prop · FY0371 · 1975-12-31 00:00:00 — Kan parterna därefter inte enas omskiljedomsförfarandels utformning, kan part 1 tvisten hänskjuta den tillInternationella domstolen i , Konvenlionsstat har rätt att göra förbehållmot denna bestämmelse (art. 13). Konventionen är öppen för undertecknande avalla stater och den skäll ratificeras. som inte har undertecknat före den31 äger ansluta sig till konventionen. Ratifikations- ochanslutningsinstrument skall deponeras hos FN:s generalsekreterare.Konventionen träder i kraft efter det att det tjugoandraratifikations- eller anslutningsinstm- mentet har deponerats.- För stat somansluter sig till konventionen efter dess ikraftträdande blir konventionengällande efter dagen för depositionen av anslulningsinstmmenlel(art. 17). Konventionen kan enligt art. 18 sägas upp med en uppsägningstid . kontroversiella frågan om rätten :. att bli part ien fick även den efter häftiga debatter sin lösning i den formenatt generalförsamlingen utan omröstning antog ett samförståndsuttalande("underständirig"). Under hänvisning till konven- -tionensbeslämmelser att konventionen skall stå öppen för anslutning" av allastater och att FN is generalsekreterare skall fungera som deposila-rieförklarades det däri alt generalsekreteraren, när hån fungerar som ;deposilarie för en konvention med en "all Slales-klausul", skallfölja generalförsamlingens praxis vid tiUämpriingen av en sådan klausul ochnär helst det befinnes tillrådligt efterhöra generalförsamlingens uppfattninginnan han mottar en signatur, ett ratifikations- eUer anslutningsinstrument.Man har därmed avlyft från generalsekreteraren ansvaret alt avgöra om enpresumerad konventiönspart skall få betraktas som behörig avtalsslutande stateller ej. Ytterligareett i hög'grad omtvistat ämne togs upp till diskussion i slutskedet avöverläggningarna om denna konvention och vår nära att äventyra konventionensanlagande års generalförsamling. Frågangällde de s. k...befrielserörelsernas,agerande. Ett stort antal sta-, , ter, bland dem främst .afrikanska, yrkade på en .undantagsklausul i kon ventionen för dessa rörelser. Problemet löstes på det sättet att general- . församlingen i resolutionen;3166 (XXVU.I). om konventionens antagande;., tog in ett avsnitt av innehåll att konventionens, bestämmelser på intet sätt, skulle kunna hindra de folk som kämpar mot kolonialism, främmande . herravälde, utländsk ockupation, rasdiskriminering och apartheid. att ; utöva sin lagliga rätt till, självbestämmande och oberoende i enlighet ., med syftena och principerna i ,FN:s stadga och deklarationen om folk-., rättsliga principer rörande, väriskapliga -förbindelser och samarbete mel lan stater i enlighet medFN:s stadga För att inte denna grundsats skul le falla i glömska beslöt-generalförsamlingen i samma resolution att re solutionens text "alltid" skuUe publiceras tillsammans med konventio- nen. I den kompromiss som ledde fram till,detta resultat ingick även ett , i sjätte utskottets rapport intaget uttalande, vars .fulla innebörd ,yar att ., artiklarna 1, 2, 3, 7, .9 och 11 ansågs konstituera konventionens syfte och ändamål och atl .därför inga förbehåll kunde medges mot dessa ., artiklar. 3Gällande svenska bestämmelser m.. m. r ': :-; .. . ; ' ' ' ' Sverigeliksom övriga länder i,statssamfundet är bundet av folkrättens,, allmänterkända sedvanerättsliga griindsatser, låt vara att de i, åtskUUga . hänseendensaknar den precision sorn nationell lagstiftning strävar, efter eller alt de t.o. m, i vissa stycken är omstridda: Svensk skriven lag inne-, håller relativtfå bestämmelser, av intresse på detta pmråde: Huvudsladgandet kansägas vara, 2 kap, 7 § (BrB); vari föreskrivs att i fråga omsvensk lags.lUlämplighet och svensk dornstols.behörighet de begränsningarskall iakttas som följer av allmänt .erkända folkrättsliga gmndsalser- eller,enligt vad därom är särskilt stadgat, av överenskommelse med främmandemakt.-Det är sålunda förutsett, att svenska myndigheter vid sina ställningstagandeni hithörande frågor har . alt tillämpa internationell rätt och sedvänja, i denmån lag- eller andraj . författningsbestämmelser saknas, , , .o - . .'..- '. Bortsett från några specialstadganden rörandeskatte- och tullfrihet och vissa andra lättnader;för främ.mande statsrepresentanter, alla utan-, intresse i förevarande sammanhang, har frågan om immunitet och privilegier reglerats genomrsärskUd lagstiftning, nämligenlagen. (1966: 664) med vissa bestämmelser om immunitet och privilegier. På grundav denna lag åtnjuter främmande stats beskickning och beskickningsmed-y .jlemmar jämte deras famUjer och betjäning samt diplomatiska kurirer, utan hinderav bestämmelse i annan författning, immunitet pch privile-. 1975: 71 12 gierenligt den förut öirinäirinda Wienkonvenlion om diploma tiska förbindelser (1 §). Främmande stats konsulat och konsurälsm'éd- lemmar jämte deras famUjér och betjäning samt konsulatets kurirer åt njuter på motsvarande sätt immunitet och privilegier enligt den likale'-' des tidigare berörda 1963 öm konsulära förbindelser eller, i visst fall, efter särskUt förordnande av Kunjgh Maj:t (2 §). 3 § stadgar att vissa däri uppräknade internationella organisationer åtnjuter immunitet och privUegier enligt vad som bestämts i stadga eller avtal som är i kraft i förhållande till . Av dessa organisationer förtjä nar i detta sammanhang framhållas och' till FN an knutna fackorgan, , Rådet för samarbete på tiiUömrådet, In temationella atomenergiorganet: (),-Europeiska frihandeJssaniman- slutningen (EFTA), och ut veckling () och Organisationen för europeisk ryriidforskning (ESRO) samt Intemationella domstolen. Medlemmarnas representanter i dessa organisationer och personer med tjänst hos eller uppdrag av så dan organisation är enligt 4 § pimkt- 1 berättigade till immunitet och privUegier enligt stadga eller avtal som nämnts. Omfattningen av denna immunitet och dessa privilegier varierar från fall till fall och av intresse i det nu förevarande sammanhanget är de internationella stad gor eUer avtal enligt vilka de nämnda personerna är berättigade till "särskUt skydd mot angrepp på sin person, frUiet eller värdighet"såsom det heter i art. 1 punkt l(b) i diplomatskyddskonventionen elt uttryck vUket, som synes, har häriitats från de båda Wienkonventioriema oih diplomatiska resp. konsulära förbindelser. Innehållet i här åsyftade rele vanta intemationella instrument kommer att närmare beröras i det föl jande. TUläggas bör också att"Kungl; Maj:t enligt 5 § förstastycket äger- efter avtal med organisation sorri avses i 3 § för särskilt fall bevUja även andra än de i 4 § punkt-1'nämnda personema immunitet ochprivUe-' gier i den omfattning som erfordras för att tillgodose organisationens syften, ett fullmaktsstadgånde som har utayttjäts vid ett par tUlfäUen; I andra stycket i samma paragraf bemyndigas Kungl.- Maj:t även bevUja den som mottagit uppdrag-att vara skiljeman i tvist mellan stater-och- medhjälpare åt sådan skUjemah immunitet och privUegier i den omfatt ning som fordras för uppdragets fuUgörande. .!.- ., Försti raden av internationellt skyddade personer enligtdiplomat-skyddskonventionens definition kommer statsöverhuvud öch medlem av ettkollegialt organ som fullgör ett statsöverhuvuds åligganden i enlighet medifrågavarande stats författning, -Det senare är fallet med t, ex, samtSovjetunibrien och några andra öststater. erkända folkrätlsUga'grundsatser ätrijuler främmande statsöverhuvud och deras följeslagareimmunitet eller, med-ett i-tidigare Utteratur använt begrepp,exterritorlälitet, i följd varav de icke under vistelse i utlandet ärunderkastade uppéhållsländets jurisdiktiori. Prop.1975: 71 13 detincognito vistas i annat land .upphäver inle immuniteten, om anspråk därpåframställs och incognitot avslöjas. Immuniteten gäller, så längestatsöverhuvudet äger denna karaktär, likgiltigt öm han därvid handlar såsomstatsöverhuvud..eller som. Hans person är okränkbar och därtillföreligger en skyldighet för den främmande staten alt bereda honom särskiltskydd mot angrepp av enskilda. En återspegling av detta förhållande ärstadgandet.! 19 kap. 11 § BrB, vilket lagrum kommer att närmare beröras i det,följande. Samma rätt till okränkbarhet och särskilt skydd mot angrepp harmedlem av elt statsöverhuvuds familj och av den svit som medföljer honom. folkrättsliga litteraturen antages allmänt att. ett lands utrikes minister, då han i tjänsteärende reser utrikes, intar sanima ställning som hos en stat ackredherade ambassadörer. Som motivering för detta, anförs ofta att utrikesministern som utrikesförvaltningens och.beskick ningsväsendets chef inte bör ha lägre immunitet än en honom under-, ställd ambassadör. Meningarna hos folkrättsliga författare är däremot mera delade i frågan huruvida en regeringschef på tjänsteuppdrag i utlandet skall ges en motsvarande privilegierad ställning; Det finns inget stöd i folkrätten för en privilegierad ställning för medlem av regerings chefs eller utrikesministers familj. ; ' , - Den första grupp avinternationellt skyddade personer som omnänms., i punkt 1 (b) i konventionen ärsådana representanter för eller tjänstemän hos stater som är berättigade tUldet särskilda skydd som artikeln.avser, dvs. skydd mot angrepp mot vederbörandesperson, frihet eller värdighet. Hit hör främst statemas diplomatiskaföreträdare enligt ovan åberopade. art. 29 Wienkonvention sairit, pågrund av stadgandet.i:art: 37 i samma konvention, medlem.av en beskickningsadministrativa och tekniska personal. De är dessutom okränkbara i.dén meningenalt de inte får berövas friheten och dé åtnjuter därjämte enligt art. 31,och 37i samma konvention straff rättslig immunitet i den. mottagande staten saml medvissa begränsningar rättslig immuiulet i vad avser statens domsrält i tvistemåloch administrativa iiiål. Art. ,40 i 1963 om konsuläraförbindelser föreskriver att den mottagande staten skall behandlakarriärkonsuler med tUlbörlig aktning och .vidta, alla lämpliga åtgärder föratt förhindra varje angrepp på konsulns per-, son, frihet eller värdighet.Enligt art. 41 i. samrha, konvention gäller , vidare att karriärkonsuler: intefår anhållas eller häktas i_den mottagande staten i a'waktan på rättegång annatän för grovt brott, ej heller får ; de fängslas eller underkastas annan form avinskränkning i sin personliga frihet utom för verkställighet avlagakraflvunnen dom. De är på grund av bestämmelsen i art. 43 ej heller,underkastade den mottagande statens judiciella eller administrativamyndigheters,domsrätt såvitt angår . deras handlande vid fuUgörandet aykonsulära uppgifter. Manfår räkna med existensen av ett stort antal mellanstatiiga organl- salioner,hos vilka medlernsslaternas ackredlterade'företr'ädare har sam-, ma juridiskaställning- söm diploiriater ackrediterade hos en stat.. Av för Sverigesvidkommande viktiga orgariisationer bör här framför allt omnämnas följande.Främst bland dessa organisationer står; . Medlemsstatemasombud vid FN:s' huvudorgan och biträdande organ och vid av FN. sanimankalladekonferenser har med ett visst undantag i tullhänseende ,tillerkänts sådanaprivUegier, iriimu-. niteter och förmåner som åtnjules äv:.diplomatiskasändebud. Urider.uttrycket ombud skall innefattas'alla delegater och derasersättare,'rådgivare, tekniska experter och delegationssekreterare (art. IV §§11 öch 16 i konventionen rörande Förenta, NationernasprivUegier och immuniteter, SÖ i 1947: 26, samt art. V i. avtalet den 26 juni1947 mellan FN och Arrierikäs-Förenta Stater angående FN:s säte). Motsvarande gäller för-medleirisstaternas ombud och medhjälpare, vid FN:skontor i samt i befintiiga biträdande organ och av FN däravhållna konferenser (art..IV.i ö.verenskommelsen /1 juli 1946mellan FN-och :samt. noteväxling den 5/). Samma ärförhållandet för briibud, suppleanter, rådgivare, tekniska experter ochsekreterare -vid delegationen vid (tUläggs-' protokoll nr 2 den 14december 1960 tUl konventionen samma dag.angående organisationen, prop.- 1961:21" och SÖ 1948:32). Okränkbarhet och immunitet för domsrätt: tUlkommerockså representanter för medlemsstaterna i Internationella-arbetsorgaiusationen () (art. 15 i protokollet mellanSchweiz och organisationen) och i Världshälsovårdsorganisatiorien (WHO) (ärt.15 i .överenskommelsen /21'mellaniSchweiz ochorganisationen). Även medlemmarnas ständiga ombud vid:Europarådet åtnjuter dediplomatiska privUegier, immuniteter och förmåner som tUlkommer di-' plomatiskasändebud med samma rang (art, .4 1 tiUäggsprotokoUet ,lillden allmänna överenskommelsen röirande,privilegier och immunitetprop. 1953: 51, SÖ.1953:'23). Av direkt intresse för är också-Deeuropeiska gemeriskaperna (EG). ProtOr koUet den 8 aprU 1965' angåendeprivilegier och immuniteter för De europeiska gemenskaperria tiUägger i art. 11medlemsstaternas företrädare, deras rådgivare oCh tekniska'experter liksom ockledamöter.! Gemenskapernas rådgivande organ '-övliga diplomatiska privUegier,immuniteter och lättnader" under'Utövaridet av sina åligganden samt.underresortUl och från sammanträdesorten. Samma förmånliga,rättsliga.ställningtUlerkärmer art. 17 i samma protokoll utanför stående staters hos Gemenskapernaackrediterade delegationer inom en var av tUl Gemenskaperna hörande stati'vilken Gemenskaperna har sitt säte : en artikel som aUtså är av direkibetydelse för vårt land. Utöverden här nämnda kretsen av mellanstatiiga organisationer av uppenbar betydelseför finns andra sådana organisationer av meraindirekt betydelse: för tilläriipningen i,vårt; land ;av':denna konvention,hos vilka också medlemsstaternas :ombud'(liksom L'ö. också vissa högretjänstemän hos vederbörande organisation) har tUlerkänts saihma ställning somdiplomatiska företrädare,. TiU .exemplifiering härpå > må' '. framhållasDe amerikanska staternas ;organisatiön. (OAS), Ofgariisatio.- . nen förafrikansk enhet (OAU) och Rådet för ömsesidigt,ekonomiskt bistånd (COMECON). Enfullständig kartläggning :och-uppräkning av dessa organisationer synes ej,varaav nöden, eftersom'ett våldsamt angrepp mot en genom ett relevantinternationellt dokuriient på detta sätt skyddad person torde bliallmänt känt och den angripnes. rättsliga ställning tidigt klargjord avdeh berörda ståten: '. Förfullständighetens skull må jämväl. antecknas att;diplomatiska fö reträdare och staters med dem i fömiårishänseende jäiriställda: represen tanter har anspråk på-sådan okränkbarhet och imriiunitet som fordras för att trygga deras resa genom en tredje stat'då dé i tjänsten'färdas, till eller från den ort där de utför'sitt .uppdrag, värrried'iäven är sagt . att genomreselandets myndigheter är förpliktade bereda dem-ett särskilt ., skydd mot angrepp. Uttryckliga bestämmelser härom är intagna! 40 av om diplomatiska förbindelser. rande betingelser har också karriärkonsuler då dé. färdas genom en tredje stat rätt till den immunitet..och det skydd som Wienkonventibnen om , konsulära förbindelser. tUlförsäkrar dem och spin. krävs för att trygga deras genomresa (art. 54). ;; ., -' Isammanhanget torde-också böra upprhärksämmas'förekomsten av. en antagen menännu ej ikraftträdd' och av . ej undertecknad den 16december 1969 angående tUlfäUiga diploiriatiska' kontakter ("specialmissions"). Denna könveiitiori bilagd FN-résölur' tionen 2530 (XXIV) tiUägger överlag medlemmar av en tiUfällig diplomatisk kontakt understundom kallad ad hoc-diplomati ' samt medlemmar av sådan delegationsadministrativa och tekniska personal . samma förmåner och lättnader somtillkommer en stats diplomatiska företrädare (art. 29 och 36 ikonventionen);-också tjänstelokal.och bostad som anv'änds av en tillfälligdiplornatisk kontakt skall .vara. okränkbar med förpliktelse för denmottagande staten ätt vidta. alla lämpliga åtgärder för att skydda dessfastigheter (lokaliteter) möt. intrång-eller skada och förhindra störande,intermezzon eller kränkningar av delegationens värdighet (art. 25 och 30).Från den dag tiUr"åckUgt antal' ratifikationer eller anslutningarföreligger'för dess.ikraftträdande (22 stater) - kommer konventionen ätt bliav: betydelse också för '. Detmå här antecknas att'medlemsstaternas tillfälliga ombud i mellan-' statligaorganisationer i ett flertal internationella. : överenskommelser hartillförsäkrats immunitet; mot arrestering eller' kvarhåUande samt'immu- 'Konventionen har till dato () blott ratificerats avfyra stater menundertecknats av ytterligare elva stater. 1975: 71 16 nitetmot varje slags rättsligt förf ärande i vad avser muntliga eller skriftligauttalanden som de har gjort i sin egenskap'av ombud eller handlingar som dehar företagit, i deiiriå egenskap. Här är fråga om én inskränkning i de lokalamyndighetémäs befogenheter gentemot främmande staters ombud men därikån iritéintolkas én skyldighet för värdlandet att vidta särskUda åtgärder tiU skyddniot angrepp av eriskUda mot ombudens person, frihet eUer värdighet;';'. ; :..' Nästa grupp avinternationellt skyddade .personer som omnämns i punkt 1 (b) är tjänstemän iinternationella niellanstatliga organisationer. En granskning av relevantainternatloriella avtal-ger vid handen alt de högsta tjänstemäimen inom dessaorganisationer icke sällan i förmåns-hänseende jämställs méd statersdiplomatiska, företrädare och blir därmed berättigade till det särskilda skyddrriot" angrepp i värdlandet och i stater som är parter i det tUlämpligaavtalet; Det sagda gäller sålunda FN:s generalsekreterare och FN:s allabiträdande generalsekreterare och. likaså de avdelningschefer i FN soin ärförsedda med FN:s passersedel ("laisser-passer") (art. V § 19 ochart. iVII § 27 i konventionen,dén rörande FN:s privilegier ochiirimuriitetef, SÖ 1947: 26),' generaldirektören för ett éllefdennes vikarie (art. VI § 21 i konventionen deri 21 november-1947 rörandeprivilegier och immunitet för , SÖ 1951:'84),'.generalsekreteraren och biträdande generalsekreterare i (tUläggsprotokollrir 2 tUl konventionen angående organisationen,prop. 1961:21, SÖ 1961: 21; se även SÖ 1948:32),, genefaldu-ektörén ochtUlförordnad generaldirektör:i ESRO (art. 15 i.protokollet,dén 31 oktober 1963rörande privilegier och. immunitet-för organisationen, prop. 1963: 202, SÖ1964: 1 och 4), chefen för (art. 13 i protokollet den28" juli. 1960 .angående' samrhanslutningehs rättskapacitet, privilegieroch immunitet, pröp. 1961: 68, SÖ 1961:19), generaldirektören och dennesvikarie i;'(art. VI § 20 i avtalet om privilegier: och'immunitet för organet, prop. 1961: 65, SÖ 1961: 28) liksom generalsekreterarenoch ställföreträdande generalsekreteraren i (art. i allmänna övereriskörrirrielsen rörande, rådetsprivilegier och im.munitet, prop. 1950: 108, SÖ 1950:106) ochgenéralsekreteråferi med ställföréttädande generalsekreteraren i Rådet'församarbete på tullområdet (prop. 1952: 90 och 1954: 114; SÖ 1952:32). ' Detkan också noteras alt ledamöterna av Internationella donistolen i enligt a"vtal mellan FN och. av 1949, samf leda möterna av Permanenta skUjedomstolen i (konventionerna angående avgörande på fredlig väg av internationella tvister, an. 24, SFS 1900:76, och den 18 oktobér.1907 i samma ämne, arL: 46, SFS 1910: 153) tillerkännes fuUa diplomatiska privilegier och immu niteter. ' Dettorde vara hart när ogörligt och måhända t. o. m. överflödigt att härkartlägga hela vidden av termen "internationellt skyddade personer" .i konventionens mening. Sker angrepp på sådan person av den natur som avses iart. 2, torde vid varje tiUfälle den angripnes folkrättsliga ställning snabbtbli bekantgjord och det i konventionen-. 'fömtsedda kommunikationssystemet,satt i verksamhet,; Punkt 1 (b) nämner,vidareannan företrädare;,("other agerit")-för en internationell mellanstatlig organisation, dvs. annan än tjänsteman. Underförarbetena till konvenlione;n sades syftemålet med detta tUlägg. vara alt göradet möjligt att under defintionen i konventionen inbegripa person som av FNutsetts för en speciell uppgift utan alt för, den skuU kunna betecknas somtjänsteman och,ej heller som sakkunnig i . teknisk mening enligt artikel VI ikonventionen rörande FN:s privilegier , och immuniteter; uttryckligenanfördes.som exempel ., som medlare i Palestma-kpnflikten. Slutiigenomfattar punkt 1 (b) en internatipnellt skyddad perspns familjemedlemmar.ILC:s utkast fUl stadgandet och dess kommentarer var. fullt tydliga: enbart defamiljemedlemmar som oberoende av den nu aktuella konventionen hade enpriyUegierad stäUning enligt den all-, . manna folkrätten ellerinternationella överenskommelser skulle vara IIUtförsäkrade konventionens skydd (nian använde termen . "likewise").I : denna del gjordes under förarbetena i den.änd-.ringen att under konventionen hänfördes varje enligt konventionens de-, .finition internationellt skyddad persons familjemedlem som ingår i hanshushåll. De i det föregående citerade överenskommelserna har för övrigt ,sinsemeUan inte överensstämmande regler om kretsen av de familje-. medlemmarsom får en förmånsberättigad ställning. Art, 37 i Wienkon-ventionen 1961föreskriver sålunda att diplomatisk företrädares familjemedlem, som tiUhördennes hushåU, är; okränkbar och:har rätt tiU förstärkt skydd mot angrepp motsin person, frihet eller värdighet; motsvarande gäller för familjemedlemmarnatill-medlem av. en besklek-, nings administrativa och tekniska personal: Konsulsfamiljemedlemmar saknar dessa förmåner. Konventionerna rörande FN:s ochfackprganens privUegier och immuniteter nämner exempelvis maka och minderårigabarn till generalsekreteraren/generaldirektören: tillmedlemsstaters ombud i eller andra ovan nämnda internationellamellanstalliga organisationer har enligt gällande folkrättsliga regler intetillerkänts särskilt skydd mot angrepp och så inte heller sådan "aimanföreträdare" för en internationell meUanstatiig organisation som nämns iart, 1 punkt 1 (b) eUer dennes familjemedlemmar.,- , Straffbestämmelserspni kan komma i.fråga för bestraffning av de i art. 2.1 (a) av konventionenomnämnda gärningar fiims i 3* 4, 8 och 9 kap. BrB. Densom berövar anriåri''livét kan-dömas enligt 3' kap. i'-§'för iriord tillfängelse eUer på'livstid. I körivéritionstéxténs engelska och franska versioner används* orden"riiurder"''resp.-""meurtfe'-',' väfnied tordeåsyftas även dråp, sorii'enligt 3 kap. '2 § kan'-'medföra fängelse,-lägst sexoch högst . Människorov varmed föirstås bl, å.-gärning ' som innebäratt någori'beiriäktigår-sig öch irispäri-åi: arihahrné'd'uppsåt''-' att skadahonom tUl liv eller hälsa, eller att utöva utpressriing; är i ' 4 kap. 1 §första stycket belagt med fängelse på'viss'tid, lägst fyrå'och' ' högst ,eUer på livstid; är brottet mindre'grovt', förskyllér brottet ." enligt 4kap, 1 § andra stycket fängelse i högst séxår: I 3 kap. 5 och . 6 §§ finnsbestämmelser'om misshandel'resp! g'fov misshandel,'vilka' brott torde motsvarakonventionens definition'"annat ärigréppi,, på en . internationelltskyddad'person" såvitt 'gäUer'gärhing sorii iriktäf sig' mot liv eller hälsa.Som misshandel anses enligt brottsbeskrivningeri i 3 kap.5 § att tillfoga någon kroppsskada-sjukdom eller sriiärta eller försätta någon i vanmakt eller annat sådant tillstårid. Straffet är fängelse i högst eller, öm'iriisshandeln är ringa;'böter. ''För grov miss handel är straffet enligt'3'kap, 6 § färigelse i lägst ett och högst . Vid bedömningen av orii brottet är grovt skallsärskilt beåktas, öm riiiss-' handeln var livsfarlig'eller oni gärnirigsriianriéritiUf ögat'denangripne" svår kroppsskada eller'allvariig sjukdom eller eljest'Visat synnerlig''' hänsynslöshet eller råhet. "' i "' ''-'.' 4 BrB finns 'vid sidan av stadgandet orii straff för människo-' rov bestämmelser drri straff för andra' intégritetskränknihgår som riktar sig motannans frihet öch frid. Den söm på annat sätt än genom ' människorovberövar någon-frihét kan'dömas eriligt-4 kap. 2 § för olaga frihelsberövandetill fängelse i lägst-] ett och-Högst''ti6 år. Är sådant brott mmdre grovt, ärstraffet böter eller fängelse i högst . 4 kap.4 § kan straff ådömas för olaga tvårig,- om någon'genom riiiss-. handel eller eljest med våld eller genom-hot öm brottslig gärning tvingar annan alt göra, tåla eller undéi:låta något.