prop · FY0332 · 1975-12-31 00:00:00 — 1. beträffande tillståndshavareninträder sådan omständighet att han enligt 10 § ej skulle erhåUit tillståndeller 2. tillståndshavaren åsidosättervad som åligger honom enligt lagen (1973: 329) om hälso- och mUjöfarliga varor,den i 6 § nämnda lagstift-nmgen, denna förordning eller med stöd däravmeddelade föreskrifter. 13§ MiljöfarUgt avfall får slutligt omhändertagas yrkesmässigt endast av 2. den som erhållit särskUttUlstånd. TUlståndsom avses i första stycket 2 kan ej avse långtidsförvaring av miljöfarligtavfaU. 14 § TiUstånd enligt 13 § förstastycket 2 kan avse viss årlig mängd av visst slag av miljöfarligt avfall ochmeddelas eller tills vidare. TiUstånd får förenas med vUlkor. 15 § Regeringen prövar fråga omtillstånd enligt 13 § första stycket 2, om sökanden avser att bedriva särskUdrörelse för behandling av mUjöfarligt avfall. Länsstyrelsenprövar fråga om tillstånd i andra fall än som avses i första stycket. Finnerlänsstyrelsen vid prövning av fråga om tUlstånd att sökandens rörelse är av detslag som avses i första stycket, skaU med eget yttrande lämnaöver ärendet tUl regeringen för avgörande. 16 § skall lämnatiUstånd att behandla miljöfarligt avfall, om sökanden visar alt denbehandling som avses med ansökan kommer alt ske i överensstämmelse medtillstånd eller dispens som meddelats efter prövning enligt miljöskyddslagen(1969: 387) av den anläggning vari behandUngen skall äga rum. Erfordras ejtillstånd eller dispens enligt nämnda lag, skall tUlstånd lämnas om sökandenvisar att behandlingen kommer att ske på ett från hälso- ochmiljöskyddssynpunkt tUlfredsställande sätt. 17 § Ansökan om tillstånd enligt13 § första stycket 2 skall vara skriftlig och innehålla uppgift om 1. art och mängd av detmiljöfarliga avfall som sökanden avser att behandla, 2. varifrån avfallet kommer, 3. var och på vUket sätt avfalletskall behandlas, 4. övriga förhållanden avbetydelse för bedömningen av verksamhetens beskaffenhet och omfattning. Vidansökan skall i förekommande fall fogas sådant beslut om tillstånd ellerdispens som avses i 16 § samt de övriga handlingar som sökanden önskaråberopa. Ansökansom skall prövas av regeringen inges till , som inhämtarlänsstyrelsens yttrande över ansökningen och med eget yttrande överlämnar dentill regeringen. 18 § Tillståndenligt 13 § första stycket 2 kan återkallas, om tillstånds havaren åsidosätter vad som åligger honom enligt lagen (1973: 329) om hälso- och mUjöfarUga varor eller mUjöskyddslagen (1969: 387) eller en ligt föreskrift som meddelats med stöd av endera lagen. 19 § Kommun äger utanhinder av 13 § bedriva långtidsförvaring miljöfarligt avfall. 20 § Miljöfarligt avfall får utföras ur riket endast av 1. det bolag som avses i 13 §första stycket 1, 2. den som erhållit särskilttillstånd. 21 § Fråga om tUlstånd enligt 20 § första stycket 2 prövas av . Tillståndsom avses i första stycket skall meddelas, om det kan anses säkerställt att detavfall som avses med ansökan kommer att slutligt ta- Prop.1975: 32 171 gasom hand på ett från hälso- och miljöskyddssynpunkt godtagbart sätt. Ansvar,besvär m. m. 22 § Bestämmelser om ansvar för densom bryter mot denna förordning eller föreskrift som meddelats med stöd däravfinns i lagen (1973: 329) om hälso- och miljöfarliga varor. För brott mot 20 §finns dock bestämmelser om ansvar i lagen (1960: 418) om straff för varusmuggling. 23 § Talan mot beslut av statensnaturvårdsverk enligt 1 § tredje stycket föres hos regeringen genom besvär.Talan mot naturvårdsverkels beslut enligt 20 § första stycket 2 föres hoskammarrätten genom besvär. Talan mot länsstyrelsensbeslut varigenom avgjorts fråga om tUlstånd eller återkaUelse av tillståndenligt denna förordning föres hos kammarrätten genom besvär. får föra talan mot beslut som avses i detta stycke för atttillvarataga allmänna intressen. Mot annat beslut avnaturvårdsverket eller enligt denna förordning får talan ejföras. 24 § Sådant beslut avlänsstyrelsen som avses i 23 § andra stycket skall sändas tUl statensnaturvårdsverk och hälsovårdsnämnden. 25 § Ytterligare föreskrifter förtUlämpningen av denna förordning meddelas av . Dennaförordning träder i kraft . Bestämmelserna i 8 och 13 §§ gällerdock först . Förordningom ändring i miljöskyddskungörelsen (1969:388) Härigenomförordnas i fråga om miljöskyddskungörelsen (1969: 388) dels att 28 § skall hanedan angivna lydelse, dels att ikungörelsen skall införas en ny paragraf, 35 §, av nedan angivna lydelse. 28Länsstyrelsen skall samråda med , innan länsstyrelsenmeddelar råd och anvisningar enligt 39 § miljöskyddslagen eller föreläggandeenligt 40 § miljöskyddslagen. Vad som sagts nu gäller ej, om saken är såbrådskande att samråd ej hinner ske. Länsstyrelsenskall samråda med , innan meddelar råd ochanvisningar enligt 39 § miljöskyddslagen eller föreläggande enligt 40 §miljöskyddslagen. Samråd med skall också ske, innanlänsstyrelsen begär handräckning enligt 47 § tredje stycket nämnda lag, om detkan befaras att kostnaden för handräckningen ej kan uttagas av den försumlige.Vad som sagts nu gäller ej, om saken är så brådskande att samråd ej hinnerske. Har statlig myndighet sökt handräckning som avses i 47 §miljöskyddslagen, får kostnaden för handräckningen på begäran avutmätningsmannen förskjutas av allmänna medel. Dennaförordning träder i kraft . ökad återvinning - bättre omhändertagande Betänkandeavgivet av arbetsgmppen för avfaUsfrågor JordbruksdepartementetDs Jo 1974:11 16 1975.1 saml Nr 32 Prop, 1975: 32 1 Inledning ....................................................... ..... 3 2 Nuvarande förhållanden .................................. 4 3 Vissa bestämmelser av betydelseför bUskrotningsfrågan 6 4 Statskontorets förslag ................................... ... 12 4.1 Auktorisation av bUskrotare ........................... ... 12 4.2 Skrotningspremie ......................................... 15 5 Remissyttrandena .......................................... 18 6 Arbetsgruppens överväganden ochförslag ............. 25 7 Specialmotivering .......................................... 34 7.1 Förslaget tUl bilskrotningslag........................... ... 34 7.2 Förslaget tiUbilskrotningsförordning.................. 38 7.3 Förslaget tiU förordning omändring i bilregisterkungörelsen (1972: 599) 40 ABilskrotningslagen ........................................... .. 43 BBilskrotningsförordningen ................................... .. 47 'CBilregisterkungörelsen ..................................... 50 1975: 32 3 Idetla belänkande föreslår den av jordbruksministern särskilt tillsattaarbetsgmppen för avfallsfrågor åtgärder för att få till stånd en effektivareorganisation för omhändertagande och skrotning av utrangerade personbilar.Enligt förslaget införs auktorisation av bUskrotare. För alt en personbil skallkunna avregistreras och ägaren därmed befrias från fortsatt skatteplikt kommernormalt att krävas skrotningsintyg från auktoriserad bilskrotare. Föratt stimulera bilägarna att lämna in utrangerade personbilar till skrotningföreslår gruppen vidare att ett skrotningspremiesystem införs. Enligt förslagetskall en skrotningspremie på . betalas ul lill ägaren i samband med attbilen lämnas in till skrotning och avregislreras. Premiesyslemet föreslåsfinansieras genom att en skrotningsavgift på . tas ut för varje ny bU somtillverkas i landet eller importeras. Avgifterna tillförs en särskild fond,kallad bilskrotningsfonden, från vilken sedan premien betalas ut. Från fondenskall också kunna ulgå bidrag till kommunerna för omhändertagande av bilvraksom finns övergivna t. ex. i naturen eller på illa skötta skrotupplag ochsom inle omfattas av det nya premiesystemet, För att storleken av premie elleravgift smidigt skall kunna anpassas tUl ändrade förhållanden i fråga omnyregistrering eller ulskrotning av personbilar föreslås regeringen få bemyndigandeatt fastställa beloppen för premie och avgift. Närnärmare erfarenheter av reformen vunnits kan det bli aktuellt alt utvidgareformen till alt omfatta även andra fordonsslag än personbilar. Reformenföreslås träda i kraft . Bestämmelserna omskrotningspremiesystemet skall dock gälla först fr. o. m. den 1 januari 1976.För att motverka spekulativ lagring av skrotbUar i avvaktan på reformensikraftträdande föreslås att skrotningspremie enbart skall betalas utbeträffande personbil som godkänts vid kontrollbesiktning efter den 31 december1974. Frågorom åtgärder för att få tUl stånd en effektivare organisation föromhändertagande och skrotning av utrangerade bilar har under de senaste årenbehandlats i olika sammanhang. uppdrog regeringen åtstatskontoret att närmare utreda frågan om att införa ett avgiftssystem förbilar i syfte att imderlätta omhändertagande och skrotning av bilvrak samt atttUl regeringen inkomma med därav föranledda förslag. Statskontoret har den 30juli 1971 avlämnat rapporten bilskrotning. Efterremiss har yttranden över statskontorets förslag avgetts av riksåklagaren,, statens vägverk, statens trafiksäkerhets- 1975: 32 4 verk,bUregistemämnden, försäkringsinspektionen, ,, , kommerskollegium, statens pris- ochkartellnämnd, , länsstyrelsernas organisationsnämnd,länsstyrelserna i , , , och lan,bilskatteutredningen, AB , , , . , Svenska järn- ochmetallskrothandlareföreningen, , bilindustri-och bilgrossistförening, ochTrafikförsäkringsföreningen. Gemensamt yttrande har avgetts av och . Varjeår överges ett stort antal utrangerade bilar i naturen, vid vägar eller påandra allmänna eller enskilda platser. Statskontoret uppger i sin rapport att 2500 sådana bUar insamlades i . Övergivna bUvrak gerupphov tUl olägenheter från bl. a. miljövårds- och trafiksäkerhetssynpunkter.Betydande sådana olägenheter är också förknippade med vanskötta upplag avskrotbilar. Totala antalet skrotbilsupplag i landet har uppskattals tUl mellan2 000 och 3 000. BUägarefår i regel vidkännas vissa kostnader för att få sin bil skrotad av enbUskrotare. Om en utrangerad bil inte har värdefulla reservdelar som kan säljasav bilskrotaren, får bilägaren normalt betala för att få bilen omhändertagenför skrotning. Därjämte kan bilägare få vidkännas kostnader för transport avbUen till en bUskrotare. Enligt vad statskontoret uppger i sin rapportberäknar branschen skrotningskostnaden för en bil som helt saknar värdefuUareservdelar till normalt . Kostnaden kan emellertid varieraavsevärt beroende på bl. a. biltyp och lokala förhållanden. För att slippaskrotningskostnaden överger många bUägare sina bilar t. ex. i naturen s. k.privatskrotning. I en del faU vänder sig vidare bilägaren till företag somerbjuder förmånligare viUkor än seriösa företag i branschen. Förutsättningenför sådana erbjudanden är i regel att slutskrotnmg inte sker på godtagbartsätt. Det förekommer dessutom att mottagna skrotbUar säljs för att användas pånytt i trafiken. Statskontoretlämnar i sin utredning en översiktlig redogörelse för skrotbilsmarknadensstmktur samt de ekonomiska och tekniska förhållanden som gäller inombranschen. De företag som är verksamma på skrotbUsmarknaden kan indelas ibUdelsparker, bUdemonterare, skrothandlare samt grossister. Bildelsparker ochbildemonterare bedriver rörelse med reservdelar. BUdemonteringsföretagen tarsjälva ut reservdelar 1975: 32 5 urbilvrak och lagrar för försäljning, medan bildelsparkerna i regel är ordnadeenligt självbetjäningsprincipen där köparen av bildelar själv får plocka dessaur vraken. Antalet bUdelsparker uppskattas till ca 1 000 och antaletbildemonterare till ca 400. för bildemon terarna ärSveriges bUskrotares riksförbund. Bildelsparkerna saknar branschorganisation.Skrothandlarna utvinner och bearbetar järn- och metallskrot ur bilvrak liksomur andra avfallsråvaror. Skrothandlarna är ca 400 till antalet.Branschorganisation är Svenska järn- och metallskrothandlareföreningen.Bilskrotets slutliga avnämare är järnverken. Enligt avtal tar dessa emot skrotendast från de sju grossistföretag som är medlemmar i . Grossistföretagen som köper sitt skrot frånbildemonterare, bildelsparker och skrothandlare bedriver egen skrotning på ettflertal ställen 1 landet. Avstatskontorets redogörelse framgår att demontering och försäljning avreservdelar samt av motorer m. m. i och för sig är lönsam. Att ställa i ordningoch frakta bort resterande vrak tUl slutskrotning sänker emellertid lönsamheteneller gör rörelsen förlustbringande. De företagare som låter bilvraken blistående efter demontering eller på annat sätt håller osnygga upplag undandrarsig kostnader som belastar mer seriösa konkiurrenter. Härigenom kan vissaföretag i skrotbranschen betala mer till alternativt ta mindre betalt avbUägare som levererar utrangerade bUar. Sådana företag kan också hålla lägrepriser på reservdelar. Slutskrotningav bUvrak för försäljning av järnskrot är i och för sig lönsam underförutsättning alt vraken preparerats på visst sätt och inle belastas med högakostnader för intransporter. De metoder som används för att bereda bilvrak tilljämråvara är pressning, klippning eller fragmentering. Pressning innebär attbilen pressas ihop tUl ett paket, ca en meter långt, och 4050 cmbrett. Klippning innebär att bilen placeras i en låda försedd med engiljotinsax som klipper sönder bilen i relativt små delar. Fragmenteringinnebär att bilvrak slås sönder av en hammarkvarn tUl knytnävsstora stycken. Avtransportekonomiska skäl brukar bilvrak före fragmentering tUlplattas till enca skiva. Föratt demolera ett bUvrak genom fragmentering krävs i regel bort-tagiung avmotor, växellåda, däck, bensintank, säten, batteri och kylare. För klippningkrävs dessutom bortmontering av kromlister, kopparkablar, instmmentbräda,ratt, stoppning i taken och glas, under det att bensintanken vidklippningsaltemativet kan lämnas kvar. För pressning gäller samma krav som förklippning med tUlägg alt i vissa fall hjulaxlarna skall tas bort. Beträffandebåde klippning och pressning gäller atl en föregående bränning ger enskrotprodukt av högre värde. Vid fragmentering äger bränning inte mm. Enligtstatskontoret finns i ett tiotal skrotsaxar, ett hundratal pressar avolika storlekar, ca 25 tUlplattningsmaskiner samt en fragmenteringsanläggning.Den senare som drivs av i vilket 1975: 32 6 statengenom är delägare startades och svarar numera för enmycket betydande del av bilskrotningen i landet. Avbetydelse för förhållandena inom skrotbilsbranschen är del exportförbud somgäller i fråga om järnskrot. Förbudet infördes och föranleddes avsärskilda förhållanden på den europeiska skrolmark-naden vilka då ledde till enmycket kraftig export från , Exportförbudet gällde ursprungligen endastför men har sedan successivt förlängts. Frågan om exportförbudethar prövats bl. a. i som lämnade enmotion med krav på slopande av exportförbudet ulan åtgärd. Frågan har ocksåtagits upp av som i skrivelse till chefenför hemställde att frågan skulle tas upp lill prövning.Skrivelsen har emellertid inle föranlett någon åtgärd. Nära samband medexportförbudet har den konkurrensbegränsande samverkan som förekommer i frågaom skrot och som innebär dels att järnverken sinsemellan träffat avtal omprissättning och kvotering av stålskrot, dels att avtal träffats mellanjärnverken och skrolgrossisterna varigenom skrotleveranserna till järnverkenreglerats. Konkurrensbegränsningens effekter i pris- och straklurhänseende harprövats av som i beslut inte fanntillräckliga skäl föreligga att bringa frågan under dåvarande marknadsrådetsbedömning. Genom den reglering av marknaden som sålunda finns hålls detinhemska skrotpriset på en lägre nivå än importpriset. 3 Vissa bestämmelser av betydelse för bilskrotningsfrågan Omsamhällets möjUgheter att ingripa när fordon övergivits i naturen och påallmänna platser finns bestämmelser i lagen (1967: 420) om flyttning av fordoni vissa fall (ändrad : 728) (fordonsflyttnings-lagen),naturvårdslagen (1964: 822, omtryckt 1972: 779 och ändrad : 435)och kommunala renhållningslagen (1970: 892, ändrad : 949). Enligt2 § fordonsflyttningslagen finns möjlighet att i tre fall ingripa mot olämpligtuppställda och övergivna fordon. För det första får flyttning ske av fordonsom utgör trafikfara eller betydande hinder i trafiken. För det andra fårfordon flyttas om det är uppstäUt i strid mot föreskrift om uppställning avfordon så att renhållning, snöröjning eller annat arbete avsevärt försvåras.Det tredje flyttningsfallet avser övergivna fordon, däribland bilvrak. I detförsta fallet meddelar och verkställer polismyndigheten beslut om flyttningen.I de två andra fallen meddelas beslut om flyttnmg av polismyndighet, om vägförvaltningeller kommimal myndighet begär det. Flyttning utförs då av den som påkallatbeslutet. Fordonsvrak som flyttas skaU skrotas så snart det kan ske eUerskaffas undan på annat sätt (4 §). Annat fordon som flyttas skall 1975: 32 7 ställasupp i närheten av den plats där det anträffats. Om detla inle lämpligen kan skeeller om fordonet är atl anse som övergivet, skall det föras tiU särskiltanordnad uppställningsplats och förvaras där under vårdnadsplikt. För särskilduppställningsplats svarar kommun, polismyndighet eller vägförvaltning. Omägare inte hämtar sill fordon inom viss tidsfrist, tillfaller det staten ellerkommunen (7 § första stycket). Beträffande fordonsvrak gäller enligt 7 § andrastycket atl det när det flyttats tillfaller staten eller kommunen.Fordonsägaren är i princip skyldig att svara för flyttningskostnaderna och iförekommande fall även för skrolningskostnaderna (8 §). Enligt4 § andra stycket kommunala renhållningslagen får kommun genom föreskrift ilokal hälsovårdsordning utvidga det kommunala renhåUningsmonopolet till attomfatta också utrangerade bilar. I 23§ naturvårdslagen föreskrivs att envar skall tillse alt han inle skräpar nedutomhus, vare sig i naturen eller inom bebyggda områden, med plåt, glas,papper, avfall eller annat. Den som gjort sig skyldig till sådan nedskräpningsom avses i lagen kan dömas till böter eller fängelse (37 §). Hälsovårdsnämndenkan vidare förelägga den som vållat nedskräpningen att ställa 1 ordningplatsen samt vidta behövliga förebyggande ålgärder för framtiden (24 §). EnUgt39 § kan sådant föreläggande förenas med vite. I sista hand äger nämnden vidtaåtgärder på den försumliges bekostnad. Kan rättelse inte nås med hjälp av naturvårdslagen,åligger det kommunen enligt 3 § kommunala renhållningslagen att återställaplatsen i sådant skick som med hänsyn till ortsförhållandena, platsensbelägenhet och omständigheterna i övrigt tillgodoser skäliga anspråk. nämndabestämmelser rörande nedskräpning är tUl-lämpUga på bl. a. övergivna bilvrak.Bestämmelserna har däremot inte ansetts tiUämpliga på sådana bUskrotupplag somkan anses utgöra arbetsföretag. För sådana upplag kan i stället bestämmelsernai 19 § naturvårdslagen till skydd för landskapsbilden bli tillämpliga. Enligtdessa kan länsstyrelse förordna att visst slag av företag t. ex. upplag intefår ulföras utan tillstånd inom visst område, där upplagen kanantas väsentligt skada landskapsbilden. Även när tillståndstvång inte föreUggerfinns möjlighet att ingripa mot företag som väsentligt kan ändra landskapsbUden(20 §). Bestänunelsersom är tillämpliga i fråga om bUskrotupplag finns vidare i bl, a.byggnadsstadgan (1959: 612, omtryckt 1972: 776 och ändrad : 341),miljöskyddslagen (1969: 387, omtryckt 1972: 782 och ändrad : 927),miljöskyddskungörelsen (1969: 388, ändrad : 224), allmännaordningsstadgan (1956: 617, ändrad senast 1973:1178) och hälsovårdsstadgan(1958:663, ändrad : 675). Byggnadsstadgans5 kap. innehåller bestämmelser om byggande och byggnadslov. I fråga om upplagföreskrivs att det ej får anordnas så att 1975: 32 g detorsakar brandfara eller risk för olycksfall, skymmer sikten för trafiken ellernärboende, vanpryder omgivningen eller eljest vållar olägenhet av betydelse (52§). Upplag får ej inrättas utan byggnadslov (54 § 1 mom.). Före den 1 januari1972 var dessa bestämmelser i princip tilllämpliga endast inom område medfastställd generalplan, stadsplan, byggnadsplan eller utomplansbestämmelser.Skrotupplag som inrättades utanför planlagt område var således inte underkastatkrav på byggnadslov. Bestämmelserna gällde emellertid utanför sådant område ifråga om uppförande av bl. a. industribyggnader. Fr. o. m. den 1 januari 1972har bestämmelserna om byggnadslov utsträckts till att gälla i princip helalandet (prop. 1971: 118, CU 1971: 26, rskr 1971: 309). I 2§ mUjöskyddskungörelsen föreskrivs att vissa typer av fabriker eller andrainrättningar inte får anläggas utan tillstånd eller dispens enligtmiljöskyddslagen. I andra fall krävs att anmälan görs till länsstyrelse i godtid innan verksamheten påbörjas. Skrotupplag och anläggning för skrothanteringhör till denna senare kategori (8 § kungörelsen). Anmälan berederlänsstyrelsen, som är regional tillsynsmyndighet, tillfäUe att ingripa på sättsom kan ske också mot pågående verksamhet med stöd av miljöskyddslagenstillsynsregler. Enligt dessa kan eller somär central tiUsynsmyndighet meddela råd och anvisningar för att motverkaolägenheter genom miljöfarlig verksamhet (39 §). I sådana faU då tillståndenligt lagen inte givits för verksamheten, kan vidare meddelaföreläggande om sådant försiktighetsmått eller förbud som är uppenbarligenbehövligt för att lagens bestämmelser skall efterlevas (40 §). Naturvårdsverketkan hos koncessionsnämnden begära förbud mot sådan verksamhet som inte är lillålligenligt lagen eller kräva föreskrifter om särskilda försiktighetsmått (41 Enligt2 § allmänna ordningsstadgan får allmän plats inom samhälle inte användas förupplag utan tillstånd av polismyndighet (2 § ändrad : 784). I 62§ hälsovårdsstadgan föreskrivs att upplag skall anordnas och skötas så att detej medför sanitär olägenhet. Förordningen(1949: 723) angående handel med skrot, lump och annat begagnat gods (skrothandelsförordningen)är tillämplig på yrkesmässig handel med järn- och annat metallskrot och lumpsamt begagnat gods av vissa slag, bl. a. mopeder, cyklar, kameror och smycken.Till handeln hänförs även rörelse, i vilken förvärvat gods avyttras efter reparation,nedsmältnmg eller mindre bearbetning (1 § ändrad 1963: 579). Förordnmgen ärdock inte tillämplig på handel med begagnade bUar eller bildelar. Iförordningen skiljes i olika avseenden mellan fast handlande varmed förståsden som för utövande av rörelsen innehar kontors- eller butikslokal ellerupplagsställe och uppköpare, dvs. annan person, som idkar rörelse (2 §). 1975: 32 9 Förrätt att idka handel enligt förordningen krävs särskUt tillstånd avpolismyndigheten i den ort, där rörelsen huvudsakligen bedrivs. TUlstånd kanbeviljas bolag eller ekonomisk förening samt enskild person, som gjort sig kändför redbarhet och ordentlighet och i övrigt anses lämplig. TUlstånd skallomfatta visst eller vissa slag av gods (35 §§, 4 § ändrad : 573 och5 § ändrad 1963: 579). Rörelse,som bedrivs av bolag eller ekonomisk förening, skall ha av poUsmyndighetgodkänd föreståndare, vilken är ansvarig för rörelsens behöriga utövande. Såsomansvarig föreståndare får endast den godkännas som uppfyller villkoren förtillstånd alt idka handel (6 § ändrad 1963: 579). Föreståndare skaU i fråga omrörelsens skötsel anses såsom utövare av rörelsen (8 §). Tillståndtill handel samt godkännande av föreståndare kan återkallas, när anmärkningarmot rörelsens skötsel eller mot vederbörandes lämplighet föranleder detla (9 §). Fasthandlande får ej för rörelsens utövande eller för förvaring av gods användaannat ställe än det, som blivit godkänt av polismyndigheten (10 §). fårej förvärvas från annan än den som är känd för handlanden eller hans personaleller som kan legitimera sig på ett tillfredsställande sätt. Beträffandeperson, som kan antas bedriva yrkesmässig handel med godset, är handlandendessutom skyldig att förvissa sig om alt vederbörande innehar tillstånd attidka sådan handel (11 §). Ibilregisterkungörelsen (1972: 599, omtryckt 1973: 765 och ändrad senast1974:104) finns bestämmelser om registrering av motordrivna fordon, släpfordonoch terrängsläp i ett för landet gemensamt bilregister och om kontroU av sådanafordon genom registret (1 §).