prop · FY03104 · 1975-12-31 00:00:00 — Utredningen anser emellertid attuppgifterna för en bokföringsnämnd av olika skäl knappast har en naturliganknytning lill de nämnda institutionernas arbetsområden och arbetsinriktning. Utredningen övervägerockså om nämnden skulle kunna knytas till någon enskild institution ellerorganisation, såsom Föreningen auktoriserade revisorer. Handelskamrarnas nämndeller Näringslivets börskommillé, Ulredningen anser emellertid alt avgörandeskäl talar mot delta. Nämndens uppgifter är till en del av sådan art attorganet bör ha statiig anknytning. Till sådana uppgifter hör enligt utredningenalt föreslå eller anta anvisningar och rekommendationer. Vidare bör nämndenenligt ulredningen inrymma ledamöter med anknytning tUl statUg verksamhet ochorganisation, såsom expertis på skatteområdet. Utredningen finner detuppenbart att nämnden på ett eller annat sätt måste föras samman med den avfondbörsutredningen i belänkandet (SOU 1971:9) Större företags offentUgaredovisning föreslagna med uppgifter i frågaom den offentliga årsredovisningen. En kanslimässig samordning skulle varafördelaktig och de båda organen skulle enligt utredningen till en del kunna hasamma ledamotsuppsättning. Det skulle också vara möjligt alt inrätta en störrenämnd som kunde dela upp sig på särskUda delegationer för särskildaarbetsuppgifter. Uppenbarligen, menar utredningen, sammanfaller de bådanämndernas uppgifter till en del med varandra. Utredningen menar emellertid altavvikelserna är betydande. För nämnden på bokföringsområdet tordesålunda åtriiinstone inledningsvis, uppgifterna i första hand komma att avseden datorbaserade redovisningen. Som framgått harutredningen funnit alt en betydande osäkerhet råder på flera punkter i frågaom bokföringsnämnden. Utredningen har därför ansett det lämpUgast att ettdefinitivt ställningslagande till frågan om en bokföringsnämnd skall inrättasbör anstå. Utredningen föreslår därför alt man tiUkallar särskilda sakkunniga.Dessa bör dels vidare utreda elt anlal med en bokföringsnämnd sammanhängandefrågor och dels fullgöra vissa nu angelägna uppgifter som sedan kan övergå nämnd. Utredningen framhåller att man med den förordade lösningen fårmöjligheter att lägga praktiska erfarenheter av ett delvis okänt ar-belsomådetill grund för en säkrare, definitiv lösning av frågorna om en permanent nämndpå bokföringsområdet. Utredningenunderstryker att bokföringsnämnden, när den väl inrättas, bör få karaktären avett expertorgan. Några ledamöter i nämnden bör ulses efter förslag av deorganisationer, vars medlemmar yrkesmässigt sysslar med revision ochrådgivning i redovisningsfrågor. En ledamot bör sålunda nomineras avFöreningen auktoriserade revisorer och en av Svenska revisorsamfundet. Nämndenbehöver vidare enligt utredningen välutvecklade kontakter med näringslivet.Ledamöter bör därför utses efler förslag av , , hantverks- och industriorganisation samtLantbrakamas riksförbund. Expertis från taxeringssidan bör också ingå i nämndenoch nomineras av . Det aUmänna bör därjämte utse ytterligarefyra ledamöter, varvid någon bundenhet tUl viss institution eller organisationinle bör komma i fråga. Av dessa ledamöter bör ålminslne en ha särskildsakkunskap beträffande datorfrågor och en ha till uppgift att som ordförandeleda expertorganels arbete. Förett inledningsskede räknar ulredningen med all nämnden behöver enkansliorganisation på tre till fyra tjänstemän, därav en sekreterare.Utredningen uppskattar kostnaderna för inledningsskedet liU omkring 500 000kr. Hit hör då medel för arvode till nämndens ledamöter, förpersonal, för anlitande av experter och sakkunniga samt för administration.Utredningen menar emellertid alt kostnaderna får antas stiga betydligtallteftersom nämnden kommer i verksamhet och kan ägna sig åt elt störrearbetsområde. Enligtulredningen skulle nämndens uppgifter kunna vara, att medverka i utarbetandetav anvisningar i fråga om datorbaserad redovisning men också iarkiveringsfrågor, att följa ulvecklingen av redovisningspraxis och verka förulvecklingen av god redovisningssed, att uppmärksamma behoven av provningar avoch normer för tekniska hjälpmedel på bokföringsområdet, att medverka tUlåtgärder beträffande information och ulbildning på bokföringsområdel, attsamarbeta med organisationer på redovisningens och näringslivets områden ochstödja deras insatser på bokföringsområdet samt att även i övrigt fullgörauppgifter på redovisningens område. Ianslutning till de sålunda förordade uppgifterna för nämnden betonarulredningen att uppgifterna alt initiera och samordna insatser från andra hållmåsle inta framskjuten plats, Ulredningen förutsätter att organ ochinstitutioner som verkar på redovisningsområdet skall fortsätta sitt arbeteoch därvid kunna påräkna nämndens stöd, Utredningsförslagethar under remissbehandUngen i huvudsak fått ett gott mottagande. Det aUdelesövervägande antalet remissinstanser framhåller sålunda uttryckligen, altförslaget är väl ägnat att läggas till grund Svenska revisorsamfundet uttalar att förslaget ger ettauktoritativt uttryck för vad som kan betecknas som god redovisningssed i dessgrundläggande former. Genom att ambitionsnivån har varit hög hosutredningsmännen går förslaget i vissa avseenden betydligt längre än vad somföljer av den redovisningsstandard som allmänt råder. Denna strävan menaremeUertid förbundet vara riktig. En lag baserad på förslaget torde därför pålång sikt få positiv inverkan på redovisningens allmänna kvalitativa nivå.Flera andra remissinstanser lägger liknande positiva synpunkter på utredningensförslag. Sverigesadvokatsamfund och LRF har ingen erinran mot att förslaget läggs till grandför lagstiftning, under förutsätining dock alt kretsen av bokföringsskyldigainte väsentiigt utvidgas utöver nuvarande förhållanden. Om däremot bokföringsskyldighetskall åläggas alla rörelseidkare måste enligt dessa instanser en genomgripandeöverarbelning av förslaget ske. Framför allt måste därvid frågoma om relationentill annan lagstiftning bli föremål för ytterligare överväganden av helt annannoggrannhet än som presterats i betänkandet. Även i andra remissyttrandenförekommer kritik mot utredningsförslaget mol denna bakgrund. Jag återkommertUl detta i avsnitt 4.2.1. KFär allmänt kritiskt mot lagförslaget och anser att detla har så många påtagligabrister att det inte utan en väsentlig omarbetning kan läggas tUl grund förlagstiftning. De allvarligaste invändningarna riktar sig mol ambitionsnivån ilagförslaget i dess helhet. KF anser att det är möjligt att förenkla reglernaom man inrättar en nämnd som kan ge anvisningar i bokföringsfrågor. KFkritiserar vidare samordningen med aktiebolagslag och föreningslag och medskattelagarna. KF anser alt de principiella ställningstaganden som det här ärfråga om måsle bli föremål för särskild prövning av kvalificerad expertisinnan en omarbetning av lagtexten kan påbörjas. KF menar att en sådanöverarbelning bör ske i nära samarbete med näringslivet. En tänkbar form ärenligt KF alt utse en referensgrupp, som efter lagens ikraftträdande kanfortsätta att fungera som en rådgivande nämnd på redovisningsområdet. KF, somi fråga om det föreslagna regelsystemets uppbyggnad i sitt yttrande framförkritiska värderingar både i fråga om principer och delaljbestämmelser av olikaslag, har till sitt yttrande fogat ett alternativt förslag till lagtext. Åtskilligaremissinstanser ansluter sig till utredningens uppfattning att man bör skapaett gemensamt, grundläggande regelsystem för all redovisning men lämnarenodlat skatterättsligt betingade regler utanför lagförslaget. Dessasynpunkler framförs av hovrätten för , , . understryker vikten av att åtskUlnadmellan olika regelsystem görs. Enligt föreningens uppfattning visarerfarenheten att om utpräglade skatterättsliga regler infogasi civilrättslig lagstiftning så ger de upphov till regler, ägnade att vållatolkningsproblem. Härtill kommer enligt föreningen att de skatlerättsligareglerna oftare behöver ändras än de civilrättsUga. Företagsskatteberedningenunderstryker, alt det knappast finns några motsättningar mellan det allmännasintresse av att få ett tUlfredsställande underlag för debitering av skatteroch avgifter och de andra intressen som också måste beaktas i enbokföringslagstiftning. Beredningen menar att förslaget är så utformat att detpå viktiga punkler tillgodoser de krav som i skilda sammanhang framställts frånskattemyndighetemas sida. Beredningen ifrågasätter emellertid om inleutredningen vid gränsdragningen mellan skatlerättsliga och andra intressen ialll för många fall avstått från en reglering med motiveringen att dessa frågorbör lösas genom speciella redovisningsregler i skattelagstiftningen. En delfrågor där en reglering är angelägen från skattesynpunkt men också i betydandegrad bärs upp av andra vägande motiv har enligt beredningen lämnats utanförförslaget. I något fall är det dessutom enligt beredningen påtagligt atlväsentiiga fiskala intressen i alltför hög grad fått slå tUlbaka för enreglering som knappast får praktisk betydelse annat än för elt relativt fåtalföretag med verksamhet av slor omfattning. Beredningen är emellertid samtidigtmedveten om att fiskala särintressen inte kan till fullo beaktas i enbokföringslagsliftning, utan att det även framgent blir nödvändigt altkomplettera de civilrättsliga reglerna om bokföringsskyldighet medbeslämmelser i skatterätten av redovisningsteknisk art. Det är naturligtvisenligl beredningen väsentligt att sådana regler i skattelagstiftningensamordnas med bokföringslagstiflningen. i ochFöreningen framför liknande synpunkler. Statskontoretframhåller all det grundläggande syftet med en bokföringslag bör vara att geden bokföringsskyldige en samlad redovisning av de krav som ställs påbokföringen. Kompletterande lagstiftning t, ex, av skalleskäl bör med dennautgångspunkt normalt inte erfordras, KFpåpekar att ulredningen förutsätter att en viss överarbelning av skattelagarnakan behöva ske i anknytning tiU en ny bokföringslag men att utredningen serdetta på . EnUgt KF är därför frågan oklar i vad mån blandskattelagarna skall kvarstå nuvarande särskilda jordbruksbokföringslag liksomandra regler om bokföringsskyldighet för särskilda näringsidkare, KF menar alldet måste medföra betydande olägenheter att ha två lagar atl rätta sig efterdå det är fråga om bokföringen. anser alt utredningen ipraktiken har underiåtit att fullgöra sitt utredningsuppdrag. Utredningenföreslår sålunda inga ändringar i exempelvis de särskilda förordningarna omtandläkares, pälsdjursuppfödares och andra särskilda företagargruppers skyldighetatl föra räkenskaper. Samfundet kan inte acceptera utredningensställningstagande alt det saknas anledning att nu göra en samlad över- syn.Samfundet framhåller att de speciella förordningarna i slor utsträckning ärskrivna för att ange de uppgifter som vissa näringsidkare måste samla och varaberedda att redovisa, oavsett om de är bokföringsskyldiga eller inte.Författningarna måste enligt samfundet rimligen omarbetas med att manutvidgar bokföringsskyldigheten till alla dessa näringsidkare, i den månförfattningarna över huvud behöver bibehållas. Utredningen omsäkerhetsåtgärder m. m. i skatteprocessen anser att principen att olikasärintressen skall tiUgodoses genom speciallagstiftning har drivits för långt.För alt det allmänna skall kunna utöva den nödvändiga kontrollen av skatte- ochavgiftspUktiga transaktioner samt av redovisningen av skatter och avgifter,fordras tillgång till en för kontrollen lämpligt ordnad bokföring. För altbokföringen inte skaU kunna användas i skatteundandragande eller andraobehöriga syften är det enligt denna utredning ofrånkomligt att bokföringslagenger fasta och ändamålsenliga regler. Utredningen anser inte att behovet avsärskilda redovisningsregler för skatte- och avgiftskontrollen är så stort.Sådana regler bör därför i större utsträckning än som skett kunna inordnas i enallmän bokföringslag. Utredningen understryker att det allmänna som borgenär iskatte- och avgiftssammanhang f. n. inle har möjlighet att som andra borgenäreri förväg pröva kreditvärdigheten hos sina blivande gäldenärer. En enskildborgenär har enligt utredningen i regel helt andra möjligheler att välja sinagäldenärer samt att bevaka och säkerställa sina fordringar. Det allmännasställning som borgenär är sålunda betydUgt sämre än en enskild borgenärs.Underläget markeras enligt ulredningen ytterligare därigenom, att det allmännasfordringar vid konkurrens med andra fordringar ofla kommer i andra hand. Att såär förhållandel framgår särskilt tydligt i samband med konkurser, där ofta skalleroch avgifter utgör de största skuldposterna. Mot denna bakgrund anserutredningen att förslaget liU bokföringslag kan läggas till grund förlagstiftning endast efter omarbetning i flera avseenden, där skalle- ochavgiftskontrollens behov beaktas på ett bättre sätt än i förslagel. Företagsskatteberedningenframhåller också att det allmänna i en helt annan utsträckning än tidigareförekommer som borgenär inom företagssektorn. Inte minst genom förekomsten avlatenta skatteskulder står det enligt beredningen klart att det allmänna är denulan jämförelse största kreditgivaren hos åtskilliga företag, I detta avseendesammanfaller sålunda enligt beredningen det allmännas intresse med övriga borgenärersoch StäUer samma krav på utformningen av bokföringslagstiftningen. Mot dennabakgrund bör man alltså enligt beredningen slå vakt om de ömsesidiga fördelarnaav elt regelsystem, som främjar en fullständig och korrekt redovisning. Frågorsom hänger samman med revision och årsredovisningens offentiighet har inlenärmare berörts i belänkandet. ningenanser det otillfredsställande alt krav på revision och offentlighet f, n. finnsendast i fråga om aktiebolag och ekonomiska föreningar. Behovet avkvalificerad revision är enligt beredningen knappast mindre i andraförelagsformer än då verksamhet av likartad beskaffenhet bedrivs exempelvis iaktiebolag. Beredningen anser att bestämmelser om revision och offentlighetbör införas men att sådana bestämmelser inte behöver vara generellttillämpUga. En nedre gräns för sådana krav bör övervägas varvid antaletanslällda eller företagets omsättning kan vara till viss ledning. Beredningenanser alt det givetvis kan diskuteras var bestämmelser om revision och offentUgredovisning för andra företagsformer än aktiebolag och ekonomiska föreningarlaglekniskt hör hemma. Beredningen ser emellertid inga principiellabetänkligheter mot alt regleringen sker i en bokföringslagstiftning.Länsstyrelsen i anser att bestämmelser om revision i vart fallför kommanditbolag bör övervägas. KF menar atl en bestämmelse om generellskyldighet att anlita kvalificerad revisor för företag av viss storlek börmföras för att därmed säkerställa efterlevnaden av bokföringslagen. InstUutet förintern revision anser slutUgen att lagen bör innehålla en bestämmelse ominternkontroU. Inågra remissyttranden framförs kritik mot det av ulredningen valda lagspråket.Bl. Föreningen auktoriserade revisorer,vänder sig sålunda mot att i förslaget används en konstaterandepresensform i stäUet för den brukliga påbudsformen. anser att förslaget har vissa brister frånterminologisk synpunkt. Föreningen menar att begreppet "bokföring"bör ersättas med "redovisning" resp. "föra räkenskaper".Användningen av dessa begrepp resulterar enligt föreningen i en meraallmängUlig och konkret terminologi som en mera konsekvent anknytningerhålls till sådana allmänt vedertagna uttryck som t. ex. "godredovisningssed", "räkenskapsmalerial" och"räkenskapsår". Benämningen "registrera" anser föreningenockså var bättre än uttrycket "bokföra". I avsaknad av engrundläggande terminologisk behandling av hithörande frågor i belänkandetförordar därför föreningen all författningstexten benämns "lag omskyldighet att föra räkenskaper" samt alt lagförslaget i övrigt omarbetasi formellt avseende med utgångspunkt från vad tidigare nämnts. 4.2.1Kretsen av bokföringsskyldiga in. Enligtförslaget skall, förutom för aktiebolag, handelsbolag och ekonomiskaföreningar, bokföringsskyldighet föreligga för var och en som yrkesmässigtdriver självständig rörelse. Denna föreslagna ulvidgning i förhållande lillgällande lag lämnas utan erinran eller tiUstyrks ultryckli- gen av ett stort anlal remissinstanser. Bland dessainstanser är hovrätten för , kammarrätten i , de hördalänsstyrelserna, , statskontoret, bankinspektionen,företagsskatteberedningen, utredningen om säkerhetsåtgärder m. m. iskatteprocessen, konkurslagskommiltén, , , , bankföreningen, Svenska byggnadsentreprenör föreningen,LO, TCO, , . Någraremissinstanser är emellertid kritiska lUl den av ulredningen föreslagnagenerella bokföringsskyldigheten, RÄ och försäkringsinspektionen anser sålundaatt det från allmän synpunkt knappast finns behov av bokföringsskyldighet förde verkligt små förelagen. avstyrker bestämt enutvidgning av bokföringsskyldigheten enligt utredningsförslaget, om inte defria konslutövarna undantas genom elt särskilt stadgande, KF anser sig inte ioch för sig ha anledning att ta slällning lill problemet medbokföringsskyldigheten för de många enmansförelagen, men pekar på de uppenbarligenoöverstigliga svårigheter som finns att utforma en bokföringslag som på elträtt sätt kan täcka behovet för alla slags förelag. KF menar att det från dennasynpunkt kunde vara rimligt att begränsa kretsen av bokföringsskyldiga tillförelag med visst minimum av anslällda enligt samma principer som i nu gällandebokföringslag. Också handelskammare ifrågasätter om inte en enskildnäringsidkare som inte har några anställda skulle kunna undantas frånbokföringsskyldighet. och har i starkt kritiskayttranden framhållit, alt den föreslagna kretsen av bokföringsskyldiga måste begränsas.Mot bakgrund av de av utredningen lämnade statistiska uppgifterna konstaterarsamfundet att förslagels regler inle är tänkta eller lämpliga för mycket storagrupper av de minsta företagen. Som exempel på sådana företag nämner samfundetsnickare, målare eller trädgårdsan-läggare utan anslällda, vilkas verksamhetofta kommer nära dagsverks-arbetarnas, skomakare och skräddare, vilkas rörelsei allmänhet har ytterst blygsam omfattning, samt bil- och cykelreparalörerutan anslällda. Samfundet finner inte att de av utredningen anförda motiven föralt vidga bokföringsplikten är övertygande. Borgenärsintresset är i dessa fallmycket svagt. Men även företagarens eget intresse av elt omsorgsfullträkenskapsmalerial är enligt samfundels mening helt utan betydelse för denämnda grupperna av hantverkare. Enligt samfundet kan inte hellerbeskatlningshänsynen motivera elt krav på bokföringsskyldighet för dessahantverkare och liknande småföretagare. Att de måste föra rimliga anteckningartiU bas för sina deklarationer är uppenbart och det är möjligt atttaxeringsförordningens bestämmelser härom kan behöva preciseras mer än som nuär fallet, men delta är enligt samfundet något annatän den bokföringsskyldighet som förslaget innebär. Enligt samfundet kan detifrågasättas om man genom bokföringsskyldighet skulle få en bättre utgångspunktför den skattemässiga kontrollen av dessa småföretagare. Samfundet framhållerdet angelägna av att lagar inte stiftas så alt det redan vid stiftandet äruppenbart alt de inte kommer att åtlydas. En bokföringsskyldighet av denomfattning förslaget innebär är inte rimlig och kommer enligt samfundet med allsannolikhet inle att kunna genomföras för slora grupper av hantverkare ochandra småföretagare. Det måsle då vara angeläget, menar samfundet, att finnagränsdragningar som gör det möjligt att även formellt frita dessa grapper frånbokföringsskyldighet. Mot att utsträcka bokföringsskyldigheten till dessasmåföretagare och hantverkare talar även det förhåUandet att dessa oftast inlesjälva har de kunskaper som erfordras fÖr att kunna fullgöra enbokföringsskyldighet. De skulle därför, menar samfundet, bli beroende av attanlita medhjälpare, bokföringsbyråer eller andra. Förutom denkostnadsfördyrning detta skulle medföra påpekar samfundet alt lämpUgabokföringsbyråer inte finns i den utsträckning som förslagets genomförandeskulle komma att kräva och att det därför kan bli mycket svårt att fåerforderligt biträde. LRF framför i sitt mycketutförliga remissyttrande liknande synpunkter och belyser utförligt de problemsom uppstår vid gränsdragning mellan inkomstslagen rörelse, å ena sidan, ochsamtliga övriga inkomstslag, å andra sidan. LRF har kommit till denuppfattningen att enmans-företag kan uteslutas från kretsen avbokföringsskyldiga. Omkring 300 000 företag skulle då undantas. Ett skäl tillatt gränsen bör dras vid enmansförelag är enligt LRF, att om en fast anställdfinns så föreligger ett utomstående intresse av formbunden bokföring. Somenmansförelag skulle enligt LRF räknas också sådana som kortare tider hartillfäUigt anställda t. ex. vid semester, sjukdom, sådd och skörd i lantbrukoch säsongsvariationer i traditionella rörelser. För dem som undantas frånkretsen av bokföringsskyldiga bör enligt LRF liksom anteckningsskyldighetenregleras i laxeringsförordningen. Föreningen auktoriseraderevisorer konstaterar att en avsevärd del av den föreslagna kretsenbokföringsskyldiga rimligen måste utgöras av jordbrukare i liten skala ochandra, som driver rörelse av ringa format. Enligt föreningen kan de föreslagnareglerna för den löpande bokföringen inle anses ställa högre krav på dessa grupperän vad de bör kunna uppfylla. Däremot ifrågasätter föreningen om de relativtkomplicerade reglerna i fråga om årsbokslut kan efterlevas och om det ärerforderligt för att uppfylla kravet på informationsberedskap. Föreningen villemellertid inte acceptera en allmän sänkning av ambitionsnivån i fråga omårsbokslutet. Om det visar sig olämpligt eller opraktiskt att åstadkomma enuppdelning i fråga om kraven på årsbokslut mellan olika grupper bör därförenligt föreningen en begränsning av kretsen bokföringsskyldiga övervägas. påpekar att för läkarkårens fria yrkesutövare medför förslaget ettbetydande och onödigt merarbete, eftersom samhällets behov för insyn iverksamheten redan tillgodoses genom det inom utarbetadeförslaget "Nya ersättningsregler vid privatläkarvård". Utredningensståndpunktstagande att inte föreslå elt särskilt regelsystem med förenkladeregler för mindre företagare kommenteras i några remissyttranden. Flertalet avde instanser som därvid yttrat sig delar utredningens uppfattning att detföreslagna regelsystemet har en sådan inneboende elasticitet som gör detmöjligt för de mindre förelagen alt handha såväl löpande bokföring somårsbokslut på ett relativt okomplicerat sätt. Mot ett differentierat systemtalar även de faktiska svårigheter som finns att göra en uppdelning mellanolika företag. I denna riktning uttalar sig bl. a, hovrätten för VästraSverige, , kammarrätten i , länsstyrelserna iMalmöhus och . ,, Svenska revisorsamfundet. SHIOdelar inte ulredningens och nämnda instansers uppfattning att elasticiteten ilagförslaget är tillräcklig. Organisationen framställer emellertid inte kravpå ett differentierat regelsystem. Detta gör emellertid handelskammare,som bestämt förordar att fömtsättningama alt införa ett differentieratregelsystem prövas på nytt. Handelskammaren varnar i delta sammanhang för attinföra en lagstiftning som i så betydande utsträckning går längre än vadsyftet kräver, såvitt avser mindre rörelser. I praktiken kommer också, enligthandelskammaren, det slora flertalet mindre näringsidkare att sakna möjlighetatt iaktta lagens be-slämmelser. Detta kan enligt handelskammaren baraåterverka negativt på lagstiftningen och dess efterlevnad över huvud. KFpåtalar också riskerna av att lagen i dess föreslagna utformning kommer altbli en död bokstav. , som instämmer i de yttranden som avgetts av och , anser att den föreslagnalagregleringen kommer att innebära väsentligt ökade redovisningskrav och däravföljande merarbete och ökade redovisningskostnader för många fria yrkesutövare.Också och nämnda förbund yrkar därför på enklare beslämmelser för mindrerörelser.