prop · FZ03202 · 1975-12-31 00:00:00 — 1 gällande lag saknas bestämmelser härom, ochför lillslånd till avhörande av sådana samtal torde erfordras Kungl. Maj:tsbeslul i varie särskilt fall. Det synes lämpligt, all i samband med enfullständig reglering av förundersökningen och tvångsmedlen bestämmelser ideiui hänseende upplagas i lagen. Den principiella begränsningen lill den misstänktestelefonsamtal återkommeri senare sammanhang. 1 förarbetena lill 1939 ärs lag(urtima riksdag, prop, nr 3 s, 10 samt 18 O utgick man från alt PLB:sförslag åsyftade avlyssning av misstänkt persons samtal, Förarbelena lill 1952ärs lag innehäller däremoi inte nägra uttalanden som gär uiöver lagensordalydelse eller innebär en begränsning till den misstänktes telefonsamtal.Detta kan sammanhänga med att den egentliga erfarenheten av telefonkontrollgällde den vittgående 140 ärs lag, i vilken den personliga anknytningen, av anknytningen till misslanke om visst brotl, saknades. Möjligen kan dockett departementschefsuttalande tas till intäkt för att man även 1952 uppfattadetelefonavlyssningen som riktad mot den misstänktes egna samlal. Uttalandetavsåg ett förslag om telefonkontroll riktad mot apparai som inle innehas ellerkan antas begagnas av den misstänkte. Departementschefen anförde (prop, 1952:22s, 47) att den föreslagna utvidgningen "möjligen kan sägas slå i linje medprinciperna för reglerna om beslag och husrannsakan, vilka tvångsmedel kunnadrabba annan än den misstänkte, men synes ändock, med hänsyn lill delallvariiga ingrepp i privatlivet som telefonkontroll utgör, ej böraifrågakomma under nuvarande förhållanden", iWennersirömaffaren förklarade (SOU 1968:4 s, 40) att telefonkontrollförutsätter misstanke mot viss person och att kontrollen endast kan riklas motdenna persons samtal. Även vid tillkomsten av lag förekom indirektauttalanden som pekar på att avlyssningen uppfattats som avseende endast denmisstänktes samtal. Departementschefen lalar således om att "det ipraktiken inle är fråga om någon stor grupp av misstänkta som skulle bliföremål för telefonavlyssning" (prop. 1969:5 s. 6). Alt döma av dentelefonavlyssningsdebatt som förekommit delas uppfattningen attendast den misstänktes egna samlal är tillåtna för avlyssning av åtskilligaseriösa bedömare. Svårigheterna att begränsa avlyssningen lill vissa samlalmedför emellertid all även samlal, i vilka den misslänkle ej dellar, kan kommaatt avhöras. Ett belysande fall är del samtal mellan en person tillhörandefamiljen och en bekant vari avslöjades all Wennersiröm förfogadeöver en radiosändare, som han omgav med slor hemligheisfullhet, I den prakliskatillämpningen torde samtal av detta slag, om de har betydelse för den pågåendeförundersökningen, upptecknas och beaklas, Frägan om uinyitiande av sädaninformation, vare sig denna är hänförlig lill den akluella förundersökningeneller inte, las upp lill särskild behandling i ulredningens allmännaöverväganden (9,8), Bestiitanderällen m. m. Fråga om tillstånd till telefonavlyssning för upptasendast pä yrkande av undersökningsledaren eller åklagaren. 1975/76:202 109 ning som hindrar målsäganden från att användatvångsmedlet. Avsikten är alltså inte ati utsträcka behörigheten frän åklagarenlill förundersöknings-ledaren. När det blir fråga om att begäratelefonavlyssning har emellertid enligl 23 kap, 3 § RB och RÅ:s cirkulär A 23åklagaren regelmässigt inträtt som förundersökningsledare. Begreppenundersökningsledare och åklagare sammanfaller därför i praktiken, RB tillåter ingen interimistisk beslutanderätt föråklagare ellerannan, Endasl rällen kan enligl RB förordna omlelefönavlyssning. Rätten är därvid beslutför med en lagfaren domare (I kap. 3i; RB). Beslutanderätten är inle koncentrerad till viss domstol utan följer deallmänna forumreglerna i 19 kap, RB (19 kap, I2§RB). 1 likhei med andra rättens beslul under förundersökningenräknas tillstånd till telefonavlyssning som ett beslut under rättegången, motvilket lalan skall föras särskill enligt 49 kap, 4 § försia stycket 6, RB,Särskild talan förs genom besvär i hovrätten. Enligt 52 kap, 1 § RB skall besvärsliden.som är tvä veckor, räknas från den dag dä klaganden erhöll del av beslulelsåvida inle beslulel meddelais vid sammanlräde för förhandling. Har beslulelmeddelats vid förhandling räknas besvärstiden för beslulel. Beslutetgår enligl 30 kap, 12 § RB genasi i verkställighet. Hovrätten kan i avbidan päslutligt avgörande såväl inhibera medgivet tillstånd som bevilja en ansökan somavslagits. På grund av den sekretess som under förundersökning iakttasgentemot den misslänkle torde en fulllbljdsråii i pr;ik-liken endasl kunnautövas av åklagaren. Någon annan begränsning än de allmänna reglerna omprövningstillstånd gäller inte för överklagande av hovrällens beslul lillhögsla domslolen, TiUståndstiden enligt RB är frän den dag dålillslåndei delgavs lelefonansialtens föreståndare. Eftersom delgivningen avbeslulel inie ankommer på domstolen innebär detta att det är åklagaren ellerundersökningsledaren .som avgör ett meddelal tillståndskall bötia Ulnyltias, All avlyssningen påböoas ligger iregel i polisens iniresse, Efiersom tillståndsgivningen sker utifrånutredningslägel en viss dag bör någon fördröjning av delgivningenöverhuvudtaget inte komma i fråga. Föreligger behov av förlängning av den bestiinida lidenkan nyll lillsiåntl meddelas (SOU 1938:44 s, 327). .\\i deiia ärlallei lorde ha Slån klart också för RB:s upphovsmiin. Den begråns:idetillsiåndsiiden lorde därför - uiöver hänsynen lill ivångsmedleis ingripandenalur - motiveras med au den ger rätten möjlighel all genom sin makt överlillsiåntlsgivningen lillse alt förundersökningen bedrivs snabbi och energiskl. uppleckning och gransknliii; I förarbelena framhålls alt del inte kan krävas att undersiikningsledareneller åklagaren personligen skall avlyssna alla samlal. Själva avlyssnandei fördärför anförtros ål polisman eller tdetiänsteman (SOU 1938:44 s. 327). 1975/76:202 110 Del förulsäiis alt samtalen därvid upptecknas. Uppteckninglorde i första hand ha avsett stenografiska anteckningar men lär få omfallaäven de numera gängse fonetiska upptagningarna, varifrån utskrifter görs. Hänvisningen till 27 kap. 12 § första stycket RB innebäratt uppteckningen inle får granskas av annan är rällen, undersökningsledareneller åklagaren. Sakkunnig eller annan, som anlilas för uiredningen angåendebrottet eller eljesi därvid hörs, för dock efier anvisning av någon avnyssnämnda myndigheler granska uppteckningen. I förarbetena (prop. 1942:5 s,210 och 509) omnämns särskill möjlighelen av chiffermeddelanden som skäl föralt un-dersökningsräiien ulslräcks lill andra än rälten, undersökningsledarenoch åklagaren. Uppteckning som är tietyddsdös för utredningen skallgenast förstöras. Denna föreskrift omfallar såväl bandupptagningar sombandutskrifter. Någon yttersta gräns för hur länge uppteckningar som är avtietyddse för utredningen fär bevaras är däremot inle angiven utan följer vadsom i allmänhet gäller beiräffande förundersökning. Den misstänktes och hans försvarares räll all la del avuppleckningar som har bedömts ha belydelse för uiredningen och därför harbevarals regleras inie i 27 kap, RB ulan följer de allmänna reglerna omförundersökning i 23 kap. RB. Den misslänkle och försvararen har således enligl23 kap. 18 ij RB. i den män del kan ske ulan men för uiredningen, räll all lakännedom om vad som förekommil vid förundersökningen och ålal får inie väckasulan all så har skell. All denna granskningsräil vid slörre utredningar ärinskränkt lill uppleckningar som har betydelse för den i del enskilda fallelmisslänkle lorde ligga i sakens nalur. Ett annal bedömningssäii skulle innebäraell ingrepp i andra missiänkias personliga iniegrilel. Rällen all ta del avundersökningen torde i prakliken utövas genom granskning av delförundersökningsprolokoll. som den misslänkle enligl 23 kap. 21 ij RB har rällall erhålla så snart ålal beslulas. Protokollet skall uppta alll som förekommilav belydelse för uiredningen. Polisens sirävan all åstadkomma bevisning i annanform och åklagarnas praxis all inle åberopa idefonav-lyssningsmaierial irättegång kan medföra att uppteckningarna på della stadium inte längre harnågon betydelse för uiredningen oeh därför inte uppläs i proiokollel. Enligl 20i; FUK synes dock beslul och uppgifter rörande del faktum att telefonavlyssningöverhuvudtaget förekommil böra framgå av protokollet. Alt reglerna om granskning av förundersökningsmaterialet ipraktiken begränsas av all den misstänkte inte förrän han hörs som skäligen misstänktbehöver delges den mol honom rikiade misstanken har berörts i del föregående(3.2). lag, som av.ser även andra Ivångsmedel änlelelbnavlyssning, är uppbyggd på så säll all i I tj anges lagenstillämpningsområde oeh i 2-6 tjtj meddelas regler om ulvidgatlc miijlighcicrall använda ivångsmedel inom 1975/76:202 111 Bestämmelserna omtelefonavlyssning återfinns i 5 och 6 Ijij, Lagen skall tillämpas vid förundersökning angående vissabroll mol rikels yttre eller inre säkerhel saml vissa allmänfarliga broll,Lagen äger således enligt I § lillämpning beiräffande 1, mordbrand (ii kap, I § BrB), grovmordbrand (\3 kap, 2 § BrB), allmänjariig ödeläggdse (13 kap, 3 ij BrB),kapning av luftläriyg och liif fartssabotage (13 kap, 5 a ij BrB), om gärningeninnefattar sabotage (13 kap, 4 tj BrB); 2, sabotage, grovt sabotage(12 kap, 5§ BrB), uppror (\% kap, I § BrB), väpnat hot mol laga ordning (18 kap, 3§ BrB),olovlig kåiverksamhei (18 kap, 4 § BrB), högförräderi (19 kap, I § BrB),kiigsanstiflan (19 kap, 2 § BrB), s/7/o/?c/7(l9kap, 5 tj BrB),grovt spioneri(\9 kap, 6 § BrB),obehörig befattning med hemlig uppgift (19 kap, 7§ förstaslyckel BrB), olovlig underrättelseverksamhet (19 kap, 9 ij BrB) och tagandeav utländskt understöd (19 kap, I3t; BrB); 3, mord, dråp, misshandel, grovmisshandel (3 kap. I, 2, 4 och 5 §§ BrB), människorov, olaga frihetsberövande,försällande i nödläge saml olaga lvång(4 kap 1 §§ BrB), om gärningen innebärförgripelse mol Konungen eller annan medlem av konungahuset eller mol den som iegenskap av riksföreståndare fullgör statschefens uppgifier (s, k,majesiätsförbiy-telser): 4, försök, förberedelse eWer stämplingtill ovannämnda brotl, om sådan gär- ning är straffbelagd. Flera av de uppräknade brotten är i och för sig av sådangrovhet all de på grund av minimislraffregeln faller in under RB:sidefonavlyssningsbestäm-melser, Slraffminimum under två års fängelse har dockföljande broll, nämligen sabotage (fängelse i högsl ), kapning avluftfartyg och luftfarts-sabotage (fängelse i högsl fyra är för normalbroiiel),olovlig kårverksamhet (böler eller fängelse i högsl två är), spioneri(fangeisei högsl ), obehörig befattning med hemlig uppgift (böler eller fängelse ihögsl ), olovlig underrällelseverksamhel (böler eller fängelse ) saml tagande av utländskt understöd (fängelse i högsl tvä år). Av de s.k. majesiäisförbry-telserna kan straffet för misshandel, grov misshandel, olagafrihetsberövande. försätiande i nödläge saml olaga tvång sältas lägre änfängelse . Tillämpningen av idefonavlyssningsbesiämmdserna utvidgas iförhållande lill RB iiven genom all broiisformerna försök, förberedelse ochstämpling omfattas av beslämmelserna. För försök, förberedelse oeh siämplinglill broll gäller nämligen inle de för del fullbordade broiiei giillandeminimi-,slrarfön (se 23 kap, I och 2 tj>J BrB), I belänkandel (Ds Ju 1975:16) Spioneribrottel m, m, har ensärskill tillkallad uircdningsman föreslagii vissa ändringar i 19 kap, BrB, 1spioneribrollet ulmönsiras del indirekia uppsåtet all gå främmande makltillhanda. Brottet obehörig befallning med hemlig uppgift omkonslrueras för aubl, a, avse sådana fall som täcks av spionerisladgandel. Dessa fall skallomfattas av en särskild slrafföesiämmdse, enligl vilken för grov obehörigbefallning med hemlig uppgift skall kunna dömas lill fängelse upp lill ,Broiiei olovlig underrättdseverksamhei uppdelas på två brottstyper. Nuvarande 19kap 9 i; försia slyckel BrB omformas så all även här direkl uppsåt all lill- Prop.1975/76:202 112 handagåfrämmande makl skall föreligga. Bestämmelsen upptas i 19 kap, 10 i; BrB. 11 tj BrB upptas det innehållsmässigt oförändrade andra styckei av 19 kap.9 ;j BrB (s. k. fiyktingspionage). Denna form av olovligunderrättelseverksamhet omrubriceras lill olovlig personspaning, Strafföeslämmelsenmol lagande av utländskt understöd föresläs upphävd. Somen följd av att ell nyll sladgande införs om grov obehörig befallning medhemlig uppgift, nuvarande 19 kap, 9 ij BrB uppdelas på tvä beslämmelser saml19kap. 13 tjBrBupphävsföresläsändringari 1952ärslag, Ändringarnain-nebär ingenutvidgning av lagens tillämpningsområde. 1952års lag innebär väsentligen en lagsliftning som på basis av grund-bestämmdsen i27 kap, 16 § RB vidgar möjlighelerna till avlyssning och dessulom tillåtervissa andra åigärder beiräffande telefon som har anknytning till denmisstänkte. Beträffande kravet på uiredningsinlresse, misstankens siyrka,apparatens anknytning till den misslänkle, talerätl saml granskning ochförstöring av uppleckning gäller vad som sagls beiräffande 27 kap, 16 § RB,Till närmare granskning las därför här upp endasl vissa punkler, som innehålleren avvikande reglering. Telefonavlyssningenligl 27 kap, 16 § RB får tillåtas vid förundersökning rörande de brotl somnämns i I § lag även om minimistraffet för broiiei understigerfängelse i ivå är, Uiöveravlyssning kan - under samma förulsällningar som gäller för avlyssning -tillstånd lämnas till att telefonsamtal inställs eller fördröjs, atttelefonapparat avslängs för samlal samt att uppgifl frän lelefonanstalt lämnaså samlal som expedierats eller beställts lill och från telefonapparat. Giltighetstidenför tillsländ lill avlyssning eller ålgärd som nämnts utsträcks till enmånad. Tillståndskall i enlighel med RB i princip meddelas av rälten. Kan del befaras allinhämtande av räliens lillslånd skulle medföra sådan lidsutdräkl eller annanolägenhet som är av väsentlig betydelse för utredningen får dock förordnande omåtgärden meddelas av undersökningsledaren eller åklagaren. Om så har skettskall skriftlig anmälan därom, med angivande av skälen, ofördröjligen göras hosrällen, som skyndsamt skall pröva ärendet. Finner rätlen all förordnandei inlebör äga bestånd skall rätten upphäva förordnandet. Beslulanderäiiför undersöknlngsledare och åklagare Denmest anmärkningsvärda avvikelsen - bortsett från utvidgningen med avseende åbrolien - är undersökningsledarens och åklagarens rätt att inteni-misliskiförordna om avlyssning. Denna möjlighel finns endasl lag och harmotiverats med all inhämtande av rättens förhandstillstånd under vissaförhållanden innebär omgång och lidsutdräkl som kan försvåra utredningsresultatet,1 sådana fall där ett snabbt ingripande är av nöden för alt ickeutredningsresultatet skall äventyras borde därför beslutanderätten anförtros Prop.1975/76:202 113 undcrsökningsledareneller åklagaren (prop, 1952:22 s, 24), Av remissinstanserna synes endasladvokatsamfundet ha motsatt sig della under hänvisning lill au det saknasregler om all den misstänkte skall underrättas om åtgärden i efierhand; undersådana förhållanden borde i vart fall i fredstid upprätthållas kravei pådomstolsprövning i förhand (prop, 1952:22 s, 35), Beträffandeförulsällningarna för inierimisliskl beslut ansåg att inhiimiandeav räliens tillstånd inte syntes kunna medföra annan olägen-hel än sådan somkunde följa av den tidsutdräkt som åtgärden i regel måsie dra med sig.Departementschefen fann dock all möjlighelen all åberopa annan olägenhet äntidsutdräkt borde kvarstå. En skyldighel au alltid inhämta rättens tillståndkunde understundom medföra svårigheler för för undersökningen som inie tog sigutiryck enbart i tidsförlust. Vari dess svårigheler skulle ligga utvecklas dockinle närmare i motiven (prop. s. 32 och 46), Undersökningsledareeller åklagare som provisoriski förordnai om avlyssning enligt 5 § skallenligl 6 § ofördröjligen göra skrifilig anmälan därom lill domstol för prövningav åtgärden. Någon närmare precisering av uttrycket "ofördröjligen"görs inte i förarbelena. Här finns alltså en viss handlingsfrihet för undersökningsledarenoch åklagaren. 1 dansk räll gäller i motsvarande fall en frisl om 24 timmarfrån avlyssningens påbötiande (.se 8,2), Om inte exceptionella förhållandenråder lorde denna gräns kunna anses rdevanl även för svenskl vidkommande.Nuvarande handläggningsruiin fram lill domstolsbeslutet liksomlillvägagängssäilel vid själva avlyssningen lorde medföra all tidsskillnadenmellan ell beslul av åklagaren och ell beslul av rällen normall är minimal,vilkel givelvis minskar del prakiisk;i behovei av provisorisk beslutanderätt. Rältenskall enligl lagtexten skyndsamt ta upp ärendel lill prövning och avgöra omförordnandei bör beslå. Bör ålgärden ej äga bestånd skall rätten upphävaförordnandet. Detta innebär givelvis all avlyssning och uppleckning av samlalskall upphöra. Huruvida informaiion från redan utförd avlyssning får ulnyujasoch gjorda uppleckningar får bevaras framgår inle vare sig av laglexi ellerförarbeten. Anmälan lill rällen skall ange skälen. Någol uttryckligt hinder molall i skälen uppta vad man lill ävenu rs hunnii uppsnappa genom avlyssningenanges inle. 4,2,3 l%9 års lag 1969ärs lag innehåller färre avvikelser från ån 1*lag.Avvikelserna är ivå: dels får siraftminimumregeln underskridas om förundersökningengäller grovi narkotikabrott eller grov varusmuggling av narkotika, delsulslräcks tillsiåndsiiden lill en månad. I övrigi gäller . Såledeshar beslämmelser som tillåter fördröjning av samtal o, d. ej ansettserforderliga, och beslutanderätten tillkommer enbart domstol. Brotts-formernaförsök, förberedelse och stämpling är - i motsats till lag - inlesärskill anmärkta i lagtexten oeh lorde därför inte fö föranleda 8 Riksdagen1975/76. 1975/76:202 114 Narkotikabrott begås om någon uppsåtligen tillverkar,saluhäller, överlåter eller innehar narkotika som avses i 1 §narkoiikaförordningen ulan att vara berättigad därtill eller i sirid molvillkor som gäller för tillstånd enligl narkoiikaförordningen, Normalbrotieistraffas med böler eller fängelse i högsl två är. broll kallasnarkoiikaförseelse och föranleder endasl böler, Grovi narkotikabrott liksomgrov varusmuggling som gällt narkotika slraffas däremoi med fängelse, lägsi ettoch högsl . Vid bedömandet av om brollet är grovi skall särskilt beaklasom det ulgjort led i en verksamhel som bedrivits i större omfattning elleryrkesmässigt, avsett särskill stor mängd narkotika eller eljesi varil avsärskill farlig art. Bedömningsgrunderna när del gäller all rubriceravarusmuggling som grovt brotl är likartade. Man skall särskill beakla ombrollet förövats yrkesmässigt eller avsett gods av belydande myckenhet ellervärde eller om gärningen eljesi varil av särskill farlig art. Vid en granskning av förarbetena (prop, 1969:5) kankonstateras all man med telefonavlyssningen velat komma åt de farligasteformerna av illegal narkotikahantering. Man uigick frän all det finns ettmindre antal grova prifiiörersom finansierar, importerar, tillverkar och försäljernarkotika i myckel stora kvanliteter. Av intresse ocksä utanför ärs lags tillämpningsområdeär moiiv-uilalandet att telefonavlyssning skulle göra det svårare för dem somsysslar med illegal narkotikahantering att bedriva sin verksamhel. De skulleivingas ta kontakt med sina medhjälpare på annat sätt än genom lelefon och härigenombli åtkomliga för sedvanliga spaningsmetoder. Liksom lag är lag lidsbegränsad.Tidsbegränsningen motiverades av depariemenischefen med all inomrelativt kort lid borde få lillfålle all pröva lagens verkningar. Viduiskoilsbehandlingen (I LU 1969:16 s,IO) framhölls alt del till ledning förriksdagens prövning av en eventuell fdrlängningsproposilion syntes erforderligtmed en redogörelse för vunna erfarenheter av lagens tillämpning, bl, a,huruvida den avsedda effekten uppnåtts. Till följd härav har RPSårligen lämnaten utförlig redogörelse för lillämpningen. Redogörelsen har lagils in iför-längningspropositionen. Prop.1975/76:202 115 5 Iakttagelser röran(de (den praktiska till-lämpningen 5.1 Omfattningen av utredningens granskning Föralt undersöka den praktiska lillämpningen av omtelefonavlyssning har uiredningen gjort en enkät hos länsåklagama och överåklagarnai Siockholm, och . Beträffande lillämpningen av lag haruiredningen i första hand utnyttiat det material, som finns samlat hos RPS:ssäkerhetsavdelning. På motsvarande sätt har lill-lämpningen av laggranskats med ledning av handlingarsom finns hos rikskriminalens narkoiikarotdi , Granskningen av de enskilda föllen har för alla tre kategoriernagått tillbaka lill 1969, Hätiämte har beträffande lag inhämtats vissasiatistiska uppgifter även för tiden . Efter granskningen av fallenenligt 1952 och lagar har uppkomna frågeställningar dryftats medrikspolischefen och andra företrädare för , Efier genomgången av 1952 årslag har motsvarande spörsmål diskuterats även med chefsrädmannen vid Stockholmstingsrätt och chefsåklagaren vid åklagarmyndigheten i SiockholmAxel Morath, Föreden rättsliga redovisningen kan del här vara på sin plats aii nämna något omhur telefonavlyssningen rent faktiskt går till. Vad som sägs i del följandeavser närmast 1952 och 1969 ärs lagar, Moisvarande rutiner lorde förekomma ävenvid de fölaliga RB-fallen, Sedanmisslanke om brott, som kan föranleda telefonavlyssning, har uppkommit ochkoncentrerats till nägon, som kan betrakias som skäligen miss-länkl, redovisarspaningspersonalen sina iakttagelser till sin rotelchef i regel en kommissarie. Omtelefonavlyssning bedöms nödvändig upprättas en promemoria, i vilkensammanfallas vad som är känt i ärendel. Däri anges bl, a, vilka icldbnapparaierman önskar avlyssnade. Av promemorian framgår direkl eller av sammanhanget vemsom innehar telefonapparaten och var denna finns. Ärendet föredras därefter förchefstiänstemän i RPS, i säkerhelsfallen i regel chefen för byrån B vid säkerhetsavdelningenoch i narkotikafallen chefen Prop.1975/76:202 116 för polisbyrå II, Om även dessa finner telefonavlyssning nödvändig och lämplig anmälsärendel för rikspolischefen som fållar beslul om ärendel skall gå vidare. Under liden har den åklagare som leder förundersökningenorienterats om ärendel. Sedan behovei av avlyssning sluiligl bedömis av polisenfållar åklagaren självsiändigl beslul om framslällning lill rällen,Framsiällningen är skriftlig och innehåller ofiasi bara de akluella telefonnumrenoch en begäran om räliens lillslånd lill avlyssning, 1 övrigi hänvisas lillden av polisen upprättade s, k, TK-promemorian, som fogas lill ansökningen. Åklagaren anmäler ärendel hos den domare som skall beslulaoch överlämnar handlingarna lill denne, Ärendel avgörs på handlingarna - någongång kompletterade med muntliga upplysningar av polispersonal. Domaren tecknarsitt beslul på handlingarna, i regel fyra exemplar. Vid bifall tillframsiällningen delges genom polisens försorg beslulel med en representant förteleverket, .Sedan inkoppling skell har polisen under tillsiåndsiidendireklförbindelse med akluella lelefonapparaler, gång luren lyfis pä denavlyssnade lelefonapparaten startar en bandspelare, som lar upp samtalet påfonetisk väg som exaki lid för samtalet registreras, Efier avlyssning av banden - i regel - på denenhel som bedriver förundersökningen skrivs de upplagningar som är av belydelseför utredningen ul på maskin och banden avmagneiiseras, Avmagneiiseringen bokförsi särskild ordning. behälls tills vidare. Vid kontinuerlig bedrivenefierhandsgranskning omprövas frägan om uppteckningarna alkjämt har belydelseför uiredningen. Beträffande uppleckningar som är av belydelsefattar åklagaren beslut om förstörande. Förstörande sker genom bränning somprotokollförs. Del blir ej sällan behov av förnyat lillslånd lillavlyssning. Sedan del försia lillslåndei meddelats svarar en rotelchef(kommissarie) för kontakterna med åklagaren.