prop · FY0310 · 1975-12-31 00:00:00 — Regeringensproposition nr 1975 Prop. Regeringensproposition med förslag till Jag om ändring i ; Regeringenföreslår att för sin del antaga det förslag som har upptagils ibifogade utdrag av regeringsprotokoll. Ipropositionen föreslås vissa ändringar i reglerna ora kyrklig vigsel. a.föreslås alt vigsel skall kunna äga rura inora , även om de somvill gifta sig inte tUlhör kyrkan. Vidare upphävs den nuvarande skyldighetenför präst att viga församlingsmedlemmar. Den som tillhör viss församling skallha rätt alt bli vigd i församlingen raen skall inle längre kunna begära att blivigd av viss församlingspräst. Del förutsäits atl vederbörande kyrkligamyndighet ser tiU alt det inom varje församling finns behövligt anlal prästersom är villiga att viga. 1 1975.1 saml Nr 10 Lag om ändring i Härigenom föreskrives i fråga om ! delsatt i 2 kap. 3 §, 4 kap. 5, 8 och 9 §§ särat 16 kap. 2 och ordet"Konungen" skall bytas ut mot "regeringen", dels alt 4 kap. 2 och 3 §§ skall ha nedan angivna lydelse. Kyrklig vigsel må äga rum: inora , om mannen och kvinnan eller en avdem tillhör kyrkan; och inom annattrossamfund, om Konungen medgivit att vigsel må förrättas inom samfundet. Konungenäger förordna, alt medlem av utländskt evangeliskt-lulerskt trossamfund skallhava samma rätt till kyrklig vigsel som medlem av . Kyrkligvigsel må äga rum inom eller inom annat trossamfund, omregeringen medgivit atl vigsel må förrättas inom samfundet. Till vigsel inom får mannen och kvinnanvälja den präst inom kyrkan de själva önskar. Annan än präst i församling därmannen eller kvinnan är medlem är dock ef skyldig alt viga. Inom annat trossamfund förrättas vigsel av den som ärbehörig därtiU enligl Konungens förordnande. TUl vigsel inom får mannen och kvinnanvälja den präst inom kyrkan de själva önskar och som är villig alt viga. De harräll lill vigsel i församling som någon av dem lillhör. Inom annattrossamfund förrättas vigsel av den som är behörig därtill enligt regeringensförordnande. Denna lag träder i kraft . 1 Balken omtryckt 1973: 645. Närvarande: statsrainistern Palrae, ordförande, och slalsrådenSträng, , , , , , , ,, , , , , Föredragande: statsrådet . Proposition med förslag till lag om ändring i . I olika samraanhang har önskeraål fraraförls ora ändringari gällande regler i (GB) rörande skyldigheten för präst isvenska kyrkan att förrätta vigsel. a. har frågan behandlats vid flerakyrkomöten och föranlett framställningar lill Kungl. Maj:t med begäran omlagändring. Senast anhöll kyrkomöte hos Kungl. Maj:l om snara åtgärderför all avhjälpa de olägenheter som var förbundna med gällande ordning (kyrkolagsutskottelsbelänkande : 6, kskr 1970: 4), Önskemål har också framställts om ändring i GB:sregler om att vigsel inom får ske endast om någon av kontrahenternatillhör kyrkan. För en ändring i dessa regler uttalade sig (LU1971: 5, rskr 47). I prop.1973: 32 med förslag till lag om ändring i GB ra. m. berördes frågan om prästsbehörighet och skyldighet all förrätta vigsel inom . Någolförslag till lagändring lades emellertid inte frara, eftersom delta skullekräva kyrkomötets medverkan och något kyrkomöte inte skulle äga rum . 1propositionen uttalades atl frågan fick beredas ytterligare raed sikte på altförslag i ämnet senare skulle kunna läggas fram för och kyrkoraötet.Vid sin behandling av propositionen uttalade (LU 1973: 20, rskr 256)att det var angelägel alt problemen fick sin lösning. räknade med attvigselskyldigheten och begränsningen i vigselbehörigheten skulle kunnaavskaffas med verkan fr. o. ra. It 1975.1 sand. Bestämmelsernaom vigsel åierfinns i 4 kap. GB. Äktenskap kan ingås antingen raed kyrkligeller borgerUg vigsel. Valfrihet raellan de båda forraerna föreligger så lillvida, all kontrahenterna alltid har rält till borgerlig vigsel, så snart deöver huvud taget är berättigade atl ingå äktenskap. Kyrkligvigsel äger rum inora eller inora annal trossarafund. Vigsel inorasvenska kyrkan får äga rura, ora raannen och kvinnan eller en av dera tillhörsvenska kyrkan. Kyrklig vigsel inom annat trossamfund än kanske, ora Kungl. Maj:t har raedgelt alt vigsel får förrättas inom samfundet.Sådan vigselrätt har tillerkänts flertalet av de i förekoraraandetrossamfunden. Tidigaregällde även för kyrklig vigsel inora annat trossarafund än altåtminstone en av kontrahenterna raåste tillhöra sarama samfund som vigselförrätlaren.Denna begränsnmg upphävdes emellertid i saraband raed ändringar i GB(SFS 1973: 645). Ändringama trädde i kraft . EnligtGB kan vidare Kungl. Maj:t förordna alt raedlem av utländskt evangeliskl-lutherskttrossamfund skall ha sararaa rätt till kyrklig vigsel som raedlera av . Sådant förordnande har raeddelats i fråga om raedleraraar av danskafolkkyrkan, norska statskyrkan, evangelisk-lutherska kyrka ochevangelisk-lutherska Auguslana-synoden i . Beträffandeförrättare av kyrklig vigsel gäller alt till vigsel inora kan raannenoch kvinnan välja vilken präst inora kyrkan de önskar raen atl endasi präst i försaraling,av vilken endera är medlem, är skyldig att viga. Inom annat trossarafundförrättas vigsel av den sora är behörig därtill enligt Kungl. Maj:t medgivit att vigsel får förrättas inom vissttrossamfund av dess prästerskap eller eljest av befattningshavare i samfundet,får sådan präst eller befattningshavare ej utöva sin behörighet att viga, innanlänsslyrelsen i det län där samfundets styrelse har sitt säte på framställningav samfundet meddelat intyg om att han är behörig att förrätta vigsel inora sarafundet.Sist berörda bestämraelse återfinns i kungörelsen (1951: 703) raed vissa beslämmelserangående vigselför-rättare inora annal trossarafund än . Belräffandesjälva vigselcereraonin föreskrivs i 4 kap. GB att raannen och kvinnan, somskall vara tillstädes inför vigselförrätlaren, skall inför denne avgesitt ja och samtycke till äktenskapet samt alt kontrahenterna därpå skall av vigselförrätlarenförklaras för äkta raakar. I övrigt gäller vid vigsel inom svenska kyrkanföreskrifterna i kyrkohandboken och vid vigsel inom annat trossamfund desskyrkobrak samt vid borgerlig vigsel de bestäraraelser sora Kungl. Ilagen (1948: 491) om ämbetsansvar för vigselförrättare i vissa fall föreskrivsatt vigselförrättare, som åsidosätter vad honom i sådan egenskap åliggerbeträffande annat än rent kyrklig ordning, döras, även om det ej sker iutövning av befallning varmed ämbetsansvar är förenat, för tjänstefel tillböter eller, om brottet är grovt, fängelse i högst efter vad i 20 kap. 4§ sägs. 3 Kyrklig vigselförrättares behörighet Fråganom kyrklig vigselförrättares behörighet har behandlats av vid eltstort antal tUlfäUen under de senasle åren. Är 1971 anslöt sig tUlett motionsförslag ora att dåvarande regler skulle ändras så alt vigsel avsvenska raedborgare skulle få förrättas inom och annat kristettrossamfund även då ingen av kontrahenterna var medlem av vigselförrätlarenseget samfund eller kyrka, dock under förulsätlning alt en av dera tillhördenågot kristet trossamfund. Sora skäl för en sådan ändring anfördes fraraförallt den strävan tUl ekuraenisk sarahörighet sora präglar eller borde prägla dekrislna samfunden (LU 1971: 5, rskr 47). Föregen del log jag upp den berörda frågan i prop. 1973: 32 med förslag tilländringar i GB m. ra. (s. 104). Som förut antytts ansåg jag visserligen atlfrågan inte kunde lösas i det saramanhanget, efiersom lagändringar som berördepräst inom skulle kräva kyrkomötets hörande och något kyrkomöteinte skulle hållas . I propositionen anförde jag emellertid denprincipiella synpunkten att vigselbehörigheten inle borde vara begränsad på delsättet att vigselförrättare skulle få viga endast under förulsätlning alt desom ville ingå äktenskap eller någon av dem tillhörde visst samfund. Vidpropositionens behandling i anslöt sig lagutskottet (LU 1973:20) tilluppfattningen alt den nuvarande begränsningen i vigsel behörigheten bordeutmönstras. Därvid borde inte heller kvarstå någon begränsning i form av altendera av kontrahenterna skulle tUlhöra kristet samfund. Utskottet erinrade oraatt ett slopande av ifrågavarande bestämraelse självfallet inte skulleinnebära att de som ville vigas kunde påfordra att detta skulle ske inom visstsamfund. Även om någon fått behörighet att förrätta kyrklig vigsel, var haninte skyldig att göra della i annan utsträckning än vederbörande samfundföreskrev. Utskottetanförde vidare atl reglema om vigselbehörighel, såvitt avser ,var, av kyrkolags natur och således inle kunde ändras utan kyrkomötets hörande.Med hänsyn tiU vad som anförts i propositionen förutsatte utskottet atl förslagom slopande av bestämmelserna skulle läggas fram för kyrkomötet. När detgällde de fria trossamfunden kunde däremot ändring ske ulan att kyrkomötethördes. Visserligenkunde det i och för sig synas lämpligt att ändringarna i reglerna omvigselbehörighet skedde i etl sararaanhang. Med hänsyn till den grundsyn på äklenskapsrältensora utskottet gett uttryck för och den inriktning sora bestäramelserna i en modemiseradGB borde ha, fanns del enligt utskottets mening emellertid ingen anledning altlängre än sora var absolut nödvändigl behålla regler sora begränsade vigsel-behörigheten.Utskottet föreslog därför upphävande av bestämmelsen om att kyrklig vigselförrättareinom annal trossamfund än var behörig att viga endasi underförutsättning att någon av dem som ville ingå äktenskap tillhörde sammatrossamfund som han själv. Riksdagenbeslöt i enlighel med utskottets förslag (rskr 1973: 256). Till följd häravfinns del numera, som har nämnts, inte någon i lagen angivenbegränsning i vigselförrättares behörighet, såvitt angår de fria trossamfunden. Iår skall kyrkomöte samlas. Det är därför lämpligt alt nu ta upp frågan om slopandeav den kvarstående begränsningen i vigselförrättares behörighel såvitt gällerpräst inora . Den nuvarande bestämmelsen i 4 kap. 2 § GB om attåtminstone den ena av de kontrahenter som vill ingå äktenskap genom vigsel isvenska kyrkan måste tillhöra kyrkan bör upphävas. Som en följd av dennalagändring bör man även upphäva beslämmelsen i samma paragraf ora alt Kungl. Maj:tkan förordna att raedlem av ulländskl evangeliskl-lutherskt trossamfund skallha samma rätt till kyrklig vigsel som medlem av . Genomförsdessa lagändringar får kyrkliga vigselförrättare en enligl lagen obegränsad rältatt viga. Sora lagutskottet påpekade i sill fömt nämnda utlåtande innebäremellertid inte detla en rält för dem som vill ingå äktenskap att påfordrakyrklig vigsel. Vad gäller vigselförrättare inom annat trossamfund än är han inte skyldig att förrätta vigsel i annan utsträckning änvederbörande samfund föreskriver. För rätt till kyrklig vigsel inora gäller bestäramelserna i 4 kap. 3 § GB. De skall behandlas i nästaavsnitt. Somframgår av redogörelsen för gällande rätt kan en man och en kvinna som vUl ingåäktenskap genora vigsel inora välja vilken präst de önskar till vigselförrättare.Skyldig att viga dem är emellerlid endasi präst i församling sora endera avdera tUlhör. VidåtskUliga tUlfällen har det framstäUts önskemål ora ändring i reglerna oravigselskyldighet. En sådan ändring har ansetts påkallad med hänsyn till attvissa präster anser det strida mot kyrkans lära alt viga frånskilda så längemaken i det upplösta äktenskapet ännu lever. Fråganom vigselskyldighelen diskuterades bl. a. i saraband med tillkomsten av 1951års religionsfrihetslag. Propositionen (prop. 1951:' 100) innehöll inte någotförslag i ämnet. Då propositionen behandlades av kyrkomötet beslöl della (kskr1953: 38) atl hos Kungl. Maj:t begära utredning av frågan om rält tillbefrielse för präst från skyldighet alt viga i fall då användande av kyrkligvigsel skulle strida mol kyrklig ordning. Frågan togs därefter upp på nylt vid1957 och kyrkomöten. På uppdragav Kungl. Maj:t gjordes en utredning av frågan om prästs vigselskyldighel(proraemorian Ju 1963 ser. B: 1). Enligt promemorian innebärGB:s regler all kravel på den enskilde prästen utsträcks längre än som ärbehövligt och naturligt. All ålägga prästen en ovillkorlig skyldighet atl påbegäran viga trolovade i försara-lingen kan med skäl uppfattas sora obilligi.Oavsett i vUken utsträckning prästens betänkligheter alt raedverka i ettenskilt fall är grundade eller ej, bör han ha etl vissl ulrymme alt ta slällning.Endasi under den förulsältningen kan han väntas fylla sin tjänst på det bästa säll.Den enskUde medborgaren torde enligt promemorian inle kunna tillerkännas ettlängre gående anspråk än atl få vigseln utförd av behörig präst. Den enskildebör alllså inle kunna slälla krav i della hänseende på någon bestämd präst. På grund av del sagdaföreslogs i promemorian atl bestäraraelserna ora vigselskyldighel skulleersättas av en regel enligt vilken de trolovade alltid skulle ha rätt atlerhålla vigsel i försaraling som endera tillhörde av präst som därtillförordnades. Innebördenav förslaget är alt vigselskyldighel inte följer med utnämning ellerförordnande på viss prästerlig tjänst. I fall då kontrahenterna inte finnernågon präst sora är villig alt viga och delta oavsett motivet som kan varat. ex. alt alla präster de har frågat är överlupna med arbeie har de inlenågot krav på atl en bestämd präst skall utföra förrättningen utan endast all dennablir utförd i församlingen. Det är då en intern fråga vem som förordnasdärtill. Enligt promemorian bordedet givelvis finnas administrativa föreskrifter ora hur förordnande raeddelas.I siörre församling lorde kyrkoherden och i annan församling kontraktsprostenkunna fatta beslul på samma sätt sora när del gäller andra frågor oraarbetsfördelning. Skulle frågan inte kunna lösas på della plan måste frågan omförordnande ofördröjligen anraälas till biskopen eller i sista hand till Kungl.Maj:t sora då skulle ha alt se tUl atl någon blir förordnad att utföra vigseln.En definitiv vägran att utföra vigseln skulle alltså inte kunna komma i fråga.I den mån kostnader för tjänsteresa uppkommer skulle de enligt promemorianbekostas av gemensararaa kyrkliga medel ur kyrkofonden. Förslaget tillstyrktes, om änraed reservationer, av de allra flesta reraissinstanserna, däribland saratligatretton dorakapitel, de fyra i ärendet hörda länsslyrelserna, hovrätten förVästra och justitiekanslern. kyrkoraölegodkände proraeraorians förslag till lagändring (kyrkolagsutskottels belänkande1963: 7, kskr 1963: 11). Frågan kora upp på nytt vid kyrkomöte, sora iskrivelse tUl Kungl. Maj:t anhöll alt förslaget lill lagändring raåtleföreläggas för godkännande (kyrkolagsutskottels belänkande 1968:27, kskr1968:34). Kyrkoraötels skrivelser överläranades av Kungl. Maj:t till den år1969 tillsälla ulredningen för översyn av den farailjerättsliga lagstiftningen,familjelagssakkunniga (Ju 1970: 52), för atl beakias vid de sakkunnigas översynav reglema om äktenskaps ingående. kyrkomöte anhöll emellertid iskrivelse till Kungl. Maj:t om snara ålgärder för avhjälpande av de ölägenhetersom reglema om prästs vigselskyldighet medförde (kyrkolagsutskoUets belänkande1970: 6, kskr 1970: 4). Familjelagssakkunnigaföreslog i silt belänkande (SOU 1972: 41) Familj och äktenskap 1 atl denuvarande vigselformerna skulle ersättas med ett enhetligt anraälningsförfarande.Härigenora skulle enligt de sakkunniga frågan ora prästs vigselskyldighetlösas. näraligen präster i i adrainistrativ ordning utsågstill att motta anmälningar om ingående av äktenskap skulle uppgiften inle komraaatt innefalta någon skyldighet att ge äktenskapels ingående den religiösa överbyggnadsom vigseln innebär. Den rent civila tjänsteåtgärden att motta anmälningentorde enligt de sakkunniga inte behöva koraraa i konflikt med prästensreligiösa uppfattning ora äktenskapets nalur. FamUjelagssakkunnigasförslag till ändrade vigselformer ledde inte tUl lagstiftning. I ställetbehölls i slorl sett gällande regler om formen för ingående av äktenskap. Närdel gäller frågan om prästs vigselskyldighet anförde jag i prop. 1973: 32 attden enligt,min mening fick beredas ytterligare med sikte på att förslag iämnet senare skulle kunna läggas fram för och kyrkomötet. Jagframhöll emellerlid den principiella synpunkten alt lagen inle borde reglerafrågan om skyldighet för viss präst i alt förrätta, kyrkligvigsel och att den bestämraelse som ålägger församlingsprästerna sådanskyldighet därför borde utgå (prop. 1973: 32 s. 104 och 105). uttalade vid sinbehandling av propositionen att det var angeläget att problemet fick sinlösning och sade sig räkna raed alt vigselskyldigheten skulle kunna avskaffasmed verkan fr. o. ra. (LU 1973: 20, rskr 256). Med hänsyn till alt kyrkoraöleskall saralas bör frågan om prästs vigselskyldighet tas upp . Som jagredan tidigare har framhållit bör sora princip gäUa att frågan om skyldighetför viss präst i atl förrätta vigsel inte regleras i GB. Lagenbör på denna punkt inskränka sig till att garantera alt raedlera i som vill gifta sig medkyrklig vigsel alltid kan få denna utförd i församling som han tillhör. Mannenoch kvinnan bör alltså inte med stöd av lagen kunna göra anspråk på atl visspräst förrättar vigseln. Däremot bör det naturligtvis inle föreligga någothinder för dera att träffa avtal med viss präst ora att han skall vara vigselförrättare.De bör därvid lika lilet som vara hänvisade till att välja präst i sinhemförsamling. På gmnd av del sagdaförordar jag alt de nuvarande bestämmelserna i 4 kap. 3 § försia stycket GBersätts med regler av innehåll att man och kvinna som vill vigas inom får välja den präst inom kyrkan som de själva önskar och sora är villigatt viga särat alt de har rält till vigsel i försaraling sora någon av dem tUlhör. Genomförs de nu förordadereglerna, komraer det alt åligga vederbörande kyrkliga myndighet att se tillatt det i varje församUng finns en eller flera präster som kan tjänstgöra som vigselförrättarei erforderlig utsträckning. Skulle den eller de präster som norraalt tjänstgöri en viss försaraling hysa betänkligheter mot att viga frånskilda, ankomraerdel på den kyrkliga myndigheten atl förordna präst utanför försara-lingen altvid behov tjänstgöra sora vigselförrättare där, givetvis under den förutsättningenatl han är villig att viga frånskilda. Särskild vigselförrättare kan behövaförordnas även av annan anledning, t. ex. när den eller de präster som normalttjänstgör i en församling på grund av stor arbetsbörda inle har erforderlig tidlill sitt förfogande. Det an-koraraer på regeringen att meddela bestämmelser oravUken myndighet som skall utse vigselförrättare. Denya lagreglerna bör träda i kraft . Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag till lag ora ändring i gifterraålsbalken. Förslagethar upprättats i sararåd raed statsrådet . Jagheraställer att regeringen föreslår attför sin del antaga förslaget till lag ora ändring i gifterraålsbalken. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar atl genomproposition föreslå alt för sin del aniaga del förslag soraföredraganden har lagt fram.