag haranfört om behovel av en effektivering av rehabiliteringsarbetet och förkortadebehandlingstider bör de sakkunniga härvid pröva förutsättningarna för en merenhetlig organisation. Översynen bör även inriktas på att inom ramen för ensådan organisation åstadkomma en mer systematiserad erfarenhetsåterföring ochmetodutveckling. Statens arbetskliniks ställning och verksamhetsinriktning bördärvid övervägas. Samhällets insatser ifråga om arbetsprövning och arbetsträning är A:19 Skr 1975:4 540 inriktademot de handikappades behov. Med denna utgångspunkt bör de sakkunniga särskiltpröva frågan om dimensionering och inriktning av verksamheten med dearbetspsykologiska utredningar som jag berört i det föregående. Uiredningensöverväganden kan också aktualisera ytterligare åtgärder, bl. a. på planeringsstadiet,i syfte att stärka samarbetet med arbetsmarknadens parter och andraintressenter samt öka de handikappades eget inflytande pårehabiliteringsprocessen. Vadjag har anfört i det föregående utgör inte någon fullständig förteckning överaktuella frågor inom den yrkesinriktade rehabiliteringen. De sakkunniga börvara oförhindrade att ta upp även andra frågor. Slutsatser och förslag somöversynen kan leda till bör kunna läggas fram i form av delförslag. I sittarbete bör de sakkunniga ha samråd med kommittén för översyn avarbetsmarknadsutbildningen (KAMU) och med den utredning som har att prövafrågan om organisation och huvudmannaskap m. m. för vissa former avarbetsmarknadspoliliskt motiverad industriell verksamhet. De sakkunnigasförslag bör åtföljas av kostnadsberäkningar samt i förekommande fallförfattningsförslag. Utredningenhar hållit fyra sammanträden samt gjort ettantal studiebesök. Utredningens arbete beräknas pågå . 20.Byggsysselsättningsdeiegationen (A 1974:05) Maj:ts bemyndigande för att planera åtgärder ifråga om sysselsättningen inom byggnadsverksamheten: , Y. ., statssekreterare J., ombudsman , ., byråchef , N. ,förbundsordförande , K. , ombudsman , K. ,avdelningschef , ., arkitekt Sekreterare:Appelgren, A. , ingenjör (fr.o.m. ) Lokal:Arbetsmarknadsdepartementet, Kanslihuset, 2, Fack, 103 10 Slockholm,tel. växel 763 10 00 Särskildadirektiv har ej meddelats. Delegationenhar under liden hållit tre sammanträden. Sekretariatet harfortlöpande haft överläggningar med olika myndigheter, organisationer och andrasom berörs av delegationens arbete. Delegationensarbete beräknas pågå . 541 Kommittéer: A:21 21.Stimulansutredningen (A 1974:06) Maj:ts bemyndigande föratt förbättra arbetsmiljöninom industrin (se Post- och Inrikes tidn. Å., t.f. , , ombudsman, led. av , . D.,postiljon, led. Sekreterare:Hammarström, , departementssekreterare Lokal:Arbetsmarknadsdepartementet, 2, Fack, 103 10 , tel. växel763 10 00 Direktiv(anförande av statsrådet till statsrådsprotokollet ): Genomriksdagens beslut med anledning av motioner angående stimulans tillarbetsmiljöförbättrande åtgärder inom industrin (SoU 1974:4; rskr 1974:78) harriksdagen givit Kungl. Maj:t lill känna följande. Liksomnär det gäller kostnaderna för industrins omgivningsmiljöer måste utgifternaför en bättre arbetsmiljö bäras av produktionen. Utskottet ansluter sig alltsåtill den grundinställning som föredragande departementschefen och riksdagenintog i frågan . Medde stora möiljökrav som ställs är del svårt för många företag, särskiltäldre, alt ekonomiskt bära en angelägen miljöförbättring eller atl genomföraden tillräckligt snabbt. I sådana fall står ofta valet mellan att lägga nedföretaget och att fortsätta driften under otillfredsställande arbetsformer. Närdet gäller åtgärder för atl förbättra omgivningsmiljön finns som ett tredjealternativ möjligheten att erhålla statsbidrag.