prop · FY0330 · 1975-12-31 00:00:00 — Vidare har rapporterlämnats om slutlig förvaring av radioaktivt avfall och om hantering avhögaktivt avfall från upparbetningsanläggningar samt om praxis föravfallshantering i västeuropeiska länder. () utfärdar rekommendationer som är av avgörandebetydelse för arbetet inom . För att underlättatolkningen av ICRP:s strålskydds-normer deltar representanter för ICRPregelbundet i strålskyddskommitténs möten. Sverigedeltar i projektdefinitionsfasen i några av de forskningspro- 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 256 jektsom skall genomföras inom ramen för International Energy Program. Av dessa ärtvå kärnsäkerhetsprojekt, nämligen de som gäUer hantering av radioaktivt avfaUoch kärnsäkerhet. Projektdefinitionsfasen skall vara avslutad . Ett svenskt definitivt ställningstagande kommer dessförinnanatt ske. Projektet hantering av radioaktivt avfall kommer att byggas upp kringEurochemics avfallshanteringsprogram. I kärnsäkerhetsprojektet har detföreslagits att bl. a. de svenska arbetena i skall ingå. Statenskämkraftinspektion undertecknade ett avtal med (), som har ombil-dats tUl Nuclear RegulatoryCommission, om informationsutbyte och samarbete på kärnsäkerhetsområdet. InformationsutbytetskaU omfatta rapporter som ges ut av resp. myndighet angåendekärnsäkerhelsfrågor, tillståndsgivning och säkerhets-och miljöbeslut i sambandhärmed, detaljerad information om amerikanska föreskrifter beträffande sådanareaktortyper som också byggs i , rapporter om drifterfarenhet såsomdriftstörningar, olyckor och avstängning och historiska data omtillförlitUgheten hos komponenter och system. Samarbetet skall omfattainformation till den andra parten om säkerhetsföreskrifter och normer somutarbetas eller planeras av någon part och ungefärlig tidsberäkning för arbetetsamt överlämnande av kopior av säkerhetsnormer som tiUämpas av säkerhetsmyndigheternai resp. land. ÄvenAB Atomenergi har träffat \.t samarbetsavtal med AEC.Avtalet rör samarbete avseende forskning och utveckling påkärnsäkerhetsområdet. Samarbetet skall omfatta utbyte av information rörandeforskningen på säkerhetsområdet som resp. part har rätt alt lämna ut, inkl.säkerhetsinformation rörande lättvattenreaktorer inom vissa definieradetekniska områden. Informationsutbytet skall ha formen av tekniska rapporter,experimentdata, korrespondens, pressmeddelanden, besök, gemensamma expertmötenm. Varje part skall till den andra lämna information omforskningsresultat som har väsentliga säkerhetskonsekvenser. I avtaletförutsätts att samarbete i gemensamma forskningsprojekt regleras från fall tillfall. Detnordiska samarbetet på kärnsäkerhetsområdet bedrivs inom den nordiskaarbetsgruppen för reaktorsäkerhet (NAR3). Samarbetet regleras i ett avtal frånår 1970 och omfattar rekommendationer rörande en redogörelse för säkerheten vidnukleära anläggningar i de nordiska länderna med hänsyn tiU allmännaprinciper, innehåll och disposition samt utarbetande av säkerhetskriterier försådana anläggningar i den mån detta är möjligt. NÄRS har lämnat förslag tillinnehåll i säkerhetsrapporten samt till en metod för beskrivning av fel ochdriftstörningar. Diskussioner pågår mellan de nordiska länderna om enförlängning av avtalet. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 257 Strålskyddsinstituteni de nordiska länderna har publicerat en översyn avintemationella strålskyddsnormers tillämpbarhet i de nordiska länderna. Iöversynen ingår en genomgång av allmänna principer och rekommendationer förbegränsning av utsläpp av radioaktiva ämnen från kärnkraftverk. Nordiskakontaktorganet för atomenergifrågor har utarbetat ett förslag till riktlinjerför kontakt mellan de nordiska länderna rörande säkerhetsfrågor vidförläggning av nukleära anläggningar vid gränserna. Vid det nordiskaministerrådsmötet anslöt sig rådet till riktlinjerna ochuttryckte sin tillfredsställelse över att de redan till-lämpas i det nordiskasamarbetet. (I 1970: 16) avgav betänkandet (SOU 1974: 56) Närförläggning avkärnkraftverk. Till betänkandet fogades ett trettiotal expertrapporter, somutgör det tekniska underlaget för betänkandet. Utredningenerinrar inledningsvis om bakgrunden till dess uppdrag. Behovet av en utredningrörande säkerhetsfrågorna vid förläggning av kärnkraftverk i och nära störretätorter aktualiserades i samband med elverks ansökan omtillstånd att uppföra ett kämkraftvärmeverk dvs. ett verk för kombineradproduktion av el och fjärrvärme vid Värtan endast frånStockholms centrum. Även några andra projekt med närförlagdakärnkraftvärmeverk diskuterades . Säkerhetsmyndigheternasgranskning av ledde fram till uppfattningen att det krävdesytterligare teoretiskt och erfarenhetsmässigt underlag innan man kunde bedömaförläggning av kärnkraftstationer i nära anslutning till tätbostadsbebyggelse. Är 1969 inleddes en brett upplagd principiell studie avnärförläggningsfrågan i samarbete mellan myndighetema, berörda kraftföretag ochAB Atomenergi. I planen för studien ingick en analys av de ekonomiska ochmiljömässiga motiven för närförläggning av kämkraftvärmeverk. Denna analysskulle innefatta en jämförelse med konventionella system för värmeförsörjning.Vidare ingick undersökningar om säkerhetsproblemen vid närförläggning.Huvudsyftet med studien var att skapa erforderUgt underlag för myndigheternasprövning av konkreta projekt. bedrevs studien i form av enoffentiig utredning. 17 1975.1 saml. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 258 Tekniska redogörelser för k r a f t r e a k t o r e r Utredningenhar valt att speciellt studera lättvattenreaktorer. Dessa representerar enetablerad teknik. Samtliga byggda och planerade kommersiellakärnkraftverk i är av denna typ. Dedetaljerade säkerhetsanalyser som gjorts av utredningen utgår från tvåreferenskonstruktioner, den ena en kokarreaktor (BWR) av AB ASEA-Atoms typ, denandra en tryckvattenreaktor (PWR) av den typ som konstruerats av detamerikanska företaget . Dessa re-ferensreaktorer har, i likhet medalla nu aktuella reaktorer för elkraft-produktion, omfattande anordningar förskydd mot utsläpp av radioaktivitet både vid normal drift och vid mer ellermindre allvarliga störningar. Som exempel härpå kan nämnas den trycktätabyggnad, inne-slutningen, som omger själva reaktorn samt olika system förkylning av härden vid tänkta haverisituationer. Erfarenheternamed stora lättvattenreaktorer är enligt utredningens bedömning positiva frånsäkerhets- och miljösynpunkt. Inga radioaktivitetsutsläpp har förekommit därpersoner i omgivningen skadats. Rent tekniskt har driften inte varitproblemfri, viUcet inte heller har kunnat förväntas med hänsyn tiU att det rörtsig om en delvis ny teknik. Vissa typer av fel och störningar kan direktåterföras på den snabba ökning i aggregateffekt som har kännetecknat såvälkärnkraftverken som olje-och kolkraftverk. En stor del av driftstörningarna harorsakats av konventionella komponenter och av system som inte är specifika förkraftreaktorer. Speciellt kan nämnas turbinen med tillhörande utrustning. Ettkärnkraftverk är dock så konstruerat att enstaka felfungerande komponenterinte påverkar anläggningens säkerhet gentemot omgivninge.-. Myndigheternasställningstaganden i lokaliseringsfrågor rörande lättvattenreaktorer skerefter i stort sett enhetliga principer i alla länder. Man har krävtatt den bofasta befolkningen inom avståndet 1 ä skall vara liten ocheftersträvat avstånd på något tiotal km till större tätorter i den mån sådanalägen funnits tillgängliga. Mera utpräglade närlägen har varit diskuterade iFörenta staterna, och , men har ännu integodkänts av myndigheterna. Utredningenövergår härefter till en redogörelse för dess analyser av riskerna föromgivningen vid olika typer av förläggningar. Begreppet risk används iutredningen genomgående i betydelsen sannolikhet gånger konsekvens. Omexempelvis sannolikheten för en viss olycka är ett per 10 och olyckanskonsekvens 100 fall av en viss sjukdom, är således risken 0,01 sjukdomsfaU perår, eller 1 fall per . Utredningens jämförelser av omgivningspåverkan hargjorts för såväl Prop.1975:30 Bilagal Industridepartementet 259 normaldriftensutsläpp av radioaktivitet som för haverier. Med hänsyn till gällandestrålskyddsnormer och hittillsvarande erfarenheter kan normalutsläppensverkningar fömtsättas bU absolut sett mycket små. Även beräkningar med mycketogynnsamma antaganden ger en så låg risk som ett sjukdomsfall per för enkraftreaktor av den storlek som utredningen har studerat. De skillnader inormalutsläppens verkningar som kan förekomma mellan olika lägen blir därmed såsmå att de inte påverkar lägesvalet. Utredningen betonar att effekterna av sålåga doser som det här är fråga om 1 å av den naturligen förekommandestrålningsnivån är så små att att de inte kan påvisas. Alla uppskattningarav verkningarna innehåller sålunda säkerhetsmarginaler så att angivna värdenskall betraktas som övre gränsvärden för vad som kan erhåUas i verkligheten. Utredningenssäkerhetsanalyser har koncentrerats till haverier. För analysen krävsinformation om sannolikheten för olika haveriförlopp och av haverierna orsakadeaktivitetsutsläpp. Vidare måste de konsekvenser som med varierandesannolikheter kan uppstå i omgivningen kunna beräknas ur uppgifter omaktivitetsutsläppets art, utsläppshöjd och utsläppstid, befolkningsfördelningoch atmosfäriska spridningsförhållanden. Ett stort haveri i ett kärnkraftverkkan ge konsekvenser både för människors hälsa och av materiellt slag medhuvudsakligen ekonomiska konsekvenser. Utredningen har dock begränsat sig tillatt studera hälsoeffekterna. Utredningen har föranalyserna uppskattat sannolikheterna för oUka haverityper och fel ifunktionssätten hos de för säkerheten väsentliga systemen i en kraftreaktor.Konsekvenserna vid eventuella svåra haverier i form av frigörelse av aktivitetur reaktorhärden, spridning av. denna aktivitet tiU omgivningen samt däravresulterande stråldoser och hälsoeffekter avseende människor har ocksåuppskattats till sin omfattning och sannolikhet. För dessa beräkningar harunderlag tagits fram beträffande atmosfärisk spridning, geografiskabefolkningsfördelnmgar samt samband mellan luftens halt av radioaktivitet ochde stråldoser resp. hälsoeffekter som aktiviteten kan ge upphov till. För sina analyser avnärförläggningsfrågan från säkerhetssynpunkt har utredningen jämförtkärnkraftverk med fyra oUka lägen i förhållande till en schematiseradmiljonstad med befolkningen fördelad inom en cirkel med radien 25 km.Avståndet mellan kärnkraftverket och miljonstadens centrum har satts tillresp. 5, 20, . Vid de två senare lägena har samhällen med 500 och15 000 invånare förutsatts ligga på resp. avstånd från verket.Glesbygdsbefolkningen utanför tätorterna har inte bedömts påverka de gjorda jämförelsernavarför denna inte har tagits med i modeUfördelningarna. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 260 framkommer skillnader från säkerhetssynpunkt mellan lägen på oUkaavstånd från en storstad först när man betraktar verkningarna av ytterst svårahaverier, där en stor del av reaktorns aktivitetsinnehåll frigörs ur bränsletsamtidigt som såväl reaktorns huvudkylsystem som dess inneslutning skadas.Utredningens analyser har därför inriktats på beräkning av sannolikheten föroch en bedömning av konsekvensernas omfattning vid sådana svåra haverier. Förvart och ett av de valda lägena har konsekvenserna i omgivningen av mycketstora haverier beräknats i sex fall med skilda antaganden beträffande utsläpptaktivitet, utsläppshöjd och vädersituationens sannoUk-het. Härvid framhålls attde konsekvensbilder som redovisas har karaktären av "värsta tänkbaraolycka" och att deras sannolikhet är extremt låg, enligt utredningensberäkningar 1 å 10 per miljon år och reaktor. Utredningenframhåller att aktivitetsutsläpp ledande till skador av sådan omfattning i ettkärnkraftverks omgivning kan förekomma endast i samband med att reaktorn sågott som totalförstörs. Kraftreaktorer utförs så att även mycket stora brottpå huvudkylsystemet skall kunna hända utan att farUga stråldoser uppträder iomgivningen. Stora haveriutsläpp blir därför ytterst osannolika och torde intevara tänkbara annat än i samband med katastrofala brott på reaktortryckkärlet.Endast i kombination med mycket osannolika ogynnsamma atmosfäriskasprid-ningsförhållanden kan sådana stora utsläpp ge några aUvarUga akutskadori omgivningen. SannoUkheten för att något haveri skall ge några sådana skadorbedöms vara högst 0,1 å 1 per miljon år och reaktor. Så låga sannolikheterbeaktas normalt ej i andra verksamheter och är svåra att tolka på ett gripbartsätt. Den angivna sannoUkheten innebär att om 100 reaktorer drivs i i100 år så är sannolikheten mindre än 1 på 100 å 1 på 1 000 att landet skalldrabbas av någon sådan olycka. DetberäkningsfaU som ger största antalet dödsfall, några hundra, avser 5 km-lägetmed en befolkningsfri zon på endast radie. Antas denna radie i ställetvara skulle detta beräkningsfall liksom samtliga andra ge från något fåtaltill ett tiotal dödsfall vid dessa extremt svåra haverier. Omfattningen avdeima värsta tänkbara olycka är således beträffande dödsfall av högst sammastorleksordning som en stor flygolycka. Ävenför de värsta tänkbara haverikonsekvenserna vid närförlagda kärnkraftverk gersåledes enUgt utredningen en jämförelse vid handen att sådana verk inte införkonsekvenser av okänd storlek. Dettaframstår enligt utredningen klarast för dödsfaU och allvarliga akuta skador.Vid de kärnkraftaggregat som utredningen har studerat beräknas inga dödsfall isamband med haverier kunna inträffa på längre avstånd från anläggningen än 2 ä3 km. Skulle ett stort utsläpp av radioaktiv jod äga rum vid ett haveri kandetta medföra att ett stort antal människor råkar ut för en överexponering avsköldkörteln genom 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 261 inandningav joden, vilket resulterar i en efter relativt uppträdande kroniskstörning av sköldkörtelfunktionen. Skadan är dock relativt lindrig och har godabehandlingsmöjligheter. Sena effekter, främst i form av cancer, och genetiskaskador skuUe enUgt utredningen även vid ett mycket allvarligt reaktorhaveri fåså måttUg omfattning att effekterna inte skulle kunna urskiljas bland normaltförekommande fall av liknande typ. Iutredningens uppdrag har ingått även en ekonomisk och mUjömäs-sig värdering avnärförläggningsfrågan. En jämförelse har gjorts mellan tre alternativa systemför fjärrvärmeförsörjning i en storstad. Grund-altemativet har antagits varaenbart oljeeldade hetvattencentraler. Av de två övriga alternativen har det enaett oljeeldat mottrycksverk, det andra ett kärnkraftvärmeverk för samtidigproduktion av elkraft och fjärrvärme. Fömtom utredningens egna studier har ävenmaterial avseende konkreta projekt för landets tre storstadsregioner ståtttill förfogande. Denmiljömässiga jämförelsen har baserats på de förändringar i luftföroreningssituationen framför allt beträffande svavelutsläpp som de olika alternativen ger upphovtill. Utredningen har därvid sökt uppskatta i pengar de minskade skador påmänniskors hälsa, på material och fast egendom som en sänkt luftföroreningsnivåinnebär. Den teknisk-ekonomiska jämförelsen har gjorts på basis av beräknadeårskostnader för erforderUg fjärrvärmeproduktion i de tre altemativa fallen. Utredningen finner attkärkraftvärmeverk ekonomiskt är motiverade i varje fall inom de tre störstatätortsregionerna i landet. Slutsatsen gäller så länge oljepriserna Ugger över130140 kr. per ton och i övrigt med de kostnader som gällde . Enövergång från olja till kärnbränsle bedöms också ha stora försörjningspolitiskafördelar med avsevärd ekonomisk betydelse. Förbättringen avluftföroreningssituationen vid över gången från lokal uppvärmning medoljeeldade anläggningar tUl fjärrvärme i en miljonstads innerområde haruppskattats ha ett värde av storleksordningen några hundra milj. kr. per år.Fjärrvärme med kämkraftvärmeverk ger en ytterUgare förbättring relativt oljeeldadealtemativ som uppskattats till ca 60 milj. kr. Utredningenframhåller att dess studier visat att införandet av kärnkraftvärmeverk iomedelbar närhet av stora bebyggelsecentra skulle vara miljömässigt motiveratgenom de förbättringar i den allmänna luft-föroreningssituationen som erhålls.Även säkerheten mot haverier bedöms vara sådan att haverikonsekvenserna iomgivningen t. o. m. från ett närförlagt kärnkraftverk är små i medeltal överlängre tid och för 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 262 Vad som varit föremål för utredningens ingående överväganden är tvåspecieUa frågor i anknytning till haverisäkerheten, nämligen hur man skallbedöma mycket stora haverikonsekvenser med mycket låg sannoUkhet och vilkenvikt man skall tillmäta vissa hälsoeffekter av lindrigare art som kan uppträdai stort antal vid sådana osannolika stora haverier. Utredningenpåpekar att det i båda fallen saknas ledning av tidigare samhäUeliga stäUningstagandeni lUinande frågor. Detta beror i huvudsak på att så osannolika företeelserinte har bedömts kräva beaktande från samhällets sida i form av beredskap e. d.I stort sett har andra risker överhuvudtaget inte analyserats på det sätt somskett beträffande kärnkraften. blir presentationen av kärnkraftens haveririsker av denna anledningmycket komplicerad och kan lätt resultera i missuppfattning av informationensinnebörd. Varken allmänheten eller beslutsfattarna har tidigare stäUts införproblemet att väga säkra fördelar bättre luft, lägre kostnader, mindreberoende av utlandet mot en syimerUgen liten risk som dock innefattarmöjligheten av en stor konsekvens. Vanligen bortser man helt från den storakonsekvensen på gmnd av den låga sannolikheten. Som exempel på detta synsättanför utredningen byggnaders begränsade säkerhet mot osannolika mycket starkavindar och stora jordskalv, flygtrafik med stora plan över tätbebyggelse,dammbyggnaders och brobyggnaders begränsade säkerhet mot extrema påfrestningarsamt transporter av farliga kemikalier i tätbebyggelse. Närdet gäller betydelsen av stora, osannolika haverier, understryks vikten av atten bedönming sker med beaktande av att andra slag av risker i samhället tordekunna ge konsekvenser av Uka stor omfattning som en del av utredningensberäkningsfall har resulterat i. Det är endast analysen på dessa lågasannoUkhetsnivåer som saknas för andra verksamheter. Ekonomiskaoch försörjningspolitiska skäl samt önskemålet att reducera luftföroreningamamotiverar att värmeproduktionen i landets storstadsregioner baseras påkämkraftvärmeverk. Redovisadeslutsatser rörande normalutsläpp och omgivningsrisker vid haverier visar attnärförläggning av kärnkraftverk inte medför större risker i betydelsekonsekvens multipUcerad med sannolikhet än vad som accepteras för många andraverksamheter. Idet mest utpräglade närförläggningsalternativet som har studerats avutredningen förutsätts verket placerat från storstadens centram ochomgivet av en zon utan bebyggelse på endast 500 m. Konsekvenserna av etthaveri kan emeUertid minskas om man liksom för Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 263 beslutadeförliiggningar av kärnkraftverk i har en zon med speciellabebyggelserestriktioner ut till . Utredningen finner därföringen anledning föreslå att kravet på en zon av denna storlek f.n. frångås.Även vissa extraordinära säkerhetsbefrämjande åtgärder såsom speciellt utformadinneslutning och konservativ dimensionering av reaktoms prestanda kan komma attaktualiseras vid en utpräglad närförläggning. Olikamerkostnader vid en utpräglad närförläggning skall vägas mot kostnaderna förförlängning av hetvattenledningarna vid en mer avlägsen förläggning. Deekonomiska motiven för de mest utpräglade närlägena blir därigenom intesärskilt starka. Fördelarna med kärnkraftvärmeverk i storstadsregioner är dockstora och förläggningar även avstånd från stadscentrum ärekonomiskt intressanta. Närförläggningsutredningenrekommenderar med hänsyn till här anförda omständigheter att värmeproduktioneni landets storstadsregioner utnyttjar kärnkraftvärmeverk men att utprägladnärförläggning undviks till dess ytterligare erfarenheter vunnits avanläggningar lokaliserade enligt nuvarande principer. 11.3Remissyttranden över närförläggningsutredningens betänkande Närförläggningsutredningenstyngdpunkt ligger på en teknisk analys av säkerhetsfrågorna vid förläggning avkärnkraftverk på olika avstånd från stora befolkningskoncentrationer. Många avremissinstanserna har förklarat sig sakna kompetens att företa en granskning avutredningens material. Dessa remissinstanser har i aUmänhet begränsat sig till attkommentera vissa avsnitt av betänkandet. I några remissyttranden, bl. a. (), samt vissauniversitet och högskolor, förs dock en ingående teknisk diskussion avmaterialet. FOA anför som sammanfattande bedömning att utredningen har beaktatde faktorer som är av väsentlig betydelse för närförläggningsfrågan och attden har använt sig av en i stort sett tillfredsställande metodik. FOA haremellertid, liksom bl. a. statens planverk, funnit utredningens tekniskamaterial svårgenomträngligt. framhåller att utredningens material på ett värdefullt sättkompletterar andra utredningar som har belyst andra aspekter av kämkraftenssäkerhetsproblem. Institutet framhåller dock att materialet självfallet inteutgör tillräcklig grund för exempelvis en totalbedömning av kärnkraften somelenergi- eller värmekälla. Statenskärnkraftinspektion framhåller att de ansträngningar som utredningen har gjortför att närmare analysera konsekvenserna av större haverier är av värde frånallmän reaktorsäkerhetssynpunkt och när det gäller att bedöma merakonventionella förläggningsplatser. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 264 spektionenerinrar om att utredningen inte har haft mandat att genereUt ta ställning tillkärnkraft som energikälla. Det valet beror på bedömningen av flera frågor,risker från högaktivt avfall, missbruk av plutonium,bränsleförsörjningsproblem m. m., som utredningen har saknat anledning attberöra. Utredningens resultat och rekommendationer är baserade enbart utifrånstudier av direkta risker och miljöeffekter från resp. olje- ochkärnkraftanläggningar. Den väsentiigaste uppgiften har varit att bedöma hurriskbilden förändras vid val av olika avstånd mellan kärnkraftverk ochstorstad. Kämkraftinspektionen framhåller att förutsättningarna för attöverföra fjärrvärme över längre avstånd synes ha förbättrats väsentligt sedanutredningen startade. Därmed finns det enligt inspektionens uppfattning inte längrenågot motiv för den utpräglade närförläggning som var aktuell vid utredningenstillkomst. () påpekar att begreppet närförläggning har aktualiserats på grund av deekonomiska fördelar som står att vinna genom att kylvattenvärmet kantillvaratas. Dessa fördelar minskar självfallet när avståndet från etttättbebyggt område ökar. Begreppet närförläggning borde således innebäraförläggning i den närhet till ett tättbebyggt onmåde där påtagliga ekonomiskafördelar av förläggningen står att vinna. Denna närhet kan emellertid sträckasig ut tiU avstånd där konsekvenserna av ett haveri inte märkbart skulle skiljasig från de som skulle bli följden av samma haveri i en anläggning som liggermycket långt från ett tättbebyggt område. Mot denna bakgrund anser IVA attbegreppet närförläggning i fråga om säkerhetsaspekter är föga upplysande. Centrumför tvärvetenskap finner starka skal att anta att de miljömässiga vinster maneventuellt uppnår med kärnkraftvärmeverk i storstäderna kommer att reduceraseller elimineras genom den samhällsutveckling som energiutbyggnaden ärförknippad med. Sådana kopplingar mellan samhällsstruktur, ekonomi och tekniskafrågor förutsätter en behandling på bred kunskapsmässig bas. Det är enligtcentrum viktigt att utredningens resultat av de beslutsfattande instansernainte betraktas som annat än en belysning av vissa aspekter av en kompliceradsamhällsfråga. IVAframhåller att drifterfarenhet med lättvattenreaktorer klart styrkerutredningens uppfattning att säkerhetsriskerna är ytterUgt små, eftersom ingenolycka med omgivningsverkningar av betydelse har ägt rum.