prop · FZ03187 · 1975-12-31 00:00:00 — En sådan ordning är i och för sigägnad att leda till en större enhetlighet, eftersom den riktar uppmärksamhetenpå frågan om särskilda bestämmelser i det ena eller andra hänseendet behövs.Särbestämmelserna som måsle behållas kan framstå som onödiga.En gemensam lag bidrar också till en slörre enhetlighet i rättstillämpningen, 1fiertalet fall är de särbestämmelser som blir nödvändiga i en gemensam lag föralla kommuner och landstingskommuner inle av den arten alt de på någolanmärkningsvärt sätt minskar överskådligheten. Det är i regel fråga ombestämmelser som på någon enstaka punkt föreskriver en avvikande ordning, inleom vitt skilda organisatoriska syslem eller arbetsformer. Medhänsyn till vad jag nu haranfört förordar jag att utredningens förslag om engemensam lag för samtliga kommuner och landstingskommuner genomförs, Lagenbörenligt min mening ges beteckningen "kommunallag", även om dettamedför att det inle redan av rubriken framgår att lagen avser både kommuner ochlandstingskommuner. I fråga om den närmare utformningen av lagen får jaghänvisa till specialmotiveringen. Prop.1975/76:187 324 Utredningenanser att del ligger i sakens natur all de deltagande kommunerna föriorar iinfiytande över verksamhel som bedrivs i interkommunala former, oavsett vilkenjuridisk form man har vall för samarbetet. Från kommunaldemokratiska synpunkteroch rättssäkerhetsaspekter synes kommunalförbundsformen vara all föredraframför bolagsformen. Utredningen anser därför att kommunalförbundsformen börbehållas även i fortsättningen och alt det på de fiesta områden bör ankomma påkommunerna själva att bestämma valet av samarbetsform. Eftersom KFL i betydandeomfattning hänvisar till reglerna i KL, anser utredningen att det från lagteknisksynpunkt är fördelaktigast all de speciella beslämmelserna om kommunalförbundtas in i ett särskilt kapitel i en enhetlig kommunallag. Förslagethar föranlett kritik från fiera håll. Kammarkollegiel anför all bestämmelsernai KFL har fogals lill lagförslaget som ett särskilt kapitel och de omfatiar 32av förslagets 103 paragrafer. Detta talar enligt kollegiets mening mot att KFLförs samman med den nya kommunallagen. Om man utgår från att lagen bör upptaendast regler som är centrala för den kommunala verksamheien, saknas enligtVärnamo kommun anledning att belasta lagtexten med speciella bestämmelser förkommunalförbund. Liknande synpunkter anförs av några andra remissinstanser. Detbetonas också alt kommunalförbundet har fåll allt mindrebetydelse som samverkansform. Ilikhet med remissinstanserna förordar jag att KFL behålls som en särskild lag.Kommunallagsutredningens förslag föranleder, liksom de förslag fråndemokratiutredningen som jag har behandlat i det föregående, vissa ändringar iKFL. 1 fråga om dessa författningsändringar saml i fråga om de ändringar ilagen (1919:293, omtryckt 1969:770) om ändring i och ecklesiastikindelning (), lagen (1965:596) om kommunala sammanläggningsdelegerade ochkommunalskattelagen (1928:370) som föranleds av kommunallagsulredningensförslag får jag hänvisa till specialmotiveringen, 1 specialmotiveringen kommerjag också att ta upp förslag lill ändringar i vallagensbestämmelser om utseende av suppleanter för kommunfullmäktige. Bestämmelsernaom valkretsindelningen och de grundläggande bestämmelserna om valsystemet vidval av landtingsmän finns nu i LL, medan de närmare bestämmelserna ommandatfördelningen m. m, finns i vallagen, 1 fråga om valen lillkommunfullmäktige finns endasl bestämmelsema om valkretsindelningen i KL resp,KLS, I samband med alt jag lade fram det förslag som utgjorde grund förriksdagens beslut om ett nytt valsystem för landstingsvalen (prop,1975:101, KU 1975:19, rskr 1975:227) anfördejag alt den fördelning avbestämmelserna rörande valen till som har gjorts mellan regeringsformenoch vallagen borde tillmätas slor betydelse när del gäller att fördelamotsvarande bestämmelser om de kommunala valen mellan kommunallagstiftningenoch vallagen (prop. s. 60), Till dess att ställning kunde tas till förslaget omen enhetlig kommunallag Prop.1975/76:187 325 bordeemellertid bestämmelserna om valkretsindelningen och bestämmdserna om fastavalkretsmandat och utjämningsmandat vid landstingsvalen ha sin plats ikommunallagarna, medan bestämmelserna om mandatfördelningen borde behållas ivallagen. För riksdagsvalens del återfinns de grundläggande bestämmelsema omvalkretsindelningen och mandatfördelningen i regeringsformen. Övrigabestämmelser som rör valet finns i vallagen, Kommunallagsulredningen ulgårfrån att alla bestämmelser som rör valen till landsting och kommunfullmäktigekan tas in i vallagen. Utredningen har därför inte tagit in några sådanabestämmelser i förslaget lill enhetlig kommunallag. Vidlandstingsvalen tillämpas i princip samma valsystem som vid riksdagsvalen ochdel medför inga svårigheter att fördela de bestämmelser som rör landstingsvalenmellan kommunallag och vallag efter i huvudsak samma grunder som har valts förfördelningen av bestämmelserna om riksdagsvalen mellan regeringsformen ochvallagen. För valen till kommunfullmäktige gäller emellertid ett annatvalsystem och det är svårt alt på ett naturiigt sätl fördela bestämmelsernahärom på olika lagar. Det särskilda intresset av att de viktigastebestämmelserna om valet lill tas in i grundlag har inte någonmotsvarighet när del gäller de kommunala valen, I likhet med remissinstansernafinner jag därför att den ordning som utredningen uttalar sig för är lämplig,även om den - lill skillnad mot vad som är fallet i fråga om riksdagsvalen -innebär att alla beslämmelser som hör samman med valet förs till vallagen. Tillden närmare utformningen av de bestämmelser som jag nu har berört ålerkommerjag i specialmoliveringen, 1enlighet med vad jag nu har anfört har inom kommmundepartementei upprättatsförslag till 2 lag om införande av kommunallagen, 3 lag om ändring i lagen (1957:281) omkommunalförbund, 4 lag om ändring i vallagen (1972:620), 5 lag om ändring i lagen (1919:293) om ändring ikommunal och ecklesiastik indelning, 6 lag om ändring i lagen (1965:596) om kommunalasammanläggningsdelegerade, 7 lag om ändring i kommunalskaltelagen (1928:370), Delunder 4 angivna förslaget har upprättats i samråd med chefen förjustitiedepartementet och det under 7 angivna förslaget i samråd med chefen förfinansdepartementet. Prop.1975/76:187 326 Somframgår av vad jag har anfört i det föregående (avsnitt 12.10) avses den nyalagen ersätta KL, KLS, LL och LLS. I fråga om lagens rubrik får jag hänvisatill vad jag har uttalat i del sammanhanget. 14.1.1 1 kap. Allmänna beslämmelser Dettakapitel motsvarar första kapitlet i KL, KLS och LL, Kapitlet, som är indelat ifem paragrafer, innehåller bestämmelser om bl. a, indelningen i kommuner ochlandstingskommuner samt om medlemskap, befogenheter och beslutanderätt, Dennaparagraf, som motsvarar 1 S KL, 1 S KLS och 1 S LL, innehåller dengrundläggande bestämmelsen om indelningen i kommuner och landstingskommuner.Av paragrafen framgår att lagen är tillämplig på alla kommuner ochlandstingskommuner, Beslämmelserna i 2 S LL avses bli flyttade till . Gällanderätt m. m. 11 S KL anges att riket är indelat i kommuner, medan det i 1 S KLS sägs altStockholm utgör en kommun. Paragraferna innehåller vidare hänvisningar tillKFL och . Om osäkerhet råder i fråga om gränsen för kommuns område förordnarregeringen enligt 1 S KL resp, I S KLS angående gränsens rätta sträckning. Enligt3 kap. 11 S fastighetsbildninglagen (1970:988, omtryckt 1971:1035) fårfastighetsbildning som medför ändring av gräns för kommun ske endast omåtgärden är av väsenilig betydelse för en ändamåfsenlig fastighetsindelningeller medför att den kommunala indelningen blir lämpligare. Till sådanfastighetsbildning skall i vissa fall inhämias medgivande från regeringeneller , 1 lagen (1970:991) om ändring i och ecklesiastikindelning i samband med fastighetsbildning slås fast principen all kommungränsskall anpassas efter ändringar i fastighetsindelningen. Fastighetsbildningslageninnehåller i 13 kap, bestämmelser om fastighetsbildning för samordning medkommunal indelning, när fastighet har enskild mark på ömse sidor om kommungränseller samfällighet består av mark inom olika kommuner. Råder osäkerhet om denrätta sträckningen av fastighetsgräns, prövas frågan vid fasiighelsbeslämningenligt 14 kap, fastighetsbildningslagen. Kommunallagsulredningenhar inhämtat yttrande från dåvarande lantmäteristyrelsen över frågan ombeslämmelserna om att regeringen i vissl fall skall förordna om rättasträckningen för kommungräns har någon funk- Prop.1975/76:187 327 tionalt fylla efter fastighetsbildningsreformen. Osäkerhet i fråga om kommungränssom stämmer överens med fastighetsgräns torde enligl slyrelsens yttrandenormalt kunna undanröjas genom fasiighelsbeslämning enligt 14 kap.fastighetsbildningslagen. Det kan emellertid inte ske, om kommungränsen intesammanfaller med fastighetsgräns. Styrelsen syftar främsl på del fallet altkommungränsen går över allmänt vattenområde. Styrelsen anser alt ifrågavarandebeslämmelser i KL och KLS behövs i varje fall så länge de allmännavattenområdena inte ingår i fastighetsindelningen. Enligt1 S LL ulgör varje län utom en landstingskommun. En kommun som vidtiden för lagens ikraftträdande inte tillhörde landstingskommun skallfortfarande stå utanför den landstingskommunala indelningen, om inteannorlunda bestäms enligt 2 S- Utöver är del numera bara Malmöoch kommuner som inle tillhör landstingskommun. Sådan kommun, dockinte , får enligt 2 S inträda i landstingskommun, omsamstämmande beslul därom fattas av kommunen och landstingskommunen. Närsynneriiga skäl föreligger, får regeringen beslula om sådan kommuns inträde ilandstingskommun. Länsberedningen har i betänkandet (SOU 1974:84) Stat ochkommun i samverkan föreslagit alt och kommuner skall ingå iresp. Enligt vad som anförs i prop. 1975/76:168 om vissafrågor rörande den regionala samhällsförvaltningens uppgifter och organisationbör emellertid erfarenheterna av de samarbeisavial som harträffats mellan dessa kommuner och resp, landstingskommun avvaktas, innanfrågan prövas om det finns skäl för beslut om inträde mot kommunernas önskan, Iförarbetena till LL diskuterades om de bestämmelser som finns i 2 S LLborde placeras i med hänsyn lill att de rör frågor om ändring i denkommunala indelningen. Det ansågs emellertid olämpligt att betunga medföreskrifter som skulle kunna tillämpas bara i några få specialfall, 1 detsammanhanget uttalades att bestämmelserna i om reglering av de ekonomiskamellanhavandena vid indelningsändring bör tillämpas analogt, närlandstingskommuner skall förenas eller stad skall inträda i landstingskommun(prop, 1954:119 s. 59), Uiredningenframhåller att det enligt I kap, 6 S regeringsformen i riket finnsprimärkommuner och landstingskommuner och att det därför kan synas överflödigtatt ta in en bestämmelse av i huvudsak samma lydelse i den nya kommunallagen.En sådan bestämmelse har emellertid den särskilda funktionen att ange på vilkakommuntyper lagen är tillämplig. Utredningen föreslår därför alt enmotsvarande regel las in i den nya lagen. Eftersom utredningen föreslår att KFLskall arbetas in i den nya lagen, innehåller utredningens lagförslag inte någonmotsvarighet till den hänvisning till KFL som finns i I S KL och 1 S KLS. Medhänsyn till lantmäteristyrelsens yttrande anser utredningen alt en Prop.1975/76:187 328 föreskriftom bestämning av kommungräns fortfarande behövs. Uiredningen föreslåremellertid att bestämmelsen fiyttas till . 1fråga om landstingskommunerna föreslår utredningen alt liksom f n. varje länskall ulgöra en landstingskommun. Utredningen ifrågasätter om del i en enhetligkommunallag finns anledning att särskilt markera alt inte utgörlandstingskommun. Enligt uiredningen kan det endast i undanlagsfall bli frågaom att frångå principen all varje län skall ulgöra en landstingskommun. Omlänsberedningens förslag alt och kommuner skall inträda iresp, landstingskommun genomförs, kommer det enda undantaget från principenall vara . Bestämmelsen i 2 S LLom kommuns inträde ilandstingskommunerna avser numera endast och kommuner.Utredningen anser att en regel med så begränsat tillämpningsområde inte passarin i en enhetlig kommunallag. De skäl mot att placera bestämmelsen i somframfördes vid tillkomsten av LL har inte samma styrka när målet är attåstadkomma en enhetlig kommunallag. Utredningen föreslår att bestämmelsenflyttas lill och alt det i den nya kommunallagen sägs att varje län utgören landstingskommun, om inle annat är föreskrivet. Varje avvikelse frånprincipen att varje län skall utgöra en landstingskommun får enligl utredningenanses vara av sådan principiell belydelse att beslut därom bör ges i form avlag. 1 övergångsbestämmelserna skall enligt ulredningens förslag tas in en beslämmelsesom kan ulgöra grund för de nuvarande avvikelserna från huvudregeln. Kammarkollegietnoterar alt paragrafen enligl utredningens förslag inleds med konstaterandetatt riket är indelat i "primärkommuner och landstingskommuner",vilket i KL motsvaras av uttalandet att riket är indelat i "kommuner".Faslän KL är tillämplig bara på "borgerliga primärkommuner", är delenligt kollegiets mening korrekt att använda ordet "kommun". Närdella ord används i lagtext ulan någon bestämning, avses enligt fasi praxis"borgeriig primärkommun" och inte t, ex. församling, landstingskommuneller kyrklig samfällighet. Förslagelatt föreskriften om hur kommungräns skall bestämmas, när osäkerhet råder ifråga om gränsens rätta sträckning, skall flyttas till tillstyrks avlanimäieiiverket och kommun. Uppsalaläns landstingskommun tillstyrker bestämmelsen om att varje län utgör enlandstingskommun, om inte annal är föreskrivet, Hallandsläns landstingskommun har inte något alt invända mot att bestämmelserna omkommuns återinträde i landstingskommun flyttas lill , När det förhållandetinträder alt som enda kommun inte ingår i någon landstingskommun, kandet enligt vara befogat att i lagen nämna som endaundantaget från huvudregeln att varje län ulgör en landstingskommun. Prop.1975/76:187 329 Idenna paragraf anges inledningsvis att riket är indelat i kommuner ochlandstingskommuner. Av denna bestämmelse framgår all lagen är tilllämplig påkommuner och landstingskommuner, 1 lagtext används enligt fast praxis uttrycket"kommun" som beteckning på "borgeriig primärkommun". Jaghar inte funnit det motiverat all bryta mot denna praxis. Avvad som har anförts i del föregående framgår att en bestämmelse fortfarandebehövs om förfarandet när osäkerhet råder i fråga om den rätta sträckningen aven kommungräns. Jag delar emellertid utredningens och remissinstansernasuppfallning alt bestämmelsen bör tas in i . Någon motsvarighet till de nuvarandebestämmelserna i ämnet har därför inte tagits in i förevarande paragrtif Iparagrafen föreskrivs vidare i enlighet med utredningens förslag att varje länutgör en landstingskommun, om inte annat är föreskrivet. Från huvudregelnfinns tre undantag, och kommun samt och kommuner.Även om någon ändring härvidlag inle är aktuell f n,, harjag inte funnitanledning alt ulryckligen ange undantagen i själva lagen. Skulle ochGöteborgs kommuner inträda i resp, landstingskommuner, får det övervägas omundantaget beiräffande och kommun bör redovisas i lagen. Tillsvidare bör, som utredningen föreslår, en regel som gör det möjligt att behållaavvikelserna från huvudregeln finnas i övergångsbestämmelserna. Jag delar ulredningensuppfattning att bestämmelserna om förfarandet vid kommuns inträde ilandstingskommun bör flyttas till . Dessa bestämmelser har samband medbeslämmelserna om ändring i kommunindelningen. De avser numera bara ochGöteborgs kommuner. Paragrafeninnehåller slutligen en hänvisning inte bara till utan också till KFL.Avvikelser på denna punkt från utredningens förslag hänger samman med mittförslag all KFL skall behållas som en särskild lag (jfr avsnitt 12,10), Medhänsyn till mitt förslag att bestämmelserna i skall arbetas in i den nyalagen innehåller paragrafen inte nägon motsvarighet till hänvisningen i I SLL till LLS. Idenna paragraf, vilken motsvarar 2 S KL, 2 S KLS och 3 S LL. ges bestämmelserom medlemskap i kommun och landstingskommun. Medlemav kommun är enligt 2 S KL och 2 S KLS var och en som är mantalsskriven ikommunen. Detsamma gäller den som. utan att vara mantalsskriven i kommunen,äger eller brukar fast egendom i komniunen eller Prop.1975/76:187 330 ärtaxerad till allmän kommunalskatt där. Regeln innebär att en person kan varamedlem av flera kommuner, om han t, ex, äger fast egendom eller driver rörelsei flera kommuner. Även utlänning kan vara kommunmedlem. Enskild juridiskperson, liksom staten, kan t.ex. som innehavare av fastighet vara medlem i eneller fiera kommuner. En kommun kan vara medlem av annan kommun. Medlem avlandstingskommun är enligt 3 S LL var och en som är medlem av kommun inomlandstingskommunens område. Kommun som äger fastighet i annan kommun är alltsåmedlem i landstingskommunen. Rättenatt anföra kommunalbesvär är enligt 76 S KL, 80 S KLS och 78 S LL knuien lillmedlemskapet i komniunen resp, landstingskommunen. Del tidigare sambandetmellan medlemskap och rösträtt har emellertid brutits genom 1972 årsvallagstiftning. Enligt 6 S KL, 6 S KLS och 7 S LL är rösträtten numera knuientill kyrkobokföringen och inle till mantalsskrivningen. Enligt 4 kap, 2 Svallagen ligger kyrkobokföringen också till grund för röstlängden. En personsom ell år flyttar från en kommun till en annan blir alltså röstberättigad ochäven valbar i inflyllningskommunen . har han kvar sittmedlemskap och den därtill knutna besvärsräiien i utflyttningskommunen. Mantalsskrivningenhar också belydelse för frågan till vilken kommun allmän kommunalskatt skallerläggas. Enligt 59 S 1 mom. kommunalskattelagen skall skatt för inkomst avtjänst, tillfällig förvärvsverksamhet och kapital eriäggas i hemortskommunen,dvs. den kommun där den skattskyldige författningsenligt skall varamantalsskriven för årel före taxeringsåret. Beträffandemedlemskap grundat på brukandet av egendom i kommunen har hävdats att endastjordbruksarrendator är kommunmedlem (: Del kommunala besvärsinstitutét,s, 142, och : Kommunalrätt, 1964, s, 50), Denna begränsning synes varahistoriskt betingad. Genom 1960-talets lagstiftning på arrenderättens områdehar fler arrendetyper tillskapats. Enligt 8 kap. 1 S jordabalken, som trädde ikraft , kan upplåtelse av jord till nyttjande mot vederiagsålunda ske i form av jordbruksarrende, bostadsarrende, anläggningsarrendeeller lägenhelsarrende. Enligt66 S taxeringslagen (1956:623, omtryckt 1971:399) beslutar taxeringsnämndåriigen i fråga om inkomsttaxering och förmögenhetsiaxering. Uttrycket"taxerad till allmän kommunalskatt" förutsätter alltså atttaxeringsnämnd eller högre instans har fattat beslul om taxering, Utredningenanser att del finns starka skäl för att återställa sambandet mellan rösträttenoch besvärsrätten. Del kan ske genom att man låter medlemskapet i kommunenresp, landstingskommunen grunda sig på kyrkobokföringen. Detta ledervisserligen till att sambandet mellan den skatt- Prop.1975/76:187 331 skyldighetlill kommunen som grundas på mantalsskrivningen och besvärsrätten bryts.Införs en regel om all medlemskapet skall grundas på kyrkobokföringen, kommerett dubbelt medlemskap att föreligga underen övergångsskede. Den som harflyttat kommer, förutom alt han blir medlem i inflyttningskommunen, att behållasitt medlemskap i utflyttningskommunen under det år flyttningen sker, eftersomhan är taxerad lill allmän kommunalskatt där under uinyllningsåret.Uiredningen framhåller vidare att dubbelt medlemskap av mer permanent natur haraccepterats, t, ex, när någon äger en sommarstuga i annan kommun ännianlalsskrivningskom-munen. Den som fiytlar har endast i undanlagsfallintresse av alt utnyttja besvärsrätten i utfiyllningskommunen. Utredningenföreslårdärföratt medlemskapet i fortsättningen skall grunda sig påkyrkobokföringen som beslämmelserna om medlemskap grundat påtaxeringen behålls. Uiredningenkonstaterar vidare att det numera finns flera olika arrendetyper, nämligenjordbruksarrende, bostadsarrende, anläggningsarrende och lägenhetsarrende,Enligl uiredningen synes del inte finnas något sakligl skäl att ge justjordbmksarrendatorer medlemskap i kommuner där de inle är kyrkobokförda ellerlaxerade till allmän kommunalskatt. Utredningen framhåller att medlemskapet förjordbruksarrendator i denna hans egenskap närmast har sin historiska förklaringi den äldre anknytningen mellan rösträtt och fastighetsinnehav och alt deinlressen som kan vara förknippade med arrendet ofta kan tillgodoses på annalsätt. Uiredningen anser att inte heller rätlen att anföra kommunalbesvär kanvara så betydelsefull att den bör behållas just för innehavare avjordbruksarrenden. När det gäller hänsynen till det allmännas fastighetsinnehavoch möjligheten förstat, landstingskommun och kommun alt besvära sig överbeslut i den kommun där de innehar fastighel, anför uiredningen att möjlighetenatt anföra kommunalbesvär i dessa fall torde ha en relativt underordnadbetydelse och att det allmänna normalt torde inneha fastigheter med äganderätt.Utredningen, som framhåller att den inte avser all rubba del medlemskap somgrundar sig på äganderätt till fast egendom i annan kommun, föreslår därför attregeln om medlemskap grundat på brukande av fast egendom tas bort. Utredningensförslag att medlemskapet i kommun och landstingskommun skall grundas påkyrkobokföringen i stället för på mantalsskrivningen och förslagel altmedlemskap grundat på brukande av fast egendom skall tas bort tillstyrks av sågott som alla remissinsianser som yttrar sig i frågan. iVästmanlands län erinrar om alt det i extremfall kan dröja 14 månader, innan ennyinflyttad person blir mantalsskriven i kommunen och om att skattskyldigheteni kommunen inträder först i och med mantalsskrivningen. anserändå att fördelarna med ett medlemskap Prop.1975/76:187 332 grundatpå kyrkobokföringen i stället för på mantalsskrivningen överväger nackdelarna. Förslagetatt medlemskap i kommun skall grundas på kyrkobokföringen förefaller enliglNybro kommun tveksamt av flera skäl. Kommunen anser att en sådan lösning kanväntas medföra slora administrativa svårigheler, eftersom i samband medflyttning dubbelt medlemskap kommeratt föreligga under ett övergångsskede.Kommunen tror också att allmänheten kommer att känna sig desorienterad införkyrkobokföringens nya rättsliga belydelse. Om medlemskapet grundas påkyrkobokföringen, kommer kyrkans uppgift som folkräknare och administrativmyndighet att bestå och vidareutvecklas. Ett sådantställningslagande skulle enligt kommunen föregripa den roll som den kyrkligakommunen kommeratt spela i den framtida offentliga verksamheten, kan det ifrågasättas om inle slatens, landstingskommuns ochkommuns rält att anföra kommunalbesvär i kommuner där de innehar faslighetermed äganderätt är av underordnad betydelse för deras möjlighet att hävda sinrätt, anser att inle heller äganderätt till fast egendom börinnebära medlemskap i kommunen. Markinnehavet kan inskränka sig till någonenstaka kvadratmeter och den som 'äger belydande arealer vinner ändå medlemskapgenom att egendomen taxeras till kommunalskatt i kommunen. Enligt Strömsundskommun bör fastigheten vara av sådan betydelse att innehavet medför skyldighetatt betala kommunalskatt för att medlemskap skall inträda. kommun ärinte beredd att acceptera utredningens förslag att regeln om medlemskap grundatpä brukande av fast egendom i annan kommun skall tas bort. Paragrafenhar utformats i enlighet med utredningens förslag. Medlemskap i kommun kommeralltså enligl paragrafen att grundas på kyrkobokföring, äganderätt lill fastegendom eller taxering till kommunalskatt i kommunen. Liksom enligt 3 S LL föreskrivsvidare att var och en som är medlem i kommun inom landstingskommunen också ärmedlem i landstingskommunen. Iförhållande till de nuvarande bestämmelsema i KL och KLS görs den ändringen attkyrkobokföringen i stället för mantalsskrivningen läggs lill grund förmedlemskapet.