prop · FZ0311 · 1975-12-31 00:00:00 — Därmedhar uiredningen avsett sådan dokumentation, som den granskadeförfattningsenligt är skyldig att ställa till förfogande för myndigheternaskontrollverksamhet. Vad som i det särskilda fallet skall anses som bevismedellär ,illiså avHöras med siöd av den ifrågavarande granskningsför- Prop.1975/76:11 61 Medförvar avses "skåp, låda, behållare, bankfack, väska, pärm, kuvert ochliknande förvar, som kan tillslutas". Termens innebörd anges således ilagtexten med en exemplifierande uppräkning. Utredningenuttalar att den med exemplen velat understryka, att till förvar i första handhänförs sådant förvaringsställe, där räkenskapsmaterial och liknandedokumentation normalt förvaras. Eftersom bevissäkringslagen också skall varaflllämplig beträffande olika former av varubeskaltning, har bland exemplenupptagits anordningar, som är avsedda för vätska, pulver eller liknande.Utredningen, som framhåller att gränsdragningen mellan "förvar" och"utrymme" i vissa fall kan medföra svårigheter, lämnar följandehållpunkter för bedömningen. Som"förvar" bör i första hand anses alla anordningar, som typiskt settutgör förvaringsställen. Föralldel skall vara fråga om förvar bör dock krävas,att förvaringsanordningen kan tillslutas på något sätt. Bord, stolar, öppnabokhyllor och liknande är således inte förvar i lagförslagets mening. Omanordningen är fristående eller inte saknar däremot betydelse. En vanliggarderob utgör liksom ett fristående skåp ett förvar. Arkivrum bör däremotfalla under begreppet utrymme fastän det i regel är inrättat för förvaring avräkenskapsmaterial eller dylikt. Bagageutrymmet i en personbil är givetvis ettförvar, men även personutrymmet bör anses som sådant. Detsamma gäller slutetutrymme i annat motorfordon, även om det kan vara relativt rymligt, liksomt.ex. lastutrymmet i en möbelbuss. Isituationer där det är tveksamt om förvar eller utrymme föreligger bör manenligl utredningen utgå från att det är utrymme, eftersom användningen avsäkerhetsåtgärder i fråga om utrymme i vissa fall är kringgärdade med desträngare villkoren. Äveninnebörden av uttrycket "utrymme" anges genom en exemplifierandeuppräkning. Till utrymme hänförs sålunda byggnad, lokal, gård, upplagsplats ochliknande avgränsat utrymme. Det skall vara rum eller platser som är avgränsadeoch med så stor yta att en person kan röra sig fritt där. Om allmänheten ägertillträde eller ej är enligt utredningen utan betydelse. En parkeringsplatsför motorfordon bör anses som utrymme om den t. ex. har inhägnats. I annat fallär parkeringsplats på samma sätt som gator och torg varken förvar eller utrymmei bevissäkringslagens mening. Medgranskningsman avser uiredningen i första hand tjänsteman i chefsställning somhar till flänsteåliggande att övervaka granskningen inom sittverksamhetsområde. Vem som på grund av sin flänst har befogenhet somgranskningsman har inte angetts i bevissäkringslagen. Detta bör, uttalarutredningen, i regel framgå av arbetsordning eller instruktion för ifrågavarandemyndighet. Skattecheferna och enhetscheferna vid länsstyrelsernasskatteavdelningar tillhör enligt utredningens uppfattning den kategori avflänstemän, som utan särskilt förordnande har granskningsmans befogen- Prop.1975/76:11 62 Vidare kan de flänstemän inom RSV:s olikaavdelningar, som i sin flänst har motsvarande funktioner, anses ha befogenhetersom granskningsman. Slutligen bör fögderichefen, distriklsöverkontrollö-ren påRSV:s dislriktskontor. chefen för och motsvarandebefattningshavare på tillämpningsområdet i övrigt vara granskningsmän ibevissäkringslagens mening. Denandra kategorin flänstemän, som är atl hänföra till granskningsmän, är de somsärskilt har förordnats att vara granskningsmän enligt lagen. Vilka flänstemänsom skall ha sådant förordnande får enligt utredningen bestämmas iadministrativ ordning, varvid förutsätts att sådant förordnande ges endastflänstemän med långvarig erfarenhet av granskningsarbete. I första rummet avsesstatligt anställda revisorer inom olika förvaltningsområden men även dekommunala laxeringsrevisorerna bör kunna erhålla sådant specialförordnande.Eftersom personalen hos de lokala skattemyndigheterna i inte oväsentlig utsträckningsysslar med granskningsverksamhet synes det vidare möjligt att ge erfarnaflänstemän hos dessa myndigheter uppgiften atl fungera som granskningsmän.Självfallet gäller motsvarande för andra flänstemän med liknandearbetsuppgifter, framhåller utredningen. Remissyttrandena.Utredningens begreppsbestämningar i 2! :; lämnas av fiertalet remissinstanserutan erinran. RSVpåpekar att granskningsmyndigheten enligt vissa skatte- ochav-giftsförlattningar har rätt att få tillträde till den granskades verksamhels-lokaler.Uiredningen föreslåratt enhetliga föreskrifter härom införs i flertalet av deförfattningar, som faller inom bevissäkringslagens tillämpningsområde. Dettasynes bero pä att de nya tvångsmedlen - exempelvis eftersökning iverksamhetsutrymmen -skall ge eftertryck åt de rättigheter myndigheternaförfattningsenligt har i olika kontrollsamnianhang. Bevismedel i bevissäkringslagensmening är emellertid endast den dokumentation (räkenskapsmaterial, varuprovoch dylikt), som granskningsmyndigheten äger infordra från den enskilde i delaktuella ärendet. Detta innebär att granskningsman, som vill gå in i enverksamhetslokal (fabrik, butik, kontor etc.) för att med stöd av gällandeförfattningar bilda sig en uppfattning om exempelvis utförda underhållsarbeten,varusortiment eller kassarutiner, kan göra detta endast om den skatlskyldigemedger det. Inte heller finns något tvångsmedel för atl tillvarata deförfattningsenliga rättigheterna att genomföra kassainvenlering och granskavarulager samt maskiner och andra för stadigvarande bruk avsedda inventarier.Dessa kontrollåtgärder kan ha ett betydande bevisvärde bl. a. vid granskningav ingående mervärdeskatt, vid taxeringsrevision hos exempelvis innehavare avbilskolor och hotellrörelser samt inte minst i de fall det finns anledningmisstänka att skattskyldig manipulerat med räkneverk (kilomelerräknare,laxameter, kassaregister etc.) och med datorer, I FFL finns föreskrifter omtvångsmedel (vite) för att förmå skatlskyldig att medge vissa kontrollåtgärderav här ovan angivet slag. Prop.1975/76:11 63 vitesföreläggandeär däremot i likhet med handräckningsinstilutet begränsat till utfående avhandlingar. Utredningen har givetvis uppmärksammat detta förhållande menföreslår ingen skärpning av bestämmelserna i denna del. RSV ifrågasätter om maninte vid utformningen av bevissäkringslagen borde överväga att ge begreppetbevismedel en något vidsträcktare innebörd. Vid eftersökning iverksamhetsutrymmen och förvar skulle förslagsvis även varulager, inventarieroch andra tillgångar eller nyttigheter i verksamheten, vars förekomst ellerbeskaffenhet kan vara av betydelse för granskningen, betraktas som bevismedel.Liknande synpunkter framför punktskatteutredningen och ett par länsstyrelser LänsstyrelsenI påpekar, att endast bevismedel får beslagtas. Under pågåendeförrättning kan del vara omöjligt alt fastställa vad som är bevismedel. Förstsedan revisionen är avslutad torde det vara möjligt atl ange vad som ärbevismedel av beslagtagel material. Beslagtagna pärmar med affärskorrespondenskan vid granskningsarbetet visa sig innehålla även privata brev. som inte utgörbevismedel. Förda anteckningar över privata utgifter och kvitton på inköp avförbruknings- och kapitalvaror för hem och hushåll kan vid första anblickenförefalla vara sådana privata handlingar som inte är bevismedel men kan senareunder granskningsarbetel visa sig utgöra bevis för att skattskyldigsdeklarerade inkomster är otillräckliga för att bestrida levnadskostnaderna. Därförbör lagen utformas så att privata handlingar, som kan utgöra bevis förunderdeklaraiion, kan beslagtas. Dessa handlingar kan åberopas som bevis iskatte- och straffprocess men utgör likväl inte bevismedel enligtbevissäkringslagen, framhåller . Utredningensförslag och synpunkter i fråga om de flänstemän som skall kunna varagranskningsmän lämnas utan uttrycklig erinran av åtskilliga remissinstanser. Kammarrätteni framhåller i denna fråga, att lika väl som en åklagare eller annanförundersökningsledare nu är behörig att besluta om beslag eller husrannsakaninom brottmålsprocessen, en skallechef. revisionsdirektör ellerlaxeringsdirektör bör kunna betros med motsvarande uppgifter inomtaxeringsprocessen. Likaså har kammarrätten svårl att se någon anledning tillatt en taxeringsflänsteman, som genomför en taxeringsrevision ute på fältet,inte skall ha samma behörighet som en polisman att besluta om beslag ellereftersökning (husrannsakan) när etl sådant beslut behöver fattas utan dröjsmål. RRVhänvisar till att i specialmotiveringen till lagförslaget i fråga om innebördenav termen granskningsman har förutsatts att förordnande som granskningsman gesendast åt flänstemän med långvarig erfarenhet av granskningsarbele. mening bör befattningshavare som anförtros att utförataxeringsrevision eller annan moisvarande granskningsuppgift i princip ocksåha behörighet alt besluta och verkställa säkringsåtgärd Prop.1975/76:11 64 medde inskränkningar som i övrigt följer av utredningsförslaget. Tillgodoseendetav kravet på ett riktigt utförande av granskningsuppgiften bör enligt verketsmening i första hand tillgodoses genom väl utformade instruktioner och genomutbildning. FöreningenSveriges fögderichefer och uttalar, att hos varje lokal skattemyndighetvanligen finns en befattningshavare - hos de större myndigheterna en särskildavdelning - som främst sysslar med arbetsgivarkon-troll. Av arbetsordningen förlokal skattemyndighet bör efter ett genomförande av förslaget framgå attbefogenhet som granskningsman kan tillkomma även sådan flänstemän hos lokalskattemyndighet vars arbetsuppgifter består av kontroll av arbetsgivarnasskatteredovisning. FöreningenSveriges kommunala taxeringsrevisorer säger sig förstå att som grans-kningsmanenligt bevissäkringslagen skall förordnas endast person med särskild erfarenhetav revisionsverksamhet. Detta torde enligt föreningen borga för alt lagenkommer atl tillämpas på etl från såväl rättssäkerhets-som effektivitetssynpunkttillfredsställande sätt. Svenska kommun.rörbundet finner det naturiigt att,såsom utredningen föreslagit, även de kommunala laxeringsrevisorerna bör kunnaerhålla förordnande som granskningsmän enligt lagen. Föreningenauktoriserade revisorer anser att endast befattningshavare med stor erfarenhetoch gott omdöme bör anförtros rätten att fatta beslut om säkringsåtgärder.Beslut om säkringsåtgärd bör därför få fattas endast av skattechef,enhetscheferna vid länsstyrelsernas skatteavdelningar samt befattningshavarepå motsvarande nivå inom RSV. Lantbrukarnasskattedelegallon uttalar, alt det är en grannlaga uppgift alt varagranskningsman i lagens mening. Härför krävs stor kunskap om allmännarättsregler och ingående erfarenhet av att på grundval av denna kunskap göra enobjektiv bedömning i det enskilda fallet. Delegationen ifrågasätter om samtligasom enligt utredningen kan förordnas till granskningsman fyller dessa krav.Liknande synpunkter framförs av och . Ettpar remissinstanser riktar språklig kritik mot valet av uttrycket granskningsman.Länsstyrelsen i påpekar sålunda, att inom skatteförvaltningenmed granskningsman brukar avses tjänsteman eller sakkunnig, som i enlighet medTL äger verkställa taxerings- eller skatterevision. Enligt de sakkunniga börinte hela denna kategori vara behörig besluta om säkringsåtgärder. För attundvika förväxlingar bör de flänstemän som avses i bevissäkringslagen därförges en speciell benämning, l.ex. Utredningen.I tredje paragrafen anges hur säkringsåtgärderna skall verkställas. Utredningenunderstryker, att de olika åtgärderna kan användas Prop.1975/76:11 65 såvälvar för sig som i kombination med varandra. Beslagskall verkställas på så sätt att bevismedel fråntas innehavaren eller i säkratskick lämnas kvar hos honom. Det innebär att det beslagtagna bevismedlet i detsenare fallet måste förvaras i ett förseglat förvar eller uirymme, vilketframgår av 6 § första stycket. Utredningenframhåller, att beslag får avse endast bevismedel. Genom en särskildbestämmelse i 14§ är det dock möjligt att vid beslag förfoga även över detförvar som innehåller bevismedlet. Förvar som sådant kan enligt utredningenvara att hänföra lill bevismedel, t. ex. en pärm eller behållare med text. Iså fall får det givetvis tas i beslag som bevismedel. Densom obehörigen rubbar beslagtaget material gör sig skyldig till överträdelseav myndighets bud, vilket brott enligt 17 kap. 13 i; straffas medböter eller fängelse i högst . Förseglingverkställs enligt utredningsförslaget genom att förvar eller utrymme försesmed sigill eller liknande förslulning. Ett bevismedel som sådant kan inte bliföremål för försegling. Utredningenframhåller, att avsikten är att försegling i första hand skall användas för attsäkerställa etl beslag, som av någon anledning inte kan genomföras.Dessutom kan försegling bli aktuell om bevismedel - något som harnämnts - på grund av omständigheterna måste lämnas kvar hos innehavaren. Förseglingskall enligt utredningen verkställas så att förvar eller utrymme inte kanöppnas på normalt sätt utan att sigill eller liknande förslutning bryts.Närmare bestämmelser om åtgärdens praktiska genomförande förutsätts bliutfärdade i administrativ ordning. Utredningenbetonar, att förseglingen har rättslig verkan även om för-slulningen anbringatsså att det är möjligt att ta sig in i förvaret eller utrymmet utan attförseglingen bryts. Det säger sig dock självt att åtgärden bör verkställas såsäkert som det är praktiskt möjligt. a. från bevissynpunkt har delta enavgörande betydelse. Varesig man bryter förslutning eller kringgår denna, gör man sig skyldig tillöverträdelse av myndighets bud enligt 17 kap. 13 § . Enligtutredningsförslaget sker eftersökning på så sätt att förvar eller utrymmegenomsöks för efterforskande av bevismedel. Åtgärdenkan enligt utredningen vara mer eller mindre omfattande och kan allt eftersituationen sättas in mot ett kontor med flera rum, vilka då samtliga genomsöksför efterforskande av bevismedel, eller avse ett enstaka förvaringsställe,såsom ett skåp eller en väska. Utredningenframhåller, alt eftersökning syftar till att få fram "dolda"bevismedel. För att ta hand om material som förvaras öppet - t. ex. på ettbord, i en hylla eller i ett skåp med öppen dörr - behövs beslut omeftersökning endast om granskningsmannen inle tillåts undersöka om där förvaratmaterial är att anse som bevismedel. Enligt utredningens uppfattning torde detinte ofta flnnas anledning att tillgripa eftersökning i andra 5 Regeringen 19 75/76. / sam/. Nr //. Prop.1975/76:11 66 fallän då granskningsmannen mot annans vilja måste bereda sig tilllräde tillförvaret eller utrymmet för att ta reda på om bevismedel finns där. Vägrastillträde till ett stängt rum eller ett tillslutet skåp, får granskningsmannensåledes inte tilltvinga sig tillträde utan beslut om eftersökning. Om rummeteller skåpet är låst saknar härvidlag betydelse. Utredningenunderstryker, att eftersökning inte får innebära mer än att myndigheternabereder sig tillträde till förvaret eller utrymmet och där söker efterbevismedel. Detta framgår av 13 §, som föreskriver att egendomsskada inte fårorsakas vid verkställighet av säkringsåtgärd. För att möjliggöra åtgärden ärdet dock enligt paragrafen tillåtet att bryta lås eller annan stängningsanordning. Remissyttrandena.Utredningens beskrivningar i 3 ! ; om hur de olika säkerhetsåtgärdernaverkställs lämnas utan erinran av fiertalet remissinstanser. JKanser, att uttrycket "säkrat" bör utbytas mot "förseglat"eftersom försegling är den enda säkringsåtgärd som kan förekomma i detta fall. Hovrättenöver och uttalar atl om det anses nödvändigt alt behålla andraledet i definitionen av hur beslag verkställs denna borde utformas på så sättatl däri föreskrivs alt beslag verkställs, "genom all bevismedel fråntasinnehavaren eller lämnas kvar hos honom under försegling". ;första stycket förslaget skall ju beslut om försegling fallas, om det befinnserforderligt att lämna kvar det beslagtagna bevismedlet hos innehavaren. Dettainnebär då tillgripande av en ny säkringsåtgärd och ej endast en verkställighetav beslutet om beslag. Förfarandet i ett sådant fall, där beslagtagetbevismedel lämnas kvar hos innehavaren, är alltså tänkt att fortgå i två olikastadier, påpekar hovrätten. Först fattas beslut om beslag av visst bevismedel.Detta beslut verkställs genoni att bevismedlet tas om hand av granskningsmannen.Därpå fattar granskningsmannen beslut om försegling av det utrymme eller förvari vilket han avser atl länina kvar bevismedlet. Detta beslut Verkställs sedangenoni att utrymmet eller förvaret förses med sigill eller liknandeförslutning. Enligt hovrättens mening framstår det således som mindre lämpligtatt vid beskrivandet av hur en säkringsåtgärd verkställs förklara atl dettasker genom att det fattas beslut om tillgripande av en annan säkringsåtgärd.Andra ledet i definitionen av hur beslag verkställs kan därför med fördeluteslutas, framhåller hovrätten. Utredningen.I4§ föreskrivs att beslut om säkringsåtgärd får fattas utan att den som berörsav beslutet har hörts i ärendet. Av bestämmelsen i 9 § framgår,att för verkställighet däremot fordras att myndigheten har tagit eller sökt takontakt med den som avses med granskningen Prop.1975/76:11 67 och,om förrättningen avses äga rum hos annan, även med denne. Utredningenframhåller, att elt beslut om säkringsåtgärd skulle bli utanverkan om kontakt i förväg togs med motparten. För sådant beslut krävs nämligeni de fiesta fall atl en viss risk finns för att granskningen saboteras. Dennasabotagerisk kan vara mer eller mindre uttalad. Utredningenpåpekar att det naturligtvis finns situationer där faran för sabotage i form avförvanskning eller undanhållande av bevismedel bedöms mindre påtaglig just förtillfället. Den kan dock vara tillräcklig för att utgöra grund beslut omsäkringsåtgärd. Den granskade kan vistas pä avlägsen ort eller av andra orsaker- t. ex. sjukdom - vara ur stånd att vidta några som helst åtgärder medräkenskapsmaterial. Att då underlåta kommunikation med honom kan varaolämpligt och i vissa fall t. o. m. stötande. uppfattning kan situationen inte sällan vara sådan alt vissmisstanke om t. ex. förvanskning finns men att denna misstanke inte ärtillräcklig för att grunda ett beslut alt sätta in en säkringsåtgärd. Förstefter kommunikation framkommer kanske sådana omständigheter att lagliga skälför beslut är för handen. Utredningenunderstryker all kommunikation med motparten i fall då sabotagerisken är fulltuttalad inte bör företas före beslutsfattandet. Remissyttrandena.Utredningens förslag att beslut om säkringsåtgärd skall få fallas utan atl densom berörs av beslutet har hörts i ärendet godtas av så gott somsamtliga remissinstanser. Enkritisk inställning intar Föreningen auktoriserade revisorer, ,och . som anser att den som berörs av ett beslut omsäkringsåtgärd i princip skall höras innan beslutet fattas. Föreningarna ochoiganisatlonen framhåller, att detta gäller särskilt om beslutet omsäkringsåtgärd riktar sig mot annan person än den vars räkenskaper är föremålför revision eller granskning. Advokaisainfiindet uttalar att den enskilde harelt berättigat anspråk på att få framlägga sina synpunkter i ärendet innanbeslut fattas. Endast om grundad anledning finns lill antagande att enförhandskontakt skulle leda till undanröjande eller förvanskning av bevismedelbör sådan få underlåtas. ; angerutredningen de villkor som måste föreligga för atl beslut om beslag skall fåfattas. Sådant beslut riktas endast mot bevismedel. Innan beslut fattas måstedet således fastställas att fråga är om "räkenskapsmaterial, varuprov ochdylikt, som skall tillhandahållas för granskning". fårmaterialet inte föras från platsen utan innehavarens medgivande. Förseglingkan däremot' bli aktuell med stöd v 6!;. Vad som i det enskilda fallet är atthänföra till bevismedel skall, som har framhållits, avgöras med stödav den tillämpliga granskningsförfattningen. Prop.1975/76:11 68 Utredningenunderstryker, alt det för frågan om ett bevismedel kan tas i beslag saknarbetydelse hos vem bevismedlet vid beslutstillfället förvaras. Oavsett ominnehavaren är ägare till bevismedlet eller av annan anledning har hand omdelta, får beslag äga rum. Utredningenframhåller, att frågan om vem som är ägare till ett bevismedel i vissagranskningsförfaranden, som är mer formellt uppbyggda, kan komplicera fråganom beslag, men anseratt presumtionen bör vara att åtminstone allt bevismaterialsom finns i lokal med anknytning till den granskades verksamhet eller hos hansombud i dennes lokal är bevismedel i lagens mening (jfr prop. 1972:145 s. 27). får beslut om beslag i princip fattas även om det inte kan avgörasom bevismedlet har betydelse för granskningen. Det säger sig emellertid självtatt bevismedel, som med säkerhet kan antas sakna betydelse för den aktuellagranskningen, inte kommer att bli föremål för beslag. Utredningen påpekar, attdet inte är möjligt att i elt tidigare skede av granskningenavgöra om ett visst bevismedel har sådan betydelse. Villkoren för beslag ärändå uppfyllda. Sedandel har fastställts att det är fråga om ett bevismedel i lagens mening, fordrasenligt utredningens förslag för beslut om beslag dessutom att "bevismedletinte tillhandahållits granskningsmannen eller att risk föreligger att detkommer att undanhållas eller förvanskas". Ett beslut om beslag kan såledesbli aktuellt i två olika situationer. Den ena situationenföreligger så snart ett visst bevismedel inte har till- handahållits förgranskning. Den som avses med granskningen eller någon annan som förfogar överdennes räkenskapsmaterial lämnar inte bevismedlet ifrån sig. Han medgerexempelvis vid en telefonkontakt med granskningsmannen eller i ett skriftligtsvar till denne att han visseriigen har de begärda bevismedlen men atl han inteavseratt tillhandahålla dem. Granskningsmannen får kanske vid ett besök hosden granskade hastigt ta del av dennes bokföring men vägras därefter ulannärmare motivering att ta materialet eller någon del av detta med sig förnärmare granskning. Den granskade lovar att överiämna begärda handlingar vidbesök på granskningsniannens kontor en viss dag men håller inte sitt löfte. Idessa och liknande fall är enligt utredningen förutsättningar för beslut ombeslag för handen. Förhållandenakan emellertid vara mer komplicerade. Den granskade lämnar t. ex. en mer ellermindre trovärdig förklaring till varför han inte kan ställa ett visstbevismedel till granskningsmannens förfogande pä del sätt denne har begärt. Föratt beslag i en sådan situation skall få äga rum måste det kunna konstaterasatt del föreligger risk för atl bevismedlet kommer att undanhållas ellerförvanskas om del inte tas i beslag. Omständigheterna måste tala för att dennas. k. sabotagerisk föreligger. Utredningenframhåller, att omständigheterna i regel Prop.1975/76:11 69 närmyndigheten tar kontakt med den granskade ger tillräckligt underiag för attbedöma om sabolagerisk är för handen. Utredningenfäster även uppmärksamheten på atl beslut om beslag även kan avse bevismedelsom överlämnats till granskningsmannen. Den granskade kräver t. ex. att vissträkenskapsmaterial skall återställas till honom och åberopar därvid kanskegällande bestämmelser - t.ex. 56 i; 3 mom. TL eller 9 ! ; FFL - som säger atlräkenskapshandlingar, skall "återställas så fort ske kan". Finns detskälig anledning anta att materialet kommer att förvanskas eller undanhållasden fortsatta granskningen om det återställs så bör givetvis beslag äga rum. Remissyttrandena.Flera remissinstanser uppehåller sig vid den i 5-7 ! ;;; uppställdaförutsättningen för beslut om säkringsåtgärd, att risk skall föreligga för attbevismedel kormiier att undanhållas eller förvanskas. Några remissinstanserefterlyser klargörande uttalanden hur rekvisilet skall tolkas. Ett niindreantal kräveratt del skall skärpas.