prop · FY03104 · 1975-12-31 00:00:00 — Enligtgällande lag skall i princip inventarium och balansräkning vara införda iinventarieboken efter räkenskapsårets utgång.Utredningen har föreslagit att årsbokslutet skall vara infört i årsboken efter räkenskapsårets utgång. Som påpekats underremissbehandlingen kan det bli svårt att iaktta denna tidsfrist, om mångaföretag anlitar servicebyrå. Det torde förhålla sig så att någon införing avbokslutet i årsboken inte sker förrän deklaration har upprättats för rörelsen.Detta är också en uppgift som åvUar servicebyråer. Jag föreslåratt årsbokslutet förs in i årsboken så snart det kan ske och senast sex månaderefter räkenskapsårets utgång. Föratt det inte skall uppslå några onödiga svårigheter alt förstå ett årsbokslutbör föreskrivas att årsbokslutet skall vara avfattat på svenska. Ienlighet med förslaget förordar jag att årsbokslutet skall skrivas under av denbokföringsskyldige och att dagen för underskriften skall anges. Utredningenföreslår att bokslutet också skall skrivas under av alla som är obegränsatansvariga för en rörelses förbindelser. Detta syftar sålunda tUl att samtligabolagsmän i handelsbolag, utom kommanditdelägare, skall underteckna bokslutet.I gällande lag finns motsvarande bestämmelser. Jag ansluter mig tiU förslaget.Jag anser däremot inte att det, som framhållits från någon remissinstans,finns behov av regler om att i den mån avvikande mening i fråga om bokslutetförekommer i handelsbolag detta ocksä skall antecknas i årsboken. Jagdelar utredningens uppfattning att i lagen bör finnas en bestämmelse somupptar definitioner på t. ex. olika slag av tillgångar. I gäUande bokföringslagförekommer inte begreppen omsättningstillgång och anläggningstUlgång. I praxisär emellertid en uppdelning på dessa båda slag av tiUgångar vedertagen och aUmäntbrakad. I aktiebolagslagen och lagen om ekonomiska föreningar användsuttryckligen denna indelning i schemat för balansräkningen ochvärderingsreglerna. Imotsats tUl vad som föreskrivs i exempelvis aktiebolagslagen har utredningenvalt att definiera begreppet omsättningstillgångar utförligt. Utredningenföreslår sålunda att tiUgång, som anskaffats eUer tillver- katsför försäljning, förbrukning eUer annan omsättning och som finns kvar irörelsen vid räkenskapsårets utgång skall anses som omsättnings-tiUgång. OmsättningstUlgångär vidare likvida medel, värdepapper för tillfäUigt innehav samt kortfristigfordran, EnUgt förslaget är anläggningstiUgång sådan tUlgång, som är avseddatt brukas i rörelsen mer än ett räkenskapsår. Deföreslagna definitionerna har kritiserats av flera remissinstanser. För egendel anser jag, att det knappast finns skäl att nu avlägsna sig från den praxissom har utbUdats. Denna innebär att med anläggningstiUgång bör förstås sådantillgång som är avsedd att stadigvarande brukas eller innehas i rörelsen, medanmed omsättningstUlgång skall förstås annan tUlgång. En motsvarande definitionföreslogs f, ö, av aktiebolagsutredningen i dess förslag till aktiebolagslag.Jag förordar sålunda att bestämmelsen får en utformning i enlighet med det nusagda. Jag återkommer i specialmotiveringen närmare till innebörden av de olikatUlgångsbegreppen, Idetta sammanhang vill jag också något uppehåUa mig vid begreppen utgtft inkomst och kostnad intäkt. Det man betalar för en vara då man anskaffar denär en utgift. I bokslutet köstnadsförs sedan denna utgift. Är det fråga om enomsättningstillgång tas utgiften upp som kostnad under det år tUlgången harförbrukats. I fråga om anläggningstiUgångar fördelas utgiften på ett flertal årmed hänsyn till tiU-gängens varaktighet. Denna fördelning upptas som kostnaderi form av avskrivningar. Kostnaderna mäts sålunda genom den utgift som förekommit.På motsvarande sätt kan en fördelning mellan olika år ske av inkomster. Enligtmin mening bör man i bokföringssammanhang skilja mcUan de olika begreppen.Detta får betydelse eftersom jag i samband med värderingsreglema kommer attanvända begreppen anskaffningsvärde och åleranskaffningsvärde. Jag föreslårdärför en bestämmelse om att med en tiUgångs anskaffningsvärde skall förståsutgiften för dess förvärv eller tiUverkning, Med åleranskaffningsvärde börförstås motsvarande utgift, om anskaffning skulle ske vid räkenskapsårels utgång,dvs, på balansdagen, Syftetmed en resultaträkning är att utvisa resultatet, dvs, nettovinsten eUerförlusten under räkenskapsåret, samt att belysa hur denna vinst eller förlustuppkommit. För att ge stadga och formalisering åt boksluten anser jag, liksomutredningen, att ett schema för resultaträkningen bör finnas i lagen. Förresultaträkningen används nu i huvudsak två olika typer av uppställningsform.Den ena som är traditionell och direkt anknuten tUl systemet med dubbelbokföring avslutat mot vinst- och förlustkonto är den s. k, kontoformen, Idenna redovisas en intäktssida och en kost- nadssida,som balanserar mot varandra. Posterna står i en uppställning under varandra påvardera sidan. Denna uppställningsform används i stor utsträckning och torde dominerade mindre och medelstora rörelsernas utformning av resultaträkningen. uppställningsform, staffelformen eller rapportformen, har emellertid vunniten snabbt ökad användning. Genom redovisning i olika huvudavsnitt upprätthåUs idenna form en strikt åtskiUnad mellan poster av olika karaktär i rörelsensekonomi. Man tar sålunda upp intäkter och kostnader i särskUda avdelningar förden huvudsakliga verksamheten, för finansiella inslag i verksamheten, förextraordinära poster och för bokslutsdispositioner. Resultatet räknas utetappvis och påverkas sålunda successivt av varje huvudavsnitt som förs in iuträkningen. Utredningenföreslår att lagen skall uppta ett schema byggt på staffelformen. Fleraremissinstanser tiUstyrker uttryckligen förslaget medan från andra instanserviss kritik förs fram, Staffelformenhar enligt min mening betydande fördelar framför andra uppställningsformer. Denger på ett klart och även för lekmannen lätlUlgängligt sätt överbUck över hurresultatet har framkommit. Jag är övertygad om att staffelformen i praktikenger de anställda bättre information än om kontoformen används, Staffelformenhar också andra fördelar. Den medverkar nämligen till en fast och enhetUg ordningför att räkna fram och bestämma vad som är vinst eller förlust. Detta ärvärdefullt, eftersom det är angeläget att ett enhetligt beräkningssätttillämpas i alla olika rörelser när det gäller att göra en intem och extern resultalbedönming.Jag ansluter mig därför till utredningens förslag att bokföringslagen skallinnehålla bestämmelser om uppställningsform för resultaträkningen och attdessa bestämmelser skall bygga på staffelformen, F,n, används emellertid kontoformen i flertalet rörelser, framför allt då imindre och medelstora företag. Jag anser det inte realistiskt att nu kräva atlalla förelag utan undantag skall gå över till staffelformen. börtillåtas använda annan uppställningsform under förutsättning att uppstäUningsformeni fråga ger en tillfredsställande redovisning för hur räkenskapsårets resultatuppkommit. Jaghar redan nämnt att staffelformen ger de anställda en bättre och mer lättiUgängUginformation än andra uppställningsformer. I de företag där det finns särskildaorgan för samråd med de anställda och för lämnande av information bör därför staffelformenvara obligatorisk. Mot bakgrund av att företagsnämndsavlalet mellan LO och SAFinnebär, att företagsombud skall utses på begäran av de anstäUda, om minst tioanställda sysselsätts vid företaget, förordar jag att möjlighet att väljamellan staffelform och annan uppställningsform skall föreligga endast om mindreän tio personer sysselsätts hos den bokföringsskyldige. villi detta sammanhang nämna att det enligt den tidigare redovisade statistikenfinns 25 800 företag av totalt 419 000, som har tio anställda eller mer. Mittförsåg innebär en viss jämkning i förhållande till vad jag fömtsatte i det tilllagrådet remitterade förslaget till aktiebolagslag (11 kap. 5 §). Enanpassning av aktiebolagslagen får därför göras i samband med att propositionföreläggs . Föratt öka möjligheterna för den bokföringsskyldige att bedöma lönsamheten avverksamheten skall resultaträkningen enligt utredningsförslaget alltid upptaverksamhetens bruttointäkter, dvs, omsättningssumman. Rörelsens samtligaintäkter före avdrag för kostnader skall sålunda visas. Utredningens förslag pådenna punkt har inte mött någon erinran och jag ansluter mig till det. Jag villhär erinra om att i förslaget tUl ny aktiebolagslag upptas föreskrift om att brattoomsättningssum-manskall visas också i den offentliga årsredovisningen, men att om synnerligaskäl föreligger dispens från kravet kan medges. Underrubriken bokslutsdispositioner i schemat skall enligt förslaget förändringar iobeskattade reserver anges. Utredningen föreslår undanlag för det fall att enöppen redovisning av obeskattade reserver bara skulle ha ringa betydelse medhänsyn tUl rörelsens förhållanden. För egen del delar jag den uppfattningen,som kommer till synes i några remissyttranden, att undantag från kravet påöppen redovisning av obeskattade reserver, i vart fall såvitt avserlagerreserv, inte bör medges. För de mindre rörelser, som undantaget enligtförslaget var avsett för, torde endast lagerreserver finnas. Eftersom dessaskall öppet redovisas i deklarationen finns det enligt min mening ingen somhelst anledning att de inte också skall visas i bokslutshandlingarna. Utredningenhar funnit att det f, n, inte finns förutsättningar att ge regler omobligatorisk öppen redovisning av s, k. anläggningsreserver. Omman gör längre gående avskrivningar på anläggningstillgångar än deföretagsekonomiskt erforderliga avskrivningarna uppkommer över-avskrivningarsom ger reserver, s, k, anläggningsreserver. På samma sätt som när det gällerlagerreserven kan alltså avskrivningssystemet användas i resultatutjämnande ochresultatreglerande syfte. Man kan skapa och öka reserver, man kan minska ocheliminera reserver. Därigenom kan man för varje räkenskapsår avgöra om manönskar korrigera räkenskapsårets resultat, Idet till lagrådet remitterade förslaget tUl aktiebolagslag framhöll jag att detf, n, saknas enhetliga grander för hur avskrivningsberäkningar skall göras. Skattemässigaöverväganden å ena och företagsekonomiska bedömningar å andra sidan medför oftaolika resultat i fråga om vad som är normal avskrivning. Uppenbarligen påverkasföretagens sätt atl redovisa avskrivningar starkt av skattebestämmelserna. Vidextern bedömning av ett företag, framhöll jag, torde emellertid ett annat måttpå kostnaden för utnyttjandet av den fasta produktionsapparaten vara Jag ansåg emellertid att det är förknippat med flera problem attberäkna normala avskrivningar. De huvudsakliga problemområdena härvidlag ansågjag röra fastställandet av den ekonomiska livslängden, dvs, den tidsperiodunder vUken avskrivningarna skall göras, avskrivningarnas tidsmässigafördelning samt avskrivningstmderlaget. Jag framhöU ilagrådsremissen att en lagreglering av hithörande frågor inte borde ske innanfrågorna kunnat få sin lösning i både teoretiskt och praktiskt hänseende. Enligtmin mening har inte förutsättningama för en lagreglering av frågan omredovisning av anläggningsreserver ändrats. Jag är därför inte beredd attföreslå några bestämmelser härom. Jag vill i detla sammanhang tUlägga att långtifrån alla företag i praktiken har möjUgheter att göra en rättvisandeberäkning av anläggningsreservens storlek, eftersom de inte har de resurseroch den överbUck som krävs för att avgöra vad som i det särskilda fallet skallanses utgöra företagsekonomiskt erforderlig avskrivning. Detav utredningen föreslagna schemat för uppställning av resultaträkningeninnehåller på vissa punkter exemplifieringar. Som exempel på rörelsens intäkteranges sålunda försäljningsintäkter, fakturerade arbeten och provisionsintäkter.Som exempel på rörelsens kostnader anges inköps-, tillverknings-, försäljnings-och administrationskostnader. Vissa ytterligare exemplifieringar förekommer iutredningsförslaget. Denexemplifiering som utredningen har gjort har kritiserats på vissa håll underremissbehandlingen. Från några håll framförs också önskemål om en längre gåendeuppdelning på delposter än vad utredningen har förordat. Föregen del vill jag till en början framhålla att upplysningsvärdet avresultaträkningen självfallet blir större genom en långtgående specificeringav de oUka huvudposterna. Olika metoder kan användas för att specificerarörelsens kostnader. Kostnadema kan exempelvis delas upp, såsom utredningenföreslagit, på inköpskostnader, tillverkningskostnader, försäljningskostnaderoch administrationskostnader. Andra former av uppdelningar är också fullttänkbara. Särskilt i mindre företag kan det framstå som lämpUgt att kostnademadelas upp på olika kostnadsslag såsom löner, hyror, räntor, bilkostnader,försäkringar etc. Enligt min mening torde det i själva verket förhåUa sig såatt det inte är möjligt att finna ett system för en uppdelning som passar allaföretag. Det är också svårt att pä ett rättvisande sätt exemplifiera de olikahuvudposter som bör ingå i en resultaträkning. Detta förhållande föranlederenligt min mening att någon i lag bestämd uppdelning inom de olika huvudposternai resultaträkningen i princip inte bör göras. Jag anser det inte hellerlämpligt att i det föreslagna schemat exemplifiera huvudpostema. Det fåröverlämnas åt de olika företågen att med beaktande av god redovisningssed göraden ytterligare uppdelning som idet särskUda fallet framstår som lämplig. För större och medelstora företagtorde detta leda tUl att någon form av uppdelning ofta måste göras, I detutpräglade småföretaget däremot torde en sådan uppdelning kunna underlåtas. Detnyss sagda har i första hand tagit sikte på huvudposten "rörelsenskostnader". Det gäller emeUertid även i fråga om vissa övriga i resiUtalräkningeningående huvudposter. Beträffande ett par huvudposter synes emellertid en vissuppdelning vara både möjlig och lämpUg att anvisa i lagtexten. Jag återkommerhärtill närmare i specialmotiveringen, 5.4.3Balansräkningen m. m. framhållit har årsboksluten enUgt nu gängse synsätt främst tUl uppgiftatt mäta resultatet av ett räkenskapsårs verksamhet hos ett fortlevandeföretag. Balansräkningen har därför närmast karaktär av en resultatutredningsbalansoch ett instrument för periodisering. Man får alltså inte genom enbalansräkning fram ett absolut mått på företagets förmögenhetsställning.Bestämmelserna om värdering av olika tUlgångar har också utformats mot dennämnda bakgrunden. Balansräkningens uppgift är att i sammandrag redovisarörelsens samtliga tUlgångar och skulder samt eget kapital i rörelsen påbalansdagen. Föralt ge den bokföringsskyldige en lättfattiig ledning för hur balansräkningenskall ställas upp men också för att befordra enhetlighet och jämförbarhetmellan olika företag anser jag, liksom utredningen, att ett schema förbalansräkningen bör finnas i lagen, I likhet med vad som gäller i fråga omresultaträkningen kan en balansräkning presenteras i antingen kontoform ellerrapportform. Den i särklass vanligaste formen är kontoformen. Rapportformentorde knappast ha kommit till praktisk användning hos oss i någon störreutsträckning. Under sådana omständigheter bör schemat bygga på kontoformen medmöjlighet för den bokföringsskyldige att använda annan uppställningsform,under fömtsättning att den andra uppställningsformen ger en likvärdig överblicköver rörelsens stäUning, Somjag tidigare nämnt har utredningen strävat efter att vid utformning avårsbokslutsreglerna nära ansluta till aktiebolagsutredningens förslag tUlredovisningsbestämmelser för aktiebolag. Detta medför att balansposterna grapperaspå det sättet att de lättast realiserbara tillgångarna och de förstförfallande skulderna placeras först. De mindre likvida posterna följer sedansuccessivt. Jag anser att detta är en riktig metod. Utredningen har emellertidvalt att under de olika huvudpostema endast ange exempel på delposter som kananvändas. Detta förfaringssätt kritiseras av några remissinstanser. Bl, a,framhålls att utredningen genom att beskriva posten "likvida medel"med "såsom kassa, bank och postgiro" nått en olycklig lösning,eftersom det f. n. är för- 1 saml Nr 104 bjudetatt i samma post som kassa, bank och postgiro också ta in andra tillgångar. Deinvändningar som riklas mot utredningens förslag har lett mig tUl att i ställetföreslå ett balansräkningsschema uppställt i huvudsaklig överensslämmelse meddet schema som föreslagits av aktiebolagsutredningen. Jag återkommer ispecialmotiveringen till vilka poster som bör ingå i schemat. Somjag nämnt i det föregående avsnittet har utredningen förordat, att mindrerörelser skuUe kunna få undantag från skyldigheten att redovisa obeskattadereserver. Av de tidigare anförda skälen anser jag alt ett sådant undantag ärobehövligt, även när det gäller balansräkningen. De obeskattade reserver dethär är fråga om för de mindre företagen rör lagerreserver och att uppge dessatorde inte medföra svårigheter för någon rörelseidkare, Ulredningenhar föreslagit en särskild bestämmelse om att för varje sammansatt post iårsbokslutet skall lämnas specifikation av de belopp som ingår i posten.Specifikationskravet gäller således både resultaträkningen ochbalansräkningen. Med anledning av framförd remisskritik har jag funnit att detknappast är meningsfullt eller ens möjligt att kräva en sådan specifikation ifråga om resultaträkningens poster. Posterna i denna är alltid sammansatta iden bemärkelsen att alla affärshändelser ingår. Bokföringssystemet skallenligt vad jag tidigare framhållit vara sådant att möjlighet skall finnas attfrån de sammandragna posterna i resultaträkningen via de enskilda kontona ihuvudbokföringen få överblick över resultatpåverkande affärshändelser.Erforderlig spe-cifiering framgår sålunda av den löpande bokföringen. Bestämmelsenom specificering bör enligt min mening hänföra sig enbart till balansräkningen,I fråga om denna finns uppenbarligen behov av att tydligt klargöra vad somingår exempelvis i olika sammandragna fordringsposter. skall specifikationen utgöras av särskUd förteckning, om intepostens sammansättning framgår av bokföringen i övrigt. Sompåpekats från ett par remissinstanser bör vid en datorbaserad reskontra överexempelvis kundfordringar en datalista i klartext kunna motsvara en särskildförteckning. Det är enligt min mening vidare uppenbart att en bank inte vidsidan av reskontralistor skall behöva föra särskUda förteckningar över sina in-och utlåningskonton. Jag föreslår att bestämmelsen utformas så att för varjesammandragen post i balansräkningen skall i specificerad bilaga tas upp de beloppsom ingår i posten, om inte dennas sammansättning klart framgår av bokföringeni övrigt. Den föreslagna bUagan utgör naturUgtvis räkenskapsmaterial. Enligtvad jag tidigare anfört behöver den här avsedda bUagan inte föras in iårsboken. Enligtgällande lag kan en enskild näringsidkare hålla sina privata ekonomiskatransaktioner utanför den löpande bokföringen över sin bokföringspliktigaaffärsrörelse, Lagen kräver emeUertid alt även privata tillgångar och skuldertas med i balansräkningen och inventariet. Som utredningen framhåUer kan frågomaom redovisning av privata tillgångar och skulder knappast ges en principiellt fuUttiUfredsställande lösning. I resultaträkningen kan någon redovisning inteförekomma av intäkter och kostnader, som inte hör till rörelsen. Enbalansräkning, som skall vara en resultatutredningsbalans och slå i samklangmed resultaträkningen, kan då inte innefatta privata tUlgångar och skulder.Samtidigt kan naturligtvis principieUa invändningar riktas mot att åtskillnadupprätthålls mellan rörelsen och en privat ekonomisk sfär. Rörelsen redovisasdå separat, trots att den inte drivs som särskilt rättssubjekt. På detta sätt blirkapitalbehåUningen eller det egna kapitalet något av en fiktion Denbokföringsskyldige får själv fritt bestämma vad han vill hänföra tUlrörelsekapitalet. Utredningenhar funnit att rörelsens ställning inte kan tUlfredsställande bedömas utan atthänsyn tas till att rörelsens tiUgångar kan äventyras av privata skulder ochatt de privata tillgångarna svarar för rörelsens skulder. Utredningenföreslår att redovisning av enskild näringsidkares privata förhållanden skalllämnas i en separat uppställning i årsboken och alltså inte tas in ibalansräkningen. Enligt den föreslagna bestämmelsen skall bland tUlgångarnaredovisas särskilda poster för kontanter, banktUlgodohavanden, värdepapper ochandelsrätter, fordringar, inventarier och annan lös egendom samt fast egendom.Tillgångar och skulder av betydande värde skall redovisas för sig. Föregen del anser jag att redovisning bara av de tUlgångar och skulder, som avserrörelsen, skulle strida mot ett av bokföringslagens syften, nämligen att beredaskydd åt borgenärerna. Borgenärsintressena torde sålunda kräva en årligfullständig redovisning av samtliga tillgångar och skulder, borgens- och andraansvarsförbindelser samt ställda panter. Uppenbarligen är det emellertid så,som framhållits av flera remissinstanser, att uppgiftema har ett begränsatvärde, om någon form av värderingsregler inte kan knytas till bestämmelsen. Enalltför långtgående specificering i enlighet med vad utredningen föreslagitfinner jag vara oreaUstisk, Jag tänker därvid närmast på svårigheterna atträttvisande uppge det privata lösöret. Föratt arbetet inte skall bli alltför betungande för de bokförings-skyldiga, somomfattas av bestämmelsen, anser jag att, som också framhållits av någraremissinstanser, det bör vara tillräckligt att förmögenhetsbUagan tUl denskattskyldiges självdeklaration får utgöra informationsmaterial. För det fallatt räkenskapsåret inte sammanfaller med kalenderåret får denbokföringsskyldige upprätta ny förmögenhetsbilaga vid bokslutstillfället. Dåsålunda sammanställning i form av för- mögenhetsbUagaenligt min mening kan godtas, bör heller inte föreskrivas attsammanställningen skall föras in i årsboken. Det bör räcka med attförmögenhetsbilagan fogas till årsbokslutet som bilaga, Detla medför vidare attden inte behöver skrivas in för hand i den bundna årsboken, vilket tordeunderlätta hanteringen för ett mycket stort antal företag som anlitarbokföringsbyråer. Skyldighetatt lämna uppgifter om privata tillgångar och skulder bör föreligga, om rörelseidkarenär fysisk person. Delsamma bör gälla om det är fråga om obegränsat ansvarigdelägare i handelsbolag, I övrigt bör redovisning av tillgångar och skulderutanför rörelsen inte förekomma, Utredningenföreslår ett system som innebär att den bokföringsskyldige i notanteckningartill årsbokslutet kan lämna kompletterande uppgifter tiU detta. Genom attkompletterande upplysningar ges i form av noter kan enligt utredningenresultaträkningen och balansräkningen hållas fria från tyngande detaljer ochspecialupplysningar. Jaginstämmer i vad utredningen har anfört och anser att i lagen bör införas enbestämmelse om att vissa uppgifter och upplysningar kan intas i noter tiUbokslutshandlingarna. Görs dessa notanteckningar i en särskild handling,behöver denna, enligt vad jag i annat sammanhang anfört, inte tas in i denbundna årsboken. Utredningensförslag innehåller under sex olika punkter regler om uppgiflsskyldighel. Enligtpunktema ett och två skall anteckning göras om värderings- ochavskrivningsgrunder liksom om eventuella förändringar i dessa grunder. Punktentre föreskriver att upplysning skall ges om pensionsåtaganden som inte tagitsupp bland skuldema och inte har täckning i pensionstiftelses förmögenhet, EnUgtpunkten fyra skall fordran hos delägare, styrelseledamot, verkställandedirektör eller firmatecknare uppges, om fordringen är av större betydelse.Bokföringsskyldig fysisk person skall enligt punkten fem lämna uppgift om annanrörelse som han driver, varvid balansomslutning, årets resultat och det totalaegna kapitalet i den andra rörelsen skall anges. Slutligen skall enligt denföreslagna punkten sex upplysning lämnas om annat förhållande av väsentligbetydelse för att bedöma rörelsens resultat och ställning.