prop · FZ03211 · 1975-12-31 00:00:00 — SPN har till uppgift attställa samman myndigheternas praktikaniplaneroch att analyserapraktikantbehoven samt förse arbetsmarknadsverket med underlag för bedömningarav antal, tidsomfatining och aktuella arbetsuppgifter för praktikanter Utöverplanen för den permanenta praktikverksamheten utarbetas ocksä en beredskapsplanför hur ytteriigare praktikanter skall kunna placeras i lägen dåarbetsmarknads- och sysselsältningspoliliska skäl i övrigt kan på- Prop.1975/76:211 234 kallaen sädan åtgärd. Denna beredskapsplan skall hållas rullande för alt möjliggörastor flexibilitet och en nära anpassning till regeringens övrigasysselsältningspoliliska åigärder Päden kommunala och enskilda sektorn har pä samma sätt som på den statliga sidantillfälliga åtgärder vidtagits för att öka antalet praktikplatser. Genomåtgärderna har över 13 000 praktikplatser kunnat ställas till förfogande inomden offentliga sektorn . LO menar i sitt yttrandeöver sysselsättningsuiredningen att som praktik skall anses endast sädantarbete som är ett led i en utbildningsgäng. Bakgrunden lill LO:sställningstagande i denna fråga är vad jag förstår en oro för att lagen omanställningsskydd skall tunnas ut genom att praktikarbete blir en ersättningför fast anställning. Jag fömtsätter att denna fräga behandlas i den särskildaarbetsgrupp som sysselsättningsutredningen ha tillsati för att under detnärmaste ärel studera de problem som är förknippade med praktik i skildaformer. 1 arbetsgmppen ingär företrädare för , , , ,, Svenska kommunförbundei och . Mälet förarbetet är alt genom avtal söka komma fram till positiva lösningar när detgäller praktikanställningar, läriingsanställningar o. d. De beräkningar överbehovet av antalet platser som den tidigare nämnda prak-tikarbetsgmppen gjortligger bl. a. till gmnd för arbetet. Med hänsyn till det arbete som såledespågår finner jag det inte motiverat att nu diskutera frågan om hur entillräckligt stor volym platser skall erhållas. Mot bakgmnd av den av riksdagenbeslutade skyldigheten att anmäla lediga platser till arbetsförmedlingen finnerjag, i likhet med arbetsgruppen för praktikfrågor, det naturiigt att arbetsförmedlingenhar det primära ansvaret för att skaffa fram praktikplatser. När det gäller denstatliga sektorn bör detta, pä det sätt jag förul har nämnt, ske i samråd medSPN. I övrigi bör det inom ramen för planeringsräden vara möjligt att om såbefinns lämpligt komma överens om en annan ordning. Devuxna som är ute på arbetsmarknaden har ofta bristfällig grundutbildning. Dehar skaffat sig sina yrkeskunskaper genom långvarig arbetserfarenhet. Densnabba tekniska utvecklingen leder emellertid till förändringar avtraditionella arbetsuppgifter. I olika yrken krävs ständigt återkommande fort-och vidareutbildning. Förden som tvingas byla yrke efter många är päarbetsmarknaden kan utbildningskraven upplevas som avskräckande. Denmellanliggande omskolningsperioden vid yrkesbyte tenderar att bli allt meromfattande. På samma sätt ökar behovet av utbildning av dem som efter längretids bortavaro från arbetsmarknaden äter önskar förvärvsarbeta. F. n. gällerdetta i första hand kvinnor som har varit hemma för att ta hand om barn. Förstora gmpper som har en svag ställning pä arbetsmarknaden eller inte harförvärvsarbete är brister i utbildningen ett avgörande förvärvshinder. Prop.1975/76:211 235 Eftersamråd med statsrådet vill jag i denna fräga anföra följande.Arbetsmarknadsutbildningen intar en nyckelställning inom vuxenutbildningen.Under de senaste tio åren har mer än en halv miljon människor genomgåttarbetsmarknadsutbildning. För den överväldigande majoriteten av dessa harutbildningen inneburit det första stegel lill en tryggad anställning. Deregelbundna uppföljningar som görs av personer som genomgåttarbetsmarknadsutbildning visar mycket goda resultat. Ca 90 96 av dem som hargenomgått yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning och inte är förhindrade attta förvärvsarbete får arbete efter avslutad utbildning. Drygt90 % av dessa får i sin tur anställning i utbildningsyrkel eller näraliggandeyrke. Med anledning av att del har förekommit en del olikauppgifter i debatten när det gäller utbildningsresultaten vill jag särskiltunderstryka att de ovan angivna procenttalen avser personer som har genomgåttutbildning. Det är också enligt min uppfattning rimligt att mätningarna av utbildningensbetydelse för att hjälpa personer till ett nytt arbete görs bland denna grupp.Personer som - liksom i andra utbildningsformer - avbryter utbildningen på etttidigt stadium - för att de har fält arbete eller av andra anledningar- kaninte förväntas fä anställning i utbildningsyrket. Vissa av avbrotten iarbetsmarknadsutbildning utgör i sig ett problem, vilket kräver särskildainsatser. Sysselsättningsutredningenpekar på att anställningsresultaten är synnerligen goda för de äldre, men attdenna gmpps andel inom arbetsmarknadsutbildningen är relativt läg. Det finnsolika vägar att öka andelen äldre, bl. a. kollektiv information, studiebesök påAMU-center och utnyttjande av ALU-kurser (arbetsliv och utbildning). De nuförbättrade utbildningsbidragen bör också bidra till att öka intresset förAMU. Sysselsättningsutredningenhar diskuterat möjligheterna att införa nägon form av personliga garantier förarbete efter avslutad utbildning. Försök har inletts i län.Erfarenhetema härav får visa om sädana garantier är lämpliga. Riksdagenfattade beslut om omfattande reformering av arbetsmarknadsutbildningen.Fler fick möjligheter att genomgå arbetsmarknadsutbildning bl. a. genom enutbyggnad av bristyrkesutbildningen från 3 000 till 10 000 platser per är. Tilldessa platser ges företrädesrätt ät arbetslösa och personer som hotas avarbetslöshet och därnäst åt sysselsatta som har svag ställning påarbetsmarknaden eller låga inkomster, främst anställda i företag och branschermed svag utveckling. Resurserna för genomförande av utbildningen förstärktes påväsentliga områden. Reformen trädde i kraft . Antaletkursdeltagare har under vären stigit snabbt frän 40 400 till 48000 . Den snabba ökningen får i stor utsträckning tillskrivas deförbättrade villkoren vid utbildningen. Bidragenvid arbetsmarknadsutbildning fick genom reformen en ny principiell uppbyggnad.Bidragen gmndades pä inkomstbortfallsprincipen och anknöts tillarbetslöshetsförsäkringen. Det högsta beloppet för dagpenning Prop.1975/76:211 236 plusstimulansbidrag sattes till . För icke arbetslöshetsförsäkradeinfördes ett särskilt utbildningsbidrag pä , per dag. Flera arbetslöshetskassorhar vid ingången av är 1976 utnyttjat möjligheten att höja ersättningen upptill . Detta innebär att den stimulans till utbildning som det högreutbildningsbidraget skall utgöra försvinner för vissa grupper. Regeringen harmed anledning härav och med stöd av bemyndigande beslutat att fr.o. m. den höja dagpenningen vid arbetsmarknadsutbildning till 130kr. per dag för arbetslöshetsförsäkrade kursdeltagare. Detta innebär attdagpenning tillsammans med stimulansbidrag kan uppgä till , per dag. Förpersoner som inte är arbetslöshetsförsäkrade höjs dagpenningen likaså med 10kr, till , per dag. Detta innebär att utbildningsbidragen kommer altvariera mellan , och ca AMU är i första handuppbyggd för att passa vuxna elever, men möjlighetema för ungdomar under 20 äratt fä del äv AMU har vidgats fr, o. m. . Ungdomar som ärberättigade till kontant arbetsmarknadsstöd (KAS) kan således medutbildningsbidrag studera vid AMU-center. De ungdomar som inte uppfyllerförutsättningarna för KAS kan normalt beredas plats vid AMU-center medordinarie studiestöd. Regeringen har med stöd av bemyndigandebeslutat att ungdomar som i övrigt uppfyller villkoren för kontantarbetsmarknadsstöd - i första hand villkor om alt inte kunna beredas lämpligutbildning - skall kunna fä . per dag vid genomgångav AMU-kurs. Flera länsstyrelser harfört fram synpunkter på lokalisering och dimensionering av AMU-kurser.Ansvaret för planeringen av arbetsmarknadsutbildningen inom varie län liggerpå länsarbetsnämnden som ärligen efter omfattande samråd med arbetsgivare,fackliga organisationer, lokala myndigheler m. fl. upprättar ramplaner förverksamheten. Dessa planer revideras varie halvår. Denna ordning utgör engaranti för att de lokala och regionala behoven prövas pä den nivä som är mestlämpad därför. Det informationssystem som byggs upp ute i länen kan ge änbättre underlag för dessa bedömningar. Kravet på anpassningsförmåga iutbildningsutbudet är grundläggande för planeringen avarbetsmarknadsutbildningen. Därigenom kan man bl. a. bidra till att snabbt görainsatser när det mera långsiktigt planerade utbildningsutbudet inom detreguljära utbildningssystemet inte stämmer med den mera kortsiktiga efterfråganpä arbetsmarknaden. Jag har tidigareöversiktligt berört de förbättrade möjlighetema till arbetsmarknadsutbildningoch annan vuxenutbildning i samhällets eller folkbildningsorganisationernasregi. Dessa utbildningsmöjligheter kommer emellertid inte att vara tillräckligaför att möta de krav framför allt på fort-och vidareutbildning som ställs inomolika yrkesområden. En stor del av dessa utbildningsinsatser måste ske genomintern utbildning i företagen i nära anslutning till den enskilde individensarbetsuppgifter. Sysselsättningsutredningenstankegångar om alt man vid utvecklingen 1975/76:211 237 avde konjunkturpolitiska styrmedeln bör undersöka möjligheterna att utnyttjafondsystem inom företagen för t, ex, vidareulbildning av personalen är som bl,a. LO, , SAF och flera länsstyrelser har påpekat,intressanta. Dessa fonder skulle kunna byggas upp enligt i huvudsak liknandegrunder som gäller för investeringsfond för konjunktumriäm-ning. Ett sädantnytt fondsystem ställt under samhälleligt och fackligt inflytande, skullekunna få stark verkan för att trygga sysselsättningen inom förelagen t. ex.genom utbildning av de anställda eller stöd till lagerproduktion. Företagenspersonalutbildning kartläggs f n. av särskilt tillkallade sakkunniga. Eftersamråd med statsrådet vill jag föreslå att frägan om utbildningsfonderfär behandlas när utredningens kartläggning är avslutad och ställning kan tastill de direktiv som utredningen då kan få för ett fortsatt arbete. Denstatliga personalutbildningens fortsatta inriktning och organisation utreds fn. av en särskilt tillkallad sakkunnig (Fi 1974:05). I den sakkunniges uppdragingår bl, a. att lämna förslag till en närmare koppling mellan personalutbildningenoch det allmänna undervisningsväsendet. Uiredningen beräknas föreligga underhösten 1976. 9.5.6Älgärder för alt anpassa arbetsplatserna Somjag har framhållit mäste en huvuduppgift för sysselsättningspolitikenvara att systematiskt bryta ned de förvärvshinder som finns eller kan uppstå.Häri ingär i lika hög grad åtgärder för att förhindra en utslagning av redansysselsatta som åtgärder för att hjälpa nya grupper in i arbetslivet. Enarbetsmiljö som är bättre anpassad till människans fysiska och psykiskaförutsättningar kommer att orsaka mindre förslitning, mindre utslagningoch därmed färre arbetshandikappade personer. underlättasanställning av personer med handikapp. Det finns, som jag har stmkit under idet föregående, ingen skarp gräns mellan de krav som ställs på arbetsmiljön föratt skydda de anställdas hälsa och insatserna för de redan handikappade. Det är mot denna bakgmndman skall se de ansträngningar statsmakterna har gjort för att koppla sammanhandikapp- och arbetsmiljöfrågor. Hit hör ocksä den lagstiftning som hargenomförts för alt vidga anställningstryggheten och ge anpassningsgruppernaökal stöd i sitt arbete att ge fter människor med arbeishandikappsysselsättning inom det ordinarie arbetslivet. Lagarna om anställningsskydd ochom vissa anställningsfrämjande åtgärder är konkreta uttryck för statsmakternassträvan alt lösa de arbetshandikappades sysselsättningsproblem inom detordinarie arbetslivet. Sistnämnda lag, som bildar grund föranpassningsgruppernas verksamhet, ger arbetsförmedlingen ökade befogenheteratt bereda anställning på den reguljära arbetsmarknaden åt arbetssökande somav skilda skäl har svårt alt konkurrera 1975/75:211 238 Enviktig princip för arbetsmarknadspolitiken mäste vara att den i sä litenulsträckning som möjligt skiljer ut och särbehandlar människor med handikapp. Istället skall så långt möjligt de gängse arbetsmarknadspolitiska instmmentenanvändas. Denna strävan har bl. a. tagit sig uttryck i att ar-betsvården undersenare är i allt större utsträckning har kommit att inordnas i den reguljäraförmedlingsverksamheten. Förde människor som har de största svårigheterna att konkurrera omarbetstillfällena kvarstår emellertid behovet av särskilda stödåtgärder Arbetsmarknadspolitikensuppgift blir att genom kvalificerade, selektiva insatser kompensera deteventuella arbetshandikappet. De insatser jag här talar om spänner över ettvitt fält från uppsökande, kartläggande och förberedande åigärder till åtgärdersom direkt syftar till anställning. För vissa grupper avarbetssökande med handikapp är den yrkesinriktade rehabiliteringen av storbetydelse. För denna rehabilitering förfogar arbetsförmedlingen över en radhjälpmedel. Det är i allmänhet i första hand fräga om att kartlägga denarbetssökandes förutsättningar för skilda yrken. Detta sker genom olika lyperav utredningar och undersökningar, genom anlagsundersökningar och i vissa fallarbetsprövning. Uppbyggnaden av individens förutsättningar sker genomarbetsträning, i anpassningskurser och i vissa fall direkt genomarbetsmarknadsutbildning i andra former. En särskild utredning om denyrkesinriktade rehabiliteringen (YR) har fält till uppgift att bl. a. prövafrägan om hur anpassningskurser och i viss män ALU-kurser (arbetsliv ochutbildning) skall samordnas med landstingens prövnings- och träningsverksamheti framtiden. YR väntas lägga fram förslag i frägan. a. en förbättrad samordning av resurserna bör den yrkesinriktaderehabiliteringen enligt min mening avsevärt kunna effektiveras. Närdet gäller att anpassa arbetsplatserna till de arbetssökandes skildaförutsättningar har arbetsförmedlingen en rad möjligheter till sitt förfogande.Det finns sälunda möjligheter att ge stöd för ombyggnad av arbetsplatserna ochsärskilda anordningar på arbetsplatsen liksom för personliga hjälpmedel iarbetet och arbetsbiträde. Bidrag och län kan ocksä ges för inköp av bil tillperson som pä grund av handikapp annars inte kan ta sig till och frånarbetsplatsen. Förbättringar av detta åtgärdssystem har skettvarie är. För /77 har föreslagits väsentliga förbättringar avvillkoren för bidrag till arbetsbiträde och för stöd lill inköp av bil. Härnämnda bidragsformer liksom bidraget lill halvskyddad sysselsättning är viktigahjälpmedel i anpassningsgmppernas arbete för att underiätta anställningen avpersoner som på grund av handikapp av skilda slag står utanför arbetsmarknaden. Ensärskild arbetsgmpp inom AMS har under är 1975 värderat erfarenheterna avanpassningsgruppernas verksamhet. Arbetsgruppens rapport innehäller ocksårekommendation och förslag med avseende pä det fortsatta 1975/76:211 239 Detfinns ca 4 500 anpassningsgrupper. Aktiviteten i gmpperna skiftar. Denhittillsvarande verksamheten har främst rört sig om omställning inom förelagen.Anpassningsgrupperna bör dock, som ocksä framhålls av den nämndaarbetsgruppen, i fortsättningen i växande omfattning verka för nyanställningarenligt syftet med lagen om anställningsfrämjande åtgärder. Sysselsättningsutredningenhar starkt understmkit anpassningsgmppernas betydelse när det gäller attunderiätta anställning av personer med arbeishandikapp av skilda slag. Jagvill här efter samråd med statsrådet instämma i det resonemang somutredningen för om behovet att föra in arbetsmarknadspolitiken i företagen.Anpassningsgmpperna bör kunna verka för en utbyggd samverkan mellanarbetsmarknadsmyndigheterna, de fackliga organisationerna och företagen ipersonalpolitiska frågor. Det blir därvid en central uppgift förarbetsförmedlingen att i anpassningsgrupperna företräda och särskilt bevakamöjligheterna att arbetsplacera sökande med arbeishandikapp. Det ärviktigt att understryka att i anpassningsgrupperna sker ett uttalat samarbetemellan parterna i företagen och arbetsmarknadsverket i personalpolitiskafrägor medverkan har dock sin största betydelse när detgäller att hävda intressena hos de många arbetshandikappade sökande som stårutan arbete. Utredningenhar ocksä diskuterat andra åtgärder för att underiätta anställning avarbetshandikappade sökande. Vissa förslag har förts fram. Några av de avutredningen föreslagna åtgärderna är konkret utformade, t, ex, ett nytt systemför halvskyddad sysselsättning. Andra har mera principiell karaktär. Till vissafrågor avser utredningen att återkomma och behandla mera utföriigt i sittslutbetänkande. Jagvill här anmäla att sysselsättningsutredningen efter särskild framställninghar fält resurser för att i en försöksverksamhet pröva utredningens förslag omersättning till anställda som frivilligt lämnar ett arbete för att underiättaanställning av personer med arbeishandikapp. 1 försöksverksamheten skall ocksäprövas förslaget om handledare för psykiskt och socialt handikappade ianslutning till verksamheten med bidrag till arbetsbiträde. Jaghar i tidigare sammanhang uttalat att halvskyddat arbete för mängaarbetshandikappade är den bästa lösningen av sysselsättningsproblemet, främstdärför att det är föriagt till arbetsställen inom det ordinarie arbetslivet.Stora ansträngningar bör därför göras för att genom denna stödform möjliggöraanställning pä den reguljära arbetsmarknaden av personer som annars skulle havarit hänvisade till särskilt beredskapsarbete, arkivarbete eller verkstad förskyddat arbete. Ett ytteriigare skäl för denna inriktning är att samhälletskostnader för de skyddade arbetsplatserna är väsentligt större än kostnadernaför den halvskyddade sysselsättningen. Sysselsättningsutredningenhar lagt fram förslag till ändrad bidragskon- Prop.1975/76:211 240 slmktionför halvskyddad sysselsättning. Förslaget innebär att statsbidrag underanställningens försia skall utgå med 75 96 av den totalalönekostnaden, under de därefter följande tolv månaderna med 50 96 och däreftermed 25 96. Nedlrappningen skall enligt förslaget ske utan särskild prövning ominte arbetsgivaren begär förhandlingar och visar att nedlrappningen inte ärrimlig. Vidare skall enligt utredningens förslag möjligheten atf överfora enredan anställd till halvskyddat arbete finnas kvar. En sädan överföring skallkunna medges om och när en arbetshandikappad utifrån har anställts och bidragetför denne har trappats ned till 25 96. Bidraget för den tidigare anställdeskall därvid uppgä till av den totala lönekostnaden.Sysselsättningsutredningen har i detta sammanhang slutligen uttalat sig för atthalvskyddad sysselsättning skall finnas ocksä på statens område. För dettakrävs i så fall att del utfärdas regler och anvisningar för de statligamyndigheternas budgetering soni, gör det rimligt och önskvärt att utnyttjadenna möjlighet. Jag vill med anledning avsysselsättningsutredningens förslag till ändrad bidragskonstruktion förhalvskyddad sysselsättning anföra följande. Som jag har sagtmäste en viktig princip för arbetsmarknadspolitiken vara att den i sä litenutsträckning som möjligt skiljer ut och särbehandlar personer med handikapp.För de människor vars personliga handikapp ocksä utgör ett reelltarbeishandikapp finns emellertid behov av särskilda stödåtgärder. Uppgiftenblir därvid i första hand att genom individuellt anpassade åtgärder sökakompensera arbetshandikappet. Detta kan ske pä olika sätt, bl. a. genomombyggnad av arbetsplatsen och personliga hjälpmedel i arbetet. För sädana ochandra anpassningsätgärder lämnar samhället bidrag. Möjligheterna tillindividuell anpassning äremellertid begränsade och varierar naturiigtvis efterarbetshandikappets art och grad. För många människor kvarstår, även sedanförsök har gjorts all sä långt möjligt anpassa arbetsplatsen, en väsentligbegränsning i arbetsförmågan. Det är för att tillgodose dessa människorsrättmätiga krav på arbete som stimulansbidraget till halvskyddadsysselsättning har kommit till. De bidragsvillkor för derhalvskyddade sysselsättningen som gäller , och som innebäratt arbetsgivare erhåller 40 96 av den konlantlön inkl. semesterersättning somhar betalats ut lill arbetstagarna, har medfört en god expansion avverksamheten. Omkring 2 000 personer har varie är sedan nu gällandebidragsvillkor infördes på detta sätt fått anställning inom det ordinariearbetslivet. Till bilden hör emellertid att den möjlighel som finns för företagatt efter särskild prövning av arbetsmarknadsverket få överföra redan anställdarbetshandikappad till halvskyddad sysselsättning har utnyttjats på sä sätl attandelen överförda av det totala antalet anställda i halvskyddat arbete har ökatkraftigt . Denna tendens har varil särskilt märkbar under desenaste åren. Denna utveckling finner jag oacceplabel med hänsyn till att enviktig princip bakom trygghetslagstiftning är att företagen har ettprimärt ansvar för sina an- Prop.1975/76:211 241 ställda,särskilt då för dem som i företagets tjänst har slitits ut iarbetet. Jagdelar den uppfattning som ligger till grund för sysselsättningsutredningensförslag till bidragskonstruktion. Stödets uiformning bör i högre grad ännuvarande bidragsvillkor stimulera till nyanställning. För detta krävs ett högtinitialbidrag. Det synes ocksä motiverat att ge stödet en utformning som tarhänsyn till alt arbetsförmågan i normalfallet successivt förbättras och efteren viss tids inträning pä den aktuella arbetsuppgiften blir jämförbar medarbetsförmågan hos personer utan handikapp. Jagföreslär att bidragsvillkoren för halvskyddad sysselsättning får följandeprincipiella utformning. Vid anställning av person vars arbetsförmåga väsentligtunderstiger vad som bedöms vara normal arbetsförmåga i den aktuellaarbetsuppgiften, får statsbidrag utgä till förelag, kommuner och statligaaffärsdrivande verk i normalfallet enligt följande År1 , .. 75 96 År 2 , . . kri... Ar 4 . , , 20 96 EfterOärde ärel utgår i normalfallet inget bidrag. Samtliga bidragsatser ärberäknade pä den totala lönekostnaden för den anställde. Somjag har angeit bör inte bidrag ulgä för arbetstagare som utför fullarbetsinsats. Genom val av arbetsuppgifter liksom insatser för inskolning ocharbetshjälpmedel bör det efter en övergångsperiod vara möjligt för mångaarbetstagare att fullgöra en sådan insats. Efteren treårsperiod bör dock länsarbetsnämnden kunna medge dispens för fortsattbidrag när det är uppenbart orimligl att trappa ned till 20 96. fall bidrag utgär och arbetsförmågan är så begränsadatt en avveckling av bidraget uppenbarligen inte är rimlig börlänsarbetsnämnden även kunna ge dispens för fortsatt bidrag på denna nivå. 1båda fallen skall fråga om fortsatt bidrag prövas med vissa intervall. Stödettill halvskyddad sysselsättning har formen av försöksverksamhet. Det ligger isådan verksamhets nalur att utrymme bör finnas för experiment. För vissapersoner är det pä grund av handikappets art och svårighetsgrad orealistisktatt räkna med att arbetsförmågan ökar i nämnvärd omfattning ens efter avsevärdtids inträning. Jag tänker här främst på de ungdomar som pä grund av fysiskahandikapp har fält sin utbildning i särskilt tillrättalagda former och somefter avslutad utbildning i mänga fall ställs inför förtidspension som endaförsöriningsallemativ. För att förbättra dessa ungdomars möjligheter tillarbetsanställning föreslär jag att arbetsmarknadsverket ges möjlighet alt tillungdom under 25 är under anställningens utge statsbidragmed 90 96 av den totala lönekostnaden. Efter bör bidragfä utgä med 50 96. Efter fyra är skall en prövning ske av såväl den enskildesarbetsförmåga som bidragsnivän. Prop.1975/76:211 242 Entanke bakom denna konstruktion är att det under en relativt längin-iroduktionsperiod skall ges möjlighet för arbetsgivaren och den anställdeatt komma till klarhet om vilken arbetsuppgift pä arbetsplatsen som är mestlämplig med hänsyn lill den anställdes förutsättningar.