prop · FZ03145 · 1975-12-31 00:00:00 — Nämndenanser det därför rimligt all slalen övertar ansvarel även för bostadsbidraget tillfolkpensionärerna och genomför en utjämning mellan kommunerna i fräga omekonomiska åtaganden för bostadstilläggen. Svenskakommunförbundei motsätter sig bestämt att kommunerna skall bära någon del avkostnadsökningarna för bostadstilläggen lill pensionärer. Förbundet anser delinte heller rimligt att staten endast finansierar kostnadsökningarna förkommuner som genomför en obligalorisk höjning av bostadstilläggen, medan kommunersom i förväg genomfört denna höjning skulle fä bära hela kostnaden. Fleraremissinstanser, bland dem länsslyrelsen och länsbostadsnämnden i Värmlandslän, samt och kommuner, harberört frågor om ändring iskalteutjämnings-bid rågen eller särskilt statsbidragtill ekonomiskt svaga kommuner för att finansiera kostnadsökningarna.Kommunalekonomiska utredningen finner en fullständig utjämning mdlankommunerna möjlig endast pä sikt. Utredningen kan inte förorda en reform somökar obalansen mellan kommunerna och försämrar kommunernas ekonomi totaltsett. Utredningen finner del dessutom mindre tilltalande all genom tvinganderegler ålägga kommunema all utbetala vissa minimisummor. Genomförs reformen mästestatsbidrag ulgä vars utformning noga måste övervägas, något som utredningenännu ej hunnit med. förordar att kommunernabekostar de första , medan statsbidrag skulle ulgä för bidrag överstigandedenna nivä vilket skulle ge en stimulans för kommunema all höja bidragen. 1975/76:145 74 Redani mitten av 1930-lalet infördes ett individuellt bostadsstöd till barnrikafamiljer för att hjälpa dessa till goda bostadsförhållanden. Stödformen, somkallades familjebidrag, utgick i kombination med finansieringsstöd till defastigheter där dessa familjer bodde. Bidragen utgick i form av reducerad hyra lillfamiljer rued minst tre barn . Bostaden skulle omfatta minsl två rumoch kök och vara fullvärdigt utrustad. För rätt lill bidrag krävdes attfamiljen var mindre bemedlad men någon bestämd inkomstgräns gällde inle, Fräganom bidrag bedömdes från fall till fall med utgångspunkt i familjenssammansättning, dess inkomst och de olika familjemedlemmarnas särskilda behov. År1947 beslöt att väsentligt utvidga den krets av familjer som skulle kommai åtnjutande av ett särskilt ekonomiskt stöd för sill boende, Beslulel grundadesig på förslag från bosiadssociala utredningen. Bakom beslutet låg en grundliggenomlysning av bostadsförhållandena i och ett klart uttalat mål attinom en lidrymd av radikalt förbättra dem. Pågrund av att bostadsbeståndet till huvudsaklig del bestod av små lägenhetermed låg standard kunde målet näs endast genom en omfattande nyproduktion avrymliga och välutrustade lägenheter. För att främja en nyproduktion av tillräckligomfattning hade staten åtagit sig att bl, a, tillhandahälla lån utöverbottenlånen. Grundläggandeförutsättningar för den åsyftade standardhöjningen var emellertid dels attrelationen mellan hyran för en nybyggd lägenhet och inkomsten var rimlig, delsatt den hyresökning som hushållet ådrog sig vid en flyttning inte verkadeavskräckande. Det individuella bostadsstödet var ett av de medel som skulleskapa dessa förutsättningar. Eftersombostadsförhållandena ansågs ha avgörande betydelse för barnens levnadsvillkorvar det naturiigt all barnfamiljerna skulle komma i främsta rummet vidfördelningen av de tillgängliga resurserna. Bostadssociala utredningenframhöll under hänvisning lill de förhållanden som rådde i fråga om produktion,arbetsmarknad och inkomstbildning att en utjämning av barnförsörjningskoslnadernamåste åstadkommas genom socialpolitiska åtgärder. Detta var ett tungt vägandemotiv för utredningen att föreslå ell särskilt ekonomiskt stöd förbarnfamiljernas bostadsförsörjning. Utredningenmenade dock att bidraget inle nödvändigtvis för framliden behövde vara knutet tillbostaden. Del kunde tänkas att eu sådant bidrag på kunde uppgå i euallmänt barn- och familjebidrag. För all del skulle låta sig göra måsteemellertid vissa villkor vara uppfyllda. Vanor, anspråk och uppfattning om vadsom är ett anständigt minimum i fräga om en familjebostad måste ha påverkals itillfredsställande grad. Bostadsbeståndets struktur mäste ha förändrats pä ettgenomgripande sätt. Prop.1975/76:145 75 hållandelmellan inkomsier och bostadskostnader borde ha förskjutits i gynnsam riktning. Detnya individuella bosladssiödel, familjebosladsbidragel, uigick enligl deursprungliga reglema till hushall med minsl två barn under 16 är och med en högstainkomst som ökade med antalet barn, 1 likhet med vad som gällde för rätt tillfamiljebidrag krävdes att familjen hade en rymlig och modernt utrustad lägenhet.Trångboddhet skulle inte få förekomma. Med trångboddhet menades vid dennalidpunkt au det bodde fler än två personer per boningsrum, köket oräknat. början begränsades bidragsgivningen till hushåll som bodde i nybyggda hus, Familjebosladsbidragelkompletterades med del s. k, tre-kronorsbidragei. Det var ett äriigtbidrag motsvarande , per kvadratmeter lägenhetsyla till hushåll inybyggda hus, som förvaltades av kommun eller allmännyttigt bostadsföretag.Kommunerna fick själva avgöra vilka hushåll som skulle få detta bidrag. Det varavsett all dels förslärka familjebostadsbidragen för hushåll med särskilt svagbetalningsförmåga, dels stödja även andra hushåll än familjer med minsl tvåbarn. Bidragsformen avvecklades redan i början av 1950-talel utan all ersättasav någon motsvarande. Under1950-ialei togs vid några tilirällen frägan upp om familjebostadsbidragens bostadsanknyiningskulle kunna slopas. Tanken avvisades med hänvisning till att del alltjämtförelåg behov alt stimulera barnfamiljerna all efterfråga rymliga bostäder. År1958 vidgades familjebostadsbidragens tillämpningsområde så all ocksä familjermed ell barn blev bidragsberättigade, Inkomslgränser och bidragsbelopp höjdesvid flera tillfällen , DenI infördes ett nytt system för individuella bostadssubventioner tillbarnfamiljerna. Riksdagsbeslutet hade föregåtis av ett omfattandeutredningsarbete inom familjepolitiska kommittén. Kommitténfann slora brister i familjebosiadsbidragssystemet från såväl bostadspolitiskasom förddningspoliliska utgångspunkter. Den föreslog därför att det ekonomiskastödet lill barnfamiljerna skulle utformas efter nya grunder. Defördelningspolitiska aspekterna präglade kommitténs förslag. Mångaremissinstanser framhöll dock att bostadspolitiska aspekter alltjämt mästetillmätas slor vikt. Jag vill erinra om att remissbehandlingen i tiden sammanföllmed en förändring av bostadspolitiken, vilken innebar au de generellaräntesubventionerna avvecklades och ett nytt lånesystem infördes. Delsystem som blev resultatet av de delvis motstridiga intressena fick en klar fördelningspoliliskmarkering men kom ocksä att innehålla ett bo-stadsslödjande momeni. Det nyabostadstillägget besiod av dels en statlig, dels en del. Den senarefinansierades delvis med statsbidrag. Detslalliga tillägget besiod i sin tur av två delar: ett grundbelopp som uigickulan bostadsvillkor och en del som var förbunden med villkor i fråga ombostadens utrymme och utrustning. Det kommunala tillägget knöts Prop.1975/76:145 76 tillboendekostnaden och gjordes beroende av den faktiska boendekostnaden i vissaintervall. Dess syfte var att komplettera det statliga tillägget på ett sådantsätt att särskild hänsyn kunde tas lill bostadskostnadens storiek för barnfamiljersom hade låga inkomster och höga hyror. Betydandeändringar i bidragsvillkoren gjordes . Kraven på bostadensstorlek och utrustning togs bort. I stället infördes ett enhetligt bidrag på900 kr. per bam och år utan bostadsvillkor. Denna del av stödet blev därigenomhelt och hållet ett allmänt konsumlionsslöd. Det finansierades uteslutande medstatliga medel och kallades statligt bostadstillägg. Del hyresanknutnatillägget fördubblades och den övre hyresgränsen höjdes. Därigenom tillfördesstödet ell verksamt bostadsstimulerande moment. Denna del av bostadsstödetbenämndes i fortsättningen statskommunalt bostadstillägg. Mindreändringar har gjorts i systemet ocksä , Bl, a, har den övre hyresgränsenhöjts med hänvisning till ökade bostadspriser. År1974 blev även hushåll utan barn berättigade till bostadstillägg. Samtidigtinfördes regler som innebäratt det bidragsberättigande hyresintervallet kom allligga . lägre för ensamslående än för makar. Del gällde bådebarnfamiljer och barnlösa hushåll. Kommunalabostadstillägg lill folkpensionärer () började ulgå i sin nuvarande form är1954, De ersatte då en form av subvention som hade funnits och sornbesiod av dels ell inkomstprövat statligt bostadstillägg, dels ett likaledes inkomstprövatkommunall tillägg. Aufolkpensionerna pä detta sätt kompletterades med ett bostadstillägg var inte iförsta hand bostadspolitiskt motiverat. Bakom beslul alt ge kommunemarätten att införa KBT synes främsl ha legat motivet all göra del möjligt attförbättra folkpensionärernas förmåner utan alt förbättringen behövde betraktassom fattigvård. Att bidragsrätten delvis kom all knylas till bostaden varmotiverat bl. a. av att bostadsutgiften var en tung del i pensionärens budgetoch alt den varierade både mellan kommuner och mellan olika pensionärshushållinom en kommun. KBThar byggts ut allt mer och har i mänga kommuner numera en klar bostadspolitiskinnebörd. Kommunerna bestämmer själva efter vilka principer och med hur slorabelopp som tilläggen skall ulgå. Variationerna mellan kommunerna är slora.Endast till en del är skillnaderna motiverade av olikheter i bosladskoslnadsnivä. KBTär inkomstprövade enligl lagfästa regler. Iungefär hälften av landets kommuner finns ett särskilt bostadstillägg för handikappade(KBH). Det har till syfte att möjliggöra för handikappade att bo i bostädersom är väl lämpade för deras särskilda behov. Svenska kommunförbundei har motbakgrund av socialhjälpslagens bestämmelser utarbetat normalgrunder för KBH.Flertalet kommuner följer dessa. 1975/76:145 77 5.2Motiv och principer för bostadsbidrag Avden återblick som jag har gjort står det klart att såväl allmänt fördelningspolitiskasom rent bostadspolitiska motiv har styrt utbyggnaden och utformningen av detindividuella bostadsstödet . Enligt min uppfattning har detockså varil ett verksamt medel för båda dessa syften. Stödet uppgår tillnära . Boende-och bostadsfinansieringsutredningarna har i betänkandet (SOU 1975:51-52)Bostadsförsörjning och bostadsbidrag konstaterat att bostadsbidragenväsentligen ansluter till riktlinjerna för den allmänna social- och familjepolilikenoch all bidragen därför skall betraktas som fördelnings-politiska instrument.Dock menar de att bostadsbidragens grundläggande syfte är att medverka lill attde mål som statsmakterna ställer upp för den långsiktiga bostadspolitiken skallkunna förverkligas. Genomolika åtgärder av mer generell karaktär påverkar samhället bostadsprisel, prisstrukturenoch relationen mellan bostadspris och inkomst. Del finns dock enligtutredningarnas mening även behov av ett särskilt bostadsstöd förhushåll med begränsad ekonomisk bärkraft. Dennauppfattning om bostadsbidragens uppgift och om behovet av bidrag i framtidendelas av en stor majoritet av remissinstanserna. Ävenjag anser alt bostadsbidrag till hushåll med ringa ekonomisk bärkraft kommerall ha en viktig uppgift att fylla ocksä under den närmaste framtiden.Utredningarna har med ett rikhaltigt statistiskt material och egna räkneexempelvisat pä den bristande överensstämmelse som råder för vissa hushåll mellanderas behov av bosiad och förmågan att betala vad bostaden kostar. Delär bostadsbidragens uppgift att överbrygga dessa skillnader och att ge en reellstimulans för sådana hushåll att förbättra sina bostadsförhållanden. Alltjämtär det en slor skillnad i bostadsstandard mellan hushåll med högre och medlägre inkomsier. Av vad vi kan utläsa ur olika statistiska källor är det sällanav fri vilja ulan i slällel av ekonomiskt nödtvång som ett hushåll har en lågbostadsstandard. Jagdelar därför också utredningarnas grundsyn all ett av bostadsbidragens huvudsyftenskall vara att minska de skillnader i bostadsstandard som beror av olikainkomst och betalningsförmåga och alt fortlöpande förbättra bostadsstandardenför ekonomiskt svaga grupper. Mot denna bakgrund är det naturiigt alt jag delarutredningarnas uppfattning att bostadsbidragen mäsle knytas till bostaden föratt delta syfte skall nås. En slor majoritet av remissinstansema har sammauppfattning. Samtidigtslår det enligt min mening klart alt ett ekonomiskt stöd som krävermotprestationer av hushållen själva inte får avsedd stimulanseffekt om hushålleninte har förmågan au göra de egna uppoffringar som stödsystemet förutsätter.De former av bostadsbidrag som f n. finns har inslag 1975/76:145 78 ocksåav allmänt konsumtionsförstärkande karaktär. Dessa delar av stödet, som utgär lillhushåll med låga inkomster och/eller tung försörjningsbörda ökar den egna hyresbetalningsförmåganoch medverkar på så sätt till att ge det bostadsstimulerande inslaget ibidragen den avsedda effekten. Utredningarnaanser sig ha belägg för uppfattningen att bostadsbidragen för de storagrupperna av hushåll - med undanlag för enförälderfamiljerna - nu har förioratdet mesta av sin slandardhöjande stimulans. Den grundläggande orsaken härtillär enligt utredningarna att de utgifter som hushållen har för sina nuvarandebostäder ligger så nära det bidragsberättigande hy-resinlervallels övre gränsatt hushållet vid en fiyttning till en större och bättre bostad måste betalahela eller en myckel stor del av merkostnaden av egna medel. För mänga hushåll,särskilt för dem som har flera bam, är en sådan ekonomisk uppoffring svår allgöra. Jag återkommertill dessa frågor när jag går in på det framtida bostadsbidragetskonstruktion. Redan nu vill jag emellertid slå fast att jag i likhet medutredningarna finner alt bostadsbidraget bör bestämmas med utgångspunkt ihushållets bostadsbehov och ekonomiska bärkraft och att det bör ge en reell bostadsslimulansför hushåll med begränsad egen betalningsförmåga. Utredningarnahar också betonat att bostadsbidragens uppbyggnad bör vara enkel, sä attallmänheten har lätt att förstå bidragens innebörd och att kontrollera sinabidragsbelopp. Detta har starkt strukits under också av företrädare förkommunerna, som sköter handläggningen av bostadsbidragen. Också administrationenbör fungera smidigt för såväl bidragstagama som de handläggande organen. Detär viktiga principer för bostadsbidragen som utredningarna här anger. Jagkommer i det följande att beröra vissa frågor av betydelse för hur allmänhetenser på bostadsbidragen och för den administrativa hanteringen hos dehandläggande organen. Ettspörsmål av slor betydelse i detta sammanhang är den splittrade bild som deskilda bostadsbidragssystemen uppvisar. Olika regler gäller för de olika formemaav bostadsbidrag. Beräkningen av bostadsutgiften sker på olika sätt. Utfallet ibidragsbelopp blir väsentligt olika beroende på vilkel system som ärtillämpligt i det enskilda fallet. När det gäller KBT tillkommer all kommunernainbördes tillämpar olika principer för hur bidragen skall utformas och medvilka belopp de skall ulgå. Utredningarnahar behandlat dessa frågor och gett ullryck för uppfattningen att en samordningmäste komma till stånd. Målet bör vara ell enda system för alla typer avhushåll som behöver ett ekonomiskt stöd i sill boende. De har också lagt vissaförslag som skulle kunna främja en samordning på . Ett av dem syftartill alt nä en större enhetlighet inom KBT-systemets ram och innebär att ellminimibelopp skulle läggas fast för KBT. Utredningarna har dock inte ansett sigha befogenhet alt 1975/76:145 79 anvisavägar att finansiera en sådan reform. På denna punkt har de hänvisat till kommunalekonomiskautredningen. Detråder enighet bland remissinstanserna om behovet av en samordning. skatleutredning(Fi 1972:02) har understrukit att en samordning mellan de olikabostadsbidragssystemen i hög grad skulle underlätta en samordning också mellanskattesystemet och de olika bidragssystemen. Kommunalekonomiska utredningen (Fi1971:08), som också ansluter sig till utredningarnas grundtanke, menar dock attfrågan bör bli föremål för fortsalt utredning med syfte all utarbeta ettkonkret förslag till hur samordningen skall utformas. Utredningen anser altdet finns flera motiv för en ändring i någon form av nuvarande ansvars- ochkostnadsfördelning och pekar pä att övergängen lill ett endabostadsbidragssystem reser frågan om en samordning med socialförsäkringssyslemet.Därmed kommer frågan om huvudmannaskapet in i bilden. Utredningen omtalar i sill fortsatta arbeie kommer att behandla det ekonomiska utrymmet förolika aktiviteter och att den därför räknar med att återkomma också tillkostnadsansvaret vad gäller bostadsbidragssystemet. Föregen del anser jag det önskvärt att nå en ökad samordning mellan bostadsbidragssystemen.Enligt min mening finns det åtskilligt som redan nu kan göras för att undanröjavissa administrativa olikheter i regelsystemen. Jag har erfarit att bostadssiyrelsenredan har påbörjat ett sådant arbete i samråd med bl, a, ()och . Remissbehandlingenhar gett vid handen att det inte är möjligt all i detta sammanhang genomföranågra mera genomgripande åtgärder för att samordna de olika bidragssystemen.Det behövs ytteriigare underiag, innan det är möjligt att ta ställning till frågornaom på vilkel sätt en samordning skall ske och hur kostnadsansvaretför de olika stödsystemen skall fördelas mellan stat och kommun. Det arbete somhar påbörjats inom socialpolitiska samordningsuiredningen (S 1975:02) kan kommaall ge en del av det underlag som kommunalekonomiska utredningen efterlyser ochsom även jag anser måste till för att det skall vara möjligt att fullt utbedöma konsekvenserna av ett beslul all samordna bostadsbidragen. Frågan omkostnadsfördelningen mellan stat och kommun behandlas som jag har nämntav kommunalekonomiska utredningen. Jag anser därför au eti ställningslagande ifrågan om en närmare samordning mellan de olika stödsystemen måste anstå tilldess att häda de här nämnda utredningarna har avslutat sitt arbete.Utredningarnas förslag beträffande KBT kommer jag därför inte heller aubehandla i delta sammanhang. Jag kommer dock att beröra frågan om en ändring avKBT-reglerna för personer som uppbär partiell förtidspension eller inkomstprövadänkepension. Prop.1975/76:145 80 Innanjag gär vidare vill jag beröra en terminologisk fräga som utredningarna harbehandlat, F,n, används bostadstillägg och bostadsbidrag som synonyma begrepp. Utredningarnahar menat att benämningen bostadsbidrag ger en bätlre uppfattning ominnehållet i systemen och att den dessutom ansluter till uttryck som barnbidragoch socialbidrag. Jaginstämmer med utredningarna på denna punkt. I det följande kommer jag därföralt använda beteckningen bostadsbidrag i fråga om de stödformer som benämnsstatliga och statskommunala bostadstillägg. Jag föreslär också att anslagetBostadstillägg m. m. under tolfte huvudtiteln fr, o, m, /77betecknas Bostadsbidrag m, m. Jagkommer i det följande, med del undantag jag angav beträffande vissapensionärer, alt behandla enbart frågor som gäller systemet med statliga och Slatskommunalabostadsbidrag till barnfamiljer och hushåll utan bam. Det är ocksä delta systemsom utredningarna har ägnat den största uppmärksamheten. Somen bakgrund till mina förslag i det följande vill jag lämna en kortfattad beskrivningav de hushåll som fär bostadsbidrag inom del nuvarande systemet, F.n. är det ca 500 000 barnfamiljer som uppbär bostadsbidrag. Del innebär attungefär varannan barnfamilj och nära 60 96 av samtliga barn omfattas avsystemet. Drygt 350 000 är tvåförälderfamiljer. I ca två tredjedelar av dessafamiljer är det bara den ena av föräldrarna som är heltidsarbetande. Ca 130 000enförälderfamiljer har bostadsbidrag. Det är praktiskt taget alla hushåll avdenna typ. Avhushällen ulan barn är del en mycket lilen andel som har bostadsbidrag.Närmare 90 96 av de bidragsmotlagande hushällen ulan barn är ensamstående. Dryglen tredjedel av barnfamiljerna bor i småhus som de själva äger. Knappl 5 96 borpå jordbruksfastighet. Ett fltal, ca 1 96, saknar egen bostad. Av dem som boddei småhus som de själva ägde hade en bidragsgrundande inkomstsom understeg . Bland de av barnfamiljerna som bodde i hyres-eller bosladsrätlslä-genhel var andelen med så läg inkomst hela 40 96. Detgenomsnittliga bidragsbeloppet var . Ca en femtedel hadebostadskostnader som läg över den övre hyresgränsen. Näranog var femte barnfamilj var trångbodd i den mening som begreppet används . Det innebär alltså alt det i dessa familjer bodde fler än tvä personer perrum, kök och vardagsrum oräknade. Del stora flertalet bland dem var tvåförälderfamiljer. Prop.1975/76:145 81 Avhushällen utan barn bodde nästan alla i hyres- eller bosladsrällslägenheter.Deras inkomster var myckel låga. Mer än en tredjedel hade inkomster . Också bostadsutgiflerna var låga och för mer än hälften understeg de500 kr. Det genomsnittliga bidragsbeloppet uppgick till . Jaggår nu över till alt i korta drag beskriva hur det gällande bidragssystemet äruppbyggt samt redovisa utredningarnas synpunkter på denna uppbyggnad. Stödetbeslår av två delar. Den ena delen utgörs av ett statligt bidrag per barn och är. Det utgär helt utan bostadsvillkor, således även tillföräldrar som saknar egen bosiad. Den andra delen står i relation lill Den utgår med 80 96 av utgiften mellan följande kr,/mån kr,/män förmakar ulan barn för makar med 1-2 barn för makar med 3-4 barn för makar med 5el, fl, barn förensamstående ulan barn för ensamstående med 1-2 barn för ensamstående med 3-4barn för ensamstående med 5 el. Bidragetär inkomstprövat efter regler som jag berör längre fram. Enligtde riktlinjer för bostadsbidragen som lades fast av 1971 ärs riksdag (prop.1971:156, SoU 1971:42, rskr 1971:327) skall riktmärket för de övre hyresgränsernavara inflyllningshyrorna i storstäderna för lägenheter som medger enutrymmesstandard, som inle väsentligt överstiger de normer som gäller för bosiadsbyggnadsplaneringenenligt beslut av riksdag. Denna norm innebär all vardagsrum och kökskall vara fria från sovplatser och all i varje sovrum skall bo högsl tvåpersoner. För en personshushåll skall dock lägenheter om ett rum och kök ansestillräckliga. Somjag har nämnt anser utredningarna att bidragsbeloppen är för små förde ekonomiskt sämst ställda, bland vilka trångboddhet och dåligabostadsförhållanden i övrigi alUjämt är vanligt. De menar också att bidragens bostadsstimulerandeeffekt numera är förhållandevis liten för den slora majoriteten av hushåll,eftersom dessa redan har uppnatt den bostadsstandard som tilläggen är avseddaatt möjliggöra. En ytteriigare standardökning måste de till hela eller störredelen betala av egna medel, vilkel utredningarna menar att många av dem intehar förmåga att klara av. 6 1975/76. 1975/76:145 82 ställerdetta konstaterande mot del förhållandet att de ekonomiskt mer välbärgadehushåll, som inte omfattas av bosladsbidragssysiemet, fortsätter alt förbättrasina bostadsförhållanden i takt med att deras inkomsier ökar. Därutöverfinner utredningarna att själva bidragskonstruktionen ger vissa inte önskvärdaeffekter beträffande de utgående bidragens storiek. De olika nedre hyresgränsernaför ensamstående och makar medför nämligen att en ensamstående vid sammainkomst och samma bostadsutgift kan fl ett högre bidragsbelopp än makar, trotsatt de senares försörjningsbörda är högre. 1 vissa lägen kan ensamslående utanbarn t. o. m. fl ett högre belopp än makar med ett barn. Utredningarnaanser av dessa skäl alt bostadsbidragen behöver förstärkas och konstruktionenförändras. Delstora flertalet remissinstanser har samma mening. Medutgångspunkt i sin principiella uppfattning om vilka syften som ettbostadsbidrag skall tjäna har boende- och bostadsfinansieringsulredning-arnaprövat olika system och konstruktioner av ett framtida bidrag. Bl, a, har degrundligt belyst effekterna av beskattade bostadsbidrag. De redovisar argumentsåväl för som emot en sådan lösning.