prop · FZ031 · 1975-12-31 00:00:00 — 1 beslutet för framhålls attlänsstyrelsen under planeringsskedet i samråd med vägmyndigheterna och berördakommuner närmare bör studera konflikterna mellan bevarandeintressena och olikaalternativ för framtida sträckning av väg E6. 7.12.1 Riktlinjer och underlagsmaterial De fastlagda riktlinjerna innebär att berördaförsvarsmyndigheter bör ges möjlighet att på ett tidigt stadium delta i denfysiska riksplaneringen. De militära myndigheterna har getts i uppdrag avKungl. Maj:t att samråda med länsstyrelserna om lågflygningsområdenaslokalisering och lågflygningsövningarnas tidsförläggning. 7.12.2 Behandlingen i det kommunala programarbetet Totalt ca I 30 kommuner diskuterar frågor med anknytningtill försvaret Det är främst lågflygningsverksamheten och de militära övnings-och skjutfälten som uppmärksammas. Trots att fler kommuner behandlarlågflygning än frågor om markanvändningen, synes även övnings- ochskjutfältsfrågorna utgöra en allvarlig konfliktanledning. 1 deprogram som behandlar lågflygningsverksamheten uttalas att denna flygverksamhetuppfattas som störande för de boende, det rörliga friluftslivet, djurlivet ochfågellivet. 1 några fall lägger lågflygningsstråken hinder i vägen för en planeradtätortsutbyggnad. Några kommuner önskar att de statliga myndigheterna skallutföra bullermätningar för att underiätta för kommunerna att avgränsabebyggelsefria zoner. 1 defall kommunerna behandlar militära skjutfältsområden är del ofta fräga om konfliktermed det rörliga friluftslivets, naturvårdens, kulturminnesvårdens,fritidsbebyggelsens och fiskets intressen. 1 ett tiotal fall motsätter sigkommunerna beslut om nya övningsområden eller vill begränsa eller lägga ned befintliga områden. 1975/76:1 75 accepterar inte den inskränkning i utnyttjandet av ettvärdefullt område för bl. a. rörligt friluftsliv som en aktualiserad utvidgningav skjutfält enligt kommunen innebär. På föreslås ettnytt övningsfält för V 18 söder om skjutfält. Enligt kommunskulle etl sådant fäll ta i anspråk betydelsefulla Jordbruksarealer. Kilskommun framhåller beträffande Örnäs skjutfält, vilket föreslås bli utvidgattill tio gånger sin nuvarande storlek, att en utökning av den omfattning somföreslås inte kan godtas av kommunen. I Faluns kommun föreligger konfliktmellan å ena sidan skjutfältsintressen och å andra sidan nalurvårds-ochfriluftsintressen i området Lugnet-SJulsarvet. Flera kommuner vill använda befintliga övningsområden somrekreationsområden då de inte används för militära ändamål.Kommunerna anser i flertalet fall att konflikter i anslutning tillövningsområdena bör kunna lösas genom samråd med de militära myndigheterna.Många kommuner meddelar sin avsikt att bedriva kontinuerliga samråd medmilitära myndigheter i samband med den kommunala översiktsplaneringen. 712.3 Länsstyrelsernas och övriga regionala organsyttranden 1 flera län har försvarsområdesbefälhavarna yttrat sigtill över de kommunala programmen. Vissa intressekonflikter haren sådan omfattning att länsstyrelserna särskilt fäster regeringensuppmärksamhet på dem. Länsstyrelserna i och anser attlågflyg-ningsområdens lämpliga avgränsning och utformning bör bli föremål försärskild uppmärksamhet. i rekommenderar samrådmellan chefen för flygvapnet och berörda länsstyrelser och kommuner.Länsstyrelsen i efterlyser centrala anvisningar för hurlågflygningsområdena skall kunna regleras i det fortsatta planeringsarbetet. Försvarsområdesbejälhavåren i och samtHallands försvarsområden anser att det f. n. inte föreligger några betydandekonflikter mellan militära och andra intressen. Inte hellerförsvarsomrä-deshefälhavaren i försvarsområde har några allvarligareerinringar mot programmen men framhåller det militära intresset av att vissaområden som diskuteras i programmen även i fortsättningen kan utnyttjas förmilitär verksamhet, t. ex. Utö skjutfält. Länsstyrelserna tar upp flera konfliktområden. Militär skjutning i Vätternområdetframkallar farhågor för fiskets fortbestånd från berörda kommuner och från fiskets organisationer, varför länanser att denna fråga behöver utredas närmare. Prop.1975/76:1 76 7.12.4 De centrala remissinstansernas yttranden Allmänt Överbejäthavaren () konstaterar att försvarets intressenhuvudsakligen tas upp i programarbetet i de fall konflikter eller risker förkonflikter med andra intressen föreligger. I vissa program förekommeruttalanden som enligt ÖB visar att det riksintresse som försvaret utgör ansesha lägre dignitet än övriga riksintressen. ÖB påpekar att försvarets behov avmark, vatten och luft måste planeras långsiktigt och bör ses i sammanhang medannan långsiktig och översiktlig fysisk planering. ÖB föreslår därför atlregeringen i sina beslut med anledning av programförslagen markerar attförsvarets intressen har samma tyngd .som övriga sektorintressen. ÖBkonstaterar vidare att många intressemotsättningar har kunnat lösas genom attförsvarsmyndigheterna i stor utsträckning medverkat och hållits orienterade omplaneringsläget. ÖB anför att granskningen av programmen visar attlågflygningsverksamheten framstår som den av försvarets aktiviteter som medförstörst omgivningspåverkan. ÖB anser dock inte att lägflygningen bör utgöranågon restriktion för andra verksamheter dä den endast är en periodiskstörning. Som exempel på åtgärder som kan vidtas för att minska konflikternanämner ÖB att lågflygningsstråk har flyttats till glesare befolkade områden ochatt flygtiden har ändrats. Genom samråd mellan chefen för flygvapnet ochlänsstyrelserna utarbetas centrala riktlinjer för den lågflygningsverksamhetsom rutinmässigt ingår i flygutbildningen. uppger all del vid överläggningar medförsvarsstaben kommit fram all samråd mellan militära myndigheter ochkommunerna om stråk och områden för lägflygning avses återkomma . Verketunderstryker viklen av atl kommunernas synpunkter så långt möjligt beaktas ochatl administrativa rutiner utvecklas för dessa samråd. F ö r h å 1 1 a n d e t i 1 1 a n d r a v e r k s a m he t e r ÖB tar upp de militära skyddsområdenas betydelse förplaneringen. Inom dessa områden råder restriktioner för bl. a. utlänningars ochutländska fartygs rätt atl uppehålla sig. Av den anledningen är skyddsområdenaenligt ÖB mindre lämpliga för fritidsbebyggelse och industrilokaliseringar sommedför utbyggnad av hamnar och farleder. ÖB påpekar att mark som används av försvaret inteautomatiskt utesluter varje annan användning av marken. Övningsfält, skjutfält,flygfält m. m. är enligl ÖB exempel på mark som utnyttjas också för andraverksamheter. ÖB framhåller vidare alt försvarets markanvändning i fred harbidragit till alt stora mark- och vattenområden bevarats i sitt ursprungligaskick och att stora miljövården därigenom sparats. 1975/76:1 77 Försvaret i den fortsatta planeringen ÖB framhåller att del är nödvändigt att planeringsarbetetkan följas av regionala och lokala försvarsmyndigheter, speciellt därför alt deanspråk som försvarets krigsorganisation ställer av sekretesskäl inte kanredovisas på samma sätt som gjorts för fredsorganisationen. ÖB anför vidare attdet åligger länsstyrelserna att svara för att totalförsvarets intressen beaktasvid lösandet av intressemotsättningar i den översiktliga kommunala planeringen. Civilförsvarsslyrelsenframhåller att lokalisering av militära anläggningar liksom även 1. ex. civilaflygplatser, bangårdar och större broar bör undvikas i närheten avbostadsområden och annan för samhället viktig civil verksamhet. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar anser attsamordningen mellan fysisk riksplanering, regionalpolitisk planering ochtransportplanering är av stor försvarsekonomisk betydelse. All kraft bör enligtöverstyrelsen därför sättas in för att uppnå denna samordning. Styrelsen ärvillig att medverka härtill. Planverkethar inlett överiäggningar med försvarsstaben för att ajourföra redovisningen avkrigsmaktens markanvändning. En översyn av redovisningen av kritiskabullergränsen för flyget vid flottiljerna och målområdena är också aktuell. Försvarets markbehov och omgivningskrav bör enligt dentill regeringens beslut fogade promemorian vägas in i planeringen på ett medandra samhällsintressen Jämbördigt sätt. 1 flera fall torde enligt promemoriansådana intressekonflikter mellan kommunernas anspråk och försvarsmaktensnuvarande markinnehav och bedömda framtida behov som redovisats i programmenkunna lösas genom samråd mellan kommuner, länsstyrelser och berörda militäramyndigheter. I andra fall är enligt promemorian intressekonflikterna mer svårbedömbaraoch torde kunna värderas först sedan utredningar och förhandlingar hargenomförts i sedvanlig ordning. 1 promemorian konstateras att försvarets planering bedrivsi riksskala och att ställningstaganden till ett övningsområde i en del avlandet kan få direkta effekter på motsvarande ställningstaganden i andra delarav landet. Resultatet av försvarets fredsorganisationsutrednings (Fö 1968:20)överväganden kan, tillsammans med de redovisningar av försvarets och andraintressenters krav och önskemål som har kommit fram under programarbetet, kommaatt underlätta en mera samlad bedömning av försvarsmaktens markbehov. Pågrundval av förda överläggningar mellan chefen för flygvapnet ochlänsstyrelserna utarbetas centrala riktlinjer för lågflygningsverksamhet.1 fortsättningen avses samråd mellan försvarsmakten och länsstyrelserna rörandestråk och områden för lågflygning återkom- 1975/76:1 78 Länsstyrelserna bör enligt promemorian infördessa samråd inhämta kommunernas synpunkter. 1 regeringens beslut för berörda län konstateras att detav de kommunala programmen framgår alt konflikter föreligger i flera kommunermellan befinfliga skjutfält och andra militära anläggningar å ena sidan och bl.a. natur- och kulturminnesvård, rörligt friluftsliv och Jordbruk å andra sidan,och att även aktualiserade utvidgningar av skjutfält och övningsområden kommeratt innebära konflikter med andra intressen. 1 besluten tas vissa enskilda frågor upp. 1 länbör kommun i sin planering utgå frän att Utö skjutfält och marinensbasomräden skall bibehållas och kommun beakta att tillsvidare skall användas av försvaret. Beträffande skjutfältet i Tönnersjö iHallands län framhåller regeringen att erforderlig mark bör reserveras så atten framtida utvidgning av skjutfältet möjliggörs. bör i sinplanering utgå från statsmakternas tidigare beslut om att ett skjutfält skallfinnas vid Ringenäs. Med hänsyn till statsmakternas tidigare ställningstagandeni fräga om upplåtelse av mark inom Villingsbergs skjutfält i län för detrörliga friluftslivet bör kommun vid sin planering utgå från nuvarandegränser för skjutfältet. Med utgångspunkt från dessa förutsättningar börmöjligheterna att komma fram till lösningar som tillgodoser olika intressenprövas i samråd mellan berörda kommuner, länsstyrelser och mUitära myndigheter. Regeringen framhåller att i övriga områden där konfliktermellan mUitära och andra intressen påtalats - t. ex. i kommunbeträffande skjulfält, på beträffande det föreslagna nyaövningsfältet söder om , i kommun beträffande skjulfältct vidTorhamns udde, i kommun beträffande skjutfället vid Örnäs, i Faluns kommunbeträffande området LugnetSjulsarvet och i kommun beträffandeRivsjövasslan - respektive länsstyrelse under planeringsskedet bör samråda medförsvarets fastighetsnämnd, de militära myndigheterna och berörda kommuner isyfte all åstadkomma rimliga avvägningar mellan civila och militära intressen. 8 Fullföljande av de geografiska riktlinjerna iprogramarbetet 1972:111, bil. 2 (s 162) anförs att deområdesanknutna rikthnjerna utgår från de allmänna riktlinjerna förhushållningen med mark och och bara avser de delar av landet därkonkurrensen om de fysiska resurserna redan är eller kanväntas bli särskilt framträdande och där överregionala aspekter har särskildvikt. De områdesanknutna riktlinjerna är av två slag. För delförsta har avgränsats områden vilkas vetenskapliga och rekreativa värden från 1975/76:1 79 rikssynpunkt bedöms vara av sådan art atl störremiljöförändringar inte bör få komma till stånd. För det andra anges vissa riktlinjerför lokalisering av den i den fysiska riksplaneringen behandlade industrin. Detförsta slaget av riktlinjer angavs av chefen för somgrundläggande för hushållningen med våra naturresurser. De skall gälla somlångsikliga rikllinjer för nalurresurshushållningen och bör till sina huvuddraginte frångås utan att synnerliga skäl föreligger. Dessa riktlinjer gäller förkusterna, och , fjällvärlden, huvudälvarnas dalgångar och vissaandra inlandsområden. 1 detföljande redovisas hur de geografiska riktlinjerna behandlats underprogramarbetet fram till och med regeringens beslut. Vad Jag anförde om deområdesanknutna riktlinjernas karaktär innebär att ett flertal frågor som haranknytning till områden som berörs av de geografiska riktlinjerna redan harbehandlats i anslutning till respektive verksamhet i avsnitt 7. Desynpunkter från remissinstanserna som avser behandlingen av de geografiskariktlinjerna generellt tas upp i anslutning till behandlingen av kusterna iavsnitt 8.2. Regeringen har i besluten län för län angett femgeografiskt avgränsade områden för vilka ges speciella riktlinjer omplaneringsinsatser och planeringens inriktning under planeringsskedet medhänsyn till områdenas stora betydelse för landet som helhet från mark- ochresurssynpunkl och föreliggande intressekonflikter. De krav på planering ochredovisning som ställs för dessa områden - och dess mynningsområdesamt kustområdet norr därom upp till , Vänerområdel, Hogdalsnäset iStrömstads kommun, Sydbillingenomrädet i och landskapet -redovisas i avsnitten 8,2.4 och 8.6.4. Pä karta 1, sorn fogas till protokollet i detta ärende,ges en kartmässig översikt över bl. a. de områden i landet som berörs av degeografiskt orienterade riktlinjerna för den fysiska riksplaneringen. Landets havskust indelas i riktlinjerna i tre kategorier-- s. k, obrutna kuster, högexploaterade kuster samt övriga kuster. De obrutna kusterna bör helt undantas från lokalisering avresurskrävande och miljöslörande industri. De bör vidare disponeras så alt ettallsidigt utnyttjande för fritidsändamål blir möjjigt och så atl bl. a.vetenskapliga naturvärden skyddas. Återhållsamhet bör iakttas med att tillåtalokalisering av enskild fritidsbebyggelse. Vid dehögexploaterade kusterna bör etablering av resurskrävande och miljöstörandeindustri inte tillåtas annat än i anslutning lill områden där sådan industriredan förekommer. för dessa typer av industri bör vid de högexploateradekusterna reserveras i anslutning till , , , . Prop.1975/76:1 80 1 dessa områden bör också kompletteranderecipientunder-sökningar utföras. Lokalisering lill de utpekade orterna påvästkusten skall tillåtas bara om starka samhällsekonomiska skäl ellermiljövårdsskäl talar för en sådan lokalisering. Tillgängligheten lillattraktiva strandområden bör ökas och tillräckliga arealer reserveras föranordningar för turism och friluftsliv. Fritidsbebyggelse bör inte fä inkräktapä mark som har stort värde för friluflsliv. Industrilokalisering till övriga kustområden sammanfallermed strävandena till regional balans i den industriella utvecklingen och tordepå många ställen kunna ske ulan större konflikter med naturvårds- ochrekrealionsinlressen. Längs saknas emellertid vissa av deefterfrågade nalurförulsättningarna i sanriband med industrilokalisering ochnär del gäller norra och erfordras bl. a.samhällsekonomiska bedömningar för ett närmare urval av lämpligalokaliseringsplalser. Längs dessa kuster är det angeläget atl skydda derelativt fåtaliga områden som har särskilt stora naturvärden. 8.2.2 Behandlingen i det kommunala programarbetet Kommunerna har i stor utsträckning beaktat deområdesanknutna riktlinjerna och föreslår för de berörda områdena planläggningi form av översiktliga planer för markanvändningen eller kommunöversikter. För kustområdena föreslås i de flesta fall översiktligamarkdispositionsplaner och omrädesplaner. 1 flera län har påbörjatsutredningar och planeringsprojekl som spänner över flera kommuner. 1Norrbottens län bedriver en utredningsverksamhet för bl. Skärgårdsområdena uppmärksammas speciellt i vissa län. 1Stockholms län har en särskild skärgårdsutredning arbetat fram olika förslagtill åtgärder. 1 har det obrutna kustområdet Ångermanlandsbrantkust och tillhörande skärgård behandlats i den s. k. . För del obrutna kustområdet i och länarbetar en speciell skärgårdsutredning med att ta fram bl. a. inventerings- ochutredningsmaterial som grund för berörda kommuners planering. Initiativ lillsamordning av planeringsinsatserna har också tagits av kommunerna som berörs avdet obrutna kustområdet i norra samt av kommunerna i . 7.9.2 beaktarkommunerna i huvudsak riktlinjerna beträffande resurskrävande ochmiljöstörande industri längs kusterna och har i flertalet fall för avsikt altgöra erforderliga markreservationer. Länsstyrelserna och övriga regionala organ Länsstyrelserna är i stor utsträckning överens medkommunerna beträffande behandlingen av de områden för vilka geografiskariktlinjer gäller och godtar i stort föreslagna planerings- ochsäkerställandeåtgärder. Prop.1975/76:1 81 Skiljaktigheter i uppfattning förekommer dock på flerahåll rörande behandlingen av kustområdena. i ländelar inte kommuns uppfattning om avgränsningen av det obrutnakustområdet. i pekar på brister i programmetför avseende kustområdet mellan och Nynäshamn.Länsstyrelsen i kan inte tillstyrka den av kommunföreslagna avgränsningen av kustzonen och inte heller de föreslagna formernaför planering av kustområdena i , och kommuner. Som framgår av avsnitt 7.9.3 har länsstyrelserna i regelinget att invända mot kommunernas sätt att behandla den resurskrävande ochmiljöstörande industrin längs kusterna. anser att kulturminnesvårdensintressen särskilt bör beaktas i områden med geografiska riktlinjer. Det ärdärför enligt ämbetet angeläget att uppmärksamma behovet av utredningar ochinventeringar för precisering av kulturminnesvårdens intressen inom dessaområden. Avgränsningar av särskilda planeringsområden och val av planeringsformbör ske så att kulturminnesvårdsintressena tillgodoses. 1 de flesta fall ärutrednings- och inventeringsbehoven enligt ämbetet stora. fäster särskild vikt vid behandlingen avområden med geografiska riktlinjer under planeringsskedet. Verket har noteratatt det i områden som berörs av geografiska riktlinjer är mycket vanligt attområden av betydelse för rörligt friluftsliv, vetenskaplig naturvård ochkulturminnesvård sammanfaller. En samordning av planerings- ochsäkerställandeätgärderna är enligl verket angelägen. konstaterar att tillfredsställandeinventeringsmaterial beträffande kulturminnesvården saknas för stora delar avkusterna, särskilt för de obrutna kusterna. framhåller att trycket mot kusterna frånindustri och fritidsbebyggelse är starkt som bevarandeintressena ärstora. Verket konstaterar att flertalet kommuner avser att upprätta kommunöversiktereller områdesplaner i de fall inte utredningsåtgärder har föreslagits. Motbakgrund av att verket anser att problemen i stora drag är likartade längslandets hela kust föreslår verket att samtliga kustområden behandlas somplaneringsområden som bör bli föremål för generalplanering. Naturvårdsverketanser vidare att generalplanerna för de mest exploateringshotade kustdelarnabör fastställas och att de partier som behöver vård, skydd och tillsyn för attnaturvärdena skall bli bevarade beläggs med förordnanden enligtnaturvårdslagen. Industrifrågorna bör enligt verket särskilt belysas i planeringenför kusterna. Verket föreslår att möjligheterna att lokalisera industrin pådjupet, innanför kusten, uppmärksammas i större utsträckning. På så visavlastas själva kustbandet som då enligt verket kan användas för rörligtfriluftsliv. Beträffande fritidsbebyggelsen pekar på behovetav planering samt 6 1975/76 1 saml. 1975/76:1 82 en inriktning mot byggande av stugor för uthyrning.Strandskyddsområdena bör hållas helt fria från ytterligare enskild bebyggelse. Som framgår av avsnitt 7.9.4 anser flera verk att frågorbeträffande resurskrävande och miljöstörande industri berörs i jämförelsevisliten utsträckning i programarbetet. anser att riktlinjerna för kustområdenagenomgående har beaktats av kommunerna. Lämpliga planeringsområden behöver docki många fall avgränsas. Det är särskilt angeläget att kommunerna vid de obrutnaoch högexploaterade kusterna redovisar sina ställningstaganden så att en bildav avsedd markanvändning erhålls. Verket anser också att statsmakterna börprecisera innebörden i riktlinjerna för den obrutna kusten i norra är vidare enligt planverket oklart om de föreslagna industrilägena längsnorrlandskusten verkligen kommer att bli föremål för etablering. Beträffande fritidsbebyggelsen längs kusterna, särskiltvid de obrutna och högexploaterade kusterna, har planverket liknande synpunktersom och anför att det med tanke på friluftslivet är angelägetatt vara återhållsam med att tillåta ny bebyggelse i avvaktan på attöversiktliga planer upprättats som beaktar de fastlagda riktlinjerna. Yttranden från kommuner med anledning av länsstyrelsernasoch de centrala verkens yttranden Flera kommuner har yttrat sig med anledning avlänsstyrelsernas och de centrala verkens synpunkter beträffande behandlingen avområden som berörs av geografiska riktlinjer. Kommunerna uppehåller sig främstvid de punkter där länsstyrelserna inte har anslutit sig till kommunernasåsikter och förslag. Så har exempelvis inkommit yttranden från berörda kommunerbeträffande avgränsningen av Höga Kusten-området och planeringen av kustenmellan och . har yttrat sig med anledning avlänsstyrelsens uppfattning att kustzonen bör generalplaneras och anför att dettaär omotiverat. Regeringen understryker i besluten län för län behovet avsärskilda planeringsinsatser i de områden för vilka de geografiska riktlinjernagäller. Behovet av samordning mellan kommunernas och även länsstyrelsernas planeringsinsatseri syfte att uppnå en enhetlig planering för större områden betonas. 1 beslutensägs att inom de obrutna och högexploaterade kustområdena berörda kommuner börutföra en översiktlig planering och redovisa sina ställningstaganden på ettsätt som ger en översiktlig bild av avsedd markanvändning. I dessa kustområdenbör stor hänsyn tas bl. a. tUl det rörliga friluftslivets och naturvårdensintressen och stor återhållsamhet iakttas med att tillåta nyfritidsbebyggelse. Även för övriga kustområden i landet bör enliglregeringens beslut en Prop.1975/76:1 83 översiktlig planering genomföras bl. a. somunderlag för fortsatta bedömningar i fråga om behovet av särskildamarkanvändnings-reglerande åtgärder i kustzonerna för att bl. a. skyddakustområden som är värdefulla för friluftsliv och naturvård. I de riktlinjersom ges för planeringen av kusterna inbegrips också samtliga skärgårdsområden.Fiskets intressen bör allmänt uppmärksammas vid planeringen i kustområdena.Ett tiotal kommuner i landet bör utveckla sina program i syfte att tillgodosede krav på översiktliga planöverväganden i kustområdena som anges iregeringsbesluten. Regeringens beslut beträffande behandlingen av denresurskrävande och miljöstörande industrin i kustområdena har redovisats iavsnitt 7.9.5. Regeringen uttalar att den finner de formerplaneringsarbetet fått för de obrutna kustområdena i samtÖstergötlands och norra län vara tillfredsställande. I och Bohiis läns kustområden bör planeringenhuvudsakligen bedrivas i generalplaneringens form och kompletteras med deförordnanden enligt naturvårdslagen m. m. som erfordras för att tillgodose dei den fysiska riksplaneringen behandlade bevarandeintressena. ,, och kommuner bör enligt regeringens beslut samordnasin planering för det obrutna kustområdet norr om . kommunskall för Hogdalsnäset upprätta generalplan i enlighet med bestämmelserna i 10a § BL (se vidare avsnitt 7.9.5). 1 bör särskild vikt tillmätas planeringen förLaholmsbuk-lens kustområde och för Onsala-Säröområdet.