prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — Och i den föreslagna 34 § stadgas att vad i övrigtföreskrivits i lagens huvudregler om fredsplikt när kollektivavtal gäller inteskall utgöra hinder för den som slutit kollektivavtalet att anordnastridsåtgärd (eller för medlem i förening som slutit sådant avtal att deltaga iåtgärd som anordnats av föreningen) om syftet med åtgärden är att vinnareglering i fråga som avses i 26 §, dock att stridsåtgärden är olovlig om partsom har rätt därtill enligt 26 § inte påkallat reglering i frågan vid de förhandlingarsom föregått avtalet eller, där sådan reglering 1975/76:105 Bilaga 1 72 påkallats,om frågan uttryckligen vunnit annan reglering i avtalet. Kommittén har med denna uppbyggnad av sitt förslagtill en början velat tillgodose intresset av att lagen innehåUer en otvetydigprogramförklaring om arbetstagarnas rätt till inflytande över de frågor, somangivits i 26 § första stycket. Avsikten har vidare varit att uttrycka, attarbetstagarsidan skall disponera över paragrafens tillämpning genom att eftereget bedömande påkalla inflylandereglering i kollektivavtal; lagen skall intelägga ett inflytande på arbetstagarsidan förrän denna själv är beredd att utövadet. Anknytningen till förhandlingarna om vanliga kollektivavtal rörande löneroch allmänna anställningsvillkor och kravet att arbetstagarsidan skall "påkalla"åsyftad inflytandereglering ser kommittén som en hanterlig metod alt bestämmaområdet för den stridsrätt , vilket ytterst skall varaarbetstagarsidans påtryckningsmedel för att uppnå avtal om inflytande.Förslaget skall här också ses mot bakgmnd av den förutsättning som har gälltför kommitténs utredningsarbete att grundema för nu gällande system medfredsplikt inte skall överges. Kvarlevändestridsrätt kommer med den föreslagna kon-straktionen av reglerna att gälla inomden ram som bestäms av arbetstagarsidans påkallande av inflytanderegler vidkoUektivavtalsförhandlingarna och i den mån detta påkallande inte lett framtill uttryckliga regleri kollektivavtalet. Medan det är arbetstagarsidan som har rätt enligtförslaget att vid förhandlingar om koUektivavtal rörande löner och allmännaanställningsvillkor påkalla regler om arbetstagarinflytande har denkvarlevände stridsrätten i den föreslagna lagtexten gjorts ömsesidig inom detområde som kan komma alt öppnas för den. Vidare har rätten att underavtalsperioden besluta om stridsåtgärd förbehåUits avtalsparterna, dvs. påarbetstagarsidan vederbörande arbetstagarförening som ursprangligen har bestämtutrymmet för stridsrätten med sitt påkallande av inflytandereglering. Som framgått har kommittén i den föreslagna 26§ valt att fastställa tillämpningsområdet för de här redovisade reglerna tillatt omfatta frågor som rör arbetets ledning eller fördelning eller som röringående eller hävande av arbetsavtal eller eljest meddelande av påföljd förarbetstagare som begått avtalsbrott. (Dock uteslules frågor som rör skadeståndi anledning av brott mot fredsplikt.) Därmed har de särskilda bestämmelsernaom inflytanderegler i koUektivavtal och om kvarlevände stridsrätt fått ettmindre vidsträckt tillämpningsområde än de allmänna reglerna om förhandlingsrätti 11 § och om möjligheterna att med giltig verkan sluta kollektivavtal i 20 §FKL. Kommittén behandlar i sina motiv de gränsdragnings-frågor som ärförknippade med detta sätt att bestämma tillämpningsområdet för 26 §, främstfrågan om innebörden av begreppet arbetets ledning och fördelning, ochuppehåller sig i sammanhanget också vid vissa frågor rörande ordningen förbestämmandet av påföljder vid enskilda arbetstagares avtalsbrott. På dennasenare punkt uppmärksammar kommittén sär- 1975/76:105 Bilaga 1 73 skilt frågan om s. k. disciplinära påföljder vidavtalsbrott av enskilda arbetstagare. I direktiven för utredningsuppdraget harsatts i fråga om ett syslem av dubbla påföljder (såväl skadeståndsskyldighetsom disciplinär bestraffning) är en lämplig ordning och uttalats, attdisciplinära åtgärder som kan uppfattas enbart som uttryck för ett auktoritärtförhållande mellan arbetsgivare och arbetstagare inte hör hemma i ett systemsom bygger på medbestämmanderätt för arbetstagarna. Kommittén redogör i korthetför nuvarande rättsläge på detta område, enligt vilket disciplinära åtgärderinte får förekomma utan stöd i avtal, och för vissa undersökningar som företagitsi fråga om förekomsten av bestämmelser därom i kollektivavtal. Enligt kommitténbör hithörande problem lösas genom att arbetstagarsidan får inflytande vidfattandet av beslut om disciplinära åtgärder, och detta är bakgranden tillkommitténs förslag att även andra påföljder för avtalsbrott än hävande avarbetsavtalet skall omfattas av inflytandereglerna i 26 och och 34 §§ FKL. Den utbyggnad av den lagstadgade förhandlingsrätten iförening med viss lagfäst informationsskyldighet för arbetsgivaren somkommittén föreslår (12, 13 och 18 §§ FKL) liksom det deltagande ibeslutsprocessen hos arbetsgivaren i många frågor som åsyftas med kommitténsförslag till 26 och 34 §§ FKL, reser enligt kommittén även frågan omtillskapande av särskilda fasta former för arbetstagarsidans utövande av sinanya rättigheter. Kommittén har övervägt att föreslå regler i lag om inrättandepå arbetsplatserna av särskilda parissammansatta organ för utövande av den nyaförhandlingsrätten och den rätt till medverkan i beslut, som skall tillförsäkrasarbetstagarsidan genom koUektivavtal, och har i betänkandet också skisserat enregelsamling i syfte alt belysa vilka typer av regler som kan komma i fråga iett sådant sammahang. Mot bakgrand av svårigheterna att finna för flertaletfall ändamålsenliga lösningar redan beträffande sådana primära frågor som vidvilka företag partssammansatta organ skall finnas inrättade och hur mandalen iorganen skall fördelas mellan skilda fackliga organisationer har kommittén dockstannat för att inte lägga fram något förslag till mera utförlig reglering, ensav dispositiv art. 1 stäUet tänker sig kommittén att partssammansatta organskall inrättas genom koUektivavtal, eftersom detta ger utrymme för en smidiganpassning av frågornas lösning till lokala och andra förhållanden. Kommitténföreslår en reglering i lag (26 § andra stycket och 34 §), vilken ansluter tillde förut redovisade bestämmelserna om skyldighet alt träffa kollektivavtal ominflytanderegler och om kvarlevände stridsrätl. När kollektivavtal slutesrörande lön och allmänna anställningsvillkor skall, om därtill berättigad partpåkallar det, i avtalet även tagas in regler om inrättande på arbetsplats somanges i avtalet av partssammansatta organ, vari skall fullgöras förhandlingenligt de nya reglerna i 12 och 13 §§ samt underrättelseskyldighet enligt 18 §;har reglering påkallats men uppgörelse inte kunnat nås i saken, skall stridsåtgärdkunna vidtas under avtalsperiod i syfte att nå önskad reglering. 1975/76:105 Bilaga 1 74 I fråga om rätten att påkalla regler ompartssammansatta organ anser hälften av kommittén att denna rätt bör varaömsesidig, medan andra hätf-ten anser att rätten bör (liksom enligt 26 § förstastycket) tillkomma enbart arbetstagarsidan. Vid tvist om arbetstagares arbetsskyldighet enligtavtal gäller, enligt praxis som utbildats hos AD, i princip att arbetsgivarenhar rätt att utkräva arbete av arbetstagarna i överensstämmelse med sin meningom rätta tolkningen av avtalet intill dess lolkningstvisten blivit rättsligtprövad. Regeln gäller dock endast om arbetsgivaren hävdar sin mening omavtalstolkningen i god tro, dvs. arbetsgivaren har inte rätt att utkrävaarbete enligt en tolkning som han vet vara oriklig eller vars oriktighet hanåtminstone hade bort inse. Inte heller medför regeln skyldighet att arbeta omåtlydnad av en arbetsorder skulle innebära att arbetstagarna gör sig skyldigatill straffbar handling (t. ex. överträdelse av trafikregler), eller attarbetstagarna eljest överträder någon lagföreskrift som avser den allmännasäkerheten, vare sig överträdelsen är straffbelagd eller inte. Arbetstagare äri princip inte heller skyldiga att efterfölja arbetsorder som utsätter demförfara tiU liv eller hälsa. Helt allmänt gäUer också att arbetsgivaren intefår föreskriva något arbetsvillkor som visserligen inte strider mot lag menväl mot goda seder. Arbetstagares vägran att åtlyda en arbetsorder kanenligt denna rättstill-lämpning i princip medföra skadeståndsskyldighet, ävenom ordergivning-en gmndas på en felaktig avtalstolkning. Denna praxis hos ADhar bmkat sägas innebära att arbetsgivaren har, med avsteg från vanliga regleri avtalsförhållanden, tillerkänts tolkningsföreträde i tvister omarbetsskyldighet. Från arbetstagarhåU har regeln kritiserats såsom ettprincipiellt och praktiskt betydelsefullt uttryck för bristen på jämvikt irättsförhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. framhåller atttolkningsföreträdet för arbetsgivaren får sin praktiskabetydelse främst när fråga uppkommer om arbetsskyldighetens mer allmännagränser, men även när arbetsgivarens rätt att leda och fördela arbetet i någonviss fråga ersatts av uttryckliga avtalsbestämmelser som angerarbetsskyldighetens omfattning och innebörd. Genomföres de av kommitténföreslagna reglema om förhandlingsrätt och om skyldighet för arbetsgivaren attmedverka till koUektivavtal om inflytande för arbetstagarna i bland annatfrågor som rör arbetets ledning och fördelning, minskar enligt kommittén imotsvarande mån betydelsen av problemen kring arbetsgivarenstolkningsföreträde. Kommittén anser dock att en reform bör komma till ståndäven i fråga om själva tolkningsföreträdesregeln. Såsom utgångspunkt för sittförslag på den punkten väljer kommittén den olägenhet i processuellt hänseendesom arbetsgivarens nuvarande företräde innebär för arbetstagarsidan därigenom,att den sidan enligt vanliga processuella regler är hänvisad att ta initiativettill rättslig prövning hos AD om den vill hävda en avtalstolkning som avviker Prop.1975/76:105 Bilaga 1 75 1 27 § FKL föreslår kommittén en reglering av innebörd iprincip att det vid tvist hos viss arbetsgivare i en fråga om innebörden avkoUektivavtal vad avser arbetets ledning och fördelning skall åvilaarbetsgivarsidan att inom viss , av kommittén bestämd till tio dagarfrån slutförandel av tvisteförhandlingar, föra tvisten till rättslig prövningvid äventyr att eljest arbetstagarsidans tolkning blir gäUande mot denifrågavarande arbetsgivaren. Bestämmelserna i den föreslagna paragrafen kansägas innebära alt arbetsgivaren behåUer det tolkningsföreträde i hithörandetvister, som tillkommer honom enligt ÄD:s praxis, men atttolkningsföreträdet föres över till arbetstagarsidan (med reservationermotsvarande dem som gäUer för arbetsgivarens tolkningsföreträde) omarbetsgivarsidan inte för saken till rättslig prövning eller, i förekommandefall, om saken inte föres vidare av arbetsgivarsidan från lokaltill central tvisteförhandling. De av kommittén föreslagna bestämmelserna pådenna punkt är dispositiva på så sätt, att föreskrift i kollektivavtal ombundenhet för arbetsgivare av arbetstagarpartens tolkning utöver vad som följerav lagens bestämmelser, skall vara gällande. Isamband med sin behandling av frågor som rör koUektivavtal och dessrättsverkningar tar kommittén, som redan nämnts, slutligen upp frågan omfortsatt giltighet av kollektivavtal vid överiåtelse av företag och vid ändringari fråga om organisalionsstmkturen när förening står som part i kollektivavtal.Kommittén erinrar här inledningsvis om praxis hos AD i fråga om verkningarna påden fortsatta bundenheten av kollektivavtal utav förändringar påarbetsgivarsidan. Denna praxis kan i stora drag sägas innebär att vissa slag avsådana förändringar, t. ex. när dödsbo eller konkursbo fortsätter den avlidnesresp. konkursgäldenärens rörelse, saknar betydelse för koUektivavtaletsfortsatta giltighet och att vissa möjligheter också finns att på rättslig vägkomma åt sådana skenförfaranden som vidtas i syfte att sätta träffadekoUektivavtal ur spel, men att å andra sidan verkliga företagsöverlåtelser iformellt riktig ordning (däri inräknade förändringar av den rättslig formen förbedrivande av rörelse) i regel medför att koUektivavtal inte utan särskildöverenskommelse blir gäUande för den som övertar företaget resp. för det nyarättssubjektet. De olägenheter som följer härav är enligt kommittén främst attdet kan förekomma, i synnerhet i kollektivavtalsförhållanden därarbetsgivarparten är en oorganiserad mindre arbetsgivare, att arbetstagarsidani kollektivavtalet inte blir underrättad om förändringen på arbetsgivarsidanoch inte heller eljest observerar att en sådan förändring förekommit.Resultatet kan då enligt erfarenhet bli att kollektivavtalet först lång tidefter förändringen på arbetsgivarsidan befinnes inte längre vara gällande. Medde föreslagna reglema i FKL ökar enligt kommittén möjligheterna att förekommahändelser av detta slag, kanske främst genom förslaget om primärförhandlingsskyldighet (13 § FKL) vilken skall gälla bland annat vidöverlåtelse av företag eller del av företag. Kommittén anser sig emellertidsåsom ett komplement härtill böra föreslå Prop.1975/76:105 Bilaga 1 76 ävenen regel som mera direkt riktar in sig på en överlåtelses verkan påkoUektivavtalet. Övergår förelag från arbetsgivare som är bunden av kollektivavtaltill nya arbetsgivare som inte själv är bunden av annat koUektivavtal skallenligt kommitténs förslag (24 §) avtalet i tillämpliga delar normalt gäUamellan den nye arbetsgivaren och den arbetstagareförening som slutit avtalet.Dock skall arbetstagarföreningen ha rätt att med omedelbar verkan säga uppavtalet efter det att den tidigare arbetsgivarenunderrättat föreningen om övergången; och före överlåtelsen skall även dentidigare arbetsgivaren kunna säga upp avtalet, dock att avtalet i sådant fallskall fortsätta att gäUa i företagel efter uppsägningen.Regeln har alltså den innebörden att arbetsgivare som övertar företag blirbunden av överlåtarens koUektivavtal om ej någondera av överlåtaren ocharbetstagarföreningen genom uppsägning klargör att fortsatt bundenhet inteönskas. Den ömsesidiga uppsägningsrätten motverkas av att överlåtelsen kan geanledning till Justeringar i avtalet eller till att detta avlöses av ett annatavtal. Som exempel kan nämnas det fallet att överlåtelsen sker i samband meden företagsrekonstmktion som medför att rörelsen kommer att höra till en annanbransch, all driften lägges om eller liknande. Det är emellertid inte endast byte av arbetsgivarevid företagsöverlåtelse som kan medföra att löpandekoUektivavtal upphör att gälla. Så kan bli fallet även när en föreningupplöses, något som särskilt kan bli aktuellt när en förening upphör attexistera därför att den slås samman med en annan förening. Även på denna punktupptar lagförslaget en ny regel, också den intagen i 24 §. Sammanslås tvåeller flera föreningar skall enligt den regeln koUektivavtal som gäUer förförening som upphör att existera vid sammanslagningen i stället bli gentemotmotsidan i avtalet gäUande för den sammanslagna föreningen på samma sätt somom avtalet slutits av denna. Även på det här aktuella området har reservationeroch särskilda yttranden fogats till kommitténs betänkande. Dessa gäUer delskommitténs förslag till lagbestämmelser i syfte alt främja tillkomsten avkollektivavtal med regler om inflytande för arbetstagarna (26 och 34 §§ FKL),dels förslaget till lagreglerom det s. k. tolkningsföreträdet. LedamöternaEdlund, och förklarar att det i princip inte finns någotatt erinra mot den teknik som valts i 26 och 34 §§ för att förändramaktförhållandena i företaget. Instmmenten i lagen får dock inte vara så svagtutvecklade att det redan nu kan beräknas, att de är otillräckliga för attdemokratiseringsprocessen skall få acceptabel bredd och djup och inte gå förlångsamt. På visa områden, främst arbetsmiljön och hälsovården, räcker detinte med medbestämmanderätt utan arbetstagarna måste i stället ges rätt tillsjälvbestämmande i direkt och representativa former. Här måste lagstiftningeninnehålla mer direkt styrande uttalanden som ga- 1975/76:105 Bilaga 1 77 ranti för att avtalsreglering med avsett innehåll skallkunna genomföras utan dröjsmål. Mot kommitténs förslag till 26 och 34 §§ FKL ärenligt reservanterna i övrigt att invända främst att de däri intagnainflytandereglerna bör ges samma räckvidd som den allmänna förhandlingsrätten.För den begränsning av 'tUlämpningsområdet för 26 §, som kommitténs majoritetförslagit, saknas skäl. En annan sak är att det sedan måste ankomma på arbetstagarorganisationernaalt själva bedöma hur långtgående anspråk på avtal som bör resas och i vilkentakt utbyggnaden av arbetslagarnas inflytande bör ske.Arbetstagarorganisationerna bör ensamma avgöra om partssammansalta organ ellerandra fasta anordningar bör inrättas på ar-betsplatsema för utövande avförhandlingsrätt och andra former för inflytande; lagen bör inte innehållanågra regler härom och i synnerhet bör inte införas någon sådan initiativrättför arbetsgivaren på detta område som hälften av kommittén förespråkar. Iblivande lagstiftning bör mer ingående än som skett i betänkandet klarläggashur en avvägning kan ske, med bibehållet utrymme för stridsrätt, mellan vadsom regleras centralt och vad som kan överlämnas till lokalt avtal. Det börslutligen åligga arbetsgivaren att ta initiativet för den händelse han skulleönska tillgång till särskilda disciplinpåföljder vid enskilda arbetstagaresavtalsbrott. 1 lagen bör därför i ett särskilt stadagande, uppstäUas ettobetingat krav på att det för arbetsplatsen gällande koUektivavtalet skallinnehåUa regler i detta avseende för att speciella disciplinpåföljder skallkomma i fråga. I ett särskilt yttrande medanknytning till 26 och 34 §§ betonar ledamöterna särskiltde problem, som rör samordningen mellan ett vidgat inflytande för de anställdaoch åtgärder som måste vidtas för att tillgodose intressen som samhället istort kan ha alt vinna inflytande över produktionsbesluten. I yttrandetbehandlas också de förväntade verkningarna av kommitténs förslag såvitt gäUerbeslut som fattas pä företagsledningsplanet och uttalas, att lagen börutformas så att den inte lägger hinder i vägen för strävandena att gearbetstagamas representanter tillträde till de högre beslutsfunkdonema iföretagen. Slufligen betonas att arbetsgivaren inte bör med stöd av 26 § andrastycket och 34 § FKL ges möjlighet att tvinga fram särskildaorganisationsformer för medinflytandefrå-gorna. Ledamöterna i en reservation att förbud bör ställas upp mot sympatiåtgärder tillförmån för part som går till strid med utnyttjande av kvarlevände stridsrätt. I fråga om tolkningsföreträdetförklarar ledamöterna att följande bör gällasåsom huvudregel i koUektivav-talstvister som rör arbetsskyldigheten. Så snarttvist uppstått på en arbetsplats och den lokala arbetstagarorganisationen,fackklubb eller annan, trätt in och ställt sig bakom en tolkning som avvikerfrån den av arbetsgivaren hävdade skall denna tolkning gälla intill dess annatbestäms genom förhandling eller prövning av AD (eller skiljenämnd).Arbetstagarparten bör således ha företräde för sin uppfattning redan innanfrågan eventuellt 1975/76:105 Bilaga 1 78 kommit till lokal förhandling. Vill arbetsgivaren intefinna sig i arbetstagarsidans tolkning får det ankomma på honom att påkallaförhandling och i sista hand rättslig prövning. 1 vissa fall kan dock enligtdessa ledamöter förhållandena vara sådana, alt det för bägge parter kan te sigmotiverat att arbetsgivaren får ha tolkningsföreträde åtminstone till dess attlokal förhandling ägt rum. Om detta sker bör å andra sidan arbetstagarpartenkunna beredas tolkningsföreträde i tvister som gäUer lönefrågor eller andratvisteämnen utan anknytning till tvist rörande arbetsskyldigheten. Eftersomemellertid förhåUandena kan vara mycket skiftande och avtalsstrakturernasammansatta och svåra alt överblicka, bör ytterst beredas utrymme för regleringav hithörande frågor i avtal allt efter vad parterna finner funktionellt påvarje avtalsfält. TUl detta senaste synsätt ansluter sig ledamötema ochLindberg i ett yttrande över frågan om tolkningsföreträdet. I detta yttrandebetonar de vidare dels att disciplinära påföljder inte bör få förekomma utanföregående förhandlingar och utan att arbetsgivaren, om enighet inte kunnatuppnås vid förhandlingarna, fört frågan till rättslig prövning, dels att lagstiftningenbör innehålla särskilda regler om s. k. omvänd bevisbörda i vissa kategorierav ackordstvister. Ledamöterna , slufligen, anser altkommitténs förslag rörande tolkningsföreträdet borde ha givits en motsvarandeutformning som viss ny arbetsrättslig lagstiftning på närliggande områden föratt därigenom åstadkomma en bättre JämstäUdhet mellan arbegsgivaren och denlokala fackliga orga-nistionen. Detta kunde enligt Ekinge och hamöjliggjorts genom en bestämmelse om att i avbidan på AD:s prövning avtolkningstvisten skall i alla de situationer där detta är praktiskt möjligt ochdär särskilda skäl inte föranleder annat, den av arbetstagaiparten hävdadeinnebörden gälla. Den närmare tillämpningen av en sådan bestämmelse skuUe sedanöverlämnas till parterna att faststäUas genom avtal. 5.3.1 Inflytandeavtal och kvarlevände stridsrätt Kommitténs förslag till 26 och 34§§ FKL med vissa regler om koUektivavtal, som ger arbetstagarna inflytandeöver frågor som i allmänhet kan avgöras av arbetsgivaren ensam, och om s. k.kvarlevände stridsrätt får ses som en huvudpunkt i det framlagda lagförslaget.Hithörande frågor ägnas också stort intresse av remissinstansema. Någraställer sig kritiska eller skeptiska till tanken på kvarievande stridsrättsåsom medel att främja tillkomsten av koUektivavtal om arbetstagarinflytande.De flesta yttrandena ger emellertid uttryck för upfattningen att man inte börbygga upp detaljerade regler i lag om arbetstagarinflytande i skilda formeroch på olika områden, och att det då knappast finns något egentligt alternativtill kommitténs förslag. Inom ramen för förslagets allmänna principer ärmeningarna däremot i hög grad delade. En huvudfråga i remissinstansernasdiskus- Prop.1975/76:105 Bilaga 1 79 sionav förslaget är den avgränsning av tillämpningsområdet för 26 och 34 §§ somkommittémajoriteten föreslagit. Men även andra frågor som var föremål förmeningsmotsättningar redan inom kommittén har visat sig kontroversiella underremissinstansernas granskning. Kritik mot att 26 och 34 §§ FKL har begränsats tillatt gäUa enbart arbetsledningsfrågor och personalpolitiska frågor kommerfrämst från remissinstanser på arbetstagarsidan. LO anser att de föreslagnabestämmelserna är otillräckliga för att åstadkomma ett verkligt medbestämmandeför löntagama. Den avgränsning som kommittén har gjort mellan arbetsledningsfrågoroch företagsledningsfrågor är enligt LO svårförståelig av både principiella ochpraktiska skäl. LO anser att förhandlingsrätt i medbestämmandefrågor, med stödav kvarievande stridsrätt, skall gälla alla frågor oavsett typ eller nivå.Samma ståndpunkt intas av TCO. Krav på en mer långtgående rätt att slutakoUektivavtal reses också av bl. och juridiska fakuheten vid . och anser att de anställda bör ha en uttalad rätt tillmedbestämmande och medinflytande på alla nivåer i företaget, dvs. rätt tillmedverkan också i de högsta styrfunktionerna. Såvitt Svenska byggnadsarbetareförbundethar kunnat finna nämner kommittén inget om i vilken kategori, arbetsledningeller företagsledning, anlitandet av underentreprenör hör hemma. mening är det uppenbart att sådana dispositioner i stor utsträckninghar företagsledande karaktär. Med hänsyn tiU underentreprenörsystemetsutomordentliga betydelse anser sig förbundet ha alldeles särskilda skäl attkräva lagens stöd för avtalsreglering även av företagsledningsfrågor. vid pekar påatt förhandlingsrätt och möjlighet till kollektivavtalsreglering föreligger ivarje fråga. När del kommer till kritan skall man emellertid bara kunnagenomdriva inflytandet när det gäller arbetsledningsfrågor, personalpolitiskafrågor och disciplinfrågor.