prop · FZ03211 · 1975-12-31 00:00:00 — Det krävs emellertid en medvetenplanering för att nå avsedda resultat. Det är därför av slor vikt attsamplaneringen utvecklas mellan industrin och myndigheter med ettregionalpolitiskt ansvar. Industrisysselsättningensförväntade betydelse främst för ulvecklingen inom skogslänen - men även förflera svaga arbetsmarknader i andra delar av landet - ställer krav pä ökadhandlingsberedskap och aktiv planering frän samhällets sida. Detta gäller inomramen för både regional- och industripolitiken. 1975/76:211 98 Förindustripolitikens del innebär detta att finna former för ökad planmässighet iindustrisektorns och i de olika industribranschernas utveckling och utbyggnad.Det ligger i sakens natur att de s. k. tunga branscherna - främstskogsindustrin, järn- och stålindustrin, petroindustrin, varvsindustrin ochden tyngre verkstadsindustrin - måste ägnas särskild uppmärksamhet. Dessabranscher är centrala för den svenska ekonomin. Flera av dessa branscheruppvisar vidare en påtaglig geografisk koncentration. De enskildaproduktionsenheterna inom dessa branscher är dessutom sä gott som undantagslösthelt dominerande vad avser sysselsättningen på de orter där de är belägna. a. skogs- och stålindustrin har etablerats s, k. branschråd. Bland rådensuppgifter ingår bl. a. att inhämta, sammanställa och analysera företagensplaner vad avser t. ex, produktion, investeringar och sysselsättning. Dessabedömningar rörande den framtida branschutvecklingen, såväl totalt som inomskilda regioner, kan, vid sidan av den självklara induslripoliliska betydelsen,också komma att utgöra ett värdefullt underiag förden regionala planeringen. branscher där särskilda branschråd upprättats bör bl. a. länsplaneringensmaterial kunna användas. Men även inom den övriga industrin krävs enligtrapporten erfarenhetsmässigt kraftfulla industripolitiska åtgärder. Anspråkenpå en samordning och samverkan mellan industri-, regional- ochsysselsättningspolitiken är här ofta stora. Vissaindustripolitiska åtgärder vidtas inom ramen för de statliga företagen. Detspeciella samhällsansvar som åvilar Statsföretag, genom den s. k. offertprincipen,ger samhället möjlighet att påverka gruppens etablering såatt hänsyn tas tillregionala-och sysselsättningspolitiska mäl. Det faktum attstatsförelagsgmppensvararförnärmarelO 96 av landets totala industriinvesteringaroch att dessa i betydande utsträckning gjorts i stödområdet geren indikationpå gmppens belydelse för utvecklingen och den regionala fördelningen avindustrisysselsättningen under resten av 1970-talet. Arbete pågår ocksä i samförståndmellan ägare och Statsföretag föratt internt organisera gruppen, så att dessförmåga ökaratt ulgöra ett viktigt insimment inom näringspolitiken. Detfinns ocksä en rad stödformer för att stimulera industrins utveckling, t.ex.lokaliseringsstöd, branschstöd, allmänt kredit- och utvecklingsstöd samt FoU-stöd.Användningen av dessa stödformer bör enligt rapporten så långt möjligtsamordnas så att en planerad expansion inom industrin kan åstadkommas. Men äveninom branscher som bedöms vara pä tillbakagång kan ett samspel mellanregional- och industripolitiken medverka till att en eventuellsysselsättningsminskning styrs så att kapitalförstöringen begränsas ochneddragningen av sysselsättningen görs i en socialt acceptabel takt. Undersenare är har ett ökal samspel vuxit fram mellan regionalpolitiken och industripolitikensom en naturiig följd av de ökade ambitionerna på bl. a. sysselsättningensområde. Denna utveckling bör fortsätta, 1 exempelvis arbete med länsplaneringenhar länsstyrelserna utgått från bl, a, de analyser Prop.1975/76:211 99 ochbeslut som gäller näringsgrenar, branscher etc, som skett på riksnivå. Efterdiskussioner med kommunerna och intressenterna på länsplanet harlänsstyrelserna därefter i sina förslag till länsprogram angivit åigärder sombör sättas in i olika delar av länets näringsliv. Flertalet länsstyrelser harbehandlat industrins utvecklingsmöjligheter i länet och i den löpande verksamhetenintar kontakterna med näringslivet en framträdande roll. 1 flera län harsärskilda industriprogram upprättats och samarbetet med industrin har givitsfasta former. Så gott som samtliga länsstyrelser diskuterar i förslagen tilllänsprogram också möjligheterna att styra industriutvecklingen efter deregionalpolitiska riktiinjema. Irapporten framhålls att stor vikt bör läggas vid de regionala aspekterna påindustripolitiken i det fortsatta arbetet med länsplaneringen. Det är i dettasammanhang väsentligt att arbetet bedrivs pä ett likartat sätt i hela landet.Arbetet bor därför gmndläggas genom att medverkar vidframtagandet av underiag för statsmakternas industripolitiska ställningstaganden. Ettsädant underiag bör efter en central utvärdering kunna tjäna som riktlinjer förden industri- och lokaliseringspolitiska verksamheten pä länsnivå. Deavvägningsproblem som kan uppstå mellan de regional- och industripolitiskaintentionerna mäste göras av regeringen. Efter centrala anvisningar bör arbetemed och uppföljning av de regionala industripolitiska frågorna kunna ske pälänsnivå. Säväl länsstyrelser som-företagareföreningar och länsarbetsnämnderhar härvid en väsentlig roll att spela. Vidare bör arbetet läggas upp i samrådmed kommuner, fackliga organisationer och näringslivsorganisationer. 5.2Näringspolitik (SOU 1975:90, kap. 8) Ävensysselsättningsuiredningen diskuterar i sitt näringspolitiska kapitelkopplingen mellan regionalpolitiken och industripolitiken. Med utgångspunktfrån centrala riktlinjer för näringspolitiken bör, enligl utredningens mening,regionala näringspolitiska program upprättas inom ramen för länsplaneringen.Dessa bör innehålla dels en prognos för regionens utveckling, dels ett programför åtgärder som syftar till att utveckla regionens näringsliv. Målet för ettsådant program bör vara alt i regionen utveckla ett näringsliv som är effektivtpå läng sikt och som dessutom ärsä mångsidigt att regionens invånare erbjuds enarbetsmarknad med stora valmöjligheter. Mångsidigheten i näringslivet skalldärtill garantera regionen en motståndskraft mot konjunkturvariationer ochplötsliga strukturförändringar. Enfömtsättning för att samhället skall kunna genomföra regionala nä- Prop.1975/76:211 100 ringslivsprogramäratt man haröverblick över konkreia projekt som planeras inom näringslivet. Denäringspolitiska styrmedlen handhas av ett stort antal institutioner -bäde på central och regional nivä. Ett organisatoriskt problem är att i ökadutsträckning samordna verksamheien i dessa institutioner dels internt, dels irelation lill övrig ekonomisk politik. Denpågående integrationen av långtidsutredning, industripolitiska utredningar ochlänsplanering bör enligt utredningen utgöra den bas varifrån envidareutveckling av den ekonomiska planeringen utgår. På länsplanet bör ettkonlinueriigt samarbete mellan länsstyrelser och länsarbetsnämnder utformas. Isamarbetet bör ocksä företagareföreningarna delta. Det är enligt utredningensmening av mycket slor vikt att därvid ge ett ökat utryrhme ät kontakterna medlokala organ och inte minst fackliga representanter. Sysselsättningsutredningenavseratt i det fortsatta utredningsarbetet pröva förutsättningarna förenutveckling av dél näringspolitiska arbetet pä regional nivä. Formerna församarbete mellan statliga länsorgan, kommuner, företag och de anställdasfackliga representanter är där ett av de problem som mäste lösas. En annan äranknytningen mellan länsorgan och näringspolitiska institutioner pä centralnivå. Detindustripolitiska arbetet mäste enligt utredningen utgä frän betydligt merdjupgående analyser av utvecklingstendenser, problem och möjligheter i enskildabranscher. Tillkomsten av statens industriverk har starkt förbättratmöjligheterna att samordna insamling och bearbetning av information pä detindustripolitiska området. Industrinsstrukturproblem är ofta branschspecifika, och vissa av de industripolitiskainsatserna har därför gjorts inom ramen för olika branschprogram. Förnärvarande pågår en uppbyggnad av informationssystem i anslutning tillbranschråden. Som utgångspunkt för åtgärder på det industripolitiska området ärdet emellertid inte tillräckligt med en information som ger en uppfattning omproblem och utvecklingstendenser inom en bransch som helhet. För att kunnaförbereda lämpliga åtgärder krävs information om situationen inom enskildaföretag eller grupper av företag. Förulsättningama för samhällets ingripandenskiftar mycket frän ort lill ort, och de åtgärder som sätts in mäste oftaavpassas efter de speciella omständighetema i varie enskilt fall. Föratt ge samhället möjligheter att bedöma situationen inom enskilda företag haren försöksverksamhet startats med ett system för information mellan företag ochsamhälle (). Där besvarar företagen enkäter om sina planer pä fem ärs sikt. Samhälletkan naturiigtvis aldrig få ett tillfredsställande informationsunderiag för sinsysselsättningspolitik om sysselsätiningsplaneringen inom enskilda företag ärbristfällig. Enligt sysselsättningsulredningens mening bör samhället kräva attåtminstone de slörre företagen upprättar sysselsättnings-planer. Dessa börgälla bäde det kortsiktiga - konjunkturpolitiskt intressanta - perspektivet ochdet medellånga. Prop.1975/76:211 101 isamråd mellan förelag och representanter för de anställda. Enutveckling mot en ökad samordning mellan regional- och näringspolitik kräveren anpassning av informationsunderiaget. Möjligheterna till flexibilitet iexisterande företags produktval bör belysas. Enligt utredningens mening bör manundersöka förutsättningarna för att ta in denna typ av uppgifter iinformationssystemet företag-samhälle. Arbetetmed en förbättring av informationen om situationen inom enskilda företag arenfråga som är intimt förknippad med det regional politiska beslutsunderiaget.Informationssystemet företag-samhälle utnyttjas inomlänsplaneringen. Stora förändringar genomförs f. n. i länsplaneringsarbetet.Det sysselsättningspolitiska inslaget förstärks och de näringspolitiskafrågorna ges ökat utrymme. Idet näringspolitiska kapitlet kommenterar sysselsättningsutredningen ocksånägra huvuddrag i långtidsutredningens bedömningar av den ekonomiskautvecklingen fram . Sysselsättningsuiredningenpekar på huvudproblemen i den ekonomiska politiken under resten av 1970-lalet.Man menar därvid att oljekrisen har bidragit till att fördjupa den pågåendeintemationella konjunktursvackan. Vi harf n. ett kraftigt underskott ibytesbalansen. En av degrundläggande uppgiftema för den ekonomiska politikenunder återstoden av blir att återställa jämvikten i bytesbalansenoch att dämpa inflationen. Detär uppenbart att det under dessa förhållanden är en krävande uppgift attförverkliga de sysselsättningspolitiska ambitionerna. En allmänt expansivpolitik, som från sysselsättningssynpunkt kunde vara önskvärd, för med sig enökad press uppåt på priserna och ytteriigare påfrestningar på den yttrebalansen. En återhållsam politik riktad mol den interna efterfrågan innebäratt sysselsättningen hålls tillbaka. Ett bidrag till lösningen av konflikten ärenligt utredningen en ekonomisk politik med ett stort inslag av selektiva ochanpassningsfrämjande medel. Detkan i vissa avseenden föreligga en konflikt mellan sirävan mot en förbättradsamhällsekonomisk balans och önskemålen om en snabb ekonomisk tillväxt.Samtidigt bör en hög tillväxttakt för produktiviteten rimligen göra detlättare att hålla balans gentemot utlandet. Genomförandel av en utbyggnad avsamhällets service underiättas givetvis betydligt om samhällets resurser totaltsett ökar snabbt. Detsamma kan sägas om åtgärder för en fortsatt utjämning avden privata standarden. Enav näringspolitikens väsentligaste uppgifter är enligl sysselsättningsutredningenatt främja en strukturomvandling i sådana former att de negativa konsekvensernaunder omvandlingsprocessen inte blir oacceptabla. För de näringspolitiskainstitutionerna kommer detta att medföra ökade Prop.1975/76:211 102 kravpå en aktiv planering av den strukturella utvecklingen av näringslivet. Utredningengär därefter in pä de näringspolitiska medlen och menar att de i storutsträckning har formen av kreditstöd till näringslivet. Man betonar värdet avatt de ökade möjligheterna till investeringar inom näringslivet tas tillvarainom ramen för det syslem för en vidgad sysselsättningsplanering som manföreslär. Valet av investeringsobjekt bör enligl utredningen baseras påkalkyler av olika projekts kostnader och intäkter från samhällsekonomisksynpunkt. Sysselsättningsutredningenmenar att mycket talar för att framställning av kompletta system kommer att blien allt viktigare del av industriproduktionen. Det gäller inte minst den delav produktionen som gär på export. Produkterna kan exempelvis bestå av helaindustrianläggningar, system för undervisning, kollektivtrafikförsörining ochsjukvård eller anläggningar på miljövärdsomrädet. Utredningenkonstaterar ocksä att tillgången till yrkesutbildad arbetskraft är god iSverige internationellt sell. Här finns en tekniskt avancerad industri som börha förutsättningar för en produktion av det slag som här diskuteras. Även i ettannat avseende kan vårt land tänkas ha goda förutsättningar för vissa slag avsystemproduktion. Vär höga levnadsstandard och våra långtgående ambitioner påsamhällsservicens område gör att vi, intemationellt sett, har höga krav påstandard vad gäller exempelvis tekniska lösningar av sjukvärds-, utbildnings-eller miljöproblem. Jämfört med andra länder visar sig därför efterfrågantidigt i . En produktion som i inledningsskedet är inriktad på atttillgodose en inhemsk efterfrågan kan därför -i samband med en tilltagandeutländsk efterfrågan - i allt större utsträckning komma att finna avsättning påexportmarknaden. Därtill kommer att denna typ av produkter i värt land oftautnyttjas inom den offentliga sektorn. Då projekten planeras bör därmedsamhället ha relativt goda möjligheter att bedöma efterfrågan pä produkternaåtminstone inom landet. Detkan enligt utredningen bli en av näringspolitikens väsentliga uppgifter iframtiden att ta initiativ till och bidra till genomförandet av sådana projekt.För att dessa mycket stora projekt över huvud taget skall bli möjliga attgenomföra krävs emellertid ett långtgående samarbeie mellan olika intressenter. Sysselsättningsutredningendiskuterar allmänt sambanden mellan energitillförsel ochsysselsättningsutveckling. Sett på mycket lång sikt kan produktionsmetodernaanpassas till en situation med stor knapphet i fräga om energiförsörining.Därigenom kan sysselsättningen skyddas vid minskad energitillförsel, men detsker dä till priset av en långsammare tillväxt i, eller minskning av,levnadsstandarden. Enmera långsiktig dämpning av tillväxten i energianvändning måste därförgenomföras med uppmärksamheten ständigt riktad mot effekterna påsysselsättningen under själva anpassningsprocessen. Kraven pä minskad tillväxti energianvändningen kan komma att ge utslag i en snabbare struk- 1975/76:211 103 turomvandling.Sannolikt kommer vissa regioner att drabbas speciellt hårt.Sysselsättningsutredningen förbereder inför nästa utredningsetapp ett samarbetemed energiforskningsdelegationen. Avsikten är att därvid belysa dels de direktasambanden mellan sysselsättningsutvecklingen och förändringar ienergianvändningen, dels energitillförselns betydelse för standardutvecklingen. 5.2.3Remissyttranden (SOU 1975:90 kap. 8, SOU 1975:91 kap. 6) Flertaletremissinstanser behandlar näringspolitiken. Samtliga anser att en förstärkningav näringspolitiken krävs för att de sysselsättningspolitiska ambitionernaskall kunna nås. Flera remissinstanser bl. a. i Göteborgs-ochBohus län samt framhäller därvid vikten av attfrämja utvecklingsmöjligheterna för de mindre och medelstora företagen. Svenska Handelskammarjörbundel och menar an den nödvändiga investeringsexpansionen inte kanförverkligas utan en allmän höjning av lönsamhetsnivän. En generelllönsamhetsförbättring skulle förhindra en snabb utslagning av produktionskapacitetoch ge upphov till en bred investeringsexpansion, vilket inte kan väntas vidselektiva kapitaltillskott med den inriktning som utredningen förordar. Vidaremenar man, skulle sannolikt en mer effektiv fördelning av kapitalet bli följdenav en högre lönsamhetsnivä. Detär nödvändigt med en industriell tillväxt speciellt mot bakgrund av sysselsättningsutredningensdiskussion om behovet att skapa en tillräckligt snabb investeringsutveckling isyfteatt åstadkomma balans i våra utrikesbetalningar. LOvändersigemot den traditionella metoden att få till stånd investeringsökningargenom att öka företagens lönsamhet. Denna metod är, menar man förknippad medbetydande nackdelar. Den är inte särskilt effektiv när efterfrågan ochkapacitetsutnyttjandet ärsvagt. Den har inte hellerönskvärda fördelningspolitiskaeffekter och den gör expansionens inriktning beroende av tidigare pe-riodersvinster i resp, företag, LOanför vidare att det givetvis är nödvändigt alt upprätthålla lönsamhet inomnäringslivet om det nuvarande ekonomiska systemet skall fungera. Finansieringav en betydande del av investeringarna med ägarkapital är nödvändig för attföretagen skall kunna vidmakthålla sin soliditet. Detta kan ske antingen genomsjälvfinansiering eller genom att främmande ägarkapital tillförs genomnyemissioner av aktier. En hög självfinansiering är inte önskvärd, dels därföralt man föriorar förmågan att styra investerings-utvecklingen viakapitalmarknaden, dels därför alt del innebär en stark förmögenhetsökning på ettfätal händer. Självfinansieringen har ocksä fallit under hela efterkrigslidenmen tenderat all ålerigen öka . Aktieemissionerhar enligt LO haft mycket lilen betydelse för Prop.1975/75:211 104 industrinstotala finansiering, 3-4 96 under 1950- och 1960-lalen, men har ökat väsentligtunder . Skall de bli ett alternativ till en alltför högsjälvfinansiering mäsle de även fortsättningsvis förbliomfattande. Det är mol denna bakgrund som insatsen av pensionsmedel somriksvilligt ägarkapital via Ijärde AP-fonden skall ses. Ettavvisande av generella lönsamhetsökningar inom industrin innebär då att deselektivt inriktade näringspolitiska insatserna med syfte alt skapa entillräcklig expansion av näringslivet kraftigt måste förstärkas. Ökade insatserav riksvilligt kapital via och en vidare utbyggnad av detstatliga företagandet gmndat påen mer utvecklad planering kommer enligt LO attbli centrala inslag i denna politik. Länsstyrelsernai och anför att statens jälv genom sina företag börskapa en nödvändig industrilill växt. Den senare menar också attell utnyttjande av möjligheten till kombinationsfrisläpp av investeringsfonderpå samma sätt som skedde , skulle först och främstbidra till att minska undersysselsättningen i länet, men också bidra lill enhöjd förädlingsgrad, minskad konjunklurkänslighet och förbättrad yrkesmässigdifferentiering. erinrar om att huvuddelen av dessinvesteringar redan nu sker i från sysselsättningssynpunkt angelägna regioner.Statsföretags verksamhet ärstarkt inriktad mol tung basindustri (ca 70 96) ochsädan industri är för etablering i stor utsträckning bunden till vissa givnaförutsättningar. Därmed har Statsföretag ganska begränsad potentialföretablering i orter utvärderade med hänsyn till sysselsättningsbehov, omgivna fömtsättningar med hänsyn till dess verksamhetsinriktning saknas.Statsföretag erinrarom att man beslutat inrätta en fond för finansiering avolika samhällsmotiverade projekt i gruppen och att detta arrangemang på siktkommer att något vidga potentialen för fristående etableringar utanförnuvarande verksamhetsorter. Statsföretaganför vidare att i flera länsplaner och även i sysselsättningsulredningensbetänkande har det s.k. offertsysiemet aktualiserats. Del framhålls alt dettabör komma till användning i större ulsträckning än för att därmed ökastatsföretagsgruppens ekonomiska förutsättningar för regionalpolitiskainsatser. Statsföretag är berett att verka för en praktisk uiformning av dettasystem. EnliglStatsföretags uppfattning skulle offertsystemets positiva möjligheter kommabättre till sin rätt om systemet upptogs bland de generellt tillgängligalokaliseringspolitiska medlen. Härigenom skulle man fä ett generellt medel, somi de enskilda fallen kan la hänsyn till den akluella kostnadsbilden, vilketförmodligen skulle leda till att en rik flora av etableringsbara projekt skullebli tillgängliga för myndigheternas utvärdering. Systemet har redan tillämpatsutanför den statliga sektorn i t. ex. Stekenjokk-fallet. Idagens situation förefaller behovet av ganska små etableringspojekt förutjämning av obalanser inom regionerna vars mest framträdande. Delta talarföratt systemet bör utformas sä att riksdagsbehandling av varie enskilt projekt Prop.1975/76:211 105 Enutbredd uppfaltning bland remissinstanserna är att en bättre samordning börkomma till slånd mellan regional- och industripolitiken. Samordningen bör sombl. a. i och i länanför, komma till ständ på alla nivåer. I länmenaratt behovet av samordning av olika sektorers planering och åtgärder tordevara mera påkallat pä central nivä än inom länen. Man är också besviken överatt utredningen i detta delbetänkande inte uppfyllt sin uttalade ambition attnärmare sammankoppla närings- och regionalpolitiken. Länsslyrelseni anser alt mycket av arbetet med framtagandet av underiag förstatsmakternas näringspolitiska ställningstaganden bör kunna ske pä regionalnivä. Däremot finns det självfallet ett flertal exempel på näringspolitiskaaktiviteter som förutsätter en vidare överblick än vad som är fallel påregional nivä, t. ex. det utredningen tar upp om organisation av storaindustriella samverkansprojekt. Sysselsättningsuiredningen lägger ocksä storvikt vid regionala produktionssystem och analyser av sädana system som enviktig utgångspunkt för arbetet med regionala näringslivsprogram. Liknandesynpunkter förs fram av flera andra länsstyrelser och landsting. iKalmar län menar därvid att såväl kommuner, landsting som enskilda företag ochfackliga organisationer bör medverka i utformningen av regionalanäringslivsprogram. Detta kan lämpligen ske genom all investerings- ochsysselsätlningsplaner fortlöpande utarbetas och samordnas på länsnivå.Vilhelmina kommun anför i detta sammanhang att ska de regionala näringslivsprogrammenvara meningsfulla måste de kopplas till aktiva åtgärdsprogram. Samtligatillgängliga näringspolitiska medel bör därvid utnyttjas. EnligtRR Kbör länsstyrelserna medverka vid framtagandet av underiag förstatsmakternas industripolitiska ställningstaganden. Det torde vara nödvändigtmed en viss enhetlighet i de underiag länsstyrelserna tar fram. börman beakta att förutsättningarna varierar i olika delarav landet. Därför börutrymme ges för en viss flexibilitet vid framtagning av planeringsunderiaget. Landstingeti anför att förslaget om regionala näringslivsprogram bör kunnaleda lill att samhällets resurser utnyttjas effektivt. I det sammanhanget börförslaget om regionala produktionssystem kunna utgöra en värdefull del. Förlandstinget framstår det vidare som naturiigt att ett regionaltnäringspolitiskt utvecklingsarbete sker inom ramen för länsplaneringen.Landstinget betonardock vikten av all genomförandemedel mer konkret kopplastill länsplaneringens åtgärdsprogram än vad som varil fallet. Någralänsstyrelser tar upp sysselsättningsutredningens förslag all fö -retagen löpande skall ta fram sysselsättningsplaner. Prop.1975/75:211 106 Länsstyrelseni län anför därvid att någon närmare precisering av planernas innehåll,verkan osv. anser att uppgifter om den långsiktigasysselsättningsutvecklingen har stort värde som plandata. Däremot kan sådanauppgifier knappasl ges någon bindande verkan för företagen.Sysselsättningsplaner som visar de mer kortsiktiga arbetskraftsförändringarnahar däremot ett betydande intresse för inte minsl arbetsmarknadsmyndigheterna. Länsstyrelseni instämmer med utredningen om behovet av ökadinformation till samhället om företagens planer. förordar dockbestämt att tyngdpunkten i informations- och rådgiv-ningsverksamheten föriäggstill regional nivä.