prop · FZ0381 · 1975-12-31 00:00:00 — Även pekar på nackdelarna med atldomstolarna inte har anlitats i någon större utsträckning för konsumenttvisier.1 sin egen verksamhet har upplevt det som en påtaglig brist attverket inte har kunnat föra tvister lill domstol som ombud för konsumenterna.Av ekonomiska och andra skäl har konsumenlerna ofla begränsade möjligheter allsjälva la tillvara sina rättsliga intressen. instämmer iutredningens uttalanden om möjligheterna atl ge konsumenl-myndighel befogenhetatt föra konsumenternas talan inför allmän domstol. Enligt verkets meningföreligger del särskilda skäl att överväga att införa en sådan möjlighet,speciellt i sådana fall då ett stort antal konsumenter har drabbats eller en frågaär av principiell betydelse. anser likaså alt detskulle vara av stort värde orn ett allmänt organ gavs befogenhet atl föra talanvid domstol i sådana fall när den enskilde av något skäl inte vill driva ettmål. Frågan bör enligt kommitténs mening bli föremål för särskild utredning.Kommittén påpekar all den har kommit i beröring med problemet i sitt arbete,bl.a. till följd av atl domstolspraxis på hemförsäljningsområdet är i detnärmaste obefintlig. Orsaken till detta är att den enskilde ofta godtar enföriikning eller finner sig i en underrättsdom i stället för att riskera ökadekostnader genom ett fortsatt processande. KO förklarar sig dela utredningens uppfattning ombetydelsen av auk-lorilaliva domstolsavgöranden på del konsumenlrällsligafältet. I likhet med utredningen hyser KO farhågor när det gäller möjlighetenalt fö fram sådana domstolsavgöranden, såvida del inte läggs på en företrädareför del allmänna att ta tillvara konsumentintresset. Erfarenheten visar attenskilda människor är obenägna att själva inleda process inför domstol. KO fårmotta en mängd framställningar och förfrågningar från allmänheten där man begäratt KO skall la sig an enskilda tvister på konsumentområdet och om det behövsföra den enskildes talan inför rätta. Konsumenterna har svårt att förstå att KOefter anmälan av en enskild konsument kan driva igenom förbud för näringsidkareatt använda en viss marknadsför!ngsmetod eller ett visst avtalsvillkor men intekan lämna bistånd med atl ta tillvara konsumentens rätt i det konkreta falletnär det gäller samma metod eller villkor. EnligtKO synes frågan om befogenhet för KO att i konsumentkollektivets Prop.1975/76: 81 97 intresseföra principiellt viktiga civilrättsliga tvistefrågor till domstol böra utredasnärmare. Vägledande civilrättsliga domstolsavgöranden behövs inte barabeträffande marknadsförings-och avtalsvillkorslagarna och den nu föreslagnageneralklausulen utan också beträffande exempelvis hemförsäljningslagen ochkonsumentköplagen, KO:s medverkan i processer synes böra begränsas tillkvalificerade rättsfrågor av betydelse för ett större antal konsumenter.Ibland lorde det bli fråga om att följa upp ell avgörande i marknadsdomstolenmed en civil talan. Del bör emellertid inte krävas att en fråga har varitföremål för prövning för alt KO skall kunna föra talan iallmän domstol. Det synes böra ankomma på KO att välja ut de mål i vilkaKO-ämbetet engagerar sig. Om möjligheten att föra talan begränsas lill fall somär av större principiellt intresse, bör de resurser som statsmakterna kanbehöva ställa till förfogande i sammanhanget kunna hållas inom helt rimligagränser, skulle behöva förslärkas endast obetydligt, KO pekar på olika möjligheter att utforma en reformav det angivna slaget. En metod är att KO för möjlighet alt väcka friståendefastställelselalan för alt få en viss tolkningsfråga löst. En annan möjlighetär det syslem med s, k. dass aclions som lillämpas i vissa delstater i USA.Lämpligast Synes dock vara alt välja metoder som nära ansluter till gällandesvensk processrätt. Förutsättning för talan torde sålunda böra vara antingenatt en eller flera konsumenter lämnar sedvanlig rätiegångsfullmakt lill KO elleratt en eller fiera konsumenter överiåter sina anspråk gentemot en viss näringsidkarelill KO, Redan innan utredningens belänkande hade lagts framuppdrog KO åt bitr, professorn att utarbeta en promemoriaför att belysa de processuella problem som kan vara förenade med att låta en offentligmyndighet som KO delta i eller initiera processer i frågor av civilrältsligart, Ipromemorian diskuteras olika metoder att ge KO möjlighet att föra talan ikonsumentmål. Ett allernaliv är att ge KO en fristående rätt atl förafastställelse- eller fullgörelsetalan. En annan möjlighet är att konsumentenutfärdaren rättegångsfullmakt för KO. En tredje metod är att konsumenten genomöveriåtelse av sitt anspråk ger KO underlag att uppträda som part. 1promemorian diskuteras också möjligheten att införa någon form av dass aclionsoch möjligheten atl ge KO enbart en interventionsrätt. Endast fullmakts- ochöveriåtelsemetoderna framstår som acceptabla alternativ. De har också vidnärmare granskning visat sig vara, åtminstone från processuella synpunkter,utmärkta medel att uppnå det avsedda syftet. Båda metoderna bör ställas lillKO:s förfogande. På det sättet kan man undvika de nackdelar som ibland kan varaförenade med någon av dem. Sålunda bör fullmaktsmeioden undvikas, om utsikternatill förlikning är betydande. Å andra sidan bör överiåtelsemetoden intebegagnas när det gäller komplicerade, ömsesidigt förpliktande avtal eller närtvisten kommer att hand- 7 1975/76. 1975/76:81 98 läggasenligi småmålslagen och konsumenten är angelägen om all få utnyttja forumregelni denna lags 11 S, Enligt promemorian synes förslaget kunna genomförasutan omfattande lagstiftningsåtgärder. Det lorde räcka med vissa nya regler omfördelning av rättegångskostnader. Domstolen bör kunna kvitta kostnaderna ävennär säljaren föriorar processen. Säljaren bör ges rätt till ersättning iorombuds-kostnader även i tvist som handläggs enligt småmålslagen. Vidare börstaten genom garantiförbindelse eller på annat sätt ikläda sig fullt ansvar förkonsumentens samtliga kostnader. RTS är kritisk mot förslaget att KO eller annatkonsumentorgan skall få befogenhet att föra konsumentens talan. Om KO ges deprocessuella befogenheter som han begär i sitt remissyttrande, skulle denfrämsta effekten bli att KO själv skulle komma att fungera som på en gång partoch domare. För flertalet näringsidkare skulle hotet om atl behöva underkastasig en kostsam och tidsödande process mot en motpart med KO:s obegränsaderesurser och pengar och med KO:s inställning att saken helst skall drivaslill högsta domstolen vara tillfyllest för att säljaren skulle vara beredd attunderkasta sig den av KO dikterade lösningen. Förhållandena skulle bli snarlikadem som existerar på avtalsvillkorslagens område där KO under hot om atteljest gå till förmår flertalet näringsidkare atl accepterade förslag lill uppgörelser som KO föreslår. På avtalsvillkorslagens områdekan en sådan ordning accepteras, men den ter sig djupt olillfredsställande sätt all lösa civila tvister, särskilt om KO själv skall avgöra när hotetom process skall tillgripas. Mot bakgrund av utredningens uttalande attnäringsidkare som använder ett villkor i slrid med förbud iprincip kan räkna med att överträdelse av förbudet också medför civilrältsligapåföljder, synes enligt RTS konsumenternas behov av prejudikat i principfrågorsom rör tillämpningen av generalklausulen vara mycket ringa. Självaförbudsbeslutet kommer alt sätta ett effektivt stopp för att även andra än densom förbudet direkt avser använder sig av ett förbjudet villkor. Att dettastopp är effektivt torde framgå av att det såvitt RTS känner till intehar förekommit några sådana överträdelser. Skulle de förekomma, ger allmännareklama-tionsnämndens verksamhet i kombination med rättegångsförfarandet i tvistemålom mindre värden konsumenten ett enkelt, effektivt, icke kostnadskrävande ochi stort sett riskfritt sätt att förmå en sådan näringsidkare att dra decivilrättsliga konsekvenserna av sitt handlande. Vidare är KO inte allshänvisad lill passivitet i en sådan situation, eftersom han har möjlighet atthos utverka interimistiskt förbud mot fortsalt användning avdel oskäliga villkoret. Som har nämnts vänder sig RTS också mottanken att ett förbud som har meddelats av skall kunna gesretroaktiv verkan. Enligt RTS är del nödvändigt alt det i motiven klan sägs ulatt en sådan retroaktiv tillämpning inte är avsedd utan att bedömningen av ett Prop.1975/76: 81 99 villkorsomhar kommit till användning innan har meddelat förbud motvillkoret skall ske fullt fristående, dvs. oberoende av hur marknadsdomstolenhar bedömt villkoret. anser att den störstanyttan med införandel av en generalklausul på litet torde vara attden genom sin blotta existens verkar hämmande på alltför "luffa"avtalsskrivare och därigenom mjukar upp förhandlingssituationen. För att ensådan effekt skall inträda är det nödvändigt alt domslolarnas, ävenunderrätternas, praxis vid till-lämpningen av generalklausulen blir känd samlatt avgörandena ges en principiell prägel och inte begränsas till en snävin-casu-bedömning. Vad utredningen anför härom vill kommittén kraftigtunderstryka. Även och KO framhåller betydelsenav atl domstolsavgöranden rörande tillämpningen av den nya generalklausulenblir allmänt kända. pekar på möjligheten att publicerarättsfall av betydelse för konsumenterna i den konsumenträttsliga bulletin.som verket avser all ge ut. Detla förutsätter emellertid att domstolarnaregelmässigt tillställer domar rörande tillämpning avgeneralklausulen. Enligt KO:s mening är det lämpligl atl alla domar som gällertillämpning av generalklausulen i konsumentmål samlas på ett ställe. För KO:sdel skulle en sådan samling av domar vara av stor betydelse vid tillämpningenav avtalsvillkorslagen, KO förordar att domstolarna åläggs att i mål som gällertillämpningen av generalklausulen tillställa KO en kopia av domen. Samtidigtbör det läggas på KO att systematisera domarna och hålla dem tillgängliga förvar och en som önskar uppgifter på området. Enligt synes utredningenvilja åstadkomma att underinstanserna får större betydelse förprejudikatsbildningen, Samfundet påpekar atl utredningen inte närmare hardiskuterat frågor om svårigheten all uppnå enhetlig praxis hos flera dömandeenheter och värdet av bredast möjliga bas för prejudikalsbildningen. Betydelsenav hithörande frågor går långt utanför det område som direkt aktualiseras avutredningens förslag. Samfundet förklarar sig dock dela utredningensuppfattning alt publicitets-frågorna har betydande vikt i dessa sammanhang ochanser all den alltmer utbredda s. k, prejudikatiorkan liksom underinstansernasställning i prejudikatshänseende förtjänar uppmärksamhet. Enligt samfundetsmening bör emellertid dessa frågor utredas i särskild ordning. anser del diskutabelt omtingsrätternas avgöranden inom generalklausulens område bör publiceras. Med den utformning och vidsträckta giltighet en nygeneralklausul skulle erhålla torde man enligt hovrätten för föräkna med en ökad benägenhet hos personer som utsätts för krav i en eller annanform att ställa sig avvisande till kraven under hänvisning lill den nyalagregeln. Detta skulle kunna leda till en så ökad anhopning av tvistemål attdomstolarna får svårigheter att bemästra situationen. Denna fråga har inte be- 1975/76: 81 100 Även om den föreslagna reformen medför en viss ökning avantalet tvistemål, anser hovrätten dock atl de olägenheter som kan uppstådärigenom inte är av sådan art all man av den anledningen bör avslå från atlgenomföra en i och för sig nyttig reform. Den nuvarande förmögenhetsrättsliga lagstiftningenvilar i stor utsträckning på lagar som kom till i början av 1900-lalet.Lagarna präglas av en liberalistisk grundsyn på det ekonomiska livet.Avialskonlrahenter betraktas som två socialt och ekonomiskt likställda parter,som själva kan ta till vara sina intressen. 1 konsekvens härmed är principenden alt full avtalsfrihet råder och att avtal är bindande för parterna. Grundsatsen om avtalsfrihet har emellertid föttunderkastas vissa inskränkningar. Inskränkningarna har skett dels genomdetaljbeslämmelser av tvingande natur, dels genom mera generellt hållnalagregler om underkännande av rättshandlingar i vissa fall. Metoden med tvingande lagstiftning har sedan längeanvänts inom sådana områden som arrende, hyra, försäkring och avbetalningsköp.Under de senaste åren har nya tvingande regler tillkommit bl, a, när detgäller köp som ingås i köparens bostad samt köp där säljaren är näringsidkareoch köparen konsument som förvärvar en vara huvudsakligen för enskilt bruk.Reglerna finns i lagen(l97l:238)om hem försälj ning m. m, resp. konsumentköplagen(1973:877), Till dessa lagarämnarjag strax återkomma. Generella regler om underkännande avrättshandlingar finns framför allt i 3 kap, lagen (1915:218) om avtal och andrarättshandlingar på förmögenhetsrättens område (avtalslagen). Till dessa reglerhör dels bestämmelserna i 28-32 SS om tvång, svek m.m., dels den s.k.generalklausulen i 33 S- Det sägs där atl rättshandling inte för görasgällande, om omständigheterna vid dess tillkomst var sådana att det skullestrida mot tro och heder att med vetskap om omständigheterna åberoparättshandlingen och den gentemot vilken rättshandlingen förelogs måsle antas hahaft sådan vetskap. Utöver de nu berörda ogillighelsbestämmelserna innehålleravtalslagen särskilda regler om jämkning av avtal på grund av deras innehåll.Reglerna finns i 36 och 37 SS (vites- och förverkandeklausuler) samt i 38 S(konkurrensklausuler). Mera vittgående bestämmelser om jämkning av avtalpå grund av deras innehåll har tagits in i andra lagar. Den centralageneralklausulen av denna typ finns i 8 S lagen (1936:81) om skuldebrev. Enligtdenna paragraf kan villkor i skuldebrev jämkas eller lämnas ulan avseende, omtillämpningen Prop.1975/76: 81 101 avvillkoret uppenbarligen skulle strida mot gott affärsskick eller eljest varaotillböriig. Liknande generalklausuler förekommer i lagen (1915:219) omavbetalningsköp, lagen (1927:77) om försäkringsavtal, lagen (1949:345) omrätlen till arbetstagares uppfinningar, lagen (1960:729) om upphovsrätt tilllitterära och konstnäriiga verk saml i 8 och 12 kap. jordabalken. Vid sidan av de lagregler som har behandlats haravtalsfriheten i viss män inskränkts också med stöd av allmännarättsgrundsatser som har utbildats i rättstillämpningen. Hit hör den s. k.förutsättningsläran, som har utvecklats i anslutning lill 33 S avtalslagen.Vidare kan domstolarna i viss utsträckning komma till rätta med oskäligaavtalsvillkor genom alt tolka avtal så att alltför stötande verkningar undviks. Även om sålunda vissa inskränkningar har gjorts iavtalsfriheten gäller fortfarande som huvudregel på förmögenhetsrättens områdeatt avtalskontrahenterna själva får ta till vara sina intressen så långt deförmår. Härtill kommer att domstolarna har visat sig mycket återhållsamma närdel gäller att tillämpa exempelvis 33 S avtalslagen eller 8 S skuldebrevslagen. De angivna förhållandena har under senare åralltmer kommit att framstå som otillfredsställande. Del har i olika sammanhanghävdals atl den vidsträckta avtalsfriheten kan missbrukas av en starkare part.I praktiken går det också ofta lill så alt den ena parten ensidigt ulformaravtalsvillkor som gynnar honom själv och på motsvarande sätt missgynnarmotparten. Särskilt är detla fallet i konsumentförhållanden, dvs. i fall då enenskild konsument förvärvar en vara eller en tjänst från en näringsidkare. Idessa fall har oftast näringsidkaren ett klart övertag i förhållande tillkonsumenten. Insikten om de enskilda konsumenternas skyddsbehovhar vuxit sig allt starkare. Statsmakterna har också på etthelt annat sätt än tidigare trätt in för atl stärka konsumenternas ställning iförhållande till näringsidkare. För detta ändamål har flera nya myndigheterinrättats, i första hand , konsumentombudsmannen (KO) och marknadsdomstolen.Vidare har ett omfattande lagstiftningsarbete satts i gång för att gekonsumenterna ett ökat rättsskydd. Till de lagar som har kommit tillpå konsumentskyddsområdet hörde tidigare nämnda hemförsäljningslagen ochkonsumentköplagen. Dessa lagar är av civilrättslig natur, dvs, de lar sikte påförhållandet mellan en enskild konsument och en enskild näringsidkare. Ävstörre betydelse är emellertid de lagar som har genomförts på delnäringsrätisliga området och som är inriktade på konsumenlerna som kollektiv.Hit hör lagen (1970:412) om otillböriig marknadsföring och lagen (1971:112) omförbud mot oskäliga avtalsvillkor. Tillämpningen av dessa lagar är anförtroddKO och . Genom marknadsföringslagen hårde angivnamyndigheterna fått möjlighet atl ingripa mot ohederlig reklam och andraoiillböriiga marknadsföringsmetoder. Avlalsvillkorslagen syftar framför allttill att skydda konsumenterna mot oskäliga bestämmelser i standardiseradeköpekontrakt. 1975/76: 81 102 I detta sammanhang bör också nämnas lagen (1974:8)om rättegången i tvistemål om mindre värden. Lagen gör det möjligt för denenskilde konsumenten att på ett enkelt och billigt sätt föra sin talan viddomstol. Det förenklade rättegångsförfarande som föreskrivs i lagen kan ses somett komplement till den verksamhet som bedrivs av allmänna reklamationsnämnden.Nämnden, som är knuten till , avger rekommendationer i frågorsom rör konsumenters förvärv av varor eller tjänster. Den lagstiftning som har genomförts påkonsumentskyddsområdel för ses endast som steg på vägen. Under de senaste årenhar ett omfattande utredningsarbete satts i gång i syfte att ytterligare stärkakonsumenternas ställning på olika områden. Kreditköpkommiltén (Ju 1971:05) harutrett frågor om avbetalningsköp och andra former av konsumentkredit och avseratt lägga fram ett betänkande. Frågor som gäller konsumentskydd vidprivat serviceverksamhet, t. ex. underhålls-och reparationsarbeten, övervägsav konsumenttjänslutredningen (Ju 1972:07), medan köplagsutredningen (Ju 1963:51)är sysselsatt med en översyn av den allmänna köplagen. (Ju 1973:10) har fåll i uppdrag att ytterligare söka förbättra konsumenternasställning vid hemförsäljning och att överväga en allmän lagstiftning om öppetköp, dvs. en allmän rätt alt lämna tillbaka en köpt vara inom viss lid. Vidarebör nämnas försäkringsräiiskommiltén (Ju 1974:09), som ser över lagstiftningenom försäkringsavtal, och en tillsatt utredning (Ju 1975:02) som skallåstadkomma ett förbättrat konsumentskydd vid förvärv av småhus m. m. har nämnts att KO och marknadsdomstolenmed stöd av avtalsvillkorslagen kan ingripa mot villkor i standardavtal o, d,som är oskäliga mot konsumenterna. Lagen verkar emellertid endast framåt, dvs.på så sätt att elt villkor som har förklarats oskäligt inte längre fåranvändas. Däremot ger lagen inte den enskilde konsumenten något skydd när ettavtal redan föreligger. Föratt konsumenten skall få ett sådant skydd krävscivilrätlsliga bestämmelser som lar sikte på enskilda fall och som kantillämpas när tvist har uppstått. Förutsättningarna för atl införa nya civilrätlsligabestämmelserom Jämkning av avtal har utretts av generalklausulutredningen (Ju1970:58), Utredningsuppdraget har i första hand gått ul på alt ge domstolarnavidgade möjligheter att i det särskilda fallet ogiltigförklara eller jämkaoiillböriiga avtal eller avtalsvillkor. Särskild hänsyn skulle enligtdirektiven tas till konsumenternas behov av skydd, men utredningen har ocksåhaft att överväga behovet av ökade Jämkningsmöjligheter när det gäller avtalutanför konsumentområdet. Utredningen har redovisat resullalel av sinaöverväganden i betänkandet (SOU 1974:83) Generalklausul i förmögenhetsrätten. Ibetänkandet föreslås att de nuvarande förmögenhetsrättsliga generalklausulernamed undantag av 33 S avtalslagen upphävs och ersätts med en ny generalklausulmed Prop.1975/76:81 103 giltighetför hela förmögenhetsrätten. Denna föreslås fö sin plats i 36 S avtalslagen.De nuvarande bestämmelserna om vites- och förverkandeklausuler i 36 S och 37 Sförsta stycket avtalslagen bör enligt förslaget upphävas, medan reglerna omkonkurtensklausuler i 38 S bör underkastas vissa ändringar. Enligt den föreslagna generalklausulen förbestämmelse i avtal eller annan rättshandling jämkas eller lämnas utanavseende, om bestämmelsen eller tillämpning därav i visst fall är atl anse somotillböriig med hänsyn till avtalets övriga innehåll, vad som förekommit vidavtalels tillkomst, senare inträffade förhållanden samt omständigheterna iövrigt. Vid prövningen skall särskild hänsyn tas till om part är konsumenteller intar annan liknande ställning gentemot andra parten. Vidare föreslåsatt, om en otillböriig bestämmelse har sådan betydelse för avtalsförhållandetatt del inte skaligen kan fordras alt avtalet i övrigt skall gälla medoförändrat innehåll, avtalet även i annat hänseende för jämkas eller lämnasutan avseende. Vid remissbehandlingen har remissinstanserna allmäntansett att det finns behov av ökade möjligheter att Jämka eller åsidosättaoiillböriiga villkor, åtminstone när det gäller avtal mellan näringsidkare ochkonsumenter. De fiesta remissinstanserna tillstyrker också i allt väsentligtutredningens lagförslag såvitt angår konsumentförhållanden. Däremot anser manpå en del håll all förslaget går för långt när del gäller renaaffärsförhållanden. I vissa remissyttranden framförs också kritik mot denföreslagna generalklausulens utformning och mot de riktlinjer som utredningenhar dragit upp för till-lämpningen av generalklausulen. För min del anser jag alt starka skäl talar för atldomstolarna för ökade möjligheter alt Jämka eller åsidosätta avtalsvillkor. SomJag har påpekat inledningsvis finns det visserligen redan nu vissa möjligheteratt komma till rätta med oskäliga avtalsvillkor med stöd av de existerandegeneralklausulerna, främst 8 skuldebrevslagen. Dessa klausuler är emellertidförhållandevis restriktivt utformade. Domstolarna har också, som nämnts, varitåterhållsamma när det gäller att tillämpa dem. Även möjligheterna att tolkaavtalsvillkor så att resultatet blir godtagbart från allmän synpunkt ärnaturligtvis begränsade. Till detta kommer det önskvärda i att domstolarna sälångt möjligt grundar sina avgöranden på lagbestämmelser och inte tillgripermer eller mindre krystade tolkningsmetoder för att nå fram till tillfredsställanderesultat i det särskilda fallet. Det är med andra ord önskvärt att kontrollenav avtalsvillkor sker öppet, Såvitt angår förhållandet mellan näringsidkare ochkonsumenter för en ökad möjlighet för domstolarna att jämka eller åsidosättaavtalsvillkor särskilt stor betydelse som ett komplement tillavtalsvillkorslagen. Utredningens förslag innebär alt förutsätiningarna fördomstolsingripande bringas i närmare överensstämmelse med vad som gällerbeträffande KO:s och möjligheter atl verka inom sittområde. Större parallellilel uppnås alltså mellan den civilrätlsliga och dennäringsrältsliga lagstiftningen. Prop.1975/76: 81 104 vilketmåste ses som en klar fördel. a. får den enskilde konsumenten bättremöjligheter än tidigare all fö bort ett avtalsvillkor som används trots attvillkoret eller ett liknande villkor har stämplats som oskäligt av KO ellermarknadsdomstolen. Även bortsett från behovet av samordning med dennäringsrältsliga lagstiftningen för de nuvarande möjligheterna alt jämka elleråsidosätta avtalsvillkor i konsumentförhållanden anses alltför begränsade.Vill man att den enskilde konsumenten skall fö ett tillfredsställande skydd ivarje särskilt avtalsförhållande, måsle möjligheterna till jämkning ökas.Viktigt är naturiigtvis också alt domstolarna kan ingripa inte bara mot sådanavillkor som omfattas eller kan drabbas av ell förbud av KO ellermarknadsdomstolen utan också mot andra avtalsvillkor som för anses oskäliga idet enskilda fallet. Mot bakgrund av det anförda anserjag liksom detslora flertalet remissinstanser att utredningens förslag om vidgademöjligheter atl jämka eller åsidosätta avtalsvillkor bör genomföras när delgäller konsumentförhållanden. Bestämmelserna om jämkning osv. bör tas in i enny generalklausul. Till frågan om generalklausulens närmare utformning ämnarJag återkomma i ett följande avsnitt.