prop · FZ03100 · 1975-12-31 00:00:00 — Dettamedför oproportionellt höga underhållskostnader och dålig drifteffektivitet.Personalens befogade krav på arbets- och boendestandard går ofta inte atttillgodose. I hög grad gäller detta verkets fartygs- och båtmateriel. Redanfattade beslut ger möjlighet till nyinvesteringar i sjömätnings- ocharbetsfartyg. Stora behov föreligger bl. a. i fråga om distriktsfartyg ochlotsbåtar. Deinvesteringsbehov som verket redovisar avser tUl övervägande del åieranskaffningar. Enligt verkets uppfattning har otUlräckligainvesteringsmedel under en lång rad av år medfört att materiel delvis befinner sig i ettotUlfredsställande skick. digt har kraven på materielen ökatbåde från effektivitets- och arbetsmiljösynpunkt. Såväl yrkesinspektörer,fartygsinspektörer som personalens egnaskyddsombud har inkommit med allvarliga erinringar. De betydandeinvesteringsmedel som har tillförts verket avarbelsmarknadsskäl och som har utnyttjats för att tidigarelägga olika projekt,främst stora fyrar, har dock i viss utsträckning gett möjlighet att inom ordinarie investeririgsramar frigöramedel för upprustning av befintliga anläggningar och materiel. Verkets centralförvaltningfick en ny organisation . Erfarenheterna av denna har fåtttillräcklig stadga och visar både positiva och negativa drag. Som följd av de speciella arbetsinsatser verketsomlokalisering medfört och fortfarande medför har en systematisering averfarenheterna fått anstå. Den bör nu konima till stånd. Hänsyn måstevid övervägandena tas till olika faktorer utanför . a. ärintressentanalyser angelägna. Intressenternas krav och börkunna konkretiseras i samband med bl. a. uppbyggnadenav den långsiktiga planeringen inom verket. 1975/76:100 Bilaga 8 m Förhållandenainom , totalt och inom olika delområden, bör behandlas genom en systematisk kartläggning av verksamhetens innehålloch av arbetsformerna m. m. Behoven av och formerna för samråd och annansamverkan måste klarläggas och utvärderas. organisationfår stärhmas av mot den förutsatta organisationen regionalt och lokalt. Avsikten är alt påbörjaarbetet kring de olika organisationsfrågorna. Detta bör drivas i etapperinom en eller flera interna arbetsgrupper förstärkta med utomstående experter. Kostnadsökningarnatvingar fram väsentligt höjda avgifter vid det krav på kostnadstäckning somstatsmakterna beslutat . Verket serdet inte möjligt alt möta ökningarna inom nuvarande avgiftssystem.Sjöfartsverket föreslår en genomgripande omläggning av detta med innebörd bl.a. att viss del av den samlade avgiftsbördan överförs från redarna tillvamägarna. I fråga om den allmänna sjökartläggningen vidhåller sitt i tidigareanslagsframställningar redovisade förslag om att viss del av kostnaderna börbestridas av skattemedel. Framställningen idet följande anknyter till delprogrammen. Under särskilda rubriker tar.verketdock först upp vissa övergripande funktioner, nämligen planering samtutbildning och personaladministrativt arbete i övrigt. I fjolårets anslagsframställning tog sjöfartsverketupp den långsiktiga planeringeninom verket. Med de medel som för innevarande budgetår tilldelats för ändamåletavser verket att inom ekonomiavdelningen inrätta en funktion förlångtidsplanering. Denna förutsätts också hålla samman planeringen inom centralförvaltningensövriga avdelningar med dennas starka koppling tUl tekniskutvecklingsverksamhet och personalplanering. Ett gottplaneringsunderlag förbättrar möjligheter att deltaga iverkställandet av en framtida statlig hamnpolitik. kan ocksåförse statsmakterna m. fl. med bättre beslutsunderlag i olika sjöfartsfrågor. I fråga om det administrativa utvecklingsarbetet anför verket bl. a. följande. Sjöfartsverkethar totalt ca 1 400 anställda, varav huvuddelen utför sett mot bakgrund avden totala arbetsmarknaden specialiserade uppgifter. Verksamhetens resultatberor till mycket stor del på personalensinitiativ, kunskaper och arbetstillfredsställelse. På samma sätt sominom andra verksamheter har arbetsgivaren, , att ta ansvar förpersonalens fortutbildning och anpassningtill arbetsuppgiftema. Utvecklingen inom navigation, fartygsbyggnad,elektro- och byggnadsteknik etc. går fort och fömtsätter kontinuerligfortbildning av verkets olika specialister. Lika vikt bör läg- : gas vid sådan utbUdning som befrämjar personalensadministrativa färdigheter. Nya lagar, avtal och andra bestämmelsertillkommer. 1975/76:100 Bilaga 8 112 av ökat medbestämmande förpersonalen diskuteras och prövas. Nya metoder och tekniker för kontorsdriftutvecklas successivt. Den betydande personalomsättningen som orsakas avflyttningen till innebär stora krav på utbUdningsinsatser m.m. Inom de delar avverket som bara indirekt berörs av flyttningen anser attlotsutbildning och utbildning av den personal som sysslar med tillsynsverksamhet inom programmet Fartygsverksamhet är särskUtangelägen. ProgramF a r 1 e ds v e rk s am h e t För de olika delprogrammen under programmet Farledsverksamhet anför bl. a. följande. Utvecklingsverksamheten omfattar sådant utveckUngsarbete somsyftar till-produktivitetsökning inom och förbättradsjösäkerhet. Utvecklingsverksamhet bedrivs inom områdena fyr-, el- ochteleteknik, byggnadsteknik, fartygsteknik samt sjömätnings- och kartografiskteknik. Bland pågående ochplanerade projekt kan nämnas utveckling av nya boj typer, utvärdering avvibrationspåkänningar och skydd mot sådana i fyrar som utsätts för is ochvågor, utveckling av transportredskap för användningspeciellt vid isförhållanden, utveckling av nya typer av lotsbåtar samtutveckling av reproduktionsteknik vid behandlingen av sjö-mätningsresultat. I farledsutmärkningen för handelssjöfarten ingår dels fastaanläggningar som fyrar och kummel, dels flytande sjömärken, bojar och prickar.SärskUda småfyrar och prickar tjänar fritidsbåtstrafi- ken och fisket.Kostnaderna för dessa bestrids genom särkostnadsbidrag från nionde huvudtiteln. som går att överblicka kvarståreiUigt* bedömning behovet av en konventionellfarledsutmärkning. Från olika håll har i syfte att öka sjösäkerheten och ökatillgängligheten för vissa hamnar redovisats förslag tiU nya anordningar.Förslagen får dock vid de resurser som är att påräkna ses mot bakgrund av andraangelägna behov inom programmetFarledsverksamhet: Byggandet av nya fyrar minskar väsentligt jämfört mednärmast föregående femårsperiod. I stället bör ökade resurser tas i anspråk förupprustning av befintligt fyrbestånd och av de arbetsfartyg som krävs förfyramas underhåll och drift. En systematiskgenomgång av verkets omkring 1 100 fyrar har visat att ett stort antal är iomedelbart behov av större reparationer. framhåller betydelsenav förstärkta undérhållsinsatser av fem till . Automatiseringen avdet svenska fyrväsendet har kommit långt. Det totala återståendeinvesteringsbehovet är 6 milj. kr. 1975/76:100 Bilaga 8 Kommunikationsdepartementel113 sparingenhärav beräknas tiU ca 2,5 milj. kr. Sjöfartsverkelsnuvarande planering går ut på att automatiseringsprogram-met skall varagenomfört . Med fyrautomatiseringen sammanhänger dencentralisering som genomför av bl. a. kontrollen avfyrarnas funktion. F. n. ansvarar närliggande lots- och fyrplatser förkontrollen. Detta framtvingar enkontinuerlig passningstjänst. Med tUlgänglig personal på lolsplalserna gårdet när den avtalade arbetstidsförkortningen börjar gälla inte att ge utrymme förpassningstjänsten. Den centrala anläggningen blir bemannad dygnet runt.Den ger en säkrare kontrollfunktion ännuvarande system. Kontrollen omfattar även radionavigeringsstatio-nerna. För atlanlägga, underhålla och driva farledsanordningar krävs effektiva fartyg. Efterförlisningen av lotsdistriktsfartyget har verket haft tillgång till fyradistriktsfartyg och två gasningsjakter. Bortfallet har tills vidarekompenserats genom stärkt ökat utnyttjande av tjänstefartyget planering går ut på att också fortsättningsvis drivaverksamheten med fyra större tjänstefartyg och två mindre. Detta förutsätter effektiva fartyg, varvid bl. a. storhänsyn måste tas till lyftanordningarnas utformning och kapacitet.Vidare måste arbetsuppgifterna hållas nere genom införande äv störregasmagasin i fyrarna, övergång till elektriska fyrar etc. investeringsprogram förfemårsperioden innefattar nyanskaffning av ett störretjänstefartyg och ett mindre samt en omfatlande modernisering av de bådatjänstefärtygen och . a. bör de förses med kraftigare motorer,bogpropellrar och förbättrade lyftanordningar. Det ena av de båda äldre fartygenmåste mstas upp i begränsad omfattning för att hållas tjänstedugligtde-närmaste åren. Det andra bör kunna utrangeras efter leveransen av ett nyttfartyg. Vad avser radionavigeringsstationerna nämner verketatt konverteringen av de norrländska deccakedjoma till miiltipuls-sändning(beräknas bli färdig under innevarandebudgetår. Därmed anpassas sändningsutrustningen till de moderna mottagarnaombord på fartygen, och radionavigeringsstationerna kan bättre fylla sinuppgift i bl. a. vintersjöfarten. Modernisering av norra genomövergång till samma styrstativ som finns på övriga ked jor planeras varaslutförd under /79. Med nämnda åtgärder har sjöfarten påSverige tillgång till ett säkerhetssystem med hög tillgänglighet och lågadriftkostnader. 1 det intemationella samarbetet arbetar förgenomförande av rekommendationer som innebär att i varje fall större fartygskall vara utrustade med decca-moltagare. För vintersjöfarten bör detta ommöjligt göras till ett villkor. har som en av målsättningarna för I o t s n i n g s- 8 1975/76. 1975/76:100 Bilaga 8 114 verksamhetenatt denna skaU täcka hela kusten jämte . För alla hamnar av betydelseskall handelssjöfarten kunna påräkna lots för fartygens vägledning. Fartygenskall därtill kunna få lots utan sådan vägförlängning . attlotsningsbenägenheten äventyras som följd av förlängd gångtid. Med Sverigeslånga kust och decentraliserade hamnsyslem blir denna målsättning ofrånkomligtförenad med höga kostnader. Frågan om denframtida lotsningsorganisationen får enligt bli beroende avställningstagandet till den förut nämnda utredningen med uppgift attverkställa översyn av förslag rörande utvidgad skyldighet attanlita lots m. m. Verket räknar med att lotsningen i framtidenskall kompletteras med trafikinformation, baserad på bl.a.radarövervakning av farleder med stark trafik. I första hand bör få eninformationscentral. Sjöfartsverketlägger stor vikt vid den framtida båtmaterielen. Det måste förutsättas attbåtar framöver utnyttjas för utsättning och hämtning av lots.Snabbare båtar förbättrar utnyttjandet av lotsplalspersonalenoch gör . i yissa fall att sammanläggning av lots-passningsställen kan ske medmindre konsekvenser i form av vägför-längningar för betjänade fartyg.Snabba, allvädersbåtar kan göra det praktiskt möjligt att ersätta på öar belägnalotspassningsställen med sådana på fastlandet. En annan åtgärd medhög ;prioritet är som nämnts utbildning av lotsplalspersonalen, bl.a. för attgöra lotsarna förtrogna med den nya teknik som kommit fram för fartygensnavigering även under ogynnsamma väderleksförhållanden. haratt svara för samordningen mellan de organ som ingår i sjöräddningsväsendet och därtill med egen personal delta iräddningsuppdrag. Den statliga organisation m. m. ses f. n. övergenom sjöräddningsutredningen. Det stegrade behovav sjöräddningsinsatser som främst fritidsbåtarna skapar får mötas med bl. utvecklar f. n. en snabb, sjövärdig ochsamtidigt grundgående räddningsbåt. Den avsjöfartsverket inrättade rapportcentralen för sjöräddning bör fortsätta sinverksamhet. Utbildningen av kuststationernas trafikledare i sjöräddningstjänstbör utvidgas. bör delta i det världsomspännandepositionsregistreringssystemet AMVER. Detta ger väsentligt ökad trygghet försvensk sjöfart på världshaven. Enligt börmedlemsstaterna antingen upprätta egnapositionsregistreringssystem eller ansluta sig till befintligt system.Kontakter med och som båda är anslutna till AMVER visar påmöjligheten till visst samarbete som kan medföra kostnadsminskning. Målet för Sjökartläggningen bör enligt sjöfartsverketvara 1975/76:100 Bilaga 8 115 att tillhandahålla tillförlitligasjökort över svenska och angränsande farvatten. Sjökortens främsta uppgift äratt möjliggöra en säker sjöfart, men korten skall även förse förvaltning,näringsliv, forskning, miljövård, fritidsverksamhet m. fl. I den mån sjökortens information inte är tillräcklig för vissaspeciella ändamål skall detaljerade och storskaliga mätningskorttillhandahåUas. Som komplement till sjökorten skall nautiska publikationertUlhanda-hållas. Med anledning av regeringens uppdrag iregleringsbrev för /75 redovisar verket medanslagsframställningen förslag rörande den framtidasjökartläggningsverksamheten. Redovisningen innefattar bl. a. sjömätningsbehov,målsättning, mätningsteknik, resursbehov och finansiering. Vissa personalförstärkningar behövs försjömätningen. Verket återkommer härtill vid redovisning avmedelsbehoven för /77. Vad gällersjökortsframslällningen framhåller verkel följande. Den svenskasjökortsportföljeh omfattar förutom ett stort antal specialkort (hamnkort,deccakort, båtsportkort och fiskekort) nio översikts-kort, 20 kustkort och 74skärgårdskort. Av dessa drygt 100 sjökort är baraungefär 20 utgivna . Övriga sjökort bedöms omodema,trots en fortlöpande aktualisering. Det finns fortfarande sju kort från1800-talet. har förnyelsetakten inte svarat mot mer änca två kort . TUl viss del förklaras detta av att resurser har avdelatsför att ta fram särskilda radarnavigeringskort och storskaliga specialkort förinsegling till vissa hamnar. Kapaciteten är dock enligt meningtotalt sett otillräcklig. målsättning for femårsperioden är attkunna ge ut ca fyra kort . HärtiU kommer fyra hamnkort och en ny seriebåtsportkort jämte radar-navigeringsskisser för sju ledavsnitt. Dettaförutsätter viss personalökning. Delprogrammet publikationer omfatiarhuvudsakligen utgivningen av Svensklots. Underrättelser för sjöfarande och Underrättelserför båtsporten. Utgivningen grundar sig på bl. a. författningsbestämmelser och internationellaöverenskommelser. Svensk lotsbestår av sju delar. Flera av delarna är alltför gamla. Resurserna har inte medgett en tUlräckligt hög takti nyutgivningen. Verket avser att undersöka om omfattningen och innehållet iSvensk lots kan begränsas eller om andra förenklingar kan göras.Oberoende härav behöver redaktionen förstärkas. Svensk fyrlista utkommervartannat år. Underrättelser för sjöfarande utkommer . Från och medår 1972 publiceras särtryck, benämnda Underrättelser för båtsporten. De innehåller enbart notiser av betydelse förbåtsporten och ges ut vid varje månads slut under periodenaprilaugusti. Syftet är att öka spridningen 1975/76:100 Bilaga 8 116 av sådana nautiska och andrainformationer som är väsentliga för båtsporten. Målet för den statliga isbrytarverksamheten anges av vara attmöjliggöra sjöfart året runt på bottenhavshamnarna och att avsevärt förlängaskeppningssäsongerna för de större hamnarna i . Under mUda ochnormala vintrar bör skeppnings-säsongen förlängas så långt det går utan attövriga delar av landet eftersatts. För att nå detuppställda målet har räknat med sex effektiva havsisbrytare ochför begränsade uppgifter därjämte isbrytaren . Denkapacitetsstarka isbrytaren levererades . Sedan gett sitt bemyndigande beställdesvåren 1975 isbrytaren I för leverans . Den nu gamlaisbrytaren förutsattes tidigare tas ur tjänst då isbrytaren . har under vintem 1974/75 hållits i materielberedskap med enrustningstid av . genomförs en kortare provtur medisbrytaren för att utröna huravida fartyget kan hållas i materielreservytterligare något eller utan genomgripande översynsarbeten. beräknasisbrytarflottan komma att maximalt omfatta följande enheter. Isbrytaren konstruerad och byggd för isbrytning på med insats normalt undertiden januariapril. Fartyget avses att majoktober utnyttjas isjömätningstjänst. Isbrytarflottan bör vid förutsatta skeppningskvantiteter och tillgång på väl isförstärkthandelstonnage med god lastförmåga göra det möjligt att under stränga vintrarupprätthålla en godtagbar assistansverksamhet i liksom, att undernormala vintrar ge möjlighet till åretmntsjöfart på de storabottenvikshamnarna. Det börunderstrykas att de fem senaste vintrarna varit milda, vUket skapatexceptionellt goda förutsättningar för vintersjöfart på bottenviks-, 1975/76:100 , Bilaga 8 117 Bortsett från vissaperioder vintrarna 1970/71 och 1971/72 har under femårsperiodenassistansbehovet i varit ringa eller inget alls. Isbrytarrcsurserhar inte behövt tas i anspråk för och . Tack vare detta ochen relativt hög isvärdighet hos det insatta handelstonnaget har det varitmöjligt att samtliga vintrar utan väsentliga avbrott hålla bottenvikshamnarnaöppna. Tillkomsten av trenya isbrytare av Atle-typ med dessas högre maskinstyrka och även i övrigt avsevärt större isbrytningsförmågainnebär en väsentlig kapacitetsökning. Frågan om behovet av enytterligare utbyggnad äv isbrytarkapaciteten vill t. v. hållaöppen i avvaktan på kompletterande utredningsarbete. För att igörligaste mån nå fram till en helhetssyn är det angeläget att fullfölja detsamarbete när det gäller operations- och systemanalytiska studier som verketinlett med FOA. förhoppning är att det därvid skall bli möjligtatt ge statsmakterna underlag för beslut ifråga om målsättningen för vintersjöfarteri och också dimensioneringen avisbrytarkapaciteten i ett längre perspektiv. Även för den framtida operativaledningen av isbrytarverksamheten blir studierna av värde. Faktorer som skallkartläggas och värderas är främst varuflödets storlek och sammansättning,insatta handelsfartyg, kompletterande och alternativa transportmedel,hamnväsendet samt företagens transportplanering och förekommandesystemtransporter. anser det nödvändigt att förstärkaisbrytningssektionen. Detta krävs redan med hänsyn tUl den starktutbyggda isbrytarflottan. Större personalresurser behövs också för att verketskall kunna forcera sina delar av de nämnda studierna. Parallellt medstudierna bör den svensk-finska vintersjöfartsforsk-ningen fortsätta och gesökade resurser för att ytterligare bredda och fördjupa kunskapsunderlaget.Sjöfartsverket beräknar medelsbehovet underde närmaste budgetåren till ca . Sjöfartsverketutfärdar trafikanvisningar att gäUa . Till grund för deutfärdade anvisningama m. m. ligger den väntadeis- och väderlekssituationen, tillgången på isbrytare och isvärdigt handelstonnagesamt trafikvolymen. De utfärdade anvisningarna, som kontinuerligtföljs upp och revideras, ger underlag för avlastare ochbefraktare att planera sina vin-terskeppningar och anskaffa lämpligt tonnage.De i det föregående nämnda studiema torde ge ett breddat underlag för framtidatrafikanvisningar och trafikbegränsningär. För programmet Fartygsverksamhet anger sjöfartsverketföljande. 1975/76:100 Bilaga 8 uS Sjöfartsinspektionenär den huvudenhet inom som svarar för säkerheten ombord påfartyg, skyddet av den yttre miljön från påverkan av fartyg samt de ombordanställdassociala förhållanden. Säkerheten har i detta sammanhang enligt preciseringari tillämplig lagstiftning vidsträckt betydelse. Den omfattar sålundafartygets egenskaper som transportmedel, dess bemanning och de ombordanställdasarbets- och fritidsmiljö. Fartygsverksamhetenär uppdelad i delprogrammen ,Skeppsmätning och Sjöteknisk utredningsverksamhet. Verksamhetensinriktning och omfattning under de olika delprogrammen är huvudsakligen styrd av utvecklingen inom den svenska handelsflottanoch innehållet i den tillämpliga lagstiftningen, i första hand lagen(1965: 719) om säkerheten på fartyg, sjömanslagen (1973: 282),sjöarbetstidslagen (1970: 105), lagen (1972: 275) om vattenförorening frånfartyg och kungörelsen (1954: 550) angåendeskeppsmätning. Utöver av antalet fartyg påverkas verksamheten avfartygens utformning och användningssätt. Så har t. ex. de stigandetransportmängderna av farligt gods medförtinte bara allmänt ökade krav på inspektionen utan också en Viss förskjutningfrån den mer tekniskt betonade tiUsynen av fartygens allmänna skick motlöpande inspektion av fartygens lastningsförhållanden. Innehållet i denämnda lagarna m. m. anger de övergripande målen för verksamheten.Lagstiftningen anger vilka tillsynsförrättningar fartygen skall undergå ochvid vilka intervaller. Därutöver får de övergripande målsättningarna närmareinnehåll genom olika detaljföreskrifter, som i stor utsträckning sjöfartsverketutfärdar. Verkets åtgärder påverkas därvid i hög grad av det internationellasjösäkerhetsarbetet. Arbetsmiljöfrågorna har fått ökad betydelse under senareår. I fråga om denväntade efterfrågan på sjöfartsinspektionens tjänster anför attbehovet av resurser inom sjöfartsinspektionen beror på flera faktorer. En av.dessa är antalet fartyg inom handelsflottan.Av särskild betydelse är den takt med vilken fartyg införlivas i handelsflottan.Ritningsgranskning och tillsynsförrättningar i samband med nybyggnad av fartygoch andrahandsförvärv från utlandet är särskilt arbetskrävande. Under desenare åren har antalet nybyggen varit mycket stort vilket ofrånkomligtpåverkat inriktningen av inspektionens arbete. Återkommande tillsyn ochinspektion av befintliga fartyg har delvis måst eftersättas. Den minskadenybyggnadsverksamhet som är att vänta bör medverka till enbättre balans mellan olika arbetsuppgifter inom både cenlralförvaltningen ochdistrikten. Den fortlöpande kontrollen av fartygen kan ges utrymme liksomuppföljning och konsolidering av de normer som utarbetats . Enbreddning av verksamheten är också angelägen. Detta gäller i första handarbets- och boendemiljön ombord samt transporter av farligt gods. Inom bådadessa områden krävs en successiv utbyggnad av resursema. 1975/76:100 Bilaga 8 119 I samband med att sjöfartsverketscentralförvaltning fick en ny organisationår 1969 visade det sig angeläget att se över sjöfartsinspektionens arbetsformer och organisation. På verkelsinitiativ tillsattes en utredning i delta syfte. Utredningenväntas snart lägga fram sina förslag vilkaberör såväl organisation som resursbehov för verksamheten. Vid utarbetandetav anslagsframställningen har verket samrått med utredningen. Mot bakgrund avutredningens förslag avser i näslaårs verksamhetsplan redovisa sin långsiktiga planläggning för inspektionsverksamheten. Arbetsuppgifterna inom delprogrammetSjöfartsinspektion m. m. är i centralförvaltningenuppdelade mellan fartygssektionen, bemanningssektionen och sektionenför transport av farligt gods. Den huvudsakliga operativa verksamheten liggerpå de sju sjöfartsinspektionsdistrikten jämle inspektionskontoret i Rotterdam.Innan övergår tiU alt angeverksamhetsplaner för de olika enheterna tar verket upp bl. a. sjöfartsinspektionensinformation. En effektivsjöfartsinspektion fömtsätter att information om vägledande beslut, nyanormer, internationella åtgärder, inträffade olyckor och deras orsak verkligennår ut tiU berörda intressenter. Den är också viktig som service åt tillverkareav fartyg eller fartygsutrustning så att dessakan ta hänsyn tUl verkets beslut i sin tillverkning och verksamhet i övrigt.Av en god informationsservice bör följa också minskad belastning på sjöfartsinspektionen t. ex. genom attantalet detaljförfrågningar sjunker och att ritningsgranskningen ger anledningtUl mindre antal anmärkningar. Verket avser därför söka effektivarevägar att sprida information lill berördaintressenter bl. a. genom informativa trycksaker, systematisk utgivning av viktigare beslut och ommöjligt genom det kassett-TV-system som är under uppbyggnad inomhandelsflottan. Utvecklingen inom sjöfartsnäringen bedöms ledatill fortsatt specialisering av fartygen för olika användningsområden. Fartygssektionen ställs därförfortlöpande inför uppgiften att anpassa verksamheten efter nya tekniska utgångspunkter. Det internationella sjösäkerhetsarbetetväntas ge resultat som kräver överarbetning av nu gällande bestämmelser. Frågorsom hör samman med fartygens konstruktion från brandskyddssynpunktkommer alltjämt alt ställa stora krav på verkets resurser.