prop · FY0319 · 1975-12-31 00:00:00 — Detföreskrivs emellertid atl innehavaren kan straffas, om han uppenbarligenmissbrukar apparaturen. Avlyssning i brottsbekämpande syfte är inle tillåten annatän i angivna fall. Lagen innehåller inle några bestämmelser om handeln medavlyssningsapparatur med hänsyn till att sådan apparatur har ålskilligalegitima användningsområden. Emellerlid är det förbjudet all i annonseringsärskilt framhåUa apparaturens lämpUghel för hemlig avlyssning eller inspelningav samtal. Slulligen innehåller lagen bestämmelser som riktar sig motvissa faU av fotografering av personer på område som inte är tillgängligt förallmänhelen. 1 finns inte några lagregler som direkl hartill syfte alt skydda den personliga integriteten. Beslämmelser ombesittningskränkningar och (trespass av skilda slag) kan iblandåberopas som skydd mol inlegriletsangrepp. Sanklionen utgörs i så fall avskadestånd. De viktigaste reglerna i engelsk rält till skydd för privatUvel ärärekränkningsreglerna som ger domstolarna möjlighet all döma ul skadestånd, närnågons privatUv har kränkts genom olämplig publicitet eller annat utnyUjande avinformaiion om hans förhällanden. Enligt praxis är telefonavlyssning förbjuden i princip,men inrikesministern kan ge polisen liUslånd alt i särskilda fall få avlyssnatelefonsamtal eller ta del av andra meddelanden. Radiosändare får inte användasutan licens. Enligt Telegraphy Act 1967 har the Postmaster Generalmöjlighet att förbjuda tillverkning och import av särskilda radiosändare somhan av lekniska skäl inle kan ge licens för. Med stöd av denna lag har förbudmol tillverkning och imporl utfärdals belräffande radiosändare som sänder påvissa angivna frekvenser. Förbudet, som avser atl skydda dessa frekvenser,drabbar bl. a. walkie-lalkie-apparater och bugs. Är 1970 tUlkallade den engelska regeringen sakkunniga,Commiiiee on Privacy, med uppdrag all överväga om lagstiftning erfordras förall ytterligare skydda medborgarna mol intrång i privatlivet begångna avprivatpersoner, förelag eUer andra enskilda rättssubjekt samtall framläggaförslag. Kommillén har offentliggjort ell belänkande, som f. n. ärföremål för överväganden. Kommittén föreslår bl. a. straffrättsliga ochskadeslåndsrättsliga regler tiU skydd mol bruket av akustisk och optiskapparatur och skadeslåndsrättsUga regler lill skydd mol använd- ningen av privat information. Enligt kommilléns mening bördel tillskapas ell siraffstadgande som förbjuder någon all bruka akustisk eUeroptisk apparatur mot en person eller hans egendom om åtgärden företas ihemlighet och med direkl syfte alt övervinna del naturliga skydd som tinns. Somytterligare förutsällning gäller all omständigheterna skall vara sådana, altden angripna personen har anledning tro, all han har skyddat sig eller sinatillhörigheler mot övervakning. Artikel 28 i civillagboken föreskriver som obefogat kränks i sina personliga förhållanden kan föra talan om attkränkningen skall upphöra. I vissa fall kan skadestånd utgå. Även ideell skadaersätts. Stadgandets räckvidd är beiydande. Del skyddar såväl en persons ära,hans rätt till namn och egen bild som hans hemlighelssfär. Denna sfär består avalla faktiska förhållanden av privat, yrkesmässig och ekonomisk nalur, som inteär kända och inte heller kan iakttas av utomstående. Det fordras därvid alt denenskilde vUl all förhållandena skall vara hemliga. Denna viljeinriktning kanframgå av den enskildes uppträdande eller genom en bedömning av vad som är etlrimligt iniresse för den enskilde. Enligl rättspraxis omfattas bl. a.telefonavlyssning av stadgandet. Är infördes i den schweiziska strafflagen flera nyastraffbestämmelser lill skydd för den personliga integriteten mol angrepp medlekniska hjälpmedel. Genom dessa bestämmelser förbjuds dels avlyssning ellerinspelning av etl privat samtal mellan utomstående, dels hemlig inspelning avprivatsamtal, dels fotografering utan medgivande av vederbörande avförhållanden som hör till dennes hemlighelssfär. Vidare straffbeläggsanvändningen av maierial som har åtkommils genom straffbar avlyssning,inspelning eller fotografering och all vidarebefordra till utomstående vad somframkommit genom sådana åtgärder. Innehav och tillhandahållande åt tredje manav inspelningar och fotografier som har anskaffats på olagligt sätl är ocksåstraffbelagda. Från ovannämnda förbud undantas avlyssning och inspelning avtelefonsamtal med hjälp av utrustning som är auktoriserad av det statligalelefonmonopolel. Slutligen kan straff följa på vissa andra ålgärder medavlyssnings-, inspelnings- och fotograferingsapparalur, som kan användas förinlegri-lelskränkande handlingar. Sådana ålgärder innefaltar skilda former avdistribution saml reklam. Den västtyska grundlagen innehåller enrättighetskatalog som har lett till all en allmän personlighetsrätl numerautbildats i domstolspraxis. Kränkningar av denna allmänna rält kan beivras medskadestånd, även om fömlsällningar av objektiv eller subjektiv art i enlighet med speciallagstiftning inte är uppfyllda.Domslolarna har sålunda inskridil mol ålgärder som inneburit all man medteknisk apparatur utforskat samtal och brev som har anseits höra till personlighetensprivatsfär och mol bandupptagning av annans tal, eftersom rälten till den egnarösten har ansetts ingå i den allmänna personlighetsrätten. Ar infördes i den västtyska strafflagen två nyabeslämmelser lill skydd mol missbruk av inspelnings- och avlyssningsapparalur.Enligl den ena bestämmelsen straffas den som olovligen lyssnar lill annansprivatsamtal med hjälp av avlyssningsapparatur eller spelar in annansprivatsamtal och därigenom kränker den andres privatliv. Den andra regelnriktar sig mot tiänstemän och förbjuder dem atl olovligen yppa hemligheter somhar anförtrotts dem eller som är tillgängliga för dem i tjänsten eller somlovligen eller olovligen har spelals in eller uppfattats med hjälp avavlyssningsapparatur. Denna lagsliftning kan sägas innebära elt partielltgenomförande av ell framlagt förslag till revision av den västtyskastrafflagen. Elt kapitel i detta förslag handlar nämligen om skyddel förprivatlivet. Del innehåller regler om telefonavlyssning och andra former av avlyssningi synnerhet med tekniska hjälpmedel. Förslag liU vissa civilrätlsliga beslämmelser lill skyddför personlighetsrällen har lagts fram . 1 förslagel behandlas en delspeciella former av kränkningar, t. ex. del fall atl någon obefogat med hjälpav avlyssningsapparat eller på liknande sätt skaffar sig kännedom om annansyttranden som inle är avsedda för honom eller om annans förhållanden inomprivat-eller familjelivet. Slutligen kan nämnas att det även finns bestämmelser, somsyfiar till att hindra yrkesmässig lillverkning, försäljning och imporl avavlyssningsapparalur. Undanlag medges för särskilda ändamål, t. ex.vetenskapliga undersökningar. I den österrikiska strafflagen infördes enbestämmelse om missbruk av inspelningsapparalur (artikel3IO d). I dennaföreskrivs straff för den som uppsåtligen använder anordning för inspelningeller avlyssning i syfte atl skaffa sig eller annan obehörig person kännedom omyttranden som inte är avsedda för offentligheten eller för gärningsmannen.Vidare stadgas straff för den som uppsåtligen och ulan lov av den talandeoffentliggör etl privat yttrande eller gör della tillgängligt för Iredje man. Är 1968 lades fram förslag till ny strafflag. Förslagelinnehåller, förutom en motsvarighet till artikel 310 d, beslämmelser lill skyddför post- och telehemligheten. Den nya strafflagen har anlagils av parlamentetoch träder i kraft . Vad försl angår den federala lagstiftningen gäller enligtsection 605 i Communications Act of 1934 i dess lydelse efter lagändring år1968 etl allmänt förbud för den som mottar telefonsamtal eller radiomeddelandenatt yppa eller offentliggöra innehållel. Del är vidare förbjudet atl avlyssnaradiomeddelanden med hjälp av teknisk utrustning utan samtycke av avsändarenoch atl yppa eller offentliggöra innehållet i sådant meddelande. Enligl dennalag krävs vidare tillstånd för atl använda radiosändare, som kan sända meUanstaterna. Radiosändare får inte heller användas för all ulan samiycke avsamlliga inblandade avlyssna eller registrera andras privatsamtal. Är 1968antog kongressen and Safe Slreels Act of 1968. Ett avhuvudavsnitten i denna lag handlar om avlyssning. Enligl lagen är delstraffbart atl med hjälp av elektronisk, teknisk eller annan utrustningavlyssna eller söka avlyssna telefonsamtal eller andra samtal. Del är vidarestraffbart all i affärslokaler och kontor använda eller söka använda sådanutrustning som är ansluten till lelefonanläggning eller som sänder per radioeller som inkräktar på radioförbindelser. Även yppande och användande avinformaiion som har åtkommils genom olaglig avlyssning är straffbelagt. Fråndessa regler görs vissa undantag. Viktigast är att beslämmelsen inle innebärnågon begränsning i presidentens rätt all vidta de åtgärder som han ansernödvändiga för alt skydda staten mot angrepp från främmande makt, mot spionerieller mol uppror. Vidare äger justitieministern rält all hos federal domstolbegära tillstånd för () atl företaavlyssning för atl skaffa bevis vid misstanke om vissa uppräknade, grova brott.Molsvarande befogenhel lillkommer högste åklagaren inom en stat, varslagstiftning tillåter avlyssning. Lagen innehåller detaljerade beslämmelser omproceduren vid behandling av frågor om tillstånd lill avlyssning saml om huravlyssningen skall gå till. Tillståndet är tidsbegränsat men kan förlängas avdomstolen. Kongressen skall varie år underrättas om tillståndsgivningen. 1968 årslag innehåller vidare bestämmelser som förbjuder tillverkning, transport,innehav, försäljning och annonsering av utrustning som gärningsmannen vet ärsärskilt lämpad för hemlig avlyssning. Upplysningarsom har erhållits genom olovlig avlyssning får inte användas som bevis infördomstolar och andra myndigheler. Den som har blivit utsatt för olagligavlyssning har rätt till skadestånd. Flera delstater i har beslämmelser mol avlyssning. I Illinoisgäller förbud mot atl med hjälp av avlyssningsanordning lyssnatill eller registrera muntliga samtal utan samtycke av någon av dellagarna isamtalet eUer atl använda eller avslöja upplysning som man vet eller bör vetahar erhållits genom olaglig avlyssning. Undantag görs för hörapparater somanvänds av döva eller personer med nedsatt hörsel. Förbudet mol avlyssning gäller också för polisen och andrabrottsbe- Information som har erhållits islrid mol förbudet mot avlyssning får endast åberopas i mål om ansvar föravlyssningen. Påföljden för olaga avlyssning är dels straff, delsutverkande av förbud för gärningsmannen all företa ytterUgare olagligavlyssning, dels skadestånd. Talan om skadestånd kan rikias motgärningsmannen, mot den för vars räkning avlyssningen gjordes och molfastighetsägare som har tillåtet avlyssningen. I gäller atl avlyssning eller inspelningmedelsteleklronisk eller annan apparatur av samtal mellan å ena sidan enperson, som är häktad eller på annal sätl omhändertagen av offentlig myndigheteller eljest befinner sig på offenilig myndighels område, och å andra sidanhans advokat, reUgiöse rådgivare eller läkare, är förbjuden, om inle båda desamtalande har samtyckt till avlyssningen eller registreringen. Det är vidare förbjudet atl med leknisk apparatur avlyssnaeller spela in samtal, om samtalet förs under omständigheter som utvisar attdeltagarna önskar att samtalet skaU vara begränsal till dem själva.Bestämmelsen gäller alla sådana samtal ulom samtal per radio. Det är enligt integritetsskyddskommilténs mening i och försig möjligl all tillägga integriletsbegreppel en så vidsträckt innebörd all detfår tiäna som grund för och sammanfattning av del skydd för aUa icke-ekonomiskainlressen som rättsordningen tillhandahåller eller bör tillhandahålla.Kommitténs uppdrag gör emellertid en så bred aspekt onödig. Enligt dess meningbör en bestämning av integriletsbegreppel i förevaran/Je sammanhang därförendast ha sin utgångspunkt i del skyddsbehov som orsakas av förekomsten avolika tekniska apparater. Eftersom man med dessas hjälp kan åtkomma vad som kanses eller höras, anser kommittén del vidare naturligt att först slälla frågan ivad mån en enskild person bör åtnjuta skydd mot utomståendes insyn i hansprivala förhållanden. En individ som lever i elt samhäUe och sålunda ingår i engemenskap med andra människor kan enligl kommittén självfallet inte göragällande något absolut anspråk på att få leva i fred för andra individer ellerostörd av samhällets organ. Efiersom gemenskapen med andra människor ochsamhörigheten med samhällel är grundläggande för den enskilda människansviUkor, är det lydUgt att tanken på ett skydd för dylika anspråk slår i motsatstill åtskiUigl som av andra skäl måste gälla. Regler som syfiar lill atl skyddaden enskildes personliga integritet måste sålunda förses med mer eller mindrevittgående undanlag eller andra begränsningar, så att andra människors ochsamhällets intressen i övrigt inle träds för när. Kommittén konstaterar atl uppfattningen all den enskildebör ha rättsordningens skydd för sitt privatliv har kommit lill uttryck såväl i internationella fördrag som i utländska rättssystem. Ensådan uppfattning ligger också i linje med beslämmelserna i gäUande svensk rättom skydd för den enskildes frid. Samma inställning har kommU tiU ullryck även iandra sammanhang, exempelvis genom lagstiftningen om förtal. Enligt kommiitens mening tyder dessa omständigheter på altdel finns en allmän grundsyn som innebär atl den enskildes iniresse av atl hansprivala förhållanden inte skaU komma tUl utomståendes kännedom utan hans viljaoch vetskap förtjänar rättsordningens skydd. Önskemål om attinlegriletsinlressel erkänns av rättsordningen och tillförsäkras skydd i siörreomfaltning än hiltills har också gjort sig allt mera märkbara i den allmännadebatten. Samlidigl har den lekniska ulvecklingen skapat utomordentUgamöjligheter för den som så önskar all skaffa sig kunskap om andras privatliväven om belägg saknas för all leknisk apparatur används på sådant sätt iSverige i mer beiydande omfattning. KommUlén anser det önskvärl att ell systematiskträttsskydd utformas för den personUga integriteten. Detta begrepp är liktydigtmed den enskildes anspråk på alt informationer om hans privala angelägenheterinle skall vara tUlgängliga för eller få begagnas av utomstående ulan hansvilja. Bestämningen belyder enligt kommillén inle mer än att en ram anges inomvilken den enskilde kan skyddas mol inlegriletsangrepp. I vad mån etl sådaniskydd bör beredas honom beror därulöver på en avvägning av den enskildesintegritetsanspråk mot det iniresse som föranleder angreppet. Den gjorda bestämningen av integriletsbegreppel syftarinle, underslryker kommittén, till atl närmare ange vad som bör betraktas somden enskildes privala angelägenheter. Del torde enligt kommittén inte hellervara möjligt all åstadkomma en fullständig uppräkning av dessa företeelser.Praktiskt hänger frågan också samman med arten av del angrepp som hotar denenskilde. Frågan bör därför lösas i samband med att olika angreppsformerbehandlas. Frågan om lämplig sanktionsform mot integritetskränkningarär enligl kommittén utomordentligt betydelsefull. Tänkbara sanktioner mot integritetsangreppmed hjälp av teknisk apparatur är straff, skadestånd och förverkande. Försvensk rätts del är straffet den primära sanklionsfor-men. Förverkandeförutsätter atl det som skaU förverkas har begagnats som hjälpmedel vidstraffbelagd gärning eUer på visst annat sätl har ett direkl samband med brott.Även skadeslåndssanktionen är sekundär i förhållande till straff. Kränkning avden personliga integriteten orsakar enUgl kommittén generellt inle heller skadapå någol enligt den allmänna skadeståndsregeln ersällningsgillt iniresse. Denskada som en sådan kränkning vållar är närmasl att jämställa med lidande somvållas genom angrepp på heder och ära. Sådan ideell skada ersätts enligl svenskrätt endasi i begränsad omfattning och under förulsätlning all skadan harvållats genom straffbelagd gärning. Kommittén diskuterar i anledning härav möjligheten av att bryta sambandei meUan straff ochskyldighet atl ersätta ideell skada men kommer fram lill all en sådan lösningbör väljas först om det visar sig alt elt tillräckUgt skydd motintegriletskränkningar inte kan skapas genom kriminalisering. Skadestånd kandäremoi tjäna som en särskild påföljd vid sidan av straffet. EnUgl kommilléns mening är del också möjligt all stärkaskyddet mot integrilelsangrepp genom all med näringsrällsliga åtgärder ingripamol den aktuella tekniska apparaturen. Kommillén framhåUer dock atl sådanaålgärder kan rikias endasi mol vissa apparater. Skyddel kan därför inle väntasbli fullgott. Kommittén anser därför all tyngdpunkten hos skyddet bör ligga påstraffrättsliga åtgärder. Kommittén betonar all det straffrättsliga skyddel börtillskapas under hänsynslagande lill hävdvunna principer i svenskkriminaUagstiflning. Vad som därvid främsi påkaUar uppmärksamhet är kravel altgränserna för del straffbelagda områdei skall tydligt framgå av lagtexten. Kommillénkallar denna princip för tydlighelskravel. Av della krav följer alt någonallmänl hållen lagregel inle kan komma i fråga. 1 stället krävs detaljbeslämmelser för olika situationer. En sådan konstruktion medför emeUertid attintegritelsinlressel kommer alt lämnas oskyddat ulanför de situationer somläcks av delaljbeslämmelserna. Något hell fullständigt skydd för integritetenmot angrepp med teknisk apparatur kan enUgl kommillén sålunda inle genomföraspå straffrällslig väg. Enligt kommittén är det inte möjligt alt ange någongemensam princip för besiämmande av de inlressen som kan leda lill all skyddför integritelsinlressel inte kan genomföras. Kommittén diskuterar sedan på vad säll tydlighelskravellämpligen bör tiUgodoses vid utformningen av det straffrättsliga skyddet. TiUgrund för diskussionen ligger följande tankegång. En straffbestämmelsesräckvidd avgörs av de rekvisit som beslämmelsen innehåller. Del är den sam'adeeffeklen av dessa rekvisit som är belydelsefuU. Det är emellertid länkbart altden erforderliga gränsdragningen mellan det straffria och det straffbelagdaområdei åstadkommes främsi genom alt elt av rekvisiten anges med särskildprecision. De olika rekvisit som blir aktuella i detta sammanhang framgår ihuvudsak av det förhållandel atl vad som skall straffbeläggas är att någon medleknisk apparatur kränker annans personliga integritet. Antingen självagärningen eller den lekniska apparaturen eller de privala angelägenheter somåsyftas kan alllså bli föremål för en särskUd precisering. Därutöver är delemellerlid också tänkbart att kunna tillgodose tydlighelskravel genom all istraffbestämmelsen noggrant utmärka de omständigheter varunder gärningen måstebegås för atl bestämmelsen skall bU tillämplig. Kommillén granskar därefier de olika rekvisiten med hänsynlill tydlighelskravel. Vad försl angår själva gärningen framhåller kommillénatt inlegritetsangreppel med hjälp av leknisk apparatur normall försiggår i tvåolika momeni. Först måste sålunda apparaturen placeras ul eller eljeslanbringas så att gärningsmannen kan skaffa sig den kunskap som han önskar få tiUgång till. Det andra momentet beslår iatl apparaturen sätts i funktion. De gärningar som straffbestämmelsen skallrikta sig emot kan enligl kommillén inle beskrivas närmare än genom sådanauttryck som "anbringar", "begagnar sig av","använder" eller "sätter i funktion" leknisk anordning.Försök all genom en snävare beskrivning av gärningen tillgodoselydlighetskravet kommer alt medföra atl från det straffbara området mer ellermindre godtyckUgt utesluts gärningar som är lika siraffvärda som de vilkaenligl del valda uttryckssättet kommer atl omfattas av gärningsbeskrivningen.Kommittén finner därför all förhållandevis allmänl hållna beskrivningar avsjälva det straffvärda beteendet måste användas. Nödvändiga begränsningar islraffbudels räckvidd bör därför sökas efter andra vägar. Efiersom de apparater som kan missbrukas till skada förden personUga integriteten även har åtskilliga legitima användningsområden ärdel enligt kommilléns mening inle heUer möjligt all nå erforderligabegränsningar av slraffbarhelen genom atl närmare beskriva dessa apparater. Somen ylterligare nackdel med alt precisera de lekniska apparater som omfattas avbeslämmelsen anför kommittén alt en sådan melod dessutom skulle nödvändiggöralagändringar så snart ny teknisk apparatur kommer till. Under hänvisning till motsvarande lagstiftning i vissafrämmande länder lar kommittén sedan upp frågan om en begränsning kanåstadkommas genom alt ange de företeelser som skaU skyddas. Enligt kommittén ärdel sannolikt mest väsentligt atl, som har skett ulomlands, skydda privatsamtalmot avlyssning och inspelning med hjälp av teknisk apparatur. EmeUertidinnefatlar en sådan begränsning av skyddsområdet, enligt kommitténs mening, ettmått av godtycke, vars konsekvenser kan vara besvärande. a. fallerdiktamina ulanför del skyddade områdei. Metoden ger inte heUer möjlighet alttillgodose behovel av skydd för arbets- och yrkeslivet. Det skyddade områdeibUr aUtså för snävt. A andra sidan kan del likväl göras gäUande alt nämndatillämpningsområde kan bli alltför vidsträckt och gränserna otydliga. Del kannämligen ibland vara svårt all avgöra vad som är privatsamtal. Etl onyanseratskydd för alla privatsamtal kan också föra för långt. Den norskastraffbestämmelsen lämnar skydd mot avlyssning och inspelning endast omapparaturen används hemligt. Kommittén diskuterar om en molsvarandebegränsning bör införas även i svensk rätt. Enligt kommittén rinns det vissaskäl som lalar för delta, bl. a. del förhållandel all den enskilde har särskiltsvårt atl skydda sig mot dolda angrepp mol sin integritet. Kommittén anseremellerlid atl del föreligger starka skäl alt ge skydd även mot öppnaintegrilelsangrepp med hjälp av leknisk apparatur. Den rättspolitiskavärderingen är densamma i båda fallen. Öppna integrilelsangrepp kan Ukaväl somdolda sådana angrepp innefatta försök atl skaffa sig kännedom om annanspersonliga förhållanden. Den enskilde bör enUgl kommittén inte heller varaskyldig atl finna sig i att utomstående håller honom under observation baradärför att han känner Å andra sidan kan det inle anlas allall dold avlyssning är illegitim. För vissa övervakningsändamål kan del varanödvändigt att avlyssningen företas i hemlighet. Det är enligl kommittén enavvägningsfråga huruvida iniresset av en effektiv övervakning förtjänarföreträde framför intresset av alt skydda integriteten hos de personer somuppehåller sig där övervakningen sker. Till dessa systematiska och principiellabetänkUgheler mot atl skilja mellan öppna och dolda angrepp kommer praktiskasvårigheter. Enligt kommittén kommer domslolarna sannoUkt att endasi i extremafaU anse all sådana ålgärder som det här är fråga om har företagils öppet. Om ilagtexten föreskrivs all gärningen skall ha skett "i hemlighet" eller"dolt", kommer detta rekvisit därför sannoUkt inte all i nämnvärd månfyUa den avsedda funktionen all begränsa lagrummets räckvidd. Enligl kommitténs mening kan man åstadkomma.del bästaskyddet för integriteten som del straffrättsliga tydlighelskravellillgodoses, om man skyddar den enskildes personliga integritet inom de platsersom avses med gällande beslämmelser om hemfridsbrotl och olaga intrång. Fleraskäl talar för denna lösning. För del försia torde del, genereUt sell, vara såalt den enskildes behov av skydd för sina privala angelägenheter gör sigsärskilt slarkl gällande inom hans bostad. För del andra avser beslämmelsernaom hemfridsbrotl och olaga intrång föruiom bostad ålskilliga andra lokaliteteroch platser. Genom anknytning lill dessa beslämmelser kan därför inlegrilelsskyddelgöras vidsträckt trots att skyddel begränsas geografiskt. Man kan därigenomockså få etl skydd för arbets- och yrkeslivet.