prop · FY034 · 1975-12-31 00:00:00 — De sakkunniga bör redovisa hur kontakter medfolkrörelserna utvecklats och lägga fram förslag till hur dessa skallvidareutvecklas. Det förslag om inrättandet av ett förvaltningsråd som jagberört i det föregående bör kunna vara av intresse i detta sammanhang. F.n. sker en snabb utveckling av videogramlekniken. Videogrammen har börjai fåpraktisk användning, främst inom utbildningen men också i olika kommersiellasammanhang. Mycket talar för att videogrammen inom en inle alltför avlägsenframtid kan bli föremål för en hård kommersiell exploatering, som innebär atten schablonmässig och ytlig produktion får starkt genomslag. Det är angelägetatt förhindra en utveckling på videogramområdet som kan komma att strida motsamhällets kultur-politiska mål. Del är därför viktigt att motverka dekommersiella förutsättningarna för spridning av undermåliga produkter. Mångaintressenter kommer säkert att vilja sprida videogram på den enskildakonsumentmarknaden med hjälp av kommersiell reklam. Med hänsyn till detta samttill allmänna reklampolitiska mål har statsrådet tillkallat enutredning med uppgift att undersöka möjligheterna att förbjuda reklam ivideogram eller att kraftigt begränsa möjligheterna att utnyttja reklamen idetta medium. Detfinns även skäl att överväga ett samhälleligt engagemang i videogrambranschen isyfte att framställa konkurrenskraftiga kvalitetsprogram. I första hand böråtgärder vidtas för att det programutbud som redan nu finns tillgängligt skallfå större spridning. Krav har börjat resas på att televisionsprogrammen skallbli tillgängliga också i videogramform. Om så skedde skulle åtskilliga program inte minst teaterföreställningar, barnprogram, konserter och konstprogram kunna användas i t. ex. skolor och folkbildningsarbete och inomvårdinstitutioner av olika slag. Ävenproduktioner inom ljudradion skulle kunna spridas till en bredare publik om dedistribuerades också i andra former än via etern, dvs. som grammofonskivor ochljudband. Detta gäller i första hand beträffande musikproduktioner. Detär angelägel att man säkerställer rätten att utnyttja program som produceratsför etersändning ocksä på annat sätt. De sakkunniga bör pröva olika möjligheteratt inom ramen för nu gällande lagstiftning lösa de upphovsrättsliga ochekonomiska problem som följer av att producerade program distribueras i nyaformer. Enfriare tillgång för allmännyttiga ändamål till ärönskvärd för en decentraliserad kulturproduktion. Härvid kan nya organisatoriskalösningar bli aktuella. Jaganser det också viktigt att en effektiv organisation för distributionen avvideogram kommer till stånd. Denna fråga bör enligt min mening prövas ianslulning lill beredningen av TRU-kommilténs kommande betänkande där distributionenav utbildningsprogram i videogramform kommer att behandlas. I det sammanhangethar jag också för avsikt att ta upp det förslag beträffande smalfilmsdistribution som lämnats i en särskild utredning (Ds U 1972:9). Statsmakternaangav vissa riktlinjer för planering t. o. /76 (prop. 10, KrU 1973:15, rskr 1973:113).Utgångspunkten var härvid att företaget fr. o. m. innevarande U:55 Skr 1975:4 416 budgetårskall bedriva verksamheten på en jämfört med /73 oförändrad nivåoch att ytterligare inkomstlillskott i rundradiorörelsen genom avgiftshöjningarinte skall erfordras. I årets statsverksproposition (prop. 10) harjag bl. a. framhållil all bör planera sin verksamhet på grundval av oförändrade förutsättningar vad gällersändningstid m. m. Utgångspunkten för företagets planering förutsätts därvidvara att något inkomsttillskott i verksamheten genom höjda avgifter inte skallbehövas . Nuvarande avgifter är oförändrade sedan 1 juli1971. Vad sålunda anförts har inte gett anledning till särskiltuttalande vid dess behandling av ifrågavarande punkl i statsverkspropositionen(KrU 1974:6, rskr 1974: 107). Deförslag som de sakkunniga lägger fram belräffande den framtidarundradioverksamhelens organisation och innehåll samt sändningstidensomfattning bör tas till utgångspunkt för en bedömning av den långsiktigakostnadsutvecklingen. De sakkunniga bör därvid belysa hur kostnaderna påverkasav fördelningen mellan central och regional produktion, mellanoriginalproduktion och repriser samt mellan egen produktion och främmandeproduktion, svensk och utländsk. SverigesRadios verksamhet finansieras i huvudsak genom avgifter. I denna del innebar1966 års riksdagsbeslul att ljudradio- och ersattes med en allmänmottagaravgift. Det nya avgiftssystemet infördes (prop.1968:50, SU 1968: 98, rskr 1968:221). Samtidigtmed övergången till allmän mottagaravgift ändrades formerna för disposition ochfondering av inflytande avgiftsmedel. Dessa tilldelas rundradioverksamheten medbelopp, som bedöms erforderliga med hänsyn lill programverksamheten. Evenluellaöverskott fonderas i rundradiorörelsens fond som förvaltas av . SverigesRadios utbildningsprogram och sändningarna till utlandet är inteavgiftsfinansierade. Båda dessa verksamheter finansieras fr. o. m. budgetåret1964/65 av anslag på riksstatens driftbudget. Detsamma gäller av TRU-kommitténproducerade radio- och TV-program. Vidbedömningen av hur resurser skall tillföras framtida verksamheiskall de sakkunniga ulgå ifrån atl verksamhelen liksom i huvudsakskall finansieras genom mottagaravgifter samt att reklamfinansiering även ifortsättningen skall uteslutas. har i betänkandet (SOU1973:10) TV-reklamfrågan tagit avstånd från reklamfinansiering avTV-verksamheten. Remissbehandlingen av betänkandet pågår f. n. Sedan dennaavslutats avser jag att föreslå Kungl. Maj:t att lägga fram en proposition medförslag för ett ställningstagande till frågan om TV-reklam. Behållningeni radiofonden uppgår f. n. till ca 300 milj. kr. Enligt den av Radiosenast redovisade prognosen krävs ett inkomsttillskolt senast vid utgången /78. De sakkunniga bör klargöra hur de förslag som läggs framkommer att påverka mottagaravgifternas utveckling. Som ett alternativ börpresenteras vad som är möjligt att uppnå inom den ram som medges av ijämförelse med nuläget realt oförändrade intäkter av mottagaravgifter. Ettföretag av storlek måste bedriva ett fortlöpanderationaliseringsarbete. startade en intern översyn avverksamheten. Denna har syftat till rationaliseringsålgärder genom vilka delkan bli möjligt att sänka kostnadsnivån och höja den inre produktiviteten. Deåtgärder som utredningen rekommenderat håller f. n. 417 Kommittéer: U:55 I en skrivelse lill Kungl. Maj:t har SverigesRadio redovisat effekten av de genomförda åtgärderna. De sakkunnigabör beakta översynsutredningens resultat vid sina bedömningar av denlångsiktiga ekonomiska utvecklingen. Utvecklingstaktenför radio- och TV-verksamheten bestäms av statsmakterna genom attdepartementschefen i statsverkspropositionen anger vilken omfattningverksamhelen bör ha . skall medutgångspunkt i detta planera verksamhet och åtaganden. Förelaget kan åstadkommaen utjämning av kosinader mellan två budgetår genom möjligheten att eftersärskilt tillstånd av Kungl. Maj:t få ta i anspråk högst 15 milj. kr. Vidutformningen av reglerna för medelstilldelningen har således behovet av attkunna planera på lång sikt uppmärksammats. har emellertid iviktiga avseenden begränsad ekonomisk rörelsefrihet. Företaget kan sålunda intemöta kostnadsförändringar med avgiftshöjningar. Företaget kan heller intefondera medel för framtida användning. FrånSveriges Radios sida har man i olika sammanhang anfört att de nuvarandereglerna för medelstilldelning försvårar en rationell planering vad avser såvälinvesteringar och personalrekrytering som programpolitik. Företaget har bl. a.framfört önskemål om alt medel som tilldelats programenheterna skall kunnadisponeras över än budgetåret. Maj:t prövar sådanafrågor från fall till fall, bl. a. beroende på att överskott av anfört slag varitsvåra att skilja från besparingar till följd av bl. a. sådana rationaliseringarsom översynsutredningen aktualiserat. Desakkunniga bör överväga forrrier för medelstilldelningen till Radiosom underlättar långtidsplaneringen utan att för den skull begränsastatsmakternas möjligheter att bestämma utvecklingstakten för radio- ochTV-verksamheten. Enövervägande del av kostnaderna för radio- och TV-produktionen utgörs avpersonalkostnader. Omfattningen av den fast anställda personalen blir såledesav avgörande betydelse för möjligheterna all styra den ekonomiska utvecklingenoch föra en god personalpolitik. De sakkunniga bör belysa hur storandel av personalbehovet som med beaktande av lagen (1974:12) omanställningsskydd bör tillgodoses genom fast anställning av medarbetare.Härvid bör hänsyn tas till att programverksamheten ger såväl uttrycks- somarbetsmöjligheter åt kulturarbetare och andra som inte eftersträvar ett fastanställningsförhållande till radioförelaget. 3.5Kontakten mellan och publiken 1propositionen om den statliga kulturpolitiken anförde jag att kontakten mellanSveriges Radios publik och de för programmen ansvariga behöver belysas. Detgäller därvid att uppmärksamma hur publikreaktioner på ett bättre sätt skallkunna avläsas och hur förutsättningar skall kunna skapas för en diskussion omhuruvida programpolitik står i samklang med radioavtalet. Undersökningarom publikens reaktion på programmen bedrivs nu främst genom Radiosavdelning för publik- och programforskning (SR/PUB). Ett organ av detta slagbör kunna uppträda självständigt gentemot radioföretaget. Det kan ifrågasättasom inte PUB bör skiljas frän U:55 Skr 1975:4 418 SverigesRadio, vilket skulle kunna ske genom att verksamheten bedrevs inom ett heltsjälvständigt institut. De sakkunniga bör närmare undersöka detta alternativ.Evenluella förslag till en omorganisation av PUB bör ta hänsyn till SverigesRadios behov av de tjänster som f. n. tillhandahålls av PUB. Frågan om PUB börkunna behandlas med förtur av utredningen. Undersökningarrörande publik och program får inte vara det enda medlet för kontakt mellanSveriges Radio och publiken. En mer direkt kontakt och ett förstärkt publikinflytandeär önskvärt. Formerna för kontakten mellan och publiken iprogramfrågor har aktualiserats. Förslagom att inrätta ett särskilt programråd för avvisades genom 1966års riksdagsbeslut om rundradion. a. uttalades att kompetensgränsernasyntes oklara i förhållande till styrelsen, vilken borde ha ett odelat ansvarför verksamheten. riksdag avslog två motioner (1973:677 och 1973:689)i ämnet. Jagär inte övertygad om lämpligheten av inrättande av elt programråd. Andra formerför kontakt med publiken bör prövas i första hand. Ettförvaltningsråd av det slag jag tidigare talat om kan t. ex. verksamt bidratill att bredda diskussionen i centrala rundradiofrågor. Desakkunniga bör belysa och allmänt diskutera hur publikkontakterna lämpligenskall gestaltas, inte minst förhållandet till eftersatta grupper. Kulturrådetuttalade i sitt betänkande (SOU 1972:66) Ny kulturpolitik att den utvidgning avsändningsmöjligheterna som övervägs ger möjligheter till mer differentieradeprogram men också ökade tillfällen till kontakt med invånarna i en region.Detta ligger i linje med det decentraliseringsmål för den nya kulturpolitikensom rådel ställde upp och som jag anslutit mig lill i prop. 69 hari anslutning till sitt förslag om ett särskilt lokalradioföretag föreslagit atti avtalet mellan staten och radioförelaget skrivs in skyldighet för företagetatt anordna programkonferenser mellan chefen för vederbörande lokalradio samt representanterför olika grupper och enskilda. De sakkunniga bör överväga förslaget omprogramkonferenser. Denensamrätt att avgöra vad som skall förekomma i rundradiosändning som SverigesRadio har innebär att företaget ensamt har att bestämma om beriktigande ellergenmäle skall sändas eller ej. kan inte meddela några direktiv iden frågan. Däremot kan nämnden pröva huruvida i sina beslut ianledning av framställning om beriktigande eller genmäle har följt deriktlinjer som anges i avtalet. Prövningen kan avse både frågan om beriktigandeeller plats för genmäle över huvud taget hade bort lämnas när så inte skelt ochfrågan om beriktigande eller plals för genmäle som faktiskt har lämnats harvarit till fyllest. Föratt stärka radionämndens slällning som granskningsorgan bör de sakkunnigaöverväga att förbättra nämndens reaktionsmöjligheter. De sakkunniga börundersöka möjligheterna att besluta om rält för förfördelade till genmäle påav nämnden angivna villkor. De närmare förutsättningarna härför fär övervägasav utredningen. Vadsom kan komma i fråga synes närmast vara atl nämnden får möjlighet att med kortvarsel besluta om att den som blivit lidande av att ett program brustit iopartiskhet eller saklighet ges utrymme alt i visst program och under vissangiven tidsrymd lägga fram sin version i saken. Ett sådant system torde kommaatt verka i huvudsak indirekt, på så sätt att dess existens inskärper vikten avatt kraven på opartiskhet och saklighet iakttages i programverksamheten. Självfalletfår ett system av detta slag inte leda till att programplaneringen onödigtförrycks eller till att genmälen 419 Kommittéer; U:56 blirett alltför omfattande inslag i programverksamheten. För att kunna godtagasmåste del därför konstrueras så att radionämnden endast i sällsynta fallbehöver påbjuda införandet av genmäle. Desakkunniga bör samråda med massmedieutredningen som har att utreda behovet avlagregler och behovet av beriktigande av uppgifter i press, radio och television.Den nu pågående ulredningen rörande radionämndens organisation bör kunnaslutföras utan hinder av de sakkunnigas överväganden. De förbättringar avradionämndens arbetssituation som pågående utredning har att överväga ärnödvändiga redan på kort sikt och kommer att utgöra en förutsättning för attradionämnden skall kunna ges den roll som jag här antytt. De sakkunniga börsjälvfallet samräda med radionämndsutredningen. Desakkunniga bör presentera förslag till de författningsändringar som deras förslagkan föranleda och utarbeta ett förslag till avtalstext. Utredningen har hållit tre sammanträden.Utredningens arbete beräknas pågå . 56.Arbetsgruppen (U 1974:09) för beredande av vissa frågor rörande samarbetetmellan staten och Maj:ts bemyndigande för beredande av vissafrågor rörande samarbetet mellan staten och : , N. , fil. kand., led. , , departementsråd , , undervisningsråd , , kansliråd (fr.o.m. ) Beijer, ,utredningschef (fr.o.m. ) , , direktör(fr.o.m. ) , , direktör (fr.o.m. den 10september 1974) Lokal:Utbildningsdepartementet, Fack, 103 10 , tel. /763 17 91 (JohnnyAndersson) Särskildadirektiv har ej meddelats. Arbetsgruppen har hållit sju sammanträden. Arbetsgruppenberäknas slutföra sitt arbete . U;57 Skr 1975:4 420 57.Utredningen (U 1974:10) rörande den andliga vården vid sjukhusen och vidkriminalvårdens anstalter Maj:ts bemyndigande för utredning rörande denandliga vården vid sjukhusen och vid kriminalvårdens anstalter (se Post- ochInrikes tidn. , M. , socionom, led. Ledamöter:Agiert, Per , pastor , , kriminalvårdsdirektör , ,landstingsråd , , kontraktsprost , ,landstingsråd , , biträdande professor, led. , C. ., stiftssekreterare Lokal:Domkapitlet i , 12, Fack, 221 01 , tel. växel 046/13 50 50(sekreteraren), 08/14 20 20 ankn. 1413 (ordföranden) Direktiv(anförande av statsrådet till statsrådsprotokollet den 12 juli1974): 1enlighet med beslut av riksdag (prop. 1958 A:67 och 1958B:21, SU 1958B: 121) har sedan är 1962 prästerskapet i det territoriella pastorat, inomvilket ett sjukhus är beläget, ansvaret för den andliga vården vid sjukhuset.Den andliga vården vid sjukhusen är en del av prästernas ordinariearbetsuppgifter. Vid bestämmandet av den församlingsprästerliga organisationeni ett pastorat tas hänsyn till antalet vårdplatser vid sjukhus inom pastoratet. Ävende frikyrkliga samfunden skall enligt nämnda riksdagsbeslut beredas möjlighetatt utöva andlig vård vid sjukhusen. Den frikyrkliga insatsen skall dock ske ihelt fria former utan annan reglering från samhällets sida än vad som kanfinnas påkallat av hänsyn till sjukvården. Vikten av en samordning mellan denandliga vård som svarar för och de fria kristna samfundensverksamhet har emellertid framhållits bl. a. i uttalanden av Svenska ekumeniskanämnden och frikyrkoråd. Organisationenav den andliga vården vid kriminalvårdens anstalter, för vilken riktlinjerfastställdes av 1%2 års riksdag (prop. 4, SU 2, rskr 2), skiljersig från den som tillämpas vid sjukhusen. Enligt lagen (1974:203) omkriminalvård i anstalt skall intagen som inom anstalten vill utöva sin religionberedas tillfälle härtill i den utsträckning det kan ske. Vid varje anstaltfinns en andliga vården, bestående av en präst isvenska kyrkan och en företrädare för frikyrkorna. Ledamöterna i dessa nämnder erhållerarvoden från kriminalvården. Dessutom har statsmedel anvisats för anställandeav tre resesekreterare inom kriminalvården, av vilka en företräder , en 421 Kommittéer: U:57 Frälsningsarménoch en frikyrkoråd. 1968års beredning om stat och kyrka behandlar i sitt betänkande (SOU 1972:36)Samhälle och trossamfund frågan om den andliga Vården vid sjukhusen och vidkriminalvården anstalter och anför därvid i huvudsak följande. Önskemål omutredning av den andliga vården vid sjukhusen har upprepadegånger kommit fram motionsvägen i . Som motiv har huvudsakligenanförts att behovet av s. k. sjukhuspräster är så stort att det ej i förutsattutsträckning kan tillgodoses av församlingar på resp. orter.Dessa önskemål om utredning har inte bifallits av vilket bl. a.motiverats med hänvisning till det pågående Vederbörande riksdagsutskott har dock framhållit vikten avatt man söker tillgodose behovet av andlig omvårdnad på sjukhusen. Beredningenfinner det utifrån sin grundsyn om samhällets ansvar för att befolkningensreligiösa behov skall kUnna tillgodoses väsentligt att andlig vård finnstillgänglig för patienter på sjukhusen. Det måste emellertid vara fråga om etterbjudande till frivilligt deltagande. Redan gällande bestämmelser siadgar attinga inslag av tvång, närvaroplikt o. d. får förekomma. Den religiösaomvårdnaden förutsätter samarbete mellan olika kyrkor och samfund och böralltså vara ekumeniskt präglad. Sedan riktlinjerna för frikyrkornas medverkan iden andliga vården fastställts har också andra trossamfund, bl. a. genominvandringen, fått ökad anslutning. Även från dessa trossamfunds sida kanberättigade anspråk ställas på att få tillfälle att medverka i den andligavården. En samorganisation med andra trossamfund synes dock förutsätta en annanorganisationsbas än församling och en annan finansieringsform iframtiden. Härtill kommer att förekomsten av stora sjukvårdsinrättningar kanmedföra problem för den församling till vilken ett sjukhus är förlagt, särskiltom församlingen är lilen. Beredningen förordar att frågan om den andliga vårdenvid sjukhusen utreds. Beträffande kriminalvårdens anstalter anser beredningenatt nuvarande system med en särskild vård visserligen intebehöver ändras som följd av beredningens reformförslag. Beredningen finner detemellertid önskvärt att en viss likformighet uppnås mellan organisationen avden andliga vården vid sjukhusen och vid kriminalvårdens anstalter och föreslårdärför att den andliga vården på båda dessa områden utreds genom statensförsorg i en gemensam arbetsgrupp, i vilken ingår företrädare för bl. a.sjukvårdshuvudmännen, kriminalvården, och andra trossamfund. BelänkandetSamhälle och trossamfund har varit föremål för remissbehandling och ensammanställning av remissyttrandena har gjorts (SOU 1974:9). Flertalet av deremissinstanser som uttalar sig angående den andliga vården vid sjukhusen ochkriminalvårdens anstalter biträder beredningens förslag om en särskildutredning. Medanledning av en vid riksdag väckt motion (1973:694) angående denandliga vården vid sjukhus har förklarat att den ansluter sig tillberedningens uppfattning att frågan om den andliga vården vid sjukhusen och vidkriminalvårdens anstalter bör utredas (KrU 1973:33, rskr 1973:285). Motbakgrund av vad som anförts i det föregående anser jag att den Ulredning om denandliga vården vid sjukhusen och vid kriminalvårdens anstalter som riksdagenbegärt nu bör komma till stånd och verkställas av särskilda sakkunniga. Somutångspunkt för organisationen av den andliga vården vid sjukhusen angavdepartementschefen i prop. 1958 A:67 bl. a. att patienterna i största U:57 Skr 1975:4 422 möjligautsträckning skulle åtnjuta samma religiösa och kulturella förmåner som erbjudsutanför sjukhusen. betonade departementschefen att den andliga vårdenmåste vara beroende av patienternas frivilliga deltagande och att den störstavikten borde läggas vid den enskilda själavården. Dessa riktlinjer för denandliga vården vid sjukhusen är fortfarande sktuella och är tillämpliga ävenför kriminalvårdsanstalterna. De bör alltså ligga till grund för de sakkunnigasarbete. Vad som däremot behöver utredas är hur riktlinjerna skall kunnaförverkligas. Denförsta fråga som de sakkunniga behöver ta ställning till är vilka inrättningareller kategorier av människor verksamheten skall omfatta. De sakkunniga börvidare undersöka hur omfattande behovet av andlig vård är och vilka former avandlig vård som bör komma i fråga vid resp. inrättningar. Behovet av andligvård för intagna utländska medborgare och personer tillhörande olika mindresamfund måste särskilt beaktas. Motbakgrund av dels angivna rikthnjer, dels sina ställningstaganden i fråga omverksamhetsområdet och behovet av andlig vård bör de sakkunniga överväga olikaorganisationsformer. Hänsyn bör tas såväl lill behovet av ekumenisk samverkan somtill behovet av samarbete med huvudmännen för och personalen vid ifrågavarandeinrättningar. De sakkunniga bör pröva hur den andliga vården skall samordnasmed den övriga verksamheten och därvid bl. a. ta ställning till vem som skallvara huvudman för den andliga vården. De sakkunniga bör vidare överväga omförutsättningar föreligger för att organisera den andliga vården på liknandesätt vid sjukhusen och vid kriminalvårdens anstalter. De sakkunniga bör ävenbedöma behovet av personal för den andliga vården. Detbör övervägas om det på grund av att den andliga vården vid sjukhusen resp.kriminalvårdens anstalter är av så speciell karaktär behöver anordnas särskildutbildning för dem som skall handha den andliga vården på dessa områden. Om desakkunniga anser att särskild utbildning behövs bör de ange hur denna skallorganiseras och finansieras. Desakkunniga bör beräkna de kostnadsmässiga konsekvenserna av sina förslagrörande den andliga vården på ifrågavarande områden. De bör vidare överväga ivilken utsträckning sjukvårdens resp. kriminalvårdens huvudmän bör bidra tillfinansieringen av verksamheten samt motiven härför. De sakkunniga bör ävenutarbeta förslag till de föreskrifter som aktualiseras genom utredningen. Utredningensarbete beräknas pågå . 58.Arbetsgruppen (U 1974:11) för vissa kulturminnesvårds- och muselfrågor Maj:ts bemyndigande för vissakulturminnesvårds- och museifrågor: Ordförande:Lindahl, , departementssekreterare Ledamöter:Biörnstad, , överantikvarie , , ombudsman 423 Kommittéer: U:58 Hallerdt,, landsantikvarie Tornborg, . F., kansliråd Wandén, .,departementssekreterare B., hovrättsfiskal (fr.o.m. ) Sekreterare:Rönström, B. , departementssekreterare Bitr.sekreterare: , G. , kammarrättsfiskal , .,kanslisekreterare Lokal:Utbildningsdepartementet, 1, Fack, 103 10 , tel. /763 1743 (), 763 13 84 (), 763 18 00 () Direktiv(PM upprättad inom ): Denallmänna synen på kulturminnesvården mol bakgrund av målen för den statligakulturpolitiken behandlas i prop. 1974:28 (s. 349-351). I propositionenbehandlas vidare kulturminnesvårdens regionala organisation och frågan omdecentralisering av beslutanderätten enligl kulturminnesvårdensspeciallagstiftning (s. 352-356). I samband med behandlingen av museernaföreslås ett nytt statsbidrag till länsmuseerna för deras museala ochkulturminnesvårdande verksamhet (s. 341-342, jfr. s. 355-356 och 390).