prop · FY0378 · 1975-12-31 00:00:00 — Om målet icke hänskjutes till åklagare och fömndersökningangående brottet ej ändock inletts av civil myndighet, skall utrednmg ombrottet ske vid mUilärförhör. Finnes tUlrättavisning vara tillfyllest, gällervad i 67 § stadgas. Är saken av mindre vikt, äger bestraffningsberättigadbefattningshavare utan hinder av vad förut i denna paragraf sägs avskrivamålet, om annan målsägande än kronan ej finnes eller målsäganden förklarar althan icke ämnar föra talan om enskUt anspråk i anledning av brottet och ejheller eljest påfordrar att målet handlägges vid domstol saml straff förbrottet må åläggas i disciplinmål. Beslut om avskrivning kan meddelas även omdet icke klarlagts att den misstänkte begått brottet. 66 §e Rätt att ålägga tillrättavisning enUgt 17 § lagen omdiscipUnstraff för krigsmän tUlkommer de befattaingshavare som ägabestraffningsrätt i disciplinmål, envar i fråga om den personal över vUken hanhar sådan rätt. = Senaste lydelse 1973: 19. " Senaste lydelse1973: 19. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse TiUrättavisningsrättmot underlydande tillkommer även den som, utan att äga bestraffningsrätt idisciplinmål, innehar ovan i 13 § första stycket omförmäld befattaing och harlägst fänriks grad eller tjänsteklass, så ock chef för bataljon eller däremotsvarande avdelning. Såvittangår underlydande som icke är underkastad ämbetsansvar må tillrättavisning ockåläggas av chef för kompani eller däremot svarande avdelning, chef för utbUdningsanstalt,sekond å fartyg vars chef innehar lägst kommendörkaptens grad och i de fallKonungen bestämmer annan befattningshavare vid krigsmakten. Vad i delta styckestadgas skall icke äga tiUämpning å hemvärnet. Såvittangår underlydande som innehar högst furirs tjänstegrad eller tjänsteklass måtillrättavisning ock åläggas av chef för kompani eller däremot svarande avdelning,chef för utbUdningsanstalt, sekond å fartyg vars chef innehar lägstkommendörkaptens grad och i de fall regeringen bestämmer annanbefattningshavare vid försvarsmakten. Vad i detta stycke stadgas skall ickeäga tillämpning å hemvärnet. Allmänåklagare i militärt brottmål är, om annat ej stadgas i 15 kap., allmänåklagare vid domstol som har alt upptaga målet. Om fördelning av uppgiftemamellan olika åklagare bestämmer Konungen. Juslitiekanslem eller riksåklagarenär åklagare i mål om ansvar eller enskilt anspråk på grund av ämbetsbrott, somavses i 20 kap. 14 §§ , av den som bestrider regementschefs ellerdärmed likställd eller högre tjänst. Allmänåklagare i mUitärl brottmål är, om annat ej stadgas i 15 kap., allmän åklagarevid domstol som har att upplaga målet. Om fördelning av uppgiftema mellan olikaåklagare bestämmer regeringen. Justitiekanslern eUer riksåklagaren äråklagare i mål om ansvar eller enskilt anspråk på grund av brott som iutövningen av tjänsten har begåtts av den som bestrider regementschefs ellerdärmed likställd eller högre tjänst. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i förvaltningslagen (1971: 290) Härigenom föreskrives i fråga om förvaltningslagen (1971:290) dels att i 1 och 2 §§ ordet "Konungen" skall bytas ut mot"regeringen", dels att 3 § skall ha nedan angivna lydelse. ' Senaste lydelse 1973: 19. 16 1975.1 saml Nr78 1975: 78 242 3§ Bestämmelserna i 1420 §§ Bestämmelserna i 1420 §§ gäller endast i den mån fråga är gäller endast 1 den mån fråga är om utövning av befogenhet att för om utövning av befogenhet att för enskild bestämma om förmån, rät- enskild bestämma om förmån, rät tighet, skyldighet, disciplinär be- tighet, skyldighel, disciplinpåföljd, straffning eller annat jämförbart avskedande eller annat jämförbart förhållande. Bestämmelsernai 1420 §§ tillämpas ej 1. i ärende i första instans när ärendetavser sjukvård och myndighetens beslut ej kan överklagas genom besvär eller 2. när ärendet avser föreskrift tUlallmän efterrättelse och fråga ej är om prövning med anledning av överklagande. Dennalag träder i kraft . 1975: 78 243 Utdragav protokoll, hållet i lagrådet , regeringsrådet , justitierådet , justitierådetBrundin. Enliglutdrag av protokoll, hållet vid regeringssammanträde , harregeringen på hemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådetsyttrande över förslag tiU 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i statstjänstemannalagen(1965: 274), 3. lag om ändring i lagen (1974:359) om ändring i statstjänstemannalagen (1965: 274), 4. lag om ändring irättegångsbalken, 5. lag om ändring i mUitärarättegångslagen (1948: 472), 6. lag om ändring iförvaltningslagen (1971: 290). Förslagenhar föredragits inför lagrådet av byråchefen , Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet: Ilagrådsremissen läggs fram förslag till reformering av lagstiftningen om ämbetsansvaretoch sanktionssystemet i övrigt för de offentliga tjänstemännen. Bakgrunden tUlförslaget är att det offentiiga anställningsförhållandet numera, efter 1965års reform av de offentUga tjänstemännens rättsställning, i princip anses haprivaträttslig karaktär. Detta föranleder att fel i tjänsten kan betraktas som eltavtalsbrott. En konsekvens av detta betraktelsesätt är att sådant fel iprincip bör beivras inte på straffrättslig väg utan med sådana sanktionsmedelsom finns inom privaträtten. I förslaget tas dock inte detta steg fullt ul. Ettstraffrättsligt ansvar bibehålls, ehuru det begränsas till allvarligare fel. I20 kap. BrB, där ämbetsbrotten regleras, upptas sålunda enligtförslaget tre typer av brott, nämligen oriktig myndighetsutövning, mutbrottoch brott mot tystnadsplikt. Däremot bortfaller det straffrättsliga ansvaretför vanliga tjänstefel. För dessa skall i stället gälla enbart elt disciplinrättsligtansvar. De särskilda ämbetsstraffen suspension och avsättning försvinner ochersätts med ett avskedande-institut av privaträltslig karaktär. Beträffandeledamot av beslutande statlig eller församling skall emellertid rättenkunna, såsom särskUd rättsverkan av brott, förordna om hans skUjande frånuppdraget. Inom den mUitära sektorn bibehålls det nuvarande ansvarssyslemet,frånsett att suspension och avsättning avskaffas såsom brottspåföljder äveninom denna sektor och att anställda krigsmän med huvudsakligen 1 saml Nr 78 Prop.1975: 78 241 civilaarbetsuppgifter underkastas samma ansvarsregler som de civila tjänstemännen. Lagrådet kan i det storahela ge sin anslutning tiU de principer på, vUka det föreslagna nya sanktionssyslemetbygger. En fördel är, att sådana fel i tjänsten som inte har samband medmyndighetsutövning avkriminaliseras. Det är vidare alt hälsa med tUlfredsställelse,att den straffrättsliga sanktionsformen håUs åtskild från den disciplinära, såatt inte som är fallet tUlämpningsområdena för de båda ansvarsformerna tillstor del sammanfaller. I elt hänseende kan dock ändamålsenligheten avförslaget diskuteras. Enligt ämbelsansvärskommitlén, yars belänkande ligger tUlgrund för förslagel, skulle det nya, i lag reglerade disciplinära sanktionssyslemetUksom avskedandeinslitutet omfatta praktiskt laget alla som utövar offentiigtjänst ehuru med möjlighet att, särskilt utanför den statiiga sektom, i avtalmodifiera systemet. I det remitterade förslaget är däremot personkretsen ihuvudsak begränsad till statstjänstemän och lUl tjänstemän inom det statligt löneregleradekommunala området. Inom den kommunala sektorn i övrigt kommer inte något lagregleratdisciplinansvar alt ersätta nuvarande straffansvar för tjänstefel, ochuppkommer inom denna sektor fråga om avskedan-, de av anstäUd, skallbestämmelserna härom i lagen om anställningsskydd tillämpas. Den sålundaföreslagna ordningen ger anledning till betänkligheter i vart fall såvitt gäUeravskedande. Bestämmelserna i nämnda lag är utformade närmast för den privataarbetsmarknadens behov och tar sikte enbart på förhållandet mellan parterna ianställningsförhållandet (se 18 § lagen om anställningsskydd). De skiljer sigsålunda från de regler som föreslås för avskedande på det statliga och detstatligt lönereglerade kommunala..området, vilka regler också beaktar detallmännas och de enskilda medborgarnas intresse av att offentliga funktionerfullgörs på elt rikligt sätt. Delta intresse framträder starkt även i fråga omde kommunala organen, vilket talar för alt frågoma om avskedande av kommunalatjänstemän, borde överlag få samma reglering som föreslås för de statliga. I övrigt vill lagrådetframhålla svårigheten att i rådande läge, då omdaning av arbetsrätten den privata som den offentUga. alltjämt pågår, fullt ut överblicka konsekvenserna av förslaget. Till svårigheten bidrar alt den viktiga frågan om hur JO:s och JK:s lUlsyn skall inord: nas i det nya systemet inte är klarlagd. Med den reservation somföljer av det anförda har lagrådet vid granskningen av lagtext och motiv funnit förslaget till nytt sanktionsr. syslem i sak i det väsentliga följdriktigt och de lösningar av olika de taljproblem som valts i allmänhet godtagbara. : ,,' . Den i förslaget upptagnanya brottstypen brott mot tystnadsplikt är, utformad med beaktande av alt detefter RF:s. ikraftträdande inle,är möjligt att upprätthålla tystnadsplikt utanuttryckligt författningsstöd. Tillämpningsområdetför denna brottstyp är inte begränsat till offentliga tjänstemän utan pinfaltaren vidare personkrets. Enligt den nya bestämmelsen straffas sålunda var och ensom röjer vad han till följd av lag eller annan författning är skyldig althemlighålla. Förslaget i denna del ger ej anledning till erinran;, Den föreslagna reformenkräver mycket omfattande författningsänd ringar, av vilka endast de viktigaste är föremål för lagrådets granskning. Bland de till lagrådet remitterade förslagen ingår förslag till åtskUUga ändringar i statstjänstemannalagen. Denna lag har redan förut under gått betydande ändringar, och med de många ytterligare ändringar som föreslås kommer lagen som helhet att bli svåröverskådlig och i öv rigt formellt bristfällig. a. kan pekas på bestämmelserna om verk ställighet av och talan mot myndighets beslul, vilka blivit svårtillgängliga och behöver systematiseras. En särskild översyn för. att bota dessa brister hade varit önskvärd. Enligt vad lagrådet erfarit utarbetas emellertid förslag lUl ny statstjänstemannalag i samband med den på gående beredningen av lagstiftning på grundval av arbetsrättskommit- léns avgivna belänkande. De angivna formella bristerna torde i detla läge få godtas. Lagrådet vill här ävenberöra en redaktionell fråga av allmän natur, som aktualiseras genomföreliggande lagförslag. Den gäller uppställningen av parallelltexter förgällande och föreslagen lydelse av sådana beslämmelser som är föremål för ändring,I föreliggande remiss finns ett flertal exempel på att texter jämställts enbartpå den grund att de har samma paragrafbeteckning men utan hänsyn till om deinnehållsmässigt svarar mot varandra. Braket av paraUelltexler blir emellertidmeningslöst, om inle de paraUella texterna har motsvarande innehåll. Lagrådetvill därför hemställa, alt den nu berörda tekniken överges och attparallellställningen fortsättningsvis i stället får såsom varitbrukligt vid lagstiftning avse sådana texter som innehållsmässigt svarar motvarandra. Förslagettill lag om ändring i Iparagrafen straffbeläggs oriktig myndighetsutövning med uppdelning på tvåbrottstyper, missbruk av myndighetsutövning och vårdslös myndighetsutövning. I5 § har upptagits en undantagsregel, enligt vilken ledamot av beslutandestatlig eUer kommimal församling ej skall för någon sin åtgärd i denna egenskapvara underkastad ansvar enligt 1 §. Lagrådet anser att .detta undanlag bör få.komma lill uttryck redan 1975: 78 246 Förslagsvis kan den i 5 § upptagna bestämmelsen med erforderlig formelljämkning infogas som ett nytt stycke i 1 § efter förslagets andra stycke. Såsombeteckning på det uppsåtliga brottet vill lagrådet i stället för förslagetsbeteckning "missbmk av myndighet" förorda "myndighetsmissbruk". Dennaparagraf torde i överensstämmelse med den systematik som eljest tillämpas ibrottsbalken böra placeras sist i kapitlet. Enligtparagrafen kan den som valts till statligt eller kommunalt uppdrag, med vilketföljer myndighetsutövning, av rätten skiljas från uppdraget, om han begåttbrott av viss svårare beskaffenhet och han genom brottet har visat siguppenbarligen olämplig att inneha uppdraget. Bestämmelsen är föranledd av attdet privaträtlsliga avskedandeinstitut som enligt förslaget skall ersätta denuvarande ämbetsstraffen suspension och avsättning ej blir tillämpligt påoffentliga förtroendemän. Lagrådet vill endast göra den kommentaren, att detför bestämmelsens tlll-lämpning ej torde krävas att brottet begåtis efter detförtroendemannen valts eller utsetts till uppdraget. Han skall sålunda kunnaskiljas från uppdraget om det visar sig att han tidigare begått brott avbeskaffenhet som sägs i bestämmelsen. Enligtförevarande paragraf skall krigsman alltjämt vara underkastad straffrättsligtansvar för tjänstefel. I enlighet med gällande lydelse anses som tjänstefelatt krigsman av försummelse, oförstånd eller oskicklighet åsidosätter vad somåligger honom enligt reglementen, instruktioner eller andra allmännabestämmelser, särskilda föreskrifter eller tjänstens beskaffenhet. Förnärvarande föreskriver paragrafen beträffande krigsman som är anstäUd vidkrigsmakten att beslämmelsema i 20 kap. 4 § tredje stycket BrB äger motsvarandetillämpning. Detta innebär att det ej i något fall utgör tjänstefel attkrigsman deltar i strejk eller därmed jämförlig stridsåtgärd efler beslut av arbetstagarföreningsom anordnat åtgärden. Nuvarande 20 kap. 4 § upphävs enligt förslaget och någonmotsvarighet till dess tredje stycke har ej tagils in i den nu behandladeparagrafen. Detta aktualiserar frågan om sanktioner vid olagliga fackligakonflikter inom det offentliga området. I denna fråga är innebörden av detremitterade förslaget inte alldeles klar. Hitintillshar det ansetts som tjänstefel eller i förekommande fall som 1975: 78 247 disciplinbrottalt offentligt anställd tjänsteman deltar i olaglig strejk eller därmedjämförlig slridsåtgärd. Föreskriften i 20 kap. 4 § tredje stycket BrB ochmotsvarande bestämmelser i förevarande paragraf och i 19 § statstjänstemannalagenär att anse som undantag härifrån. Undantagen har motiverats med alt detskulle vara att ställa alltför stora krav på den enskilde tjänstemannen, om hanvid straffrättsligt ansvar skall på egen hand ta ställning till frågan humvidaen av hans organisation påbjuden strejk har ett otillåtet syfte eller om en avorganisationen eljest påbjuden slridsåtgärd är laglig (prop. 1965: 60 s. 113 f).I den allmänna motiveringen till de nu remitterade förslagen framhålls attbestämmelsen i 20 kap. 4 § tredje stycket BrB och motsvarande bestämmelse i 19§ statstjänstemannalagen inte längre behövs med hänsyn till den reglering avdisciplinansvar och avskedande m. m. som föreslås. Den ordning som eftergenomförandet av lagen om anstäU-ningsskydd gäller på det privata området blir,sägs det, genom förslagel generellt tillämplig. I sammanhanget hänvisas tillvissa av föredragande departementschefen gjorda uttalanden vid framläggandet avförslaget till nämnda lag. Enligt dessa uttalanden måste deltagande i enolovlig strejk under vissa förutsättningar kunna utgöra grund för uppsägning. Ikvalificerade fall t. ex. när det rör sig om någon som agiterar för ellerannars spelar en framträdande roll vid en allvarlig olovlig strejk bör det,framhölls det vidare, även kunna bli fråga om avskedande. Utöverhänvisningen till vad som sålunda förekom vid tillkomsten av lagen om anställningsskyddgörs det i den nu föreliggande lagrådsremissen ej något uttalande omsanktionssystemet vid lagstridig facklig slridsåtgärd inom den offentligasektorn. Om avsikten är alt sådan stridsåtgärd inte i något fall skall ansessom tjänstefel eller disciplinförseelse, synes detta böra komma till uttryck,såvitt avser krigsman i förevarande paragraf och beträffande övrigastatsanställda i statstjänstemannalagens bestämmelse om disciplinförseelse.Enligt lagrådets mening bör emellertid förfarande varom här är fråga ävenframdeles kunna beivras som tjänstefel beträffande krigsman eller idisciplinär ordning. Det blir då möjligt att i lindrigare fall ingripa medmindre allvarliga påföljder än uppsägning och avskedande. Undantag bör docksjälvfallet fortfarande gälla i fråga om slridsåtgärd som vidtas efter beslutav arbetstagarorganisation. Lagrådetförordar därför att i förevarande paragraf tas in, lämpligen som ett tredjestycke, en bestämmelse motsvarande tredje stycket av den upphävda 20 kap. 4 § BrB. Idenna paragraf föreslås en ny bestämmelse, som anger den krets av krigsmän som inleskall vara underkastad ansvar enligt 21 kap. utan i stället omfattas av sammadisciplinära ansvarsregler som föreslås förden civila personalen. Enligt den föreslagna lydelsen omfattar bestämmelsenkrigsman som tjänstgör vid civilt statligt organ, vid mUitärt organ medarbetsuppgifter som i huvudsak är av civil natur eller vid myndighet,allt "enligt vad regeringen närmare föreskriver". Meningen är enligtmotiven att regeringen skall, med stöd'av'8 kap, 13 § första stycket 1 RF,genom verkställighelsföreskrifter närmare ange vilka organ som avses medbestämmelsen. Motinnebörden i stort av den sålunda föreslagna bestämmelsen hat lagrådet intetatt erinra. Däremot vill lagrådet'ifrågasätta den föreslagna möjligheten förregeringen att genom verkställighelsföreskrifter bestämma gränserna förparagrafens tillämpningsområde. sådan gränsdragning torde med hänsyn tillden snäva innebörd som enligt motiven till RF givits där avsedda föreskrifterom verkställighet av lag (se prop. 1973: 90 s. 211) inte kunna ske annat.ängenom lag. Lagrådet förordar därför att orden "enligt vad regeringennärmare föreskriver" får utgå ur lagtexten. Paragrafen får i varjesärskilt faU bli föremål för tolkning i vanlig ordning. Förslagettill lag om ändring i statstjänstemannalagen anfört vid 21 kap. 18 § BrB bör lagstridig facklig stridsåtgärd kunnabeivras i disciplinär ordning och den föreslagna lydelsen av förevarandeparagraf får anses medge att så kan ske. I ehlig--het med vad lagrådet i detsammanhanget vidare uttalat bör i paragrafen, lämpligen genom ett tillägg tillförsta stycket, föreskrivas alt som tjänsteförseelse anses icke i något fallatt tjänsteman deltar i strejk eller därmed jämförlig slridsåtgärd efter beslutav arbetstagarförening som anordnat åtgärden. Paragrafenförutsätter att kollektivavtal kan träffas om disciplinpåföljder. Dennamöjlighet att träffa avtal bör komma till uttryck redan i 3 §, som i sinnuvarande lydelse förbjuder avtal om anställnings- eller arbetsvillkor somregleras i lageri. Enligtdenna paragraf må disciplinpåföljd ej åläggas sådan medicinalpersonal ellerveterinär som står under respektive veterinärstyrelsensinseende, om förseelsen skett i yrkesutövningen. Härmed åsyftas enligt motivenalt dra en gräns mellan det område där nämnda myndigheter enligt särskUdaförfattningsbestämmelser äger ingripa mol förseelser av hithörande personaloch det område där den offentlige arbetsgivaren har alt tillämpa statstjänstemannalagensbestäm- De särskilda bestämmelser sOm avses är 5 § ' kungörelsen(1964:428) om medicinalpersonal under inseende och 28 §allmänna veterinärinstruktionen (1971: 810). Av dessa bestämmelser, sådana deför närvarande lyder, är 'den förra endast delvis och den senare inlé tillnågon del tilläiriplig pä'tjänsteman som omfattas av statstjänstemannalagen.Den föreslagna ändringen av 20 § föranleder alltså ändring i författningarna ifråga. 22 § ....;- Somgrund för avskedande anges i paragrafen till en början, att tjänsteman begått brottslig gämirig varigenom han visat sig uppenbarli gen olämplig att inneha sin tjänst. Regeln torde ej för siri tiUämpning förutsätta, alt gärningen begåtis sedan tjänstemannen erhöll den aktu ella anställningen. Den kan alltså ha begåtts medan han innehade an nan tjänst hos samma myndighet eller anställnirig hos annan myndighet eller innan han anställdes i offentlig tjänst (jfr lagrådets yttrande vid 20 kap. 6 § BrB). Avskedandeskall vidare enligt paragrafen kunna ske, om tjänstemannen annorledes än genombrott gjort sig skyldig till grov tjänsteförseelse varigenom han visat siguppenbarligen olämplig att inneha sin tjänst. Vad sagts torde ägamotsvarande tillämpning i detta fall. Avskedande kan sålunda komma i fråga ejblott om tjänstemännen gjort sig skyldig till grov tjänsteförseelse i denaktuella anställningen utan även om det uppdagas att han begått grov'tjänsteförseelse i en tidigare tjänst hos samma myndighet eller i anställninghos annan myndighet. Avskedandekan enligt paragrafen ske i ytterligare ett fall, nämligen då tjänsteman, somunder har ålagts disciplinpåföljd, gör sig skyldig tillupprepad tjänsteförseelse varigenom han visat sig uppenbarligen olämplig attinneha sin tjänst. Enligt lagrådets mening är det i detta fall riktigast att tahänsyn endast till förseelser i samma anställningsförhållande. Å andra sidanbör varje hos samma myndighet begången förseelse få beaktas och således ävenförseelser begångna i skilda tjänster hos myndigheten. Lagrådet föreslår attparagrafen förtydligas i det hänseende varom nu är fråga. Förslagsvis kanföreskrivas att avskedande kan ske, om tjänsteman, som av myndighet ålagtsdisciplinpåföljd, därefter i anställning hos samma myndighet ånyogjort sig skyldig till tjänsteförseelse och därigenom visat sig uppenbarligenolämplig att inneha sin tjänst. Avskedandeinstitutetomfattar även tjänsteman, som enligt 20 § ej må åläggas disciplinpåföljd enligtstatstjänstemannalagen eller enligt kollektivavtal. Skulle sådan tjänsteman haålagts disciplinpåföljd enligt särskild författning, torde påföljden kunnautgöra grund för avskedan- 1975: 78 250 deom de i paragrafen i övrigt angivna förutsättningarna är för handen. Iparagrafens sista stycke föreskrivs att avskedande ej får grundas enbart påomständighet som myndigheten har känt före avskedandet.Bestämmelsen överensstämmer till innehållet med stadgandet i 18 § andra stycketlagen om anställningsskydd. I fråga om den närmare innebörden av bestämmelsenåterges i remissprolo-kollet vissa uttalanden som gjordes av föredragandedepartementschefen vid tillkomsten av nämnda stadgande (prop. 1973: 129 s.255). Därtill bör här uppmärksammas att vid tillämpningen av stadgandet, enligtvad som uttalades, "arbetsledningen" anses jämställd med"arbetsgivaren", vUket innebär att, om arbetsledningen harunderlåtit att vidarerapportera en inträffad händelse till företagsledningen, detlainte kan åberopas till stöd för påstående att händelsen var okänd för arbetsgivaren.En motsvarande tolkning av den nu föreslagna bestämmelsen, varvid en statUgmyndighet har ställning som arbetsgivare, betyder att myndigheten anses hakänt till händelsen och att den föreskrivna enmånadsfristen börjar löpa, närden berörda tjänstemannens närmaste chef får kännedom om vad som hänt. Vem somi varje särskilt fall är den närmaste chefen beror självfallet på hur arbetetinom myndigheten är organiserat. För den som innehar ställning som chef bördock tydligtvis föreligga skyldighet att skyndsamt rapportera tiU närmastöverordnade tjänsteman eller till myndighetens chef. Detla spörsmål torde fåuppmärksammas i samband med utfärdandet av bestämmelser för organisationen ocharbetet inom de olika myndigheterna. Medhänsyn till att "avskedande" nu införs i lagen som ett särskiltinstitut torde i 36 § uttrycket "beviljas avsked" till undvikande avmissförstånd böra bytas ut mot "entledigas". Paragrafeninnehåller ej någon bestämmelse om vem som skall bekosta en bevisupptagninginför domstol i ärende om disciplinansvar eller avskedande. Ej heUer germotiven upplysning om hur frågan avses skola lösas. Det torde dock få föruts'ättasatt staten kommer att svara för, utöver de direkta domslolskostnaderna,.kostnaden för hörda personers inställelse inför domstolen o. dyl. som behövs kan meddelas i administrativ ordning. Myndigheterna börlydUglvis anvisas medel för ändamålet.