prop · FZ0348 · 1975-12-31 00:00:00 — Mot den närmare utformningen av motionsforslageti denna del framförs dock erinringar av åtskilliga remissinstanser.Förslaget avstyrks uttryckligen av RSV. erinrar omalt såväl dansk, norsk som finsk lagstiftning saknar bestämmelser om viss fristför skiljedoms meddelande. Enligl hovrättens mening kunde därför kanskeövervägas att reglera frågan så, atl när det gäller utländska skiljeavtal någonlegal frist inte alls skall gälla. Hovrätten påpekar atl påtalade svårigheteratt hinna slutföra förfarandet inom den legala fristen kan uppkomma också när skiljeförfarandeläger rum på grund av etl svenskt skiljeavtal, särskilt när ena parlen borutomlands. För den skull kunde ifrågasättas att ändra utgångspunkten för sagdafrist i SML, påpekar hovrätten. Frågan om inte den ordningsom nu föreslås beträffande utländska skiljeavtal också bör införas för vissasvenska skiljeavtal tas upp även i yttrandena från i Stockholmslän och . framhåller atl av 4 § SML jämförd med 1§ LUSK torde framgå att skiljeavtal där båda partema äger hemvist utomlandslikväl kan vara att anse som svenskt, nämligen när i skiljeavtalet eller eljesthar bestämts att skiljeförfarandet skall äga rum här i riket. De av motionärenåberopade skälen för en förlängd tidsfrist synes enligt meningvara lika bärande vid avtal av detta slag. Uppskovsframställningar har, såvittdet kan utredas, hos förekommit endast beträffande sådana avtal.För att tillgodose behovet av förlängd lidsfrist i samtliga de fall därparterna har hemvist utomlands synes därför lagstiftningen böra utformas påannat sätt än motionären har föreslagit, framhåller . I dettasammanhang påpekar alt det av lagtexten otvetydigt bör framgåatt tidsfristen skall räknas från den tidpunkt då samtliga skiljemän harutsetts, dvs. även sådana som utses av skiljemännen själva, av överexekutoreller på annat sätt. utvecklarsamma synpunkter som i sitt remissyttrande över promemorieförslaget. vidLunds universitet finner motionärens förslag i denna del diskutabelt. Enligtfakultetens bedömande är det visserligen helt riktigt såsom påpekas i motionen,nämligen att den i 18 § SML angivna tidsfristen, , är alltför kortnär det gäller utländska skiljeavtal. Betydande skäl talar alltså för enlagändring. Men det kan ifrågasättas om det inle vore en halvmesyr att i dettasammanhang ta sikte bara på fall i vilka utländska skiljeavtal aktualiseras.Och det kan dessutom betvivlas att en tillfredsställande ordning kan skapasgenom en reform som endasi avser en mindre förändring av utgångspunkten Fakulteten ifrågasätter därför om inte en mer radikal lagändringframstår som motiverad - i linje med de syften som bär upp motionen. Enmöjlighet vore i så fall att införa motsvarande regler som de vilka sedan längegäller i . Detta lands Zivilprozess-ordnung ger över huvud tagelinte någon bestämd tidsfrist för skiljedoms meddelande utan innehåller endastföreskrifter enligl vilka missnöjd part kan ingripa mot det fallet attskiljemännen otillbörligen fördröjer skiljeförfarandel. I sitt yttrandeutvecklar fakulteten närmare hur en sådan ordning skulle kunna genomföras iSverige (se LU 1975:20 s. 67). Sammanfattningsvis hyser således fakulteten denuppfattningen att den genom motionen aktualiserade lagstiftningsfrågan ärtämligen komplicerad och omfattande. understryker fakulteten frågansstora vikt och tillstyrker att lagstiftningsåtgärder företas så snart som möjligl. Somredan har nämnts avstyrks förslaget i denna del helt av RSV, som anser all detinte finns skäl att särbehandla dessa enligt RSV:s mening mycket sällsynta fallav utländska skiljeavtal med svensk anknytning. Förslaget innebär alt deutsedda skiljemännen får på sig alt avgöra tvisten lill skillnadfrån andra skiljeförfaranden där tiden för all utse skiljemän räknas in isexmånaders-perioden. Det har enligt RSV:s uppfattning inte påvisats atl ifrågavarandeutländska skiljeavtal skulle vara av särskilt besvärlig natur och därför krävalängre handläggningstid. Inträffar del att det tar att utse skiljemanoch tvisten anses vara av besvärlig natur torde del inte föreligga någrasvårigheter att hos överexekutor få en förlängning av tiden. Vanligtvisöverenskommer i ett sådant fall parterna själva om atl förlänga tiden. Verketanser det vidare olämpligt atl ttden frän det att skiljeavtalels tillämpningpåkallas till del all skiljemännen har utsetts teoretiskt blir obegränsad. konstaterar isitt betänkande över motionen bl.a. att de berörda problemen kan föranledaparter och skiljemän att avstå från att välja som plats förskiljeförfarande trots all de eljesi hade velat förlägga förfarandet hit.Utskottet finner atl detta är otillfredsställande och anser alt man bör vidtalagstiftningsåtgärder för att komplettera de nuvarande reglerna så som harförordats i motionen. När del gäller den närmare utformningen av behövligalagändringar pekar utskottet på att frågan om ändrad utgångspunkt förtidsfristen är tämligen komplicerad och att förslaget i denna del därför kräverytterligare överväganden innan det kan leda till lagstiftning. Utskottet anseratt det från sida finns skäl att avvakta resultatet av de övervägandensom pågår i i båda de frågor som har berörts i motionen.Utskottet understryker emellertid att det med hänsyn till de berördaproblemens praktiska betydelse för bl.a. svenska företag med internationellaaffärsförbindelser är angeläget att arbetet i resterande delar fortsätter. Avhandelskammarens skrivelse och lill denna fogat bakgrundsmaterial framgår atlinom handelskammaren och dess skiljedoms-institut sedan någon lid pågår ettomfattande arbete med all sammanställa en översikt över den svenska skiljedomslagsliftningenoch alt undersöka förutsättningarna för alt inom ramen för denna förlägga skiljemannaförfarandeenligl avtal mellan utländska parter till . Särskilt synes intresse havisats för atl använda svenskt skiljemannaförfarande för handelsivisler mellanparter hemmahörande i och Sovjelunionen. Under överläggningarna harkonstaterats atl vissa ändringar i den svenska skiljemannalagstiftningen skullegöra det svenska förfarandet avseväri mera attraktivt för berörda utländskaintressenter. Mol denna bakgrund för handelskammaren fram följandeändringsförslag. Sexmånadersfrislenenligt 18 § andra stycket SML är enligl handelskammarens bedömning för kort ide allra flesta skiljetvister mellan utländska parter, även om fristen skulleräknas från skiljenämndens utseende. Handelskammaren anser det därför böraövervägas att helt slopa fristen när det gäller skiljelvister mellan parterutan hemvist i . Detta kan ske genom all man efler första satsen ilagrummets första mening skjuter in orden "och har åtminstone ena partenhemvist i riket". En sådan ändring bör förbindas med generell möjlighetför part att få långsam eller tredskande skiljeman avlägsnad från uppdraget.Följdändringen föresläs av handelskammaren ske genom en utvidgning av 10 §tredje stycket SML, som ger sådan möjlighet endast i fråga om skiljeman sominte har utsetts i skiljeavtalet. Behörighetatl ansöka om förlängning av tvisten tillkommer f.n. bara part. Handelskammarenpåpekar all förlängning ofla aktualiseras när parterna har avslutat sin processföringoch bara skiljenämndens interna verksamhet med utarbetande av skiljedomenåterstår. I avtal mellan utländska parter har dessutom ofta bara skiljenämndeneller dess ordförande anknytning till . Av praktiska skäl föreslårhandelskammaren därför att, i den utsträckning sexmånadersfrislen består, ocksåskiljenämnden ges behörighet att göra ansökan om förlängning av fristen. Handelskammarenframför vidare förslaget att ge överexekutor befogenhet att förlänga ocksåavtalad frist och betecknar detta som en reform som har visat sig varavälbehövlig i både svenska och internationellt präglade skiljetvister. Hänvisningeni 4 § LUSK till lillämpliga förfaranderegler i SML är enligt handelskammarensmening missvisande, eftersom SML innehåller en rubrik,"Förfarandet", till 11 19§§, och hänvisningen i LUSK kan uppfattassom avseende endast dessa paragrafer. /76:48 ,5 framgårdel av lagens förarbeten alt åtminstone också 8 § avses, men den antyddamöjligheten lill missförstånd bör undanröjas. Handelskammaren hemställer attbåde den åsyftade rubriken och hänvisningen i 4 § LUSK ges en mera klargörande avfattning. Slutligenframför handelskammaren önskemålet alt överexekutor ges möjlighet att förordnaom handlingssekretess till skydd för yrkeshemlighet i ansökningsärenden enliglSML. Närskiljeförfarande äger rum här i landet sker det för det mesta på gmnd av eltskiljeavtal som har slutits mellan två svenska parter. Förfarandet regleras dåav föreskriftema i lagen (1929:145) om skiljemän (SML). Det innebär bl.a. atlskiljedom - om inte partema har kommit överens om en särskild tidsfrist - skallmeddelas från skiljeavtalet eller, om detla avser framtidatvist, från den dag då part påkallade tillämpning av avtalet (18 § andrastycket), överexekutor kan på parts begäran förlänga tidsfristen. Utansynnerlig anledning får den dock inte förlängas med mer än sammanlagt sexmånader. Ansökan om förlängning tas upp av överexekutor i den ort där någon avparterna är bosatt (26 § andra stycket). SML:sregler om skiljeförfarande kan i vissa fall bli ttllämpliga också i fråga omutländska skiljeavtal. Som utländskt skiljeavtal räknas enligt I § lagen(1929:147) om utländska skiljeavtal och skiljedomar (LUSK) inte bara avtal sominnebär atl skiljeförfarandet skall äga rum utom landet (första stycket), utanockså skiljeavtal, som inle anger om förfarandet skall äga rum inom eller utomSverige (andra stycket). Del sista gäller när båda parterna har hemvist utomlandet. Med tanke pä de fall som avses i I § andra slyckel föreskrivs i 4 § LUSKatt skall tillämpas, om skiljemännen ellerskiljedomsinstitution i enlighet med avtalet har bestämt att förfarandet skalläga rum här i landet eller den part, mol vilken avtalet görs gällande, efterdess tillkomst har bosatt sig här. Mot denna föreskrift i LUSK korresponderaren regel i 4 § SML om att skiljeförfarande inle får inledas mol part, som harhemvist utom landet och inte skulle kunna stämmas vid svensk domstol i tvisten,såvida inte skiljemännen eller skiljedoms-institution i enlighet med avtalethar bestämt all förfarandet skall äga rum här i landet eller parten samtyckertill det. Bestämmelsernai 4 § LUSK och 4 § SML fick sin nuvarande lydelse i samband med att år1971 tillträdde 1958 ärs New Yorkkonvention om erkännande och verkställighetav utländska skiljedomar. Härigenom ökades avsevärt det antal fall då svenskaskilje-mannaregler skall tillämpas i fråga om förfarandet vid utländska skilje- Prop1975/76:48 16 avtal.Detla har i praktiken visat sig fungera ulan nämnvärda olägenheter. I elt parhänseenden har dock uppkommit problem. departementspromemoria pekas på alt del som sägs om behörig överexekutori 26 § andra stycket SML inte passar särskilt väl för den situationen att bäggeparter har hemvist utom landet. Det föreslås därför atl paragrafen förtydligas.I promemorian tas också upp en fråga om förlängning av den i 18 § andra stycketSML stipulerade fristen för meddelande av skiljedom. Fristen föreslås förlängdpå del viset att dess utgångspunkt skall räknas från del skiljemännen utsågsoch inte som från del tillämpning av skiljeavtalet påkallades. Promemorianinnehåller i denna del förslag om ett tillägg lill 4 § LUSK.Promemorieförslagen har fåtl elt positivt mottagande vid remissbehandlingen. Ibåda de nu berörda hänseendena har ändringsförslag med samma innebörd lagtsfram också i en motion 1975:1141 till riksdag. har efterremissbehandling av motionen förordat att lagstiftningsåtgärder vidtas för attkomplettera de nuvarande reglerna (LU 1975:20, rskr 1975:158). Fristfrågan har berörtsockså i en skrivelse från med vissa önskemål omändringar i skiljemannalagstiftningen. Handelskammaren har föreslagit attfristregeln slopas i fråga om skiljeavtal mellan parter med hemvist utom landetoch ersätts med en generell rätt för part att genom överexekutor få långsameller tredskande skiljeman entledigad och, om parterna inte har bestämt annat,annan utsedd i hans ställe. I den män sexmånadersfrislen behälls bör man enligthandelskammaren överväga att utöver part också skiljeman skall ges behörighetalt ansöka om förlängning av fristen. Handelskammaren har dessutom uttrycktönskemål om atl överexekulors behörighet alt besluta om förlängning utvidgastill atl också gälla avtalad frist. I skrivelsen berörs också vissa ytterligarefrågor, som jag strax skall återkomma till. Ocksåjag anser att skiljemannalagstiftningen bör revideras på de punkter jag nu harnämnt. Remissutfallet över såväl promemorian som motionen visar alt behov avändring föreligger. Detta bekräftas även av vad handelskammaren har anfört isin skrivelse. Jag behandlar i det följande frågorna i lur och ordning. Vadförst angår frågan om behörig överexekutor vid prövning av ansökan omförlängning av fristen för meddelande av skiljedom har i både promemorian ochmotionen föreslagits ett tillägg till fommregeln i 26 § andra stycket SML förfall när ingendera parten har hemvist här i landet. Som behörig myndighet isådana fall har föreslagits överexekutor i . Remissinstansernahar enhälligt tillstyrkt förslaget i sak. Från ett håll har påpekats att denföreslagna regleringen bör omfatl:i endast ansök- Prop1975/76:48 17 ningarenligl 18 § SML och ha sin plals inle i SML ulan i LUSK. Från elt annal hållhar framhållits regelns praktiska betydelse också för vissa svenska skiljeavtalliksom i fråga om ansökningar enligt 8 och 10 §§ SML. Dessa paragraferinnehåller regler enligt vilka överexekutor i vissa fall på ansökan av part kanutse eller entlediga skiljeman. Denföreslagna forumregeln är tillämplig på alla skiljeavtal där ingendera partenhar hemvist här i landet. Häri inryms inte bara utländska skiljeavtal utanockså vissa i formell mening svenska skiljeavtal, t.ex. sådana där redan iskiljeavtalet har fastslagits att skiljeförfarande skall förläggas tillSverige. Det synes vara till fördel att regeln får denna vidare räckvidd. Jagförordar därför att regeln, i enlighet med förslaget, tas in i 26 § andrastycket SML. Detta innebär att regeln kommer atl omfatta även ansökningsärendenenligt 8 och 10 §§ SML, vilket enligt min mening är en fördel. Också sådanaärenden kan nämligen tänkas uppkomma även i fall där ingendera parten harhemvist i . Med anledning av ett påpekande från en remissinstansföreslår jag att regeln infogas som en tredje punkt i lagrummet. Härutöver bören formell ändring göras i paragrafens första stycke. Också promemorie- ochmotionsförslaget i fristfrågan har fåtl ett allt övervägande positivtmottagande vid remissbehandlingen. 1 några yttranden har förslaget emellertidkritiserats. RSV ifrågasätter således om något egentligt reformbehov finns förutländska avtal, som enligt verkets åsikt inte typiskt sett är mer tidskrävandeän svenska, och anser att behov av för meddelande av dom väl kantillgodoses inom ramen för gällande regelsystem. anseri likhet med och att det föreslagna beräkningssättetger förhalningsbenägen part möjligheter att förhindra ett effektivt förfarandegenom att dra ut på skiljemannavalet så att fristen aldrig börjar löpa. Enutvidgning av överexekulors möjlighet att förlänga lagbestämd frist till altgälla också avtalad frist - samma utvidgning som harförordat i sin skrivelse - ser industriförbundet som en mer behövlig åtgärd änden föreslagna. Några remissinstanser vill vidga den föreslagna regeln till attgälla också vissa eller t.o.m. alla svenska skiljeavtal. I ett par remissvarnämns svenska skiljeavtal mellan utomlands bosatta parter som har enats om enskiljeklausul, enligt vilken förfarandet skall äga rum i . I ett annatyttrande pekas på svenska skiljeavtal där ena parten är bosatt utomlands.Juridiska fakulteten vid föreslår den radikala lösningen attingen bestämd tidsfrist föreskrivs alls i lagen. Fakulteten tänker sig däremotatt möjlighet bör finnas för missnöjd part att ingripa mot att skiljemännen otillbörligenfördröjer förfarandet. Därtill bör enligt fakultetens mening fogas regler somtillgodoser ekonomiskt eller socialt svagare parts intresse av att inteonödigt länge vara bunden vid ett utdraget skiljemannaförfarande. Redanvad som har kommit fram vid remissbehandlingen visar enligt min mening atlvisst behov finns av för meddelande av skiljedom än den nuvarandelagregleringen förutsätter. handelskammares skrivelse, som grundarsig pä önskemål som har kommil fram vid en undersökning av det svenskaförfarandets lämplighet för internationella handelstvister, ger härutöver vidhanden alt en ändring av fristreglerna skulle kunna ge det svenska förfarandetökad internationell användning. Fråga uppstår då vilken metod som skallanvändas för all tillgodose det behov av förlängning av fristen som onekligenföreligger. Mot lösningen i promemorieförslagelhar invänts atl denna ger alltför stort spelrum för förhalningsbenägen part.Härvidlag är all märka all den nuvarande frislregeln inte i första hand syftartill atl hindra förhalning från parts sida utan till att skydda partema motverkningarna av ett alltför utdraget agerande från skiljemännens sida. För attmotverka alt part förhalar förfarandet ger SML part möjlighet att efterhänvändelse lill överexekutor få felande skiljeman utsedd utan förhalande partsvidare medverkan. Jag kan därför inte finna atl den föreslagna bestämmelsen,infogad i det nuvarande regelsystemet, skulle minska förutsättningarna för etteffektivt skiljeförfarande. Förslaget i promemorian lordeutgå från atl behov av förlängd frist föreligger bara för utländskaskiljeavtal. Som har framhållits av en del remissinstanser måste emellertidförhållandena vara likartade i denna del beträffande utländska skiljeavtal ochvissa i formell mening svenska avtal, nämligen sådana där båda parter eller enav dem har hemvist utomlands. Något behov av för svenska avtal iallmänhet har däremot inte dokumenterats i detla sammanhang. Promemorieförslageltillgodoser behovet av längre fristtid i del skede av förfarandet då skiljemänutses. Del behov av förlängning som har berört hänförsig emellertid väsentligen lill ell senare skede, nämligen proceduren hosskiljemännen. För att tillgodose detla reformbehov måste man söka en annanlösning än promemorieförslagets. är det enligl min åsikt en uppenbarfördel om regleringen kan utformas enhetligt för både utländska och åsyftadesvenska skiljeavtal. Näratill hands ligger alt välja en lösning av det slag som handelskammaren harföreslagit i fråga om skiljeavtal mellan utländska parter. En sådan lösningtillgodoser också det behov av förlängning av fristen som promemorie- ochmotionsförslagen syftar till att täcka. Som har påpekats av juridiskafakulteten vid kan i och för sig ifrågasättas om enlagbestämd tidsgräns för meddelande av skiljedom över huvud är nödvändig. Omtidsfristen slopas måste emellertid pä annal sätt säkerställas atl pariemasbundenhet vid skiljeavtalet upphör, även om skiljeförfarandet drarut . Prop1975/76:48 19 uppmärksamhetmåste ägnas bl.a. frågan om behov av förstärkt skydd för ekonomiskt ellersocialt svagare part. Tillräcklig anledning alt nu la upp sådana mer viilsyftandefrågor finns enligt min mening inte. Jag förordar därför atl frislregeln slopasinom del område där ett konkret behov har visat sig föreligga, dvs. i fråga omskiljeavtal där båda eller någon av parterna har hemvist utanför . Förde fall där fristregeln slopas, bör som handelskammaren har föreslagit finnas ellsäll all förhindra en alltför långsam handläggning hos skiljeman. F.n. finnsenligt 10 § Iredje stycket SML en rätt för part att, när skiljemannen inte harutsetts redan i skiljeavtalet, efter ansökan hos överexekutor få obstruerandeeller långsam skiljeman entledigad. I sådant fall skall överexekutor utse nyskiljeman, om inte partema har bestämt annat. För annan skiljeman gäller enligt9 § att hans medverkan har ansetts vara så betydelsefull för avtalet, att hans frånträdandeav uppdraget föranleder att avtalet förfaller. Fråga om entledigande ochutseende av ny skiljeman genom överexekutor uppslår då inle. Efter mönster av 10§ tredje stycket bör med tanke främst på de skiljeavtal med utländsk anknytningvarom nu är fråga i 9 § föras in ell nytt siycke som klargör följderna avobstruktion från skiljemannens sida. I regel bör även i sådant fallskiljeavtalet förfalla, om skiljemannen entledigas. Det bör ankomma på överexekutoratl besluta härom. Emellerttd bör möjlighet finnas för partema att avtala annanverkan, l.ex. alt part utser annan skiljeman i den entledigades ställe ochförfarandet fortsätter. Dennya typ av ansökningsärende hos överexekutor som skapas genom denna ordning börfölja de processuella reglerna i 26 § SML. Detla föranleder ett tillägg lilldenna paragraf. Meddenna lösning i frislfrågan har handelskammarens förslag i fråga om behörighetall ansöka om förlängning av frist inte längre aktualitet. Jag kan inle hellerfinna att andra skäl kan anföras för någon ändring pä denna punkt. Denredan gällande fristregeln är subsidiär lill parternas överenskommelse om närskiljedomen skall meddelas. Denna begränsning av tillämpningsområdet är ellutflöde av den grundläggande principen inom skiljemannalagstiftningen all imöjligaste mån lämna företräde för parternas gemensamma vilja. Del avhandelskammaren och en remissinstans framlagda förslaget atl öppna möjlighetför överexekutor alt förlänga också avtalad frist skulle innebära ett genombrytandeav denna princip. Jag anser inte alt behovet av en sådan möjlighet ärtillräckligt dokumenterat för alt man skall gå ifrån den nämnda grundsatsen. Ytterligaretvå frågor har berörts i handelskammarens skrivelse. Som en betydelsefullfaktor för atl öka det svenska förfarandets användbarhet i internationellatvister anger handelskammaren möjlighet för överexekutorall förordna om handlingssekretess till skydd för yrkeshemlighet iansökningsärende enligt SML. Enligl handelskammarens uppgift kan parterna imånga fall se sig nödsakade att i sådant ärende ge in från synpunkten avyrkeshemlighet ömtåliga handlingar, l.ex. Föregen del finner jag det väl förenligt med de allmänna grundtankarna bakom skiljemannalagstiftningenatt viss handlingssekretess tillåts i dessa ärenden med deras nära anknytningtill skiljeförfarandet. Den närmare utformningen av en sekretessregel böremellertid anstå lill den genomgripande omvandling av sekretesslagstiftningenvarom förslag beräknas bU förelagt . Handelskammarenhar slutligen tagit upp en fråga om den redaktionella utformningen av 4 § LUSK.I denna paragraf anges som lillämpliga också förförfarande i anledning av utländskt skiljeavtal. Handelskammaren påpekar atthänvisningen i sin nuvarande utformning orikligt kan ge upphov till dentolkningen atl tillämpliga är endast de regler som i SML inryms under rubriken, dvs. Jag delar handelskammarens åsikt atl 4§ LUSK på denna punkl har en mindre lycklig språklig utformning och förordarett språkligt förtydligande. Deföreslagna lagändringarna bör träda i kraft den . De nya reglerna i9 och 18 §§ bör inte tillämpas på skiljeavtal som har slutils föreikraftträdandet. Jag föreslår därför en övergångsbestämmelse av sådaninnebörd. Forumregeln bör däremot som processuell bestämmelse gälla ulan någonsådan begränsning. Jaghemställer alt regeringen föreslår attantaga inom upprättade förslag till 1. lag om ändring i lagen(1929:145) om skiljemän, 2. lag om ändring i lagen(1929:147) om utländska skiljeavtal och skiljedomar. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att antaga de förslag som föredraganden har lagtfram. Prop.1975/76: 48 21 Lag om ändring i lagen (1929:145) om skiljemän Härigenom förordnas atl 26 § lagen (1929: 145) omskiljemän skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse R"ält domslol vare i mål, som avses i 21 §, denallmänna underrätt, varunder svaranden lyder i tvistemål, som rör hans person,och i mål, varom förmäles i 25 §, domstolen i den ort, där skiljedomenmeddelats.