prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — En särskild synpunkt bör tUläggas beträffande detläge som kan föranledas av den vid föredragningen framförda uppfattningen om 4§:s innebörd. Om avtal som har ingåtts före ikraftträdandet delvis raseras på 1975/76:105 Bilaga 1 523 detsätt nämnda uppfattning leder till, måste oundvikligen uppkomma svåra frågor ivad mån därmed inträder hävningsrätt såvitt angår resterna av avtalet.KoUektivavtalet utgör som nämnts en helhet, tUlkom-men genom ömsesidigt givandeoch tagande från avtalsparternas sida, och bortfaller avtalsbestämmelser som enpart har förhandlat sig tiU och "betalat för" är det ingalunda givet,att han skall behöva förbli bunden av avtalet i det förändrade skicket. Motbakgrunden av det anförda förordar lagrådet, att övergångsfrågorna medavseende på dispositiva regler behandlas med iakttagande av de grundsatser somsedan länge har tUlämpats i lagstiftningen. Detta bör i och för sig leda tillatt ingrepp i de före ikraftträdandet ingångna avtalen inte alls skall görasmed anledning av de föreslagna dispositiva bestämmelsema. Möjligen skuUe skäl kunna anföras för att äldrekollektivavtal med särdeles lång giltighetstid bör kunna frånträdas i förtidmed anledning av den nya lagstiftningens innebörd. Därför skuUe kunna övervägasen övergångsbestämmelse, som ger part i sådant långvarigt avtalsförhållande enextraordinär uppsägningsrätt. Lagrådet finner dock för sin del intetillräckliga skäl att framlägga något förslag i den delen. Vadsom hittiUs har anförts leder således ej tUl annat än att av skäl som angavs inledningsvis i detta avsnitt en ytterligare övergångsbestäm melse bör införas, för att den föreslagna lagens tvingande bestämmelser skall slå igenom på avtal som har ingåtts före lagens ikraftträdande. Den avsedda övergångsbestämmelsen som lämpligen kan upptagas som ett särskUt stycke närmast efter det stycke som inleds med orden "Före kommer i lag----- " föreslås få följande lydelse: "Kollektivavtal, som har ingåtts förelagens ikraftträdande, är utan verkan, i den mån det innefattar avvikelse frånandra bestämmelser i lagen än dem som avses i 4 § andra och tredjestyckena." Beträffande några tUlämpningsdetaljer i samband medikraftträdandet kan anföras följande. Avgörandeför tUlämpningen av reglerna om primär förhandlingsskyldighet enligt 11 §torde bli, huravida arbetsgivaren har fattat beslut före ikraftträdandet ellerej. Har beslut fattats men ej verkställts före ikraftträdandet, kan förhandlinglikväl påkallas enligt 12 §, i den mån icke förhandling redan har förevarit ifrågan enligt äldre regler. Om förhandlingar har påbörjats men inte slutförtsföre ikraftträdandet, inträder de särskUdarättsverkningarna enligt 11 och 12 §§. Har lokal förhandling ägt rum föreikraftträdandet och har tiden för påkaUande av central förhandling gått tillända utan att sådan förhandling har begärts, kan de nya reglernainte åberopas i den förhandUngsfrågan. Motsvarande synsätt torde bli tUlämpligtbeträffande förhandlingsskyldigheten enligt 38 §. Vidföredragningen inför lagrådet har i fråga om 28 § uttalats den 1975/76:105 Bilaga 1 524 uppfattnmgen,att uppsägning som där sägs bör kunna ske på sådant sätt att kollektivavtaletsrättsverkningar upphör vid en företagsövergång som sker i anslutning till lagensikraftträdande. Detta är ett väl tänkbart fall med hänsyn till att lagenföreslås träda i kraft i samband med. För att den åsyftademöjligheten skall stå öppen, fordras enhgt lagrådets mening en uttryckligövergångsbestämmelse, förslagsvis med placering i särskilt stycke närmastefter den av lagrådet ovan föreslagna övergångsbestämmelsen av följandelydelse: "Skall övergång som avses i 28 § äga rum vid lagensikraftträdaride, får uppsägning som där sägs göras , dock medverkan tidigast från ikraftträdandet." Äv 41 § torde följa, att vid lagensikraftträdande'pågående stridsåt gärd kan bli olovlig från och med , nämligen om stridsåtgär den inte har beslutats av organisation i behörig ordning. Pågår vid ikraftträdandet en olovlig strejk, torde överläggningsskyldighet enligt 43 § inträda med ikraftträdandet. Reglerna om kvarievande stridsrätt i 44 § synes kunna bli tillämpliga, om yrkande som avses i 32 § har framställts vid avtalsförhandlingar som har påbörjats men inte av- slutats före ikraftträdandet. Förslagettill lag om ändring i lagen (1974: 371) oni rättegången i arbetstvister Såsom har anförts under 63 § medbestämmandelagenförordar lagra- det, att någon bestämmelse om behörighet förarbetsdomstolen icke upptages i medbestämmandelagen utan behörigheten reglerasi förevarande lagrum. Med hänsyn tUl medbestämmandelagens centrala ställninginom den arbetsrättsliga lagstiftningen synes det önskvärt, att sådan tvist somavses i medbestämmandelagen särskUt omnämnes i lagrummet. Lagrådet föreslårdärför, att dess första stycke får följande lydelse: "Arbetsdomstolenskall som första domstol upptaga och avgöra tvist om kollektivavtaloch annan arbetstvist, som avses i lagen (1976: 000) om medbestämmande iarbetslivet, samt arbetstvister i övrigt mellan arbetsgivare ellerarbetsgivarorganisation, å ena sidan, och'arbetstagarorganisation eller medlemi sådan organisation, å andra sidan." I fråga om 4 kap. 7 § LRÄ viU det synas som ominnebörden av förhandlingsskyldigheten är oklar i följande fall. Ett krav påbetalnmg för lönefordran eller annat anspråk har till en början lämnatsobestritt. Efter ansökan om betalningsföreläggande bestrids emellertid kravet,och målet hänskjuts tiU arbetsdomstolen. Där gör svaranden invändning attförhandling ej har ägt rum. Käranden, som ansett sig ej ha haft anled- 1975/76:105 Bilaga 1 525 ningatt förhandla eftersom anspråket inte har varit tvistigt, skulle då kunnapåstås ha gått förlustig förhandlingsrätten och därmed sin talerätt; han harnämligen ej iakttagit fristerna i t. ex. 65 § medbestämmandelagen. Med hänsyntifl att svaranden inte har gjort invändning mot det framstäUda kravethar emellertid anledning saknats till förhandling rörande detta förerättegångens inledande. Vid tUlämpningen av 4 kap. 7 § bör i sådant faU anses,att mot förhandlingen har mött hinder som ej har berott av käranden. Vadbeträffar ikraftträdandet av 4 kap. 7 § LRÄ i den föreslagna nya lydelsen, bördenna tillämpas i den mån en före ikraftträdandet inträffad händelse, t. ex.en olovlig stridsåtgärd, pågår efter ikraftträdandet och även det senare skedetomfattas av processen i arbetsdomstolen. Överläggning enligt 43 § skaU såledesäga rum, om part gör invändning häratinnan eller arbetsdomstolen annars finneranledning därtUl. Däremot gäller 4 kap. 7 § i den äldre lydelsen, när denomtvistade händelsen har inträffat före ikraftträdandet. Prop.1975/76:105 Bilaga 1 526 Anmälanom förslag till lag om medbestämmande i arbetslivet m. m. Föredragandenanmäler lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om medbestämmande i arbetslivet, 2. lag om ändring i lagen (1974: 371) om rättegången iarbetstvister. Föredragandenredogör för lagrådets yttrande och anför. Förslagettill lag om medbestämmande i arbetslivet Lagrådet har under denna paragraf tagit upp fråganom gränsdragningen meUan lagens tiUämpningsområde och området förarbetsgivarens personliga ekonomi och personliga förhåUanden, när gränsen inteföljer av att särskild juridisk form anlitas för arbetsgivarens verksamhet.Enligt lagrådet kan på denna punkt ledning vara att hämta i reglerna om bokföringsskyldighet.Detta är enligt min mening riktigt såtiUvida som det även påbokföringslagstiftningens område har gällt att finna en gräns meUan privatekonomi och sådana förhåUanden, som är att hänföra till den bedrivnaverksamheten, och som det på det området har utvecklats vissa normer förgränsdragningen. Självfallet kan man inte vänta sig att finna säker ledning föravgörandet av varje enskild gränsdragningsfråga på det nu aktueUa området i denormer som gäller för bokföringsskyldigheten, och detta torde lagrådet inteheUer ha menat. Men detta hindrar inte att påpekandet torde ha sittberättigande för kanske flertalet faU. Jag anser mig inte ha anledning att här gå närmarein på den av lagrådet under 2 § behandlade frågan om tiUåtligheten av strejkeller andra stridsåtgärder i syfte att få till stånd avtal om t. ex. rätt tiUinformation eUer rätt tiU överläggningar i frågor som enligt paragrafenundantas från Beslut om lagrådsremiss fattat vidregeringssammanträde . Prop.1975/76:105 Bilaga 1 527 Den frågan kan inte säkert bedömas utan att man angriperhela problemet om tiUåtUgheten av arbetsinställelser och andra stridsåtgärderutanför de koUektivavtalsrättsliga fredspliktsreglernas ram. Och ett sådantställningstagande är som framgår av vad jag har anfört tidigare i dettalagstiftningsärende enligt min mening inte möjligt att göra på ett enkelt sättgenom att man antar en för alla tänkbara faU gäUande formel (jfr även vad somsägs i det följande om tiUåtligheten av poUtisk strejk). Tanken bakom 2 § äratt beslut i sådana frågor som avses i paragrafen skall i princip varaförbehållna andra beslutande organ än sådana som bUdas genom överenskommelsermeUan arbetsgivare och arbetstagare om medbestämmanderätt för arbetstagama.Lagens stöd har ansetts inte böra ges åt anspråk från arbetstagama påinflytande i egenskap av arbetstagare över hithörande beslut. Det ligger i Unjemed detta synsätt att anse att arbetstagarorganisationema inte bör gripa tillstridsåtgärder för att ändå få till stånd sådana avtal om inflytande som i ochför sig kan träffas men som inte får karaktären av kollektivavtal. Atträttsligt hinder mot sådana åtgärder föreligger anser jag dock att man inte medsäkerhet kan slå fast utan att uttryckligen lag-reglera frågan. Det finns åandra sidan knappast anledning att räkna med att en sådan lagstiftning skallbehövas, och jag anser därför att jag kan lämna frågan åt sidan. Enligttexten i det remitterade förslaget har genom 2 § från lagens tiUämpningsområdeuttryckligen undantagits vissa verksamheter i närmare angivna avseenden. Motden bakgrunden saknas anledning att avgöra om det undantagna området i och försig skaU anses faUa utanför förhåUandet mellan arbetsgivare och arbetstagare.Jag finner därför inte anledning att ansluta mig tUl den av lagrådet föreslagnaomformule-ringen av paragraftexten på denna punkt. Enligtbestämmelse i den föreslagna lagen om offentlig anställning skaU, i verksamhetersom omfattas av den lagen, undantagen i förevarande 2 § inte gälla (jfr 3 §medbestämmandelagen). Där gäller i stäUet den offentliga sektorns särskildasystem för bestämmande av vilka frågor som skaU göras tUl föremål förarbetstagarinflytande genom förhandlingar och avtal. 2 § täcker alltså endast,såvitt nu är i fråga, andra pri-vaträttsligt organiserade företag som harsärskUda av stat och kommun bestämda uppgifter. Även här gäUer givetvisundantagen enligt paragrafen enbart i fråga om verksamhetens mål ochinriktning. Konstnärligaoch Utterära yrkesutövares samarbetsnämnd (KLYS) har i skrivelse tiU lagrådetbegärt att 2 § inte skaU gälla för teatrar, konsertföretag, museer och Uknandekulturinstitutioner och inte heUer för inom ramen för avtaletmed staten. Enligt KLYS bör den kommersieUa nöjesindustrin inom fUm- ochbiografområdet, fonogram- Prop.1975/76:105 Bilaga 1 528 ochvideoföretag samt nöjesarrangörer sannolikt behandlas på samma sätt. Skrivelsenhar av lagrådet överlämnats till . Ianledning av skrivelsen får jag först understryka att 2 § ej avser kommersieUaföretag samt efter samråd med chefen för framhållaföljande. 1974: 28 behandlades förhållandet mellan de olika parter sommedverkar i kulturinstitutionernas verksamhet, dvs. styrelsen, personalen ochpubliken. Enligt uttalande i propositionen, som godtagits av , skallde konstnärUga insatserna inom varje institution utformas i största möjligafrihet under de betingelser och enligt de riktlinjer som gäller förinstitutionen. Härigenom markerades att den enskilde konstnären måste ges storuttrycks-och yttrandefrihet om kulturinstitutionerna skall kunna bedriva sinverksamhet på ett sätt, som är i linje med riktlinjerna för kulturpolitiken.Någon ändring i dessa avseenden sker inte genom införandet av den härföreslagna lagstiftningen. Tvärtom får medarbetarna vid kulturinstitutionernavid sidan av den frihet och självständighet, som de har i den. konstnärligayrkesutövningen också möjligheter att via sina fackliga organisationer påverkabeslut som fattas om verksamheten. Undantaget i 2 § motiveras av behovet av attgarantera intressen som ligger den politiska demokratin nära. Förkulturinstitutioner som är sam-hällsstödda och organiserade som myndighetergäller de regler om medbestämmande som föreslås för den offentliga sektorn ochsom har utformats med hänsynstagande till den politiska demokratin. Ävensam-hällsstödda kulturinstitutioner för vilka andra associationsformer harvalts har sin grand i den politiska demokratin. Det är därför naturligt attriktlinjerna för verksamheten faststäUs av organ som har så bred representationsom möjligt i de olika grupper som berörs av institutionens verksamhet. Meddessa förutsättningar är det inte rimligt att särbehandla arbetstagare medkonstnärliga arbetsuppgifter genom att ge dem ett större inflytande öververksamhetens mål och inriktning än övriga arbetstagare. Med anledning av vad lagrådet har, yttrat underdenna paragraf till frågan om förhållandet mellan den associationsrättsligalagstiftningen, närmare bestämt den aktiebolagsrättsliga, och koUektivavtal ommedbestämmanderätt för arbetstagama på företagsledningsområdet vill jaganmärka följande. EnUgt min mening är det, trots att det inte i dettasammanhang görs några ändringar i ÄBL eller annan associationsrättsliglagstiftning, inte riktigt att nalkas den här aktuella problematiken medutgångspunkt i föratsättningen att associationsrätten har ett i och för siggivet innehåll, som inte i någon mån kan påverkas av den reform på detarbetsrättsliga fältet som skall genomföras. 1975/76:105 Bilaga 1 529 mellanÄBL och medbestämmandelagen kan inte lösas så, att ÄBL enligt 3 §medbestämmandelagen ges ett reservationslöst företräde framför den sistnämndalagen. Uppgiften måste i stäUet i princip vara att förena de regler, som finnspå de båda områdena, och att därvid låta bedömningen av vilketarbetstagarinflytande som kan uppnås inom den associations-rättsligalagstiftningens ram bli beroende inte minst av de mål som lagstiftaren sägersig vilja nå genom lagstiftningen på medbestämmande-rättsområdet. Mot denbakgrunden blir det inte rättvisande att fristående söka fastställa vad som ärden associationsrättsUga grunden för en bedömning av hithörande problem ochatt låta resultaten bli beroende enbart därav. Och det blir inte heller avstörre intresse att fastställa vad som kan anses följa av granderna för engången tids aktiebolagsrättsliga lagstiftning. Den omständigheten att ävenmodem aktiebolagsrättslig lagstiftning kan sägas bygga på föreställningen, attdet är företrädare för aktieägarna som skall fatta besluten i aktieägarnasintresse, är inte längre avgörande när arbetstagarnas anspråk påmedbestämmanderätt får lagstiftningens stöd genom en vittsyftandearbetsrättslig reform som är avsedd att gälla för arbetsmarknaden i desshelhet. Motdenna bakgmnd vill jag hävda att det inte finns anledning att inta enrestriktiv attityd i fråga om möjligheterna att med stöd av medbestämmandelagenfå till stånd kollektivavtal om medbestämmanderätt för arbetstagarna inte barai arbetsledningsfrågor och besläktade frågor utan även påföretagsledningsplanet. Att det finns vissa givna gränser är uppenbart och jaghar också varit inne härpå i motiven till det remitterade förslaget. Men inomde ramarna finns enligt min mening klara möjUgheter även till delegation avrena beslutsbefogenheter. De allmänna villkor för sådan delegation, som fårantas gälla och som berörts av lagrådet, bör kunna tillämpas på ett sätt som äravpassat för de nya situationer som blir aktuella. Det är t. ex. naturligt attsådana anvisningar, som bör kunna ges till den som mottar delegation avbeslutanderätt, blir utformade i samband med kollektivavtalsförhandlingarnamellan arbetsgivare och arbetstagare. Principerna om ansvar för försummelsevid själva delegationsbeslutet m. m. kan enligt min mening också väntas bliomsatta på ett ändamålsenligt sätt. Ätt det om saken ställs på sin spets kanbli nödvändigt att ytterst räkna med en rätt för delegerande bolagsorgan attåterta sin beslutanderätt ser jag inte heller som ett stort problem. har antytt finns utrymme för att ålägga arbetsgivareskadeståndsansvar om deima möjlighet utnyttjas på ett oriktigt sätt. När detslutligen gäller ansvaret för beslut, som fattas i kraft av delegation genomkollektivavtal, kan jag inte heller se annat än att det finns möjlighet attkomma fram till lösningar som tUlgodoser de praktiska behoven. Det är attmärka, såsom också har antytts i remissprotokoUet, att problemet får begränsadbetydelse i fall där arbetstagarsidans beslutanderätt bestäms att gälla uiomvissa på förhand fastställ- 34 1975/76.1 saml. 1975/76:105 Bilaga 1 530 daramar, t. ex. inom ramen för vissa anslag eller liknande. Men även utanfördessa fall kan jag inte se annat än att det bör vara möjligt att, när det finnsbehov av det, reglera även ansvarsfrågan avtalsvägen. Självfallet spelar dethär in vilken rättslig innebörd som ges åt själva delegationsbeslutet. Jag står aUtså fast vid min uppfattning att dehithörande problemen bör kunna tUls vidare på ett tiUfredsställande sätt lösasav parterna på arbetsmarknaden och vid behov i rättspraxis. Som jag redan harfömt-skickat anser jag dock att hela problemområdet bör ägnas en analys genomen särskUd utredningsinsats och det är min avsikt att ett sådant arbete skallkomma till utförande möjligt. Till vad lagrådet avslutningsvis uttalat om vissagränser i aUmänhet för arbetstagarsidans medbestämmanderätt kan jag anslutamig. I tydlighetens intresse bör dock betonas, att vad som sagts där inteinnebär att en arbetsgivare skulle ha möjlighet att genom avtal med tredje maninskränka en medbestämmanderätt, som redan tillförsäkrats hans arbetstagareeUer deras företrädare. Lagrådet har godtagit den tekniska konstruktionenav denna paragraf, som gäUer den tvingande resp. dispositiva karaktären avlagens regler, men har föreslagit ett tillägg som ytterligare klargör lagensinnebörd på denna punkt i fråga om möjligheterna att träffa avtal om fredspliktoch om skadeståndsansvar. Jag finner det lämpligt att detta förtydligande görs.Jag ansluter mig också till de förslag av lagrådet, som medför vissa ändringari uppräkningen av paragrafer i andra stycket, och bekräftar det synsätt i frågaom innebörden av att vissa av lagens regler är tvingande, åt vilket lagrådethar gett uttryck i slutet av sin kommentar tiU paragrafen. Jag ansluter mig till lagrådets uttalanden underdenna paragraf. Det kan tilläggas, att även föreningsrättens grundsatser tordemedföra att vissa frågor faller utanför lagens regler om inflytande genom t.ex. förhandlingar och information. Frågor som rör tillhörighet tUl organisationoch verksamhet för sådan bör liksom få behandlas av part utaninflytande för motparten. Jag godtar den av lagrådet föreslagnaomformuleringen av 6 § andra stycket. Som lagrådet framhåUer bör definitionenav begreppet "central arbetstagarorganisation" kunna användas ocksåvid de följdändringar i lagstiftningen som nödvändiggörs av att begreppethuvudorganisation i försvinner. Prop.1975/76:105 Bilaga 1 531 TiU frågan om den särskilda förhandlingsordningen irättstvister återkommer jag under 6370 §§. Jag har inte anledning motsätta mig lagrådetsförslag att den regel i 3 § andra stycket FFL, som utan att någon sakligändring varit åsyftad uteslutits ur denna paragraf, införs i paragraftexten. Isamband därmed bör den av lagrådet föreslagna omredigeringen av lagtextengöras. Jag ansluter mig tUl lagrådets förslag attparagrafen redigeras om i syfte att göra texten mer lättläst. Med anledning av vad lagrådet har uttalat underdenna paragraf viU jag inskärpa den synpunkt, som jag finner vara denväsentliga i sammanhanget och som jag gav uttryck åt i motiven tUl detremitterade förslaget, nämligen att syftet med 11 § är att s. k. primäraförhandlingar skall bli ett normalt led i förberedandet av sådana beslut somåsyftas i paragrafen och att undantagsregeln i andra stycket inte är avseddatt ge möjUghet till förfaranden som strider mot detta syfte. Försätter sig enarbetsgivare genom eget förvåUande i en sådan situation att han inte kanförhandla innan han fattar beslut i en fråga som omfattas av paragrafen, skallhan inte kunna befria sig från sitt skadeståndsansvar genom att hänvisa tiU dettvångsläge som han försatt sig i pch åberopa andra stycket eUerjämkningsreglerna i 60 §. Detta innebär inte att lagstiftaren ställer sigavvisande tiU att arbetsgivaren i ett läge av självförvållad tidsnöd fattarsitt beslut om detta är nödvändigt för att företaget skall undgå att åsamkas enkanske betydande skada. Men han undgår inte sitt skadeståndsansvar för att hanunderlåtit att så inrätta sin verksamhet att primära förhandlingar kunnatgenomföras. På denna punkt torde inte föreligga någon skillnad mellan min egenoch lagrådets uppfattnmg. Mot vad lagrådet har uttalat under denna paragrafhar jag inte något att erinra. Det kan förtjäna tUläggas att ett motsvarandesynsätt torde ligga bakom reglerna om enskUd arbetstagares rätt till underrättelseoch överläggning i 31 och 32 §§ anstäUningsskyddslagen. Jag ansluter mig tUl lagrådets förslag under dennaparagraf (jfr 22 och 37 §§). SkuUe det bli fråga om generellt gäUande avstegfrån de regler om tidsfrister för inledande av förhandling, som har tagits uppi 1975/76:105 Bilaga 1 532 andrastycket, torde koUektivavtalets form komma att anlitas även utan ett särskiltkrav på sådan form i lagen. Jag har inte något att invända mot den av lagrådetberörda gränsdragningen meUan de mera genereUa informationsreglerna i 19 § ochden på förhandUngsrätten grundade rätten tUl information i enskUda fall. Jaggodtar också den föreslagna omformuleringen av 19 § första och andra styckena.Jag vUl emeUertid erinra om mina tidigare gjorda uttalanden (avsnitt 11.4) omatt rätten tUl information skall skapa förutsättningar för ett ändamålsenUgtutövande av inflytandet i arbetsgivarens verksamhet. Därav följer att man inteutan vidare kan dra några slutsatser av vad som t. ex. har sagts vid tiUkomstenav bevissäkringslagen. Detav lagrådet i anslutning tiU 20 § gjorda uttalandet, att information i vissafall bör kunna vägras annan facklig företrädare än styrelseledamot till dessfrågan om tystnadsplikt har blivit avgjord, torde ta sikte på renaundantagsfall. Självfallet måste det vara organisationen som utser vem somskall företräda denna och utöva dess rättigheter liksom det är organisationensom tar ansvaret för de åtgärder som vidtas av organisationens företrädare.Man får räkna med att de fackliga organisationema liksom f. n. i mångasammanhang kommer att företrädas av personer som inte tillhör styrelsen. Dettaförändrar inte behovet av information eller nödvändigheten av smidiga formerför det fackUga vardagsarbetet. Lagrådets uttalande får alltså inte förstås pådet sättet att arbetsgivarparten skulle medges en rätt att bedöma tUltron tiUde företrädare som den fackliga organisationen har utsett eller att ifrågasättadet av organisationen . De av lagrådet föreslagna ändringarna i lagtextentill 2022 §§ anser jag mig kunna godta. Dessutom bör göras den redaktionellaändringen att de aUmänna tystnadspliktsreglerna sammanförs tiU en paragraf (21§) medan den särskilda regeln om rätt att vidarebefordra information medtystnadspUkt tUl styrelseledamot får bUda en paragraf (22 §). Vad lagrådet har uttalat om kraven på behörighetför att organisation skall kunna med rättslig verkan träffa koUektivavtal omindividuella medlemmars förhållanden torde stämma överens med den uppfattning,som låg tiU grund för arbetsrättskommitténs förslag på området och till vilkenjag har hänvisat i motiven till det remitterade förslaget. Jag har inte någonerinran mot uttalandena.