prop · FZ03155 · 1975-12-31 00:00:00 — Det gällerkriminalvårdsstyrelsen, och . Regeringsrättenförordar överflyttning av vissa mål om återkaUelse i anledning av grövretrafikbrott men däremot inte mål där fråga är om upprepad trafikbrottslighet. 1975/76:155 167 Muttalar sig för avkriminaUsering av olika trafikförseelser och anser, att omsådan kommer till stånd, bör körkortsmål i anledning av trafiköverträdelserbehållas vid länsrätt. Vid oförändrad kriminalisering tiUstyrker M förslaget. Förslagetavstyrks av kammarrätten i , , länsstyrelserna iStockholms län, län, lan, , , och , länsstyrelsernasorganisationsnämnd, Föreningen . Föreningen , , , ochSvenska . Detillstyrkande instanserna anför. Högstadomstolen erinrar om att det såsom kommittén har framhålUt varkenpraktiskt eller principiellt torde vara möjligt att skilja de synpunkter somligger tUl grund för strafflagstiftningen från de grunder som avgörkörkortsfrågan. Redan av denna ståndpunkt som domstolen godtar följer attfrågor om körkortsåterkallelse bör flyttas över tUl allmän domstol. Reformenmedför också betydande praktiska fördelar. Riksåklagarenanser att kommittén har anfört övertygande argument för överflyttning. Genomhandläggning vid aUmän domstol i samband med straffmätningen ges möjlighet attnyansera samhäUsreaktionen. betonar också att det varken praktiskteUer principiellt är möjligt att skilja de synpunkter som ligger till grand förstrafflagstiftningen från de gmnder efter vilka körkortsfrågan avgörs.Hovrätten framhåUer vidare att överflyttningen tUl allmän domstol möjliggör ensnabbare handläggning av körkortsfrågan än enligt nu gällande ordning. Götahovrätt uttalar bl. a. att sedan länsrätterna numera har övertagitkörkortsmålen har de tidigare argumenten för överflyttning till allmän domstolav körkortsåterkallelser i anledning av trafikbrott försvagats något.Emellertid står aUtjämt de starkaste skälen kvar för en sådan överflyttning.Hovrätten för Nedre anser att övervägande skäl talar förkommittéförslaget och understryker särskUt de fördelar frånrättssäkerhetssynpunkt som en samtidig handläggning av straff och körkortsfrågainnebär. Kammarrätten i uttalar att körkortsfrågan bör behandlas isamband med att trafikbrottet beivras. Domstolsväsendets organisationsnämndanför att de aUra flesta åtgärder som beslutas i fråga om körkort har sin grandi att innehavaren gjort sig skyldig till trafikbrott. TrafiksäkerhetsintressenaskuUe bättre än f. n. kunna iakttas om körkortsfrågan avgjordes i samband medstrafföreläggande eller dom. Avsevärda kostnadsbesparmgar för såväl staten somden enskUde kan göras genom en överflyttning. Nänmden betonar också värdet avden samlade bedömningen av samhällsreaktionen. Vidare framhåller nänmden attkommittén visserligen i fråga om de allmänna domstolama 1975/76: 155 168 harunderskattat den ökning av arbetsbördan som ett genomförande av förslagetinnebär men att arbetssituationen vid domstolarna bortsett från ett och annatundantag är sådan att de utan personalförstärkningar lorde kunna ta på sigde uppgifter som kommittén har tänkt sig. betonaratt ett av de mera avgörande skälen för verkets tillstyrkande avöverflyttningen är frågans betydelse från trafiksäkerhetssynpunkt. Det ärorimligt att personer som utgör påtagliga trafikrisker tas ur trafiken förstlång tid efter del att de har visat sin farlighet. Statskontoret erinrar omatt det i tidigare sammanhang har tillstyrkt överflyttning av körkortsfrågornatill allmän domstol och anser att kommitténs undersökningar och övervägandenväl styrker den av verket hävdade uppfattningen. pekar påbehovet av en förkortning av den nuvarande relativt långdragna handläggningen itvå processer. Kommittén har emellertid enligt verkets mening förbisett den tidsutdräktsom kan följa av överklaganden av körkortsfrågor i samband medbrottmålsprocessen. Detta kan innebära större nackdelar och kostnader för denenskilde än nuvarande relativt snabba besvärsordning med skriftlighandläggning av körkortsfrågan. Tidsvinsten torde i vart fall inte bligenerell, och kostnadsmässigt torde förslaget ofta medföra försämringar vidbesvär. Beträffande risken för minskad enhetlighet framhåller verket att detär enhetlighet i den "totala" bedömningen av straff och körkortsfrågasom bör eftersträvas och att sådan enhetlighet torde vara lättare att uppnå ien samordnad process än i nuvarande system. Vid sammanvägning av de delvismotstridiga bedömningarna anser verket övervägande skäl tala för förslaget. i åberopar flera omständigheter tillstöd för förslaget. Straffpåföljd och körkortsingripande samordnas. Domstolenkan skaffa sig en klar bild av händelseförloppet och körkortshavarensuppträdande i trafiken. Det blir ett tvåpartsförhåUande. Inte oväsentligakostnadsbesparingar görs för det allmänna. Större rättssäkerhet uppnås. Enbetydande minoritet förordar emeUertid att nuvarande ordning bibehålls.Folksam anser det viktigt med en samordning meUan den allmänna straffpåföljdenoch körkortsingripandena liksom att nämnd alltid skall medverka när domstolbeslutar om körkortsåterkaUelse. Föreningen jurister vid allmännaadvokatbyråer åberopar att flertalet körkortsåterkallelser har sin grund itrafikbrott och att reformen främjar rättssäkerheten. Föreningen framhåUer att om vissa allmänna brott fortfarande skaU vara återkaUelsegmndandebör körkortsmål även i sådana fall handläggas av aUmän domstol. KAK framhålleratt förslaget om överflyttning av körkortsmålen tiU allmän domstol harsärskilt stor förankring i allmänhetens rättsmedvetande. Nuvarande system ärkostsamt och olämpUgt från rättssäkerhetssynpunkt. LO anser att det rentprincipiellt framstår som en klar fördel för den enskUde att påföljdsfråganoch körkortsfrågan handläggs . 1975/76:155 169 tidsskälsom kostnadssynpunkter talar för gemensam handläggning. Större möjligheter tillflexibilitet i straffmälningen skapas. Om allmän domstol handlägger brottmålettalar övervägande skäl för att samma instans får hand om körkortsåterkallelsen.NTF uttalar att största vikt måste fästas vid den trafiksäkerhetsmässigaeffekten och erinrar om att föreningen i tidigare sammanhang har hävdat atteffekten av körkortsåterkallelse sannolikt blir störst om det slutligabeslutet fattas i omedelbar anslutning till domen. Ett beslut itrafikmålet och körkortsmålet måste medföra att den åtalade förknipparkörkortsingripandet med den felaktiga handlingen i trafiken på ett helt annatsätt än om körkortsingripandet sker efter avgörandet i trafikmålet. betonar värdet av att handläggningstiden kan förkortas omöverflyttning tiU domstol sker. anser det särskUtangeläget att uppdelningen på två processer upphör. En överflyttning tiU allmändomstol synes garantera enhetlighet som de administrativa vinsternakan beräknas bU betydande. framhåUer som ett viktigtmotiv för överflyttning att det blir möjligt att avväga de straffrättsliga åtgärdemaoch kör-kortsmgripandena mot varandra. AUmän domstol har också goda förutsättningaratt bedöma även vederbörandes trafikfarlighet. Ett annat skäl för överflyttningär de besparingar som enligt kommitténs beräkningar kan göras genom en sådan.Förbundet framhåller emellertid att reformen sannolikt leder tillökning av arbetet hos de allmänna domstolarna. Färre trafikmål kan förmodas bliavgjorda genom strafföreläggande. Utredningarna torde i vissa fall blividlyftigare, främst i fråga om de personliga förhåUandena. Fullföljdsfrekvensentorde komma att öka. SärskUda sammanträden kommer att behövas för prövning avfrågor om omhändertagande av körkort. trafikskolors riksförbundhänvisar tUl sin framförda åsikt att allmän domstol bör besluta om körkortsåterkallelse. Tillremissinstanser som intar en avvaktande hållning eller anför reservationer hörregeringsrätten, som tillstyrker överflyttning tiU allmän domstol avkörkortsmål i anledning av trafikbrott av den allvarliga art att brottet somsådant kan föranleda återkallelse av körkortet. De viktigaste faUen är grovvårdslöshet i trafik, rattfyUeri, rattonykterhet, aUvarliga fall av smitningoch vissa ur trafiksäkerhetssynpunkt särskilt farliga brott. Däremot talarövervägande skäl för att körkortsingripande vid upprepade trafikbrott liggerkvar hos länsrätt. Regeringsrätten har därvid fäst avgörande vikt vid att det idessa fall blir fråga om prövning av körkortshavarens allmänna lämplighet. Återkallelsegrunden"upprepade trafikbrott" ligger nära de fall av allmän misskötsamhetsom länsrätten enligt förslaget fortfarande skall pröva. Tingsrätten blir idessa fall också tvungen att ta hänsyn till utredningsmaterial som finnsbeträffande tidigare förseelser. 1975/76:155 170 styrelsenstäUer sig tveksam tiU kommitténs beräkningar av kostnadema för reformen. SärskUtmot bakgrund av det mycket vidlyftiga system för körkortsingripanden somföreslås föreligger enUgt styrelsens mening betydande risk för en påtagligt,om inte kraftigt, ökad belastning av domstols- och åklagarväsendet. Ju störrekostnaderna blir, desto mera önskvärt ter sig alternativet att inom ramen förnuvarande system söka komma till rätta med olika brister. Styrelsen förordar attkostnadsaspekten och möjligheten till altemativa lösningar övervägs ytterUgare.Socialstyrelsen vill inte motsätta sig en överflyttnmg till allmän domstol mentvekar i fråga om reformens nödvändighet. Styrelsen framhåller bl. a. att det ifall av trafikbrottslighet inte sällan händer att länsläkaren blir mkopplad, t.ex. vid medicmska skäl bakom ett beteende som har lett till trafikolycka. Idessa fall torde, enUgt styrelsens mening, länsrättens handläggning kunnaomfatta flera aspekter på frågan än vad fallet blir vid domstol. SACOframhåller att kommittén inte har behandlat de arbetsorganisatoriskakonsekvenserna av att länsstyrelsernalänsrätterna mister uppgifter. Dessaaspekter måste tUlmätas avsevärd betydelse mot bakgrund av pågående övervägandenom länsstyrelsernas framtid inom länsberedningen. vUl därför inte uttalanågon mening i frågan. M uttalar sig för en betydande avkriminalisering avolika trafikförseelser och förordar utredning härom. Om en avkriminaUseringkommer till stånd anser förbundet det lämpligt att samtUga frågor om körkortsingripandenhandläggs av länsrätt. Förbundet erinrar också om en inom iVästerbottens län företagen undersöknmg som visade att av inrapporteradeförseelser och brott hade avgjorts av tingsrätt, genomstrafföreläggande och genom ordningsföreläggande. Om nu gällandekriminalisering bibehålls oförändrad, delar emellertid förbundet kommitténssynpunkter på vilka organ som skall handlägga körkortsfrågorna. Avde remissinstanser som avstyrker förslaget förordar de flesta att nuvarandeordning behålls. i anser att trots debetänkligheter i övrigt som kan framföras mot ett generellt överflyttande av körkortsåterkallelsernatUl allmän domstol en begränsad överflyttning skulle kunna accepteras medhänsyn tiU den tidsvinst som kan beräknas uppkomma och vara en praktisk lösningi vissa närmare angivna fall. Det borde således vara möjligt att vid sådana, iregel grova trafikbrott, där allmän domstol dömer i saken, låta den alhnännadomstolen besluta även i körkortsfrågan, övriga körkortsingripanden iform av återkaUelse, vaming och föreläggande bör dock som f. n. handläggas avlänsrätt. i förordar i första hand att nuvarandesystem behåUs men framhåller att frågan om en begränsad överflyttning tiUdomstol bör prövas, nämUgen i sådana fall där straffrågan primärt prövas avallmän domstol. Deskäl som de avstyrkande instansema däribland även länsstyrel- 1975/76:155 171 sernai och anför är tämligen likartade. Deviktigaste punkterna i kritiken kan sammanfattas på följande sätt. Den nuvarandeorganisationen är enkel och redig. Det är en fördel om alla körkortsfrågorhandläggs inom samma organisation. Det förekommer inte sällan att fråga om körkortsåterkaUelseaktualiseras av flera olika omständigheter, t. ex. av såväl trafikbrott somsjukdom eUer misskötsamhet. KompetenskonfUkter och samordningsproblem kandärför uppstå i det föreslagna systemet. Kritiken mot nuvarande system harvarit aUtför ensidig och har tagit sikte på de förhållanden som gällde innanlänsrättsorganisationen trädde i funktion . Trafiknykterhetsbrottendominerar kraftigt bland de brott som föranleder återkaUelse. Kammarrätten iStockholm nämner siffan 2/3. i bedömer att trafiknykterhetsfallenoch fallen av grov vårdslöshet omfattar av återkallelsema tillföljd av brott och av samtUga återkallelser. I dessa fall omhändertaskörkortet högst efter brottets begående, och efter ytterligarenågon vecka prövas denna åtgärd och frågan om interimistisk återkallelse avlänsrätten. Remissinstansema uttalar vidare att vissa schabloner måste tiUämpasi fråga om återkallelsetidens längd och att det i dessa fall inte finns någotbehov av att pröva både ansvarsfrågan och återkaUelsefrågan. När detgäUer andra trafikförseelser förekommer i mycket stor utsträckning attstraffrågan avgörs genom godkännande av strafföreläggande ellerordningsföreläggande. Någon bestämd siffra på antalet sådana fall länmas inte,men det uppges från något håll att huvuddelen av de brott mot olikatrafikbestämmelser som är aktuella i detta sammanhang föranlederstrafföreläggande eller ordningsföreläggande. Om överflyttning sker tillallmän domstol, finns risk för större oenhetlighet i bedömningen än som ärfallet i dagens läge. Detta gäller i än högre grad om vissa körkortsåterkaUelserskall handläggas av åklagama i anslutning till strafföreläggande, över huvudtaget kritiseras förslaget att körkortsfrågan skall kunna tas upp istrafföreläggande. a. framförs uppfattningen att man i betydandeomfattning kommer att vägra godkännande av strafföreläggande som även innefattarkörkortsåterkallelse. Några instanser går in på frågan om straffets ochkörkortsfrågans inverkan på varandra, och det anses olyckUgt om sådan inverkanskulle förekomma. Kommitténs undersökningar av allmänhetens inställninguppmärksammas och kritiseras också på vissa håll när det gäller uppläggning m. m.De kostnadsberäkningar som kommUtén har gjort är man också kritisk tiU. Ivissa fall har rätt ingående analyser av beräkningama gjorts, och instansernaär allmänt skeptiska tiU dem. Genomgående framhålls behovet av och möjlighetematiU delreformer inom ramen för det nuvarande systemet. I detta avseende nämnsbl. a. följande exempel på åtgärder. För att åstadkomma ökad snabbhet 1975/76:155 172 börlänsstyrelsen underrättas om brott eller förseelse på ett betydligt tidigarestadium än vad som sker så att handläggningen kan sättas i gång. I detsammanhanget nämns också vidgade möjligheter till interimistiska beslut ochmöjligheter att slutligt avgöra vissa körkortsmål innan lagakraftvunnetavgörande föreligger i ansvarsfrågan. Vidare nämns önskemålet om införande avett tvåpartsförhåUande (allmänt ombud) i processen och ökad muntlighet iförfarandet. Beträffandemera principiella uttalanden från de remissinstanser som avstyrker förslagetkan nämnas följande. Kammarrätten i ifrågasätter starkt om kommittén har företagit den ingåendeprövning som bör ligga till grund för ett så långtgående förslag som detifrågasatta överförandet av beslutsbefogenheten från länsrätt till tingsrättinnebär. En väsentlig brist är att utredning inte har gjorts om möjUgheternaatt få till stånd avgörande förbättringar inom ramen för nu gäUande organisationoch ordning. Detta försvårar enligt kammanättens menmg i hög grad möjligheternaatt ta ställning i frågan. anser att ytterligare erfarenhetav länsrätternas verksamhet bör vinnas innan nuvarande ordning ändras. Inom deolika länsrätterna torde numera ha utbildats en enhetlig och stabU praxis ikörkortsfrågor. Styrelsen pekar liksom kammarrätten i på möjUgheternaatt göra ändringar inom ramen för det befintliga systemet. iStockholms län anser det uppenbart att ett sönderbrytande av den nuvarande körkortsadministrationen måste vara grandat på starka skäl.Åtskilliga olägenheter följer av en funktionsuppdelning. Det förhållandet att körkortsåterkallelseoch körkortsindragning kan aktualiseras beträffande samma person föranlederkommunikationsbehov mellan beslutsorganen. Ett överförande av återkallelsefrågorfrån länsrätterna tUl de nästan fyra gånger så många tingsrätterna försvårarett enhetligt bedömande. i län underkänner kommitténsförslag att inordna körkortsingripandet i straffet. Vidare vill länsstyrelseninte instämma i kommitténs åsikt att trafiksäkerheten skulle öka genom en sådanordning. Därmed faller enligt det väsentligaste skälet för attkörkortsfrågor skall handläggas av allmänna domstolar. iJönköpings län framhåller att det kan vara svårt för en allmän domstol att inomramen för prövningen av ett visst trafikbrott få tiU stånd den helhetsbedömningav vederbörandes lämplighet att inneha körkort som synes vara angelägen.Länsstyrelsen i betonar den enkla och redigaorganisation som finns. i län anser att det finns vissaargument som talar för och andra argument som talar mot kommittéförslaget.Det är dock enligt mening fuUt klart att ett genomförande avförslaget skulle medföra betydande problem och svårigheter i olika avseenden.Det närmast tUl hands liggande alternativet är att man undersöker möjUgheternatill förbättringar inom den nuvarande or- 1975/76:155 173 i framhåller bl. a. att körkortsåterkallelseprincipieUt är en administrativ säkerhetsåtgärd och inte ett straff. Enöverflyttning av vissa återkallelseärenden till allmän domstol skulle brytasönder det nuvarande homogena systemet. Man skulle få ett komplicerat system avöverinstanser. i betonar bl. a. att detavgörande i fråga om körkortsåterkallelse skall vara det personliga behovet avkörkort i förhåUande till trafiksäkerheten. De sociala referensramarna kanenligt mening belysas bättre hos länsrätt med dennas störrekunskap och närhet tiU experter än hos allmän domstol. Föreningen uttalar att de allmänna domstolarna inle torde vara tänkta attfylla en renodlad trafiksäkerhetsfunktion. Genom en överflyttning till allmändomstol skulle man gå miste om den stora trafikerfarenhet som finns samlad hoslänsförvaltningen. En betydligt snabbare handläggning än den nuvarande böremellertid åstadkommas. a. attfrågan inte gäUer ett val mellan allmän domstol å ena sidan och länsrätt å denandra. Eftersom vissa körkortsingripanden även i fortsättningen skall ankommapå länsrätt gäller ställningstagandet om man vill ha en eller två samtidigtfungerande körkortsmyndigheter. Föreningen varnar för en sönderbrytning avnuvarande system och framhåller också ett system med skilda besvärsinstansersom en olägenhet. MHF anser att skäl kan anföras både för och emot enöverflyttning men att de redovisade motiven inte är tillräckligt bärande föratt avskaffa nuvarande handläggningsordning. Förbundet beklagar att kommitténinte närmare har undersökt möjligheterna till förbättringar inom ramen för detnuvarande systemet. anser att länsstyrelserna ochlänsrätterna torde ha erforderlig expertis för bedömning avkörkortsärenden. Enligt förbundets mening saknas därför skäl att ändra på nu gäUandeordning. Däremot betonar förbundet angelägenheten av att åtgärder vidtas såatt beslut föreligger för domslut när fråga är om trafikmål ochi andra ärenden i så nära anslutning som möjligt tUl den händelse som harföranlett omprövning av körkortsinnehavet. Svenska transportarbetareförbundetpekar på att kommittén till stöd för sitt förslag har åberopat bl. a. alhnänhetensinställning och åsikter som har kommit fram vid hearings med företrädare förolika organisationer, bl. Dessa hearings höllsemellertid innan länsrättsreformen var genomförd och förbundet förordade dåför sin del överflyttning tUl de allmänna domstolarna. I dagens läge sedanlänsrätterna har inrättats är emellertid situationen en helt annan. Förbundetbefarar att en överflytttiing nu skulle leda till försämringar när det gällersträvan att upprätthålla en enhetlig praxis. Ett ytterligare skäl motöverflyttning är enligt förbundets mening att medverkan av lekmän något somär synnerligen angeläget lättare kan administreras om 1975/76:155 174 handläggningen koncentreras tiU länsrätterna. Företrädare för den yrkesmässigatrafiken bör ingå i länsrättema. anför mycket starka betänkligheter mot en överflyttnuig avkörkortsmålen tUl allmän domstol. Det är enligt nänmdens mening angeläget attsöka samla handläggning av olika åtgärder som syftar tUl ökad trafiksäkerhethos en och samma myndighet. Länsstyrelserna har f. n. betydelsefulla uppgifterinom hela trafik-säkerhetsområdet. De deltar aktivt i bl. a. planeringen av vägväsendet.I fråga om fordonsregistrering och fordonskontroU har länsstyrelserna anförtrottsoUka uppgifter och har genom terminaler förbindelse med centrala bil- ochkörkortsregistren. Länsstyrelserna och länsrätterna har slutligen huvudansvaretför bevakning av körkortshavarnas kvahfikationer. Länsstyrelserna har såledesmöjlighet att påverka aUa de tre avgörande trafiksäkerhetsfaktorerna: vägen,fordonet och föraren. Starka skäl måste vid detta förhållande kunna åberopas,om man i stället för att stärka sambandet mellan olika trafiksäkerhetsinsatservidtar åtgärder med motsatt effekt. Nämnden erinrar också om länsberedningensöverväganden angående länsstyrelsernas organisation och verksamhet. Med hänsyntiU att körkortsärendena utgör en väsentUg del av främst länsrätternasarbetsuppgifter kommer frågan om huvudmannaskapet för körkortsingripanden atti hög grad påverka bedömningen av länsstyrelsernas och länsrättemas framtidaorganisation och verksamhet. Närdet gäller detaljfrågorna kan nänmas att kommitténs förslag angåendetidsfrister utformade efter förebild av existerande säkerhets-ochtvångsåtgärder inom brottmålsprocessen har rönt invändningar från bl. a.högsta domstolen, riksåklagaren, , hovrätten för Nedre ,kammarrätten i , domstolsväsendets organisa tionsnämnd och FöreningenSveriges åklagare. Man anser att de föreslagna tidsfristerna är alltför korta.Några instanser menar att frågan om förtur kan regleras i instruktioner ocharbetsordningar för domstolar och åklagare. Kammarrätten i anser attförslaget över huvud taget är för invecklat. anser attkommittén har varit alltför ambitiös i sin strävan att ge förtur åtkörkortsmålen. Kommitténsförslag att särskilda avdelningar och rotiar bör finnas för handläggning avkörkortsmål har kommenterats av några remissinstanser t. ex. högstadomstolen, och domstolsväsendets organisationsnämnd somavstyrker eller avråder från den föreslagna ordningen. Kommitténföreslår att trafiksäkerhetsverket får till uppgift att granska och iförekommande fall överklaga länsrätternas och kammar- 1975/76:155 175 Vid de allmänna domstolarna fullgör åklagarna rollen som allmänt ombud. Endasten mindre del av remissinstanserna tar upp frågan. Regeringsrättenkonstaterar att det har ansetts vara en betydande brist att det inte finnsnågot allmänt ombud i körkortsmål. Särskilt sedan regeringsrätten har fått stäUningav huvudsakligen prejudUcatinstans har olägenheterna tydligt framträtt. RegeringsrättentiUstyrker förslaget om allmänt ombud även för de körkortsmål som blir kvar vidlänsrätterna. Kammarrätten i anför att det bör tillskapas enmöjlighet för företrädare för det allmänna att överklaga länsrätts och kammanättsbeslut. Frågan om var det aUmänna ombudet skall placeras bör övervägasnärmare. Länsstyrelserna i , län och läntillstyrker förslaget om allmänt ombud. i länframhåller att ombudet bör kopplas in i processen från dess början och alltsåha vidsträcktare uppgifter än som anges av kommittén. iVästerbottens län finner förslaget om allmänt ombud intressant. Ombudet kanlätt passas in i nuvarande administrativa system. Svenska lokaltrafikföreningenuttrycker sin tillfredsställelse med förslaget. tUlstyrker förslaget och uttalar att ombudet bör äga rätt att på egetinitiativ närvara vid muntlig förhandling inför länsrätt och regelmässigtyttra sig över besvär som har anförts hos kammanätt eUer regeringsrätten. Länsstyrelseni anser att det inte finns anledning att ha allmänt ombud vidlänsrätterna för de mål som blir kvar där, om körkortsåterkallelser ianledning av trafikbrott flyttas över till alhnän domstol.