prop · FZ0334 · 1975-12-31 00:00:00 — Härigenom kan manuppnå all konsumenl, i fall då näringsidkaren avstår från annonsering, ändå kanfå tillgång lill den åsyftade informalionen utan atl behöva besöka säljstället.Om del anses påkallat, bör en föreskrift av detta slag, i enlighet med reklamulredningensförslag, kunna förenas med en rätt för näringsidkaren all ta ul en avgift somtäcker kostnaden för översändandet. Denna paragraf innehåller bestämmelseromproduklsäkerhel och oljänliga produkler i enlighet med vad som har anförts iden allmänna motiveringen. I första siyckei föreskrivs sålunda altmarknadsdomstolen kan förbjuda näringsidkare atl fortsätta saluhälla en varasom på grund av sina egenskaper medför särskild risk för skada på person elleregendom eller som är uppenbart otjänlig för sitt huvudsakliga ändamål. Påmolsvarande säll som gäller enligt 2 och 3 §§ kan förbud meddelas även anställdoch annan som handlar pä näringsidkares vägnar. Bestämmelsen häri enlighet med konsumentverketsförslag men i moisals till de föregående paragraferna begränsats till att gällavaror. Del faller sig knappast naluriigt all i delta sammanhang likställatjänster och andra nyl- 1975/76:34 )28 I fråga om begreppel vara hänvisas lill vad som har anförts under deföregående paragraferna, liksom i fråga om begreppet näringsidkare. Som har anförts i den allmänna motiveringen skallförbud endasl kunna gälla varor som erbjuds konsumenter för enskilt bruk.Försäljning lill andra än privatpersoner omfattas alltså inte av regleringen. Första meningen i siyckei gäller varor medskadebringande egenskaper. Skaderisken skall alltså knyta sig till självavarans konstruktion eller utformning. Risken skall vidare vara så belydandealt elt förbud inle uppenbart är ell alltför långtgående ingrepp. I vissa falllorde det med hänsyn till varans särskilda beskaffenhet ulan närmareutredningar stå klart all varan medför sådan skaderisk. I andra fall kanställningstagandet grundas på provningar, rapporter om skadefall eller annanutredning. Andra meningen i stycket avser varor som äruppenbart otjänliga för sill huvudsakliga ändamål. Formuleringen innebär attförbud endasl skall riklas mot funktionsodugliga varor. Bedömningen skallgrunda sig på objektivt påvisbara förhållanden. Till grund för bedömningen börnormall ligga resultatet av provningsverksamhet eller sammanställningar avkonsument-erfarenheter. Avsikten är inte att lågprisvaror eller utrangeringsvarorskall förbjudas så länge de förmår fylla en funktion för konsumenlerna. Varans huvudsakliga ändamål ulgör den eller deformer av användning eller förbrukning av varan som framstår som normal eller ivarje fall nära lill hands liggande för ifrågavarande typ av vara. Härvid skallhänsyn normall las lill upplysningar om varans hantering eller användning somnäringsidkaren ger genom märkning eller genom annan information vid eller ianslulning till saluhållandet. Genom all i lagtexten anges att varans huvudsakligaändamål skall läggas till grund för bedömningen markeras all avsikten inle äralt mer speciella ändamål som kommii till uttryck i pro-dukllöften vidmarknadsföring skall beaktas. Ingrepp mot oriktiga, vilseledande elleröverdrivna produktlöfien i marknadsföring bör som ske enligt reglernaom otillböriig marknadsföring. För att nämna elt exempel förutsätts allsaneringen av reklamen pä hälsovårdsmedlens område, där erfarenhetsmässigtöverdrivna produktlöfien är vanliga, också fortsättningsvis sker genom sådanaingrepp i första hand. Förbud grundat på förevarande bestämmelse ifrågakommer iregel försl dåoljänligheten knyter sig lill själva varans konstruktion ellerutformning oberoende av utformningen av marknadsföringen av varan. Jag vill påpeka att till skillnad mol vad somgäller vid bedömning enligt 2 §, omvänd bevisbörda inte skall tillämpas vidbedömning enligl 4 §. Enligl andra stycket skall de bestämmelser som nuhar behandlats gälla även när konsumenten erbjuds att mot vederiag förvärvanyttjanderätt lill vara för enskilt bruk. Därigenom läcker bestämmelserna ocksåuthyrning och liknande lill privatpersoner. Paragrafens tredje stycke syftar lill atl förebyggakompetenskonflikler mellan olika myndigheier. Beslämmelsen innebär all förbudenligt första stycket 1975/76:34 129 intefår meddelas i den män del i författning eller beslul av myndighel harmeddelals särskilda besiämmelserom varan med samma ändamål som förbudel skullefylla. Frågan har behandlats närmare i den allmänna motiveringen. Detförekommer all en myndighel har meddelat förbud mot t. ex. viss användning aven vara men inte kan hindra all den säljs. I sådana fall, där speciallagstiftningenhar begränsad räckvidd, bör hinder inle föreligga alt ell förbud meddelasenligl förevarande paragraf Förbudel har då ett vidare ändamål änspecialregleringen. Självfallet bör KO i dessa fall samråda med den berördamyndigheten. I denna paragraf föreskrivs alt förbud elleråläggande enligt 2-4 S skall förenas med vite, om inle delta av särskilda skälär obehövligt. Föreskriften motsvarar 1 § första stycket sista meningen lagenom otillböriig marknadsföring. 6 -9 §S Dessa paragrafer är likalydande med 2 - 5 §§ lagenom otillböriig marknadsföring frånsett redaktionella jämkningar, föranledda avvad som har anförts under 2 § om uttrycket vara eller tjänst. Denna paragraf anger vem som kan göra ansökan omförbud eller åläggande enligt 2-4 S. Föreskrifterna stämmer överens med vadsom gäller enligl 6 S lagen om olillböriig marknadsföring, frånsett alt ansökanav näringsidkare inle kommer i fråga belräffande åläggande enligt 3 § ellerförbud enligt 4 §. Denna paragraf innehåller beslämmelser omskyldighel för näringsidkare att tillhandahålla KO upplysningar ochutredningsmaterial. Bestämmelserna, som har berörts i den allmännamotiveringen, avser utredningsskedel. Molsvarande beslämmelser avseende lillsynöver alt meddelade förbud och ålägganden åilyds finns i 16 §. Enligl paragrafens/Ö/sro stycke är näringsidkareskyldig att på anmaning av KO komma in med yttrande eller upplysning i ärendeom tillämpning av 2-4 S. Föreskriften motsvarar 6a § lagen om olillbörligmarknadsföring. Vidare föreskrivs alt näringsidkare, när beslul om förbud elleråläggande enligl 2-4 S kan antagas komma i fråga, är skyldig all pä anmodan avKO tillhandahålla handling, varuprov och liknande som kan ha betydelse föruiredningen i ärendet. Med beslut enligt 2-4 § jämställs som framgår av 14 och 15 SS i dessa paragrafer avsedda beslut av KO. 9 1975/76. 1975/76:34 130 Enligt andra stycket kan KO förelägga vite, omanmaning som avses i första siyckei inle följs. Viiesbeloppet har maximeratstill . Näringsidkare bör i allmänhet vara skyldig atttillhandahålla varuprov och liknande kostnadsfritt. I enlighet med vad som förmotsvarande fall har föreslagils i de olika utredningsförslagen bör dock finnasmöjlighel för KO atl lämna ersättning för provet, om del föreligger särskildaskäl. En bestämmelse med detta innehåll har tagils upp i paragrafens tredjestycke. Skäl för ersättning kan t. ex. vara att kontrollen avser en dyrbarprodukt eller aii undersökningen kommii att omfatta flera provexemplar än somkan anses ha varit befogal. Beslämmelser om besvär över KO:s beslul enligtdenna paragraf finns i 22 §. Beslut rörande skyldighel all komma in medyttrande eller upplysning skall inte kunna överklagas. är iöverensslämmelse med vad som gäller enligt 6 a § lagen om olillböriigmarknadsföring. Beslut som avser tillhandahållande av handling, varuprov ochliknande kan vara av väsentligt större betydelse för enskilda. Med hänsynhärtill skall de kunna överklagas hos kammarrätten. I dessa paragrafer finn.s beslämmelser om möjlighetlill omprövning av beslul och om interimistiska beslul. Bestämmelserna om deltai 7 - 8 §§ lagen om otillbörlig marknadsföring har gjorts tillämpliga även närfråga är om åläggande enligt 3 S eller förbud enligl 4 S. Möjligheten tillomprövning gäller givetvis också beslul som har meddelats av KO enligt 14 eller15 S. Denna paragraf innehåller samma regler omförbudsföreläggande som finns i 9 § lagen om otillböriig marknadsföring.Reglerna har utsträckts lill att gälla också förbud enligt 4 §. Den nuvarandeföreskriften om rätt för regeringen alt meddela närmare bestämmelser omförbudsföreläggande har utgåll såsom överfiödig. Regeringen kan ulanbemyndigande meddela föreskrifler om verkställighet av lagen. Som jag har anfört i den allmänna motiveringen börKO ha möjlighet all ge föreläggande om information enligt samma grunder somenligl närmast föregående paragraf gäller för förbudsföreläggande. Denna nyaform av föreläggande kan lämpligen benämnas informalionsföreläggande. 1 dennaparagraf föreskrivs sålunda att fråga om åläggande enligt 3 § i fall som inteär av Slörre vikt llr prövas av KO genom informalionsföreläggande. Reglerna ärutformade på samma säll som reglerna om förbudsföreläggande. 1975/76:34 131 Denna paragraf innehåller beslämmelser om lillsynöver au förbud eller åläggande enligt 2 - 4 §, varmed avses även sådana somgäller pä grund av 14 och 15§§, åilyds. Sålunda föreskrivs i förslå stycket som avses med förbud eller åläggande är skyldig all på anmaning av KO tillhandahållaupplysning, handling, varuprov och liknande som behövs för sådan lillsyn. Följsinle anmaningen kan KO förelägga vite. Viiesbeloppet har liksom i 11 §maximerats lill I0 0(X) kr. I andra stycket har tagits upp samma bestämmelsesom i 11 § iredje stycket om möjlighel för KO att lämna ersättning för varuprovoch liknande, om det föreligger särskilda skäl. Beslämmelsen i sista stycket har hämtats frånutredningsförslagen. Den innebäratl regeringen eller myndighel som regeringenbesiämmer kan meddela föreskrifter om skyldighet för dem som skalltillhandahålla varuprov och liknande enligl första stycket att ersätta KOkostnader för provtagning och undersökning. Även här bör huvudregeln vara altberörd näringsidkare skall stå för kostnaderna. Beslut av KO enligl denna paragraf skall kunnaöverklagas hos kammarrätten. Detsamma skall gälla beslut av myndighet vidlillämpning av föreskrifter som har meddelats enligl sista stycket. Dessa paragrafer stämmer överens med 10 - 13 §§lagen om olillbörlig marknadsföring, frånsett redaktionella jämkningar. I 19 §,som behandlar skadeslåndsfrågor, har tagits in en erinran om atl det finnssärskilda bestämmelser om rätt för konsument atl 11 skadestånd. Här avses iförsta hand konsumentköplagen. I denna paragraf anges att den som hos myndighelhar lagil befallning med ärende enligl lagen inte får obehörigen yppa ellernyttja vad han därvid har erfarii om yrkeshemlighet eller affärsförhållande.Beslämmelsen är utformad på samma sätt som andra liknande regler omtystnadsplikt och lorde inle behöva motiveras närmare. Föreskrifler om straffför broii mot beslämmelser om tystnadsplikt finns fr. o. m. den 1 januari 1976i 20 kap. 3 S . Denna paragraf innehåller de besvärsbesiämmelsersom har behandlats vid 11 och 16§§. Prop.1975/76:34 132 Den nya lagstiftningen kan börja tillämpas förslnär de organisatoriska frågor som har behandlats i den allmänna motiveringenhar lösts. Med hänsyn lill den ytteriigare uiredning som avses ske av dessafrågor är del inie lämpligt all nu fastställa tidpunkt för ikraftträdandet. Delhar därför all den nya lagen träder i kraft den dag regeringenbesiämmer. När den nya lagen träder i kraft, skall lagen omotillböriig marknadsföring upphöra all gälla. Beslul som har meddelals enligtden lagen bör anses som om de hade meddelals enligl den nya lagen. Motsvarandegäller andra åtgärder som har vidtagits med lillämpning av den upphävda lagen.En föreskrift av denna innebörd har tagits upp som övergångsbestämmelse. 13.2Förslaget till lag om ändring i lagen om marknadsdomstol m. m. Ändringarna i denna lag innebär i huvudsak atl denuvarande föreskrifterna om handläggning av ärenden om olillböriigmarknadsföring blir lilllämpliga pä ärenden enligl den nyamarknadsföringslagen. I 18 § har tagits in de nya besiämmelseromvittnesförhör och infordrande av bevismaterial som har behandlats i denallmänna motiveringen. Beslämmelsen om vittnesförhör har utformats så allmarknadsdomstolen kan besluta alt den som inle är part skall höras som vittne.Som har framgått av den allmänna motiveringen är syftet atl utsagor infördomstolen i vissa fall skall avges under den särskilda sanningspliki som följermed avläggande av sådan ed eller försäkran som föreskrivs i 36 kap.rättegångsbalken (RB). RB är inte direkl tillämplig pä är avsett all domslolen i ston sett skall följa dess principer. Närmöjlighel införs för domslolen att anordna vittnesförhör under edsansvar, alliså i och för sig förutsättas all domslolen kommer alt följa RB:sviitnesregler. Med hänsyn lill del straffansvar som kan följa pä mened har jagemellertid funnil atl vissa föreskrifler i RB om vittnen har sådan vikt att debör vara formellt gällande också vid marknadsdomsiolen. All detta skall varafallet med föreskrifterna i 36 kap. II och 12 SS om ordningen föravläggande av ed eller försäkran är självklart. Likaså bör gälla föreskrifternai 36 kap. 13 S första stycket om au ed eller försäkran inle får avläggas av densom är eller finnes på grund av rubbad själsverksamhet saknaerforderiig insiki om betydelsen av ed eller försäkran. Vidare bör gälla RB:sregler om att nära anhöriga till part är undantagna från vittnesskyldighet (36kap. 3 S) och skall erinras om della innan vittnesförhör äger rum (36 kap. 10 stycket). Vittnespliklen för vissa ijänstemän, advokater, läkare m. fl.bör vara begränsad med hänsyn till tystnadsplikten i enlighet med 36 kap. 5 SRB. Bestämmelsen i 36 kap. 6 S om att vittne vägra att yttra sig i vissafall bör också gälla. Slutligen bör även tillämpas föreskriften i 36 kap. 14 Som att vittne skall erinras om sin sanningsplikt, vikten av ed Prop.1975/76:34 133 eller försäkran och, i förekommande fall, de begränsningari vittnespliklen som anges i 36 kap. 5 och 6 SS- Pä grund av del anförda har i18 S lagen om marknadsdomstol angetts att 36 kap. 3, 5 och 6 SS, 10 S andrastycket, IIoch 12 SS, 13 S förstasiyckei och 14 S RB skall äga molsvarande lill-lämpning i fråga omvittnesförhör vid . Del förhållandet atl vissaföreskrifter i RB skall vara direkl tillämpliga vid - någotsom har en motsvarighet i8 och 16 §§ lagen om marknadsdomstol - får inte tolkas så, alt domstolen skall lämna andra beslämmelser i RBulan beaktande. Som jag förut har anfört är del tvärtom förutsatt au domstolengenerellt, men ulan au vara bunden av detaljregler, skall tillämpa RB:sprinciper. För del fall all vittne utangiltigt skäl vägrar alt avlägga ed eller försäkran eller atl avge vittnesmåleller besvara fråga har vidare i 18 S lagen om mark-nadsdomslol föreskrivilsall domslolen får ge vitesföreläggande. är samma tvångsmedel som domslolenkan tillgripa för alt förmå någon all inslälla sig personligen inför domstolen.Någol behov av andra tvångsmedel finns knappast. Pä denna punkl föreliggeralltså en viss avvikelse från RB, enligl vilken också häkte kan komma i fråga(36 kap. 21 §). Jag vill påpeka atl en formelljämkning av de nu behandlade bestämmelserna bör ske, om om edändras i enlighei med ell förslag som regeringen har remitterat lill lagrådetdenna dag. Regler om ersättning lill den sominte är part och som inställt sig efter kallelse av domstolen finns i 18 §sista siyckei lagen om marknadsdomstol. De gäller både den som hörs såsomviiine och annan. I 18 S andra slyckei har gjorts enändring som ger domstolen ökade möjligheter alt fordra in bevismaterial. Ändringenhar behandlats iden allmänna motiveringen. Slutligen har i 18 § förts in eltnytt tredje stycke med vissa beslämmelser rörande de viten som kan föreläggasenligl paragrafen. Dessa viten är s. k. processuella viten vilka syftar tillall förmå part eller annan all i någol vissl hänseende bidra lill uiredningeninför domstolen. De har alltså en annan karaktär än de viien domslolenförelägger i samband med t. ex. ett förbud mol olillböriig marknadsföring. RBinnehåller i 9 kap. 8 § vissa allmänna beslämmelser om processuella viten. Däranges alt domstol som enligl RB förelägger någon vite skall bestämma viiel lillbelopp, som med hänsyn lill hans ekonomiska förhållanden och omständigheterna iövrigt kan anias förmå honom all iaktta föreläggandel. Vite Hr inle bestämmasunder 10 eller . När vite har utdömts och nytt vite föreläggs, fårdock beloppet höjas upp lill . I paragrafen föreskrivs vidare atlvitesföreläggande skall delges den det avser, att vite inte får föreläggas omstraff är utsatt och all vite inte heller Hr föreläggas staten. Slutligenföreskrivs all vite inte får utdömas, om ändamålet med viiel har förfallil närfrågan om utdömande kommer upp. De angivna reglerna i RB lorde tillämpas vidmarknadsdomstolen med 10 1975/76. 1975/76:34 134 detundantaget atl de fastställda högsta viiesbeloppen i speciella fall kan länkasvara otillräckliga som tvångsmedel. bör i sådana fall hamöjlighel atl förelägga högre viiesbelopp än som anges i RB. Jag anser det dockolämpligt all avvika från principen all lagen skall ange maximibelopp förviiena, särskilt som viiena både föreläggs och utdöms (enligl 22 S) av sammainstans genom beslul som inle kan överklagas. Jag förordar alt beloppsgränsenanges lill . med möjlighet lill förhöjning lill . Den föreslagna beslämmelsen i 18 S tredje siyckeiinnebär således all i fråga om vite som avses i paragrafen skall tillämpas 9kap. 8 S RB med förhöjning av maximibeloppen enligt vad jag nu har anfört. 13.3Förslaget till lag om ändring i konsumentköplagen Konsumentköplagen gäller när konsumenl frånnäringsidkare köper vara som är avsedd huvudsakligen för enskili bruk. 1 lagenanges bl. a. konsumentens grundläggande befogenheler vid fel i varan, l. ex.all låta köpel gä åter eller atl göra avdrag på köpeskillingen. Vad som skallräknas som fel i del enskilda fallet får avgöras med ledning av allmännaköprätlsliga normer. Lagen anger dock några särskilda situationer där en varaskall anses felaktig och konsumenien således kan göra gällande sinabefogenheler. Så är fallet när säljaren lämnat vilseledande uppgift om varansbeskaffenhet eller användning och uppgiften kan anias ha inverkai på köpel (7 §förslå stycket). Delsamma gäller om uppgiften lämnats av tillverkaren ellerannan, som i tidigare säljled lagil befallning med varan, under förulsällningall säljaren äberopal uppgiften eller - för vissl fall - underiåtit atl rälladen (7 § andra slyckei). skall vidare anses behäftad med fel om den säljsi sirid mol förbud som meddelals från hälso- eller säkerhel.ssynpunkl (8 S).Slutligen skall varan anses felaktig i vissa situationer där klausuler om befintligtskick eller garantiutfäslelser förekommer (9 och 10 §S). Belräffande dennärmare innebörden av de berörda bestämmelserna i konsumenlköplagen hänvisastill prop. 1973:138 s. 200-247. Enligl förslagel till marknadsföringslag kannäringsidkare vid vite åläggas alt lämna information som har särskild beiydelsefrån konsumentsynpunkt (3 §). Vidare kan näringsidkare vid viie förbjudas aufortsättningsvis saluhålla vara som brisler i produklsäkerhel elleranvändbarhet (4 §). Underlåter näringsidkare att rätta sig efter åläggandeeller förbud, kan vitel dömas ut. Reglerna i marknadsföringslagen är avnäringsrätlslig natur. De ingriper således inte direkt i det civilrätlsligaförhållandet mellan näringsidkare och enskilda konsumenter. Detta betyder alten underiåtelse alt rätta sig efter elt näringsrältsligl åläggande eller förbudinte ulan vidare påverkar den enskilde konsumentens befogenheler mot säljaren.För atl säljaren i ett sådant fall skall drabbas av påföljder erfordrassärskilda civilrättsliga regler av det Prop.1975/76:34 135 slagsom finns i konsumentköplagen. I den allmänna motiveringen har framhållits altkonsumentköplagens regler inte läcker alla de situationer som på del näringsrätisligaplanel kan angripas enligl marknadsföringslagen och all konsumentköplagensregler därför bör byggas ul. I ett nytt tredje stycke har tagits in regler omsäljarens ansvar vid Underlätelse att fullgöra sådani åläggande att lämnainformalion som har meddelals enligl marknadsföringslagen. Del skall härvidvara fråga om informalion rörande varans beskaffenhet eller användning. Omunderlåtelsen kan antas ha inverkai på köpel, skall varan anses behäftad medfel. Åläggande som här avses kan ha lämnats direkt avmarknadsdomstolen med stöd av lagens 3 S. Samma rättsverkan som elt åläggandeav har elt av KO enligt 15 S meddelatinformalionsföreläggande, om del har godkänls av den som föreläggandel riktarsig till. Säljaren har ett motsvarande civilrätlsligt ansvari fall då informations-åläggande har riktats till varans tillverkare ellerannan som i tidigare säljled lagil befallning med varan och denne inle harrätlat sig efter åläggandet. Del krävs emellertid i sådant fall alt säljarenhar känt lill eller bort känna lill den andres Underlätelse all följaåläggandet. En begränsning av säljarens ansvar såväl för egnasom för andras Underlätelse i informationshänseende ligger i att varan skallanses behäftad med fel endasl om underlåtelsen kan antas ha inverkai på köpel.Har t. ex. säljaren eller producenten ålagts all vid annonsering lämnainformation om viss egenskap hos varan men underiålil detta, kan underiålelseninle antas ha inverkai pä köpet, om säljaren vid köpetillfället upplystkonsumenten om saken. Den civilrätlsliga påföljden bör kunna görasgällande oavsett om elt med åläggandet förbundei vite har dömts ut eller inle.Emellertid bör naluriigtvis endasl fall där del står klart atl åläggandet inlehar fullgjorts kunna leda lill alt paragrafen blir tillämplig. Ändringen i denna paragraf lar sikte på försäljningsom sker i strid mol förbud som har meddelals enligl 4 S marknadsföringslagen,varmed enligt 14 S samma lag jämställs förbud som har meddelals av KO genom förbudsföreläggandesom har godkänls i vederböriig ordning. Säljs en vara i strid mot sådant förbudsom nu har , skall varan anses behäftad med fel och konsumenien kanalliså t. ex. häva köpet och fä pengarna tillbaka. För att ett förbud som har meddelats i författningeller av myndighel skall leda till atl varan anses felaktig krävs enligt 8 S idess nuvarande 1975/76:34 136 lydelseatt förbudet syftar lill all förebygga ohälsa och olycksfall eller lill alleljest hindra användning av vara som inle är tillförlitlig från säkerhetssynpunkt.Har däremol förbud meddelats med stöd av marknadsföringslagen skall enligtförslagel varan anses felaktig oavsett om förbudel har lämnats av säkerhetsskäleller av annan anledning, t. ex. därför att varan bedömts vara uppenbartotjänlig för sitt huvudsakliga ändamål. Påpekas bör atl paragrafen inle kan tillämpasretroaktivt. förbud som meddelas först efter försäljningen av en viss varakan alltså inte åberopas till stöd föratt varan skall anses felaktig enligldenna paragraf Detla hindrar inte all varan kan anses behäftad med fel enligtnågon annan bestämmelse, t. ex. 9 S konsumenlköplagen. I denna paragraf har lagts lill en regel omskadesländsskyldighel för en varas tillverkare eller annan, som i tidigaresäljled har tagit befallning med varan, i fall dä denne har underiålil atlfullgöra ett informationsåläggande och underlåtelsen kan antas ha inverkat påköpel. Jaghemställer att regeringen föreslår dels all anlaga förslagen till 1. marknadsföringslag, 2. lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m. m., 3. lag om ändring ikonsumentköplagen (1973:877), dels all godkänna vad jag har anfört i fråga omorganisationen på del konsumenlpolitiska områdei. Regeringen ansluter sig till föredragandensöverväganden och beslutar att genom proposition föreslå atl anlaga deförslag som föredraganden har lagt fram. 1975/76:34 137 Varudeklarationsutredningensförslag till Lag om varudeklaration Om det är påkallat av hänsyn till människors liveller hälsa kan Konungen föreskriva, all vara av vissl slag för all avnäringsidkare fl saluhållas till konsument skall uppfylla bestämda krav vadgäller innehåll eller beskaffenhet (grundkrav). skall, om sådanföreskrift giviis, vara lydligl märkt med uppgift om atl den fyller uppställdakrav.