prop · FY0332 · 1975-12-31 00:00:00 — Enligt arbetsgruppens meningtorde sålunda bestämmelserna i denna lag utan ändring kunna tillämpas på ettändamålsenligt sätt i fråga om framlagda förslag om återvinning avpappersavfall. Vadarbetsgruppen föreslagit i detta avsnitt bör kunna träda i kraft den 1 juli1975. Upprättade författningsförslag redovisas i kapitel 18. 13 IndustriavfaU 13.1 Allmänt Vidvarje tillverkning erhålls restprodukter i form av råvaruspill ochprocessavfall. I den mån restprodukterna har så ringa värde att intern ellerextern återvinning ej är attraktiv kan de karakteriseras soiii avfall. Begreppetindustriavfall omfattar praktiskt taget alla material papper, trä, sågspån,bark, sprängsten och annat fyllnadsmaterial, metaller, oljor, plast, kemikalierm. De totala mängderna i landet ät svåra att uppskatta, men de inventeringarsom gjorts tyder på att per invånare och år produceras 700800 kgindustriavfall. Totalt skulle i produceras ca 6 milj. tonindustriavfall exklusive avfall från gmv- ochmineralberedningsindustri. Av denna mängd svarar skogs-och sågverksindustrinför drygt hälften. Detfinns inte några generella metoder för behandling av industriavfall, men iallmänhet kan behandlingsmetoderna inordnas under någon av huvudmbrikernaåtervinning, omvandling, uppläggning eller utspädning. Industriavfalletomfattas inte direkt av del kommunala renhållnings-monopolet. Däremot innebärmiljöskyddslagen att industrin successivt ändrar tillverkningsprocesser ochminskar sina utsläpp och avfallsmängder. Detta kan bl. a. leda tillåteranvändning i olika former. Medstöd av bestämmelser i lokal hälsovårdsordning kan kommunen genomförainventering av industriavfallet. I och har sådanainventeringar nu genomförts (se vidare nästa kapitel). Kommunen har ävenmöjlighet att i lokal hälsovårdsordning ta in bestäm-' melser som utvidgar detkommunala renhållningsansvaret tUl att omfatta även industriavfall. Kännedomenom industriavfallets sammansättning är begränsad. Vid Sofielunds sopstation iHuddinge utanför lät dåvarande AB under19711972 genomföra en undersökning av s.k. grovt avfall. Härmed avsågshandels-, kontors-, industri- och byggnadsavfaU samt grovsopor. Det grovaavfallets sammansättning i viktprocent var: 10 1975.1 saml Nr 32 , betong, tegel och jord Plåt, smide, gjutjärn 0,20,4 Återvinningär inom många industribranscher redan långt driven. 1970 uppskattadesåtervinningen ur industriavfall till följande kvantiteter i ton/år: Dei återvunna produkterna representerar ett värde av ca 3(K) milj.kr., varav 135 milj. kr. för järn- och stålskrot. Detaljkännedomenom olika typer av industriavfall är bristfällig. n. en systematisk inventering av avfaU inom några branscher. Resultaten fråntre industrigrenar har publicerats baskemikalieindustrin, jäm-, stål ochferrolegeringsverk samt oljeraffinaderier. Inventeringen av industriavfall harockså genomförts i bl. Dessa inventeringar redovisaskortfattat i nästa kapitel. Arbetsgmppenhar i sin beskrivning av industriavfallet valt att behandla det s. k. kemiskaavfaUet för sig i kapitel 13. Här, i .kapitel 12, lämnar gmppen en översiktiigredovisning av industriavfallet i övrigt. Skogsindustrinkarakteriseras av relativt få men stora enheter. Utvecklingen pekar mot ännustörre enheter. Vid dessa har i tUlvérknings-processen återviimingsteknikennumera drivits mycket långt. Inomskogsindustrin uppstår restprodukter från råvaror (bark, klenved, grenar,stubbar, barr), processer (slam m. m. från återviiming av processkemikalier,fiber- och barkslam, biologiskt slam från rökgasrening) och produkter(byggnadsavfaU, papper och papp med eller utan fömtsättningar för återvinning). Volymenavfall av detta slag har beräknats tUl drygt 30 milj. m, varav ca 6 milj. mutgörs av bark. Ungefär hälften av allt skogsavfaU förbränns med olika grad avvärmeutnyttjande. En del utnyttjas för 1975: 32 79 framställningav fiber- och spånplattor. De mängder som produceras vid mindre industrierutgör ofta ett stort problem eftersom möjligheterna till återvinning där ärmindre. Från branschorganisationen har aktualiserats en utredning om olikaskogsavfall, främst då helvedsavfall och bark. Hanteringenoch behandlingen av processavfallet medför ofta risk för vatten- ochluftförorening. Skogsindustrin har dock kraftigt minskat sittprocessavfall genom att utveckla och tillämpa nya metoder. Som exempel kannämnas att massaindustrin utvecklat och förfinat processerna för att återvinnakokkemikalierna. strävar man också efter att återföra frånavloppsvattnet avskiljda fibrer till processen. Genom att separat behandlaavloppsvattnet från barkningen och i övrigt hålla avloppsvattnet fritt frånföroreningar kan slammet återföras tUl primamassasystemet vid ett flertalanläggningar. Råvam- och produktavfallet tar normalt betydande markområden ianspråk och kan vara nedskräpande. Enligtbranschen är möjligheterna tUl utnyttjande och återvinning av fiberråvara,kemikalier och energi från processerna nära nog fullt uttagna ur ekonomiskutnyttjandesynpunkt. Eventuella ytterligare förbättringar har därför betydelsei huvudsak endast i vatten- och luftvårdande avseende. Försökatt utnyttja byggnadsavfall för massaframställning har inte givit uppmuntranderesultat. Materialets spridning och föroreningar (spik, sand och betong)försvårar hanteringen. Avpappersavfallet nyttiggörs som tidigare nänrnts . Avhyggesavfallet utnyttjas industriellt. Ett tiUvara-tagande avstubbveden skulle kunna öka råvamtillgången från skog utan rotröta.1520 % finns tillgängligt i klenved och grenar. En teknisk utveckling krävsdock för att klara bearbetningsproblem vid grenvirkesbehandling. Användning förspånskivetillverkning torde ligga närmast tUl hands för dessa kategorier. Barkutgör av stamvirket. Ärligen faller ca 20 milj. m' löst mått (6 mUj. mfast mått). Hälften ger energi vid bränning och hälften deponeras. Enligt vissaberäkningar motsvarar den f. n. eldade barkmängden ca 400 000 m eldningsolja.Den främsta anledningen tUl att mte mera bark bränns är att den vid sågverkfaUer i för små poster för att investeringar i förbränningsutmstning skall varalockande. enkät från har visats att barkmäögderna vid massa- ochwallboardindustriema uppgår tiU drygt 9 mUj. Av denna mängd bränns7,9 mUj. m* medan ca 1,5 mUj. Vid förbränningen utnyttjas vanligenrökgasemas värmeinnehåll. Vid isåg-verken bränns ca 3,2 milj. m medan2,2 mUj. m* deponeras. Sågverken utnyttjar värmeiimehållet i rökgaserna endasti 60 av fallen. 1975: 32 80 Inomfiberskiveindustrin har försök gjorts att använda bark som råvara. Denekonomiskt optimala andelen bark har hittiUs visat sig vara . Genomanvändning av bark som råvara för framställning av fiberskivor enligt den s.k. våta metoden ökar dock föroreningsmängden i avloppsvattnet avsevärt. Pågrund av detta har barkandelen måst minskas. Inblandning av bark vid andratyper av skivtillverkning eller i byggnadsmaterial har också prövats. har under en följd av år studerat möjligheterna att genomkompostering av bark framställa ett muUmaterial av hög kvalitet. Detta kandock inte ta emot de stora kvantiteterna bark. numera anläggnmgsjord baserad på samkompostering av bark ochrötslam. Exempelpå nuvarande avsättningsmöjligheter för bark är riven rå-bark som täckmaterialoch jordförbättringsmedel inom fmkt- och bärodling, barkkompost som ersättningför torv och matjord. Sambehandling av bark och kommimalt avloppsslam,eventuellt med inblandning av hushållssopor, är en annan möjlighet. Dennamöjlighet kommer att belysas i samkomposteringsprojekt iLaxå. Försökhar även gjorts med bark som fyllnadsmaterial i vägar. har en godisolerande förmåga och minskar risken för tjälskador men föreliggerrisk för föroreningar av yt- och grundvatten. De största mängderna läggs dockupp i högar i anslutning till de producerande industrierna eller används förutfyllnad. Även här är risken för vattenföroreningar stor. 13.3Järn- och stålindustri m. m. ISverige insamlas årUgen 1 mUj. ton smidbart järnskrot och gjutjärnsskrot.Stålskrotet är av stor betydelse vid järnframställning. Råvarorna för dentotala svenska stålproduktionen består till av skrot eget och köpt.Drygt 50 % av den totalt förbrukade stålskrotkvalite-ten, som uppgick tilldrygt 3 milj. ton, faller vid järnverken. Resten kommer huvudsakligen frånskrothandeln (köpskrot). framställs ca inhemsktköpskrot. Stålskrotet är en bristvara i flera industrialiserade länder.Importen i uppgår vissa år till 300 (huvudsakligen, frånöststaterna). Förexport av skrot gäller särskilda bestämmelser. råder i principexportförbud. Genom avtal har den svenska stålindustrin åtagit sig att ta handom hela den kvantitet den organiserade skrothandeln ställer tiU industrinsförfogande under fömtsättning bl. a. att skrotet är sorterat och rengjort påvisst sätt. Vidare måste skrotet vara nedklippt tiU visst format.Prissättningen för olika kvaliteter faststäUs av AB Järn-bmksförnödenheter somär ett mköpsorgan för järnverken. 1975: 32 81 avstålskrot tUl stålverken sker genom sju företag organiserade i FöreningenJämgrossistema. Skrotbranschenär uppdelad i tre handelsled nämligen uppköpare, partihandlare inklusivebilskrotningsfirmor och grossister. De registrerade uppköparna uppgår till ca1 500. Uppsamling sker främst från hantverk, mindre industrier ochavfallsupplag. avlämnas hos partihandlare eller grossist mot kontantbetalning. Antalet partihandlare, inklusive bilskrotningsföretagen är ca 400,med spridning över hela landet. Leverantörer tUl partihandlarna är främstuppköpare och enskUda skrotproducenter. Partihandlarna tjänstgör somunderleverantörer till grossisterna, som är ca 20, huvudsakligen lokaliseradetill och . Detinhemska köpskrotet utgörs av verkstadsskrot och uppsamlingsskrot. Den del avköpskrotet som är lättast tillgänglig faller vid bearbetning av stål iverkstadsindustrin, varvsindustrin och inom byggnadsindustrin. avstålförbrukningen inom dessa verksamheter faller som skrot. Uppsamlmgsskroterhålls genom utrangering av gamla maskiner, rivning av byggnader etc.Exempelvis levererar SJ årUgen ca 45 000 stålskrot av olikakvaliteter. ex. skrotbilar, tomfat, kylskåp, frysboxar, diskmaskiner etc. tas till varai viss utsträckning bl. a. vid en fragmenteringsanläggning i ,, som ägs av och tre stora företag inomskrothanteringsbranschen. Vid anläggningen behandlas huvudsakligen bUskrot.Företaget har slutit avtal med ett 70-tal bUskrotningsföretag.Fragmenteringsanläggningen omhändertar 80 000 av de ca 120 000 bilar somskrotas . Genom att införa tvåskiftsdrift kan kapaciteten ytterligareökas. Det fragmenterade skrotet säljs till järnverk. BUskrotningen i landetsvarar för av det inhemska köpskrotet. BeträffandebUskrotet hänvisas till del IIav arbetsgmppens betänkande (Ds Jo1974:11). Gjutjärnsskrotutnyttjas huvudsakligen som råmaterial för gjutjärnsprodukter. F. n. faller ca140 gjutjärnsskrot . Stålverken tar hand om medanresten går tillbaka tiU gjute-riema. Allt gjutjärnsskrot kan tUlvaratas ochfinna avsättning på den svenska marknaden. Dengrupp avfallsråvaror som betingar det högsta värdet är metallskrot, som kansorteras i 140ISO olika kvaliteter. Eftersom metallskrotet betingar ett högtvärde är insamlingen effektiv. 1975: 32 82 gårdet tillbaka som halvfabrikat tiU omsmältning. Avsättningen är i dagobegränsad. En del av det material som är förorenat renas med olika metoder vidvissa företag. Hit hänföres metaller som är blandade med järn, varvid kostnadenför skrotning bUr för hög. Vidare hör till samma grupp förorenat metallspån,askor, aluminiumbronsspån etc. Det kop-parhaltiga raffineringsmaterialetskickas till bl. a. för rening och utvinning av värdefullabeståndsdelar. Enviktig råvara vid metallomsmältning är metaller som kommer från destmeradkabel. Uppskattningsvis 18 återgår tUl omsmältning.Fortsättningsvis räknar man med en 10-procentig årlig öknmg av kabelavfaU.Materialet uppköps till av 15 större skrotfirmor. Resterande köps ochbearbetas av ett hundratal mindre firmor. En begränsad import förekommer.Bränning är ännu den vanligaste metoden att skilja metall och isolering. MetallåtervumingAB i behandlar metallskrot. Genom maskinell utmstning söndermalsförorenade metaller och vid en särskUd process skiljs olika kvaliteter ut. Bl.a. skall företaget kunna ta hand om det blandade metallavfall som uppkommer videxempelvis bUfragmente-ring. Föråtervinning av tenn och stål av ölburkar har planerats ett företag iHammenhög. Verkstadsindustrinsavfall behandlas under kapitlet om kemiskt avfaU. Glasavfallhar redan delvis behandlats under avsnittet om hushållsavfall. Förbrukningenav förpackningsglas (flaskor, burkar etc.) uppgår till 250 perår. Returförpackningarförekommer för öl, läskedrycker, vin och sprit. Tripptalet (dvs. det antalgånger en returflaska används innan den försvinner) är för en öl- ochläskflaska ca 15 gånger. Restaurangernas höga återlämnmg bidrar i hög grad tiUdetta. var tripptalet drygt 30. För vin- ochspritflaskor är tripptalet endast 1,5, men tenderar nu att öka. Ca2025 % av råvarorna för förpackningsglas utgörs av krossglas. Av dettaproduceras ca hälften av glasbruken själva. Resten av krossglaset kommer frånbryggerier och livsmedelsindustrier samt från exempelvis tUlverkare av bUmtor.Var tionde flaska som produceras är tillverkad av återvunnet glaskross. 1975: 32 83 Alltglasavfall kan teoretiskt användas av glasbmken för omsmältning. Glasvärdet för en ölflaska är av storleksordningen 1öre. Transport och hanteringskostnaderna är dock ofta så höga att det intealltid är lönande med en omsmältning. Vissa experiment pågår med glas för andraanvändningsområden t. ex. i byggnadsmaterial och i vägbeläggningar (krossatglas + asfalt = glas-falt). Återvinningav plastavfall sker endast i begränsad omfattning. Huvudsakligen är det frågaom spUl av termoplaster från produktion av plastvaror. Vidare sker vid de storavamdistributionscentralerna en utsortering av förpackningsfolier, säckar,påsar m. m. av polyeten. Materialet sänds till en anläggning som efterfragmentering och tvättning återför det tUl produktion av ny förpackningsfolieför mindre kvalificerade ändamål som exempelvis sopsäckar. Den årligainsamlingen av plastavfall beräknas till ca vid en totalförbrukningav ca polyeten . De totala investeringarna för denna återvinningligger på ca 1 milj. kr. Enligtbranschuppgift kan plastavfall tas om hand endast på två sätt uppläggning eller förbränning. Rökgasernaär dock ett problem vid förbränning. Pyrolys kan eventuellt vara en användbarmetod för behandling av plastavfall. Plasti hushållsavfall uppgår f. n. till ca . Denna kvantitet harberäknats öka tiU ; Utvecklingen på oljemarknadenkan dock innebära att denna utvecklingstrend bryts. Plastindustrin uppges studeraolika återvinningsmetoder som f. n. tillämpas i olika delar av världen. a.finns en försöksanläggning i . I har man bl. a. lyckats framställabensin ur plastavfall. Gummiavfallbestår tUl övervägande del av begagnade däck. 1973 skrotades ca 3,2 milj.personbUsdäck. Motsvarande siffra för lastbUs-däck från 14" var 392 000och för ti-aktordäck 80 000. Omkrmg av alla fordonsdäck i ärföremål för någon form av återanvändning. En del av skrotdäcken regummeraseller går tUl tillverkningen av gummiregenerat. En mindre del används vidkajer, som sprängmattor etc. I viss utsträckning används också gummiskrot sombeläggning på lekplatser och idrottsplatser. Det finns också en typ avvägbeläggning som iimehåUer krossat gummiskrot. Nedanges en översikt över olika möjligheter till utnyttjande av begagnadefordonsdäck. Grad av nedbrytning eller omvandling Avfallfrån gmv- och mineralberedningsindustrin utgörs till största delen avmineralavfall som läggs upp i högar i anslutning till den producerandeindustrin eller används för återfyllning i gruvor. Eftersom avfallet ärskrymmande kan upplag bli störande för landskapsbilden. Även andra miljöproblemkan uppstå. Som exempel kan nämnas slagghögarna i rester efterutvinning av olja ur oljeskiffer vilka efter nedläggningen avdriften brinner och orsakar luftföroreningar. Ettproblem utgör också de stora mängder arsenik som finns i viss-malm bl.a. iBoliden. Arseniken har deponerats,i gamla gmvhål eller gjutits in i betongblockföre sänkning i havet. Dumpningslagen förbjuder numera den senaredeponeringsmetoden. Skrotbranschenshantering av textU för återanvändnmg uppgår till . Efter sorteringoch i vissa fall rivning avsätts avfallet på många olika områden. Nytt textUavfaUi form av klipp från konfektionsindustrin säljs efter sortering till i förstahand textUindustrin, finpap-persbmk och råpappersbruk, (takpappsfabrikation).Avfall från spinnerier, väverier och liknande går efter behandhng uteslutandetill textilindustrin, till non-woven-industrin. Avdet msamlade textilavfallet går till råpappersbru- ken, tilltextUindustrin och används som putstrasor. avmaterialet måste kasseras. En mindre del exporteras. Frånhushållen insamlas textUavfaU i viss utsträckning av ideella organisationer isamarbete med avfallsråvamföretag. Avsikten är att det insamlade materialetskall kunna ge ett kontant utbyte tUl de ideella or ganisationerna. Detinsamlade materialet genomgår sedan en enkel sortering hos det företag somåtagit sig insamlingen. 1975: 32 85 Dentotala mängden avfall samt restprodukter som återvinns inomlivsmedelsindustrin, uppgår till minst ca 3,4 milj. ton våt vikt. Torrsubstansmängdenuppgår tiU ca 0,5 mUj. Drygt hälften utgörs av "våta"biprodukter och avfaU av typ blod, vassle, smörsköljvatten, dränk och liknande. Ilivsmedelsindustrin föreligger tre huvudtyper av avfallsproblem. Den första ärde s. k. "fasta" avfallen som utgöres av kasserade råvaror,bortskurna delar från produkten (bl. a. skal) samt blast, halm, jord, sand m.m. som följer med produkten in i fabriken. Den andra är flytande avfall somutgörs av vätska med upplöst organisk substans från råvarorna och som uppstårvid förädlingen. Den tredje typen är avloppsvatten med upplöst och suspenderadorganisk och oorganisk substans som uppstår vid transport och tvättning avråvaror och produkter samt vid rengöring av den utmstning som används. Itabellen ges en översikt av de olika avfallsslagen. 'Torrsubstanshalt (TS) 15 ä 'Dessutom ca sand, jord och sten * Endastpotatisbrännerier . . ' Endast bryggerier Varavgödsel från slaktdjursstallar m.m. ' Uppgifter saknas 'Livsmedelsindustrins och jordbrukets avfall och avfallshantering har nyligenbelysts i två rapporter från () IVA-rapport52 och IVA-meddelande 185. Gruppens beskrivning här i avsnitt 13.10 och 13.11bygger på material från dessa rapporter. del av restprodukterna från livsmedelsindustrin används för olikaändamål t.ex. som foder, jordförbättrmgs- eller gödselmedel, livsmedel etc. Avnedanstående tabell framgår användningssätten för de olika biprodukterna ochavfaUen. Fördelningenpå de olika sätten för omhändertagande framgår av nedanstående tabell. 1 000 t/år 1 000 t/år »Häravfrån sockerindustrin ca . Enmycket liten del av de totala biprodukts- och avfallsmängderna frånlivsmedelsindustrin används således för framställning av Uvsmedel. Den heltövervägande delen används direkt eller efter bearbetning tUl 1975: 32 87 Förhållandevis stora mängder släpps ut i avlopp, sprids på åkrarsom jordförbättringsmedel eUer deponeras. går avfall tUlupplag medan bränns. Endast av restprodukterna kan sägas varahelt outnyttjade. 1det följande ges några exempel på avfallshantering inom Uvsmedels-industrin. Inomfiskberedningsindustrin uppgår sillavfallet till ca och fiskavfaUetfrån industrier till ca . Därtill kommer en troligen storfiskavfallsmängd från företag med mindre än fem anställda. Romavfalletberäknas till ca . På tar tre fabriker hand om sillavfall förtillverkning av fisk- och sillmjöl och sillolja. Ärligenslaktas ca broiler. Ungefär en tredjedel utgörs av avfall. Merpartenav avfallet säljs som minkfoder. Det finns emellertid tekniskt utarbetademetoder att omvandla broileravfallet till foder. I finns flera anläggningari drift. Föratt en fodermjölanläggning skall bli ekonomiskt bärkraftig fordras emellertidavfall från minst 100 000 djur per dag. Inget svenskt broilerslakteri har f. n.en så stor kapacitet. En centralt placerad avfallsfabrik skulle enligt uppgiftkunna tUlvarata broileravfallet betydligt bättre än som sker . ISkåne planeras f. n. en anläggning för framställning av protein urfjäderavfall. av fjäderavfallet från landets slakterier skulle kunna tasom hand. Ca skulle på så sätt kunna framställas. VidFelix fabriker i renas avloppsvatten från stora mängder stärkelse somuppkommer vid framställning av potatisprodukter genom den s. k.Symbajästmetoden som utvecklats av Sockerbolaget. I anläggningen omvandlasstärkelse till en protein- och B-vitaminrik foderjäst som vattnetrenas till avseende BS 5 och till avseende närsalter. Jordbmketsavfall är av två slag dels fast avfall från vegetabUiepro-duktionen, dels fastaoch flytande avfall från animalieproduktionen. Mängdenbetblast, halm och liknande restprodukter från vegetabilie-produktion uppgårtUl ca 9 mUj. Av detta utnyttjas en relativt liten del somfoder. Större delen bränns eUer plöjs ned på fälten. En del betblast ochärtgrönmassa används emellertid antingen färska eller ensilerade tUlnötkreatursfoder. Denstörsta mängden restprodukter från jordbruket utgörs av gödsel frånnötkreatur, svin och höns, totalt ca 16 milj. ton (vid ea 10 %torrsubstanshalt). Dessa avfallsmängder används i regel duekt somjordförbättringsmedel. För att trygga avsättningen för all gödsel krävs ca 1milj. Vid koncentrerad djurhållning av främst höns och slaktsvin kangödselhanteringen orsaka betydande problem, om avsättningen av avfallet ej kantryggas i närheten av uppfödningsplatsema. Genom miljöskyddslagen förhindrasuppkomsten av nya- olämpligt placerade anläggningar. Försök pågår både iSverige och i andra länder att torka gödsel (främst hönsgödsel) för återanvändningav protein. krissituation med knapphet på handelsgödsel eller kraftigt höjda priser kanden naturliga gödseln liksom övriga restprodukter från jordbruket få ettväsentligt högre värde. Densvenska sockerbetsodlingen frambringar f. n. åriigen 1 sockerbetoroch 1 blast. Hälften av blasten plöjs ner och resten används förfoderändamål. Större delen av foderblasten ensileras, varvid rinner bortsom pressvätska. För att bättre utnyttja blasten, vars torrsubstans ()till nästan en femtedel utgörs av råprotein, pågår vid Svenskasockerfabriksaktiebolagets laboratorier försök att av betblast framställa torrtproteinrikt foder. Försöken betecknas soin mycket lovande. Karlshamnsoljefabrik har utarbetat en metod att framställa proteinkoncentrat urrestprodukter efter avskiljningen av rapsolja ur rapsfrön. Iföljande två tabeller ges en uppskattning av jordbruksavfaUet. Uppskattningav restprodukter från vegetabilieproduktionen Höstvete (halm) Vårvete (halm) Råg (halm) Korn (halm) Havre (halm) Blandsäd (halm) Baljväxter (halm) Oljeväxter (halm) (2,8) (0,10) Frövall (halm) Potatis (blast) (20,0) (1 200) 0,10. Sockerbetor (blast) Ärter (rev) Sa fe i milj. ton/djur/är komp.betesdrift ton/år 'Summa mängd träck och urin. Mer fast gödsel i golvströ. 13.12Planerad sorteringsanläggning för industriavfall Helsingborgskommun och kommer att uppföra en sorteringsanläggningför industriavfall i . Kostnaden för anläggningen har beräknatstill ca 3,6 milj. kr. Statsbidrag utgår med 1,6 milj. kr. Avde 2 000 m industriavfall som tillförs deponeringsplat-sen iHelsmgborg skulle denna anläggning kunna ta hand om 600 m (ej kemiskt avfall),varav efter sortering skulle kunna återföras som råvaror till olikaindustrier. Sorteringenavses ske dels manuellt och dels med hjälp av magnelav-skiljare. Utsorteringskall kunna ske av följande råvaror: papper och papp, järn, andra metaller, glas,textil, ti-ä, gummi, plast, kromplåt. Den årliga intäkten av återvunnetmaterial har beräknats till ca . Somframgått tidigare i detta kapitel har arbetsgruppen valt att dela upp detindustriella avfallet i två huvudgmpper, kemiskt avfall och övrigt avfall.Gruppens överväganden och förslag beträffande kemiskt avfall redovisas i nästakapitel.