prop · FZ03189 · 1975-12-31 00:00:00 — Utredningenfinner att föreskrifterna om redovisning och kontroll av medel som haranvisats för verksamheten vid IB i stort har ell ändamålsenligt sakinnehåll.Utredningen föreslår dock att kravei på att den särskilt förordnade revisornskall vara en regemenLsofficer inte skall finnas kvar. Utredningen anser ocksåatt granskningen enligl uttrycklig föreskrift bör avse de ekonomiska och redovisningsmässigaaspekterna på de olika läckarrangemang som kan finnas. Föreskrifterna börvidare arbetas om i formellt hänseende, bl, a, med hänsyn till ändradeanslagsbenämningar och försvarsstabens nuvarande karaktär av överbefälhavarensstabsorgan, Molbakgrund av försvarsutskottets uttalanden (FöU 1973:25 s, 26) har utredningenövervägt om det tillämpade förfarandet att förstöra redovisningshandlingarnaför IB efler granskning bör fortsätta. Utredningen finner därvid att de källskyddssynpunkiersom har åberopats för förstöringen inle rimligen kan väga tyngre än personalensberättigade önskemål att handlingarna bevaras, så att eventuella misstankar omoegentligheter med medlen kan bli föremål för en prövning som grundar sig påhandlingarna, Enligl ulredningens mening bör det vara fullt möjligt alt förvarahandlingarna på ett sådant sätt att källskyddssynpunkten tillgodoses på ettbetryggande sätt. Utredningen föreslår därför all redovisningshandlingarna frånIB arkiveras och att föreskrifter lämnas om gallring . Underrättelsenämndenbör enligt uiredningen ha lillgång till materialet för sin kontrollverksamhet, Uiredningenföreslår att de underrältelsehandlingar som IB överlämnar till försvarsstabensunderrättelseavdelning (moisvarande) och i vissa fall även försvarsstabenssäkerhetsavdelning och arkiveras vidunderrättelseavdelningen och att kopior härav hos , säkerhetsavdelningenoch IB behålls så länge det finns behov av dem i tjänsten och därefter återiämnaseller förstörs, I ett fålal fall där del rör sig om rena säkerhetsunderrätielsergår emellertid materialet endast till försvarsstabens säkerhetsavdelning ochrikspolisstyrelsen eller enbart till den senare myndigheten. Dessa handlingarbör enligl utredningen arkiveras vid säkerhetsavdelningen resp,, Beiräffandediarieföringen hos IB anser utredningen att del liksom nu bör föras olika diarierför underrättelsehandlingar och övriga handlingar. Prop.1975/76:189 60 Föröverskådlighetens skull är det dock enligt uiredningen lämpligt alt dessa uppdelasi ankommande och utgående diarier. Utredningenanser all källskyddsiniresset bör ha försteg framför forskningens krav på attvissa angivna underrältelsehandlingar bevaras. Utredningen föreslår därför attde underrältelsehandlingar som det här är fråga om får gallras ut ,om inte regeringen efter framställning från underrätlelsenämnden finner alt enannan bedömning bör göras. Förslaget förutsätter att meddelar gallringsbeslämmelserför ifrågavarande underrältelsehandlingar. Utredningenpåpekar i della sammanhang all malerial som uppenbarligen saknar betydelse bådeför underrättelse- och säkerhetstjänsten bör kunna förstöras av IB. Utredningenanser det självklart att underrättelseorganen, i likhet med andra delar avstatsförvaltningen, måste få föra arbets- och sökregister för all bringa redai handlingar och uppgifter. Register som är upplagda för alt ge ledning vidbedömningen av en persons uppfattning i vissa frågor, framför allt politiska,skall emellertid enligt utredningen betraktas som åsiktsregister och varaotillåtna. (FöU 1973:25 s. 23) har bedömt alt de regisler som har förts vid IB inle i någolavseende har karaktär av åsiktsregisier, JO har inle haft anledning till annalbedömande än utskottet. Utredningen ansluler sig lill försvarsulskoltels och JO:sbedömning all registren inle har karaktären av åsiktsregisier, 1IB-affären gjordes gällande att IB har haft obegränsad rätt att la del avrikspolisstyrelsens säkerhetsavdelnings hemliga "register. Utredningen hänvisari della avseende lill JO:s undersökning. Utredningen har inle funnit någol somstrider mot därvid lämnade uppgifter att IB efler tillkomsten av personalkonlrollkungörelseinte har kunnat få upplysningar från regisler i annanordning än som stadgas i kungörelsen. Framställningar om sådan kontroll harskett genom försvarsstaben som enligl kungörelsen får företa personalkontroll. Utredningenberör till en början vissa frågor om rekrytering och anställningskontroll. Arbetetsolika påfrestningar medför enligt utredningen att särskilt stora krav måste ställaspå den som anställs vid IB. Utredningen anser att ingen bör anställas vid byrånsom inte görs klart medveten om arbetets natur och påfrestningar. 1 första handbör personer med lidigare erfarenhet från arbetslivet komma i fråga. För attförhindra att problem uppkommer under anställningen är det enligl ulredningensuppfattning angelägel alt man lar hänsyn till faktorer som psykisk status och bakgrund. Personalsom anställs vid IB blir föremål för personalkontroll på vanligl 1975/76:189 61 sätt,Uiredningen framhåller att personalkontrollen av denna kategori anställdagivetvis måste ägnas särskild omsorg. Utredningenkonstaterar att utbildningen av personal i underrällelseväsendels fredsorganisalioninle är tillfredsställande f n. Av olika skäl är det emellertid svårt att tillrimlig kostnad åsladkomma en ändamålsenlig utbildning av dennapersonalkategori, 1 en inom försvarsstaben företagen utredning om den militära underrättelseljänslen,UMU 70, föreslås att förutsättningarna för en centraliserad skolutbildning avpersonalen inom underrättelsetjänsten skall utredas särskilt. Utredningenfinner att UMU 70:s uppskattningar av utbildningsbehovet är ell värdefullt underiagför en undersökning av möjlighelerna att fördjupa och fastare reglera formerna förutbildning av underrättelsepersonal. Enligt utredningen bör överbefälhavarenfå i uppdrag alt på den grund som har lagts av UMU 70 ulföraundersökningen och lägga fram förslag i ämnel. uppfattning kan invändningar riktas mot alt den svenska underrättelseljänstensamverkar med främmande underrättelseorganisationer på utbildningsområdet. Medhänsyn lill all f n, inte har tillräckliga utbildningsresurser motsättersig uiredningen dock inte att sådan samverkan förekommer. Utredningenanser alt a n s t ä 11 n i n g s t i d e n vid en organisation av lB:s art börbegränsas, förslagsvis till . Vid längre tids anställning kan riskerna förbestående besvär hos den anställde enligt utredningens mening bli för stora, Uiredningenmenar att del redan vid anställningens början bör göras klart mellanorganisationen och den anställde hur länge tjänstgöringen under normalaförhållanden skall pågå, 1 god tid före anställningens slut bör man börjaplanera för övergång till annan verksamhel. får en anställd vid IB, som av olika skäl måste sluta sin tjänstgöring,under inga omsländigheler lämnas att på egen hand klara problemen med nyanställning, 1 sista hand bör den anställde få sådana pensionsförmåner attomställningen inte blir för svår. Utredningen ulgår från att dessa frågoruppmärksammas av vederbörande organ inom och utom försvarsväsendel, Uiredningenpekar på all frågor i samband med IB-personals avgång från tjänsten kan låsakkunnig behandling genom slatens personalnämnd. Utredningen anser attgällande bestämmelser om tystnadsplikt för statsmyndigheternas personal såändamålsenligt som del rimligtvis kan begäras reglerar lystnadsplikten fördessa anställda. Utredningen finner därför att det inte finns något behov av ytteriigareföreskrifter på området. Prop.1975/76:189 62 Genomförandeav underrättelseutredningens förslag samt därav föranledda kostnader Utredningenframhåller att dess överväganden och förslag till stor del utgörs av uttalandenav principiell innebörd om vad som bör gälla för den svenska militära underrättelsetjänsleni framtiden. Sådana uttalanden bör enligt utredningen betraktas som riktlinjerför del fortsatta underrättelsearbetet. De kan också infogas i instruktioneroch arbetsordningar som utfärdas internt inom underrätlelseväsendet. Uiredningenanser som nämnts alt förslaget lill ändrad organisation inle bör läggas lillgrund för en fristående omorganisation av underrätlelseväsendet. Enligt ulredningensmening bör det i stället i form av tilläggsdirektiv överiämnas tillförsvarsmaktens ledningsulredning föratt beaktas i samband med den fullsländigaöversynen av den centrala stabsorganisationen. Utredningenanser alt förslaget om försvarets underrällelsenämnd bör behandlas för sig med siklepå alt nämnden skall träda i funktion . Utredningen bedömeralt nämndens verksamhet skall kunna börja , Underrättelsetjänslenbör kunna redovisas som fack försia gången i samband medanslagsframställningar och årsredovisningar inför /78. Utredningensförslag om nivåhöjningar och förstärkning av resurserna för underrättelsetjänsensledning innebär ökade kostnader för försvarsstaben. Kostnaderna bör enligtutredningens mening beräknas av försvarsmaktens ledningsulredning som ett led iden totala kostnadsberäkningen för den nya stabsorganisationen. Förbättradutbildning i enlighel med utredningens riktlinjer kommer också all ökakostnaderna, Storieken av dessa kan enligl uiredningen inte överblickas förrände ytteriigare undersökningar som utredningen förordat har genomförts. Kostnadenför att IB skall få tillgång till särskild juridisk sakkunskap bedömer uiredningensom myckel liten. Utredningenanser att kostnaderna för underrättelsenämnden bör kunna hållas inom en ram av100 , för budgetår. Medel för nämndens verksamhet bör enligt utiedningensåsikt anvisas över anslaget Vissa nämnder m. m, under försvarshuvudtiteln. Enav de sakkunniga. Himmelstrand, har fogat ett särskilt yttrande till ulredningensbetänkande. Himmelstrand betonar inledningsvis all han är enig med övrigasakkunniga i fråga om alla slutsatser. Han klargör hur den minoritelsståndpunkti försvarsfrågan som han företräder kan förenas med kravei på en starkunderrättelsetjänst, Underrätldseijänslens funktion Prop.1975/76:189 63 somförvarnare skulle enligl Himmelslrand vara minst lika viktig, om vårt militäraförsvar minskades och vi satsade mera exempelvis på olika former av civilmotslånd.Vår omvärld torde nämligen komma att förbli starktmilitärt . Himmelstrandmenar vidare att den militära underrättelsetjänsten måste sällas in i ettstörre informationsinhämtande sammanhang. Han anser all alternativ behövs i vårutrikes- och säkerhetspolitik. Delta förutsätter alt en stor del avbeslutsunderlaget tas fram av andra organ än de rent militära. Ett aktivt ochkonstruktivt fredsarbete, som syftar till att göra vår närmiljö så mycketstabilare och tryggare att vårt säkerhetsbehov kan tillfredsställas till betydligtlägre kostnader för det militära försvaret kräver enligl Himmelstrandfristående satsningar på forskning och ulveckling liksom på uppbyggnaden avforskarkompetens på detta område. Himmelstrand anser att en övergripande planeringav insatser på delta vida fält inte får förbise att den militära underrättelseljänsten,och den säkerhetspolitiska forskningen baraläcker av en del av fältet. Freds- och kon-fliktforskningen hör enligtHimmelstrand också hemma i bilden. Himmelstrandtar slutligen upp vissa frågor som gäller säkerhetspolisens verksamhet, vilkenhar legat uianför utredningens uppdrag. Han framhåller att gränsdragningenomkring mellan underrättelse- och säkerhetstjänst har resulterat i enmycket kraftig nedgång av antalet fall som hamnat på fel sida av gränslinjen.Därmed kan problemet emellertid enligt Himmelslrand inle utan vidare ansesvara ur väriden. Enligt hans uppfattning talar visseriigen många goda skäl motmisstanken att problemen bara har förskjutits till säkerhetspolisensverksamhetsområde. Säkerhetspolisens verksamhel är sålunda utsatt för enständig granskning och har varit underkastad ett visst mått av pariamenlariskkontroll. De föreskrifier och anvisningar som kompletterar gällande lagar pådetta område är mycket detaljerade. Något moisvarande gällde inle för IB föregränsdragningen mot säkerhetspolisen. Under dessa förhållanden kan det enligtHimmelstrand lyckas att en god grund föreligger för ett allmänt medborgeriigiförtroende för säkerhetspolisens nuvarande arbete. Himmelslrand anser enielleriidinle att denna grund är fullt tillräcklig. Fördet första framhåller Himmelstrand att det finns en rad rälissocio-logiskastudier som har påvisat alt det förekommer en viss selektiv rättstillämpning tillförfång för resurssvaga och marginella grupper och individer, även därlagstiftningen på området varil oantastlig, Mol den bakgrunden ter det sigenligt Himmelstrand närmast som en medborgeriig skyldighet att med kritiskvakenhet ifrågasätta och sakligt granska rättstillämpningen just förresurssvaga eller marginella grupper - inte minst om de, förutom att vara misstänktaför brott, även bryter mot etablerade sociala och politiska konventioner. Fördet andra finns enligt Himmelslrand inom säkerhetspolisens verksamhet mednödvändighet inslag som kan komrna att innebära hot mol 1975/76:189 64 enskildamänniskors personliga integritet. Dessa hoi kan inle kontrolleras av denenskilde direkt utan bara genom andra myndigheter som har till uppgift att övasådan kontroll. Sådana kontrollinstanser bör enligt Him-melsirands meninghållas under uppsikt genom enskilda medborgares kritiska vaksamhet ochskepsis. Utanatt för egen del hysa någon tvekan om nödvändigheten av säkerhetspolisensarbete att uppdaga och beivra vissa brott hyser Himmelslrand en viss skepsisbåde inför dess riktlinjer och dess rättstillämpning. Himmelstrand anser attdet faller sig svårt att utan vidare anta att myndigheter, inkl, regeringen, alllidgör rimliga tolkningar av termer som "misstänkta utländskakontaktytor", "säkerhetshotande element", "terrorislsympatisö-rer"m, m, vilka har förekommit som motiv för säkerhetspolisens - och tidigare lB:s- övervakning av svenska medborgare och invandrare. Utvecklingeninom vårt land under 1960-talel och början av 1970-talel har enliglHimmelstrands mening visat att händelser i , som tilldragit sigsäkerhetspolisens och tidigare IB:s uppmärksamhet, ofta har sprungit fram utdet engagemang och de kunskaper som personer och grupper här i landet har haftmed avseende på händelseutvecklingen i fjärran länder. Himmelstrand kan inte utanvidare avvisa uppfattningen alt säkerhetspolisen har gjort felaktigabedömningar av sådana personer och grupper till följd av att man inomsäkerhetspolisen har varit sämre underrättad om innebörden i en fjärranhändelseutveckling än de personer här i , som man haft under uppsikt somtänkbara säkerhetsrisker eller säkerhelshotande element. En bättre utbildning avsäkerhetspolisen både vad beträffar den internationella händelseutvecklingenoch det svenska samhället, så alt man har tillgång till en sakligt välgrundaduppfattning om de "hot" man fastställer och huruvida det svenskasamhällets säkerhet verkligen är "hotad", är enligl Himmelslrand engod dellösning på delta problem under förutsättning att denna utbildninganknyter lill aktuell forskning och annan pålitlig information ominternationell politik, nationella befrielserörelser och svensksamhällsutveckling. Säkerhetspolisen bedriver av allt att döma en utbildningmed detta syfte. För den allmänna opinionen vore det enligt Himmelstrandsmening av stort intresse att få en öppen redovisning av innehållet i dennautbildning, åtminstone i stora drag, ' Remissinstansernalägger till alt börja med vissa allmänna synpunkler på del underlag somutredningen har redovisat. Överbefilhavaren finner att utredningen harredogjort för underrättelsetjänstens grunder, del svenska militära underrätlelseväsendet,säkerhetstjänsten och andra länders underrättdseverksamhei på ett riktigtsätt. Chefenför armén pekar på alt beskrivningen av den nuvarande orga- Prop.1975/76:189 65 nisalionenomfallar huvudsakligen försvarsstaben medan försvarsgrensstaberna redovisasendast kortfattat. Arméchefen delar utredningens syn på underrättelsetjänstensgrunder och dess uppfallning om den operativa betydelsen av säkerhetsunderrätielser.Underrätlelsebehoven redovisas dock enligt arméchefens mening endaslöversiktligt, varvid tyngdpunkten har lagls på den operativa verksamhetensbehov. Motsvarande behov för förbandsproduktionen redovisas bara ytligt ochför myndigheter som och försvarets forskningsanstaltinte alls. Chefen för armén vänder sig mol att utredningen inle genomgripandehar analyserat vilka underrättelser som han behöver för sinaställningstaganden. Han anser att de påtalade bristerna i underiagel påverkarutredningens överväganden av organisationens uiformning. Chefenför flygvapnet menar att utredningens beskrivning av den militära underrättelsetjänsteni allt väsentligt är riklig och läckande. Han finner det dock beklagligt att uiredningeninte behandlar underrättelsetjänsten under högre regional nivå. Till följdhärav blir så viktiga underrättelsekällor som flygspaningen ochradarövervakningen inte redovisade. Radarövervakningen bedrivs för övrigt inära samverkan med , vars arbetsuppgifter uiredningenhar behandlat ingående. Flygvapenchefens huvudinvändning mot uiredningen ärattden alltför litet har uppmärksammat den underrättelsetjänst som behövs förförbandsproduktion och utbildning. anser att utredningen ger en mycket god överblick över de fiestaav den militära underrättelsetjänstens många funktioner. finnerdetsärskilt förijänsifulll alt utredningen behandlar så känsliga områden som IB,signalspaning och samverkan med utländska underrättelseorganisationer. bör betänkandet ha ett slorl värde som uppslagsbok ellerkompendium både för personal inom underrättelse- och säkerhetstjänsten och förchefer inom andra områden som i sin Ijänsi kommer i kontakt med verksamheien.En brist är dock enligt materielverketall belänkandet behandlar den tekniska underrättelseljänstenytligt. Liknande synpunkler på utredningens behandling av den tekniska underrättelsetjänstenframför . Indirekl berör ulredningens förslagemellertid enligt forskningsanstalten den tekniska underrättelsetjänslen i såmåtto att den löper risk all inte tillgodoses i takt med övriga delar avunderrättelsetjänsten. Delta finner forskningsanstalten oroande eftersom dentekniska underrättelsetjänsten får alll större belydelse i en lid när densnabba tekniska ulvecklingen påverkar operativt länkande och taktik och närbedömningen av en motståndares siyrka i alll högre grad grundar sig påuppgifter om tekniska prestanda hos hans materiel. Även överbefälhavaren flnnerdel beklagligt all utredningen har gjort denna begränsning i sill arbete. 5Riksdagen 1976. t saml. 1975/76:189 66 Behovetav en miUtär underrättelsetjänst i fredstid Överbefälhavaren,chefen for armén och instämmer i utredningensuttalanden om behovet av en militär underräitdseijänst i fred. Chefen för arménfinner att uiredningen har redovisat behovei av underrättelser för all fåförvarning och underlag för förbandsproduktion och krigsplanläggning på ett brasäll. Överbefälhavaren anslutersig lill utredningens slutsats att tilltron lillvårt lands förmåga att hävda sin självständighet bl, a, beror påunderrättelsetjänstens effektivitet. Han delar också utredningens uppfattningatt ökade krav kan komma att ställas på vår underrättelsetjänst både påinhämtnings- och bearbetningssidan i fråga om kontroll av nedrustningsåtgärder. Synpunkterpå den hittillsvarande verksamheten Chefenför armén finner i anslulning till utredningens bedömning av inriktningen avIB all det är vanskligt med en för hård styrning av denna typ avunderrättelseorganisation. Enligt arméchefen finns det en risk alt manhärigenom binder upp organisationens verksamhet och inle når avsedd effekt. Chefenför marinen anser all inriktningen av verksamheten inte kan ha påverkats av omförsvarsstabens personal har känt till IB eller inle. Han påpekar altöverbefälhavaren, chefen för försvarsstaben och chefen för sektion 2, som äransvariga för inriktningen, har känt till IB, Denmilitära underrättelsetjänstens mål och verksamhetsområde Chefenför armén anser att utredningens förslag till gränsdragning mellan underrättelse-och säkerhetstjänsten är lämpligt. Genom all syftet med de bägge verksamhetsgrenarnaframhålls, framsiår gränsen mellan dem enligt arméchefen på ett klart sätt. Hanframhåller att underrättelsetjänstens verksamhel bör vinna på all inle kopplasihop med de uppgifter som normall ligger på säkerhetstjänsten. Chefen för arménbetonar dock att det är viktigt med en väl fungerande samverkan mellan dessaverksamhetsgrenar så att säkerhelsunderräiielserna kommer underrättelsetjänslentill godo. Även chefen för marinen instämmer i förslaget till gränsdragning. Vadavser k ra vel på allsidighet insltämmer chefen för armén i utredningensuttalande att detta skall avse resultatet och inle verksamhetens omfattningoch inriktning mot vissa länder. Överbefälhavarendelar ulredningens uppfaltning att lillgång till i n for-mation om länder utanförnärområdet är betydelsefull för att kunnga göra insiktsfulla och välgrundadebedömningar av händelseutvecklingen. Han pekar på alt snabba förändringar ihändelseutvecklingen Prop.1975/76:189 67 utanförvårt närområde kan komma all ställa krav på ökade resurser för sådan särskildinhämtning som inte kan tillgodoses med andra befintliga medel, t, ex,. Enligt överbefälhavaren är del därför, i motsats lilj vadutredningen har anfört, angeläget att underrättelsetjänsten har egna resursersom motsvarar behoven också i sådana lägen. Chefenför armén anser att uiredningen inte har analyserat behovet av information omländer utanför närområdei tillräckligt noga. För all vi skall kunna ulvecklavår försvarsmakt på bästa möjliga sätt krävs enligt armé-chefen inhämtning avunderrättelser också från länder utanför närområdet, Enligl hans bedömning kandetta knappast ske enbart genom försorg. Chefen förarmén betonar att den nuvarande försvars-attachéorganisationen inle fårminskas. Ifråga om u nderrä t tel se tjä nstens roll i försvarsmak-lens långsiktsplaneringflnner uiredningen att det i första hand bör ankomma på andra verksamhetsgrenarän underrättelsetjänsten all la fram den del av beslutsunderlaget som gällerfrämmande makter. Försvarels forskningsanstalt bilräder i princip denna uppfaltningmen framhåller underrätielsemaierialets belydelse som underiag förframtidsstudier. Chefenför armén anseratt underrättelseijänsiens verksamhet inte får begränsas i lideller rum. Arméchefen bedömer alt del är myckel svårt alt dra en gräns mellanunderrättelsetjänst och framtidsstudier. Även långsiktiga prognoser måsleenligt arméchefen grundas på dagslägel och lidigare ulveckling, Enliglarméchefen krävs därför all underrättelsetjänsten arbetar i nära samverkan medstudieverksamheten. Chefenför armén anför alt utvecklingen på del sambandstekniska området sannolikl göratt kommer att få alll svårare alt verka. Riktadesändningar, talkrypto, snabbsändare m, m, kan sålunda enligt arméchefen minskaorganisationens möjligheter att inhämta underrättelser. Utredningensuppfattning om radioanstaltens ökade belydelse delas därför inte av chefen förarmén. Arméchefen påpekar också alt utredningen inte har berört inhämtningen avunderrättelser genom publikalionsstudier, som har den största betydelsen förförsvarsgrenscheferna. En annan viktig källa som uiredningen inte har beröri ärkontakterna vid utlandsresor och utländska besök. Uiredningen har enligtarméchefens uppfattning inte heller tryckt tillräckligt hårt på kravet på fiexibiliteti inhäminingsorganisationens olika delar. Överbefälhavarendelar utredningens uppfattning att det mäste bedömas från fall lill fall vadsom är godtagbara former för underrättelseinhämtning och att man därvid måsteta hänsyn till samtliga inverkande faktorer. Överbefälhavaren framhåller attden miljö som delar 1975/76:189 68 avIB verkar i liknar krigsförhållanden också i fred. Effektiviteten i den särskildainhämtningen beror enligt överbefälhavarens uppfattning i hög grad påmöjligheterna att snabbt anpassa verksamheien efler lägel.