prop · FZ03211 · 1975-12-31 00:00:00 — Fig.2.9 visar län för län hur länsstyrelserna i prognoserna har räknat med atttillgången och efterfrågan pä arbetskraft kommer att anpassas till varandra.Detta innebär att effekterna av förändringar iåldersstruktur, sysselsättningsgrad och arbetskraftspendling satts i relationtill sysselsättningsnivän vid periodens början. För flertalet län kommer deprognoserade tillgångarna av arbetskraft inte att motsvara efterfrågan.Skillnaden utgörs av den framtida flyttningen av arbetskraft och markeras ifigurerna med en streckad linje. Utvecklingenblir enligl prognoserna mer balanserad under 1970-lalet än under 1960-talet.Endasl fem län - , , , och Västerbottenslän - antas lå nettoutnyitning av förvärvsarbetande. 1flertalet län ger förskjutningar i befolkningens ålderssammansättning upphovtill de största förändringarna i arbetskraftstillgångarna. De skildaprognoskomponenternas utveckling i länen är dock splittrad. k. skogslänen - , , , ,, och - som prägladesav nettoutflyttning skulle enligt prognoserna få en mera positiv utvecklingunder . För fem av de sju länen väntas en nettoinflyttning avarbetskraft fram . I Flyttning r Pendling J Sysselsättningsgrad J Naturlig befolkningsförändring ABCDEFGH I KLMNOPRSTUWXYZACBD Riket Fig. 2.9 Förändring i arbelskraftswbudet (15-W år)1970-1980. Utvecklingi de skilda länen varierar emellertid kraftigt. Arbetskraftstillgångarnaväntas minska i , och medande förutses öka i och . Samtligaortstyper - storstäder, primära centra, regionala centra och kommuncentra -väntas få nettoinflyttning av förvärvsarbetande. Det relativtsett största behovet av inflyttning skulle uppstå i primära centra. Sysselsättningsgradenförutses öka utom i storstäder och kommuncentra. Enfördelaktig ålderssammansättning på befolkningen och en väntad nettoinpendlingav arbetskraft kompenserar dock de negativa effekterna avsysselsättningsgradens förändring i storstäderna varför den totalaarbetskraftstillgången kommer att öka. Effekternaav förändringar i ålderssammansättningen, sysselsättningsgraden ocharbetskraftspendlingen medför i kommuncentra en totalminskning av arbetskraftstillgångarna med drygt 5 96. Efterfrågan påarbetskraft väntas sjunka med . Överefterfrågan påarbetskraft skulle alltså uppstå vilket antas leda till inflyttning av förvärvsarbetande. Perioden1980-1990 beräknas medföra en mer balanserad utveckling än Prop.1975/76:211 28 under1970-talet mellan ortslyperna i skilda delar av landet. 1 likhet medutvecklingen fram tyder prognoserna för 1980-talet på en net-toflytlningav förvärvsarbetande från regionala centra och kommuncentra i inre stödområdet.Omfattningen beräknas dock bli avsevärt mindre. Denförbät t rade regionala balansen har styrkts i fleraremissvar. i instämmer härvidlag men anser attbefolkningens åldersfördelning bör uppmärksammas. Liknande synpunkter framförsav länsslyrelsen i och . iGollands län påpekar att åldersstrukturen i länet kommer att försämrasytteriigare då utflyttningen till övervägande delen sker i yngre åldersklasser.Länsstyrelsen i instämmer i att en förbättrad regional balanshar uppnåtts . anser dock att förklaringen tilldetta främst kan sökas i konjunkturutvecklingen, arbetsmarknaden samteffekterna av tidigare flyttningsrörelser. I län menardock att regionalpolitiken haft betydelsefulla effekter inom stödområdet medanlänen utanför stödområdet t. ex. län inte har haft samma positivautveckling. I påpekar att såväl befolknings- somsysselsättningsutvecklingen i länet varit mycket gynnsam. Under prognosperiodenväntas fä den procentuellt snabbaste befolkningsökningen avsamtliga län. ÖB anser att en ökad befolkningstillväxt i ochGotlands län är önskvärd från försvarssynpunkt. Fleraremissinstanser anseratt begreppet regional balans även bör innehållakvalitativa analyser av sysselsättningsgraden. Länsslyrelsen I Västerbottenslän påtalar all ökad uppmärksamhet skall ägnas åt såväl sysselsättningsgradensom möjligheterna att få arbete och service. Länsstyrelserna i ochJämtlands län samt I anser att målsättningen förregionalpolitiken bör inkludera även en utjämning av sysselsättningsgradernamellan de skilda länen. Förhällandetinom länen och mellan skilda ortstyper berörs i flera remissvar. Svenskakommunjörbundei framhäller alt det är en positiv förändring attbefolkningsomflyttningen i stort selt harskett inom länen. Länsstyrelserna iJämtlands, och anseratt aktiva regionalpolitiskainsatser behövs för alt motverka de inomregionala problemen. Beträffandeutformningen av prognoserna anser att detaljeringen ochstruktureringen är väl lämpad som underiag för planeringen. Däremot framförskritik mot det föråldrade grundmaterialet. Det använda sysselsättningsbegreppei- som sysselsatt räknas den som arbetar 20 eller - äralltför begränsat, vilket bl. a. bör leda till en underskattning av behovet avbarnstugeplatser och allmänna kom- 1975/76:211 29 munikationer.Vidare anför förbundet att landstingens personalbehov blir underskattat. LänsstyrelsenI påpekar att rapporten inte berört utvecklingen inomGöteborgsregionen. anser all planeringen inte kan delas uppmellan , samt Ale och . Denna uppdelning ger intryck avstora obalanser, vilka endast är skenbara, eftersom hela området bör betraktassom ett gemensamt bostads- och arbetsmarknadsområde. anservidare att inte bör samredovisas med övriga storstadsområden. är kritisk till behandlingen av invandringen i prognoserna.Verket anseratt omfattningen av nettoinvandringen kan ligga nägot över 10 000personer per är . Framförallt med hänsyn till attantalet lediga platser främst hänförs till den offentliga sektorn börarbetskraftsunderskottet fyllas av infödda svenskar. Verket päpekar vidare attnettoinvandringen måste kopplas lill de prognoserade sysselsättningsgradernahos den svenska befolkningen. 2.5Synpunkter på prognoserna i länsplanering 1974 (SOU 1975:91, kap. Länsplaneringenssysselsättningsprognoser upprättas delvis mot bakgrund av ett för allalänsstyrelser gemensamt material. I länsplanering 1974 utgjordes dettamaterial bl. a. av en schematisk regional nedbrytning av den avstämning av 1970års långtidsutredning som publicerades , Denna typ av, för de olikalänsstyrelserna, gemensamt utgångsmaterial har sannolikt bidragit till attlänsplaneringens prognoser vid summering till riksnivån stämmer förhållandevisväl med bedömningar av den totala sysselsättningsutvecklingen på riksnivån iskilda näringsgrenar. Enavstämning av länsstyrelsernas prognoser är nödvändig av främst tvä skäl. Fördet första har det sedan den tidpunkt då länsstyrelserna gjorde sina prognosergått det skett avsevärda förändringar isysselsättningen både totalt och i fördelningen mellan näringsgrenar. Säinträffade t. ex. den hittills största registrerade ökningen avsysselsättningen i . För det andra finns det skillnadermellan de skilda länsstyrelsernas bedömningar som är grundade på olikartadebedömningar av en och samma situation. Detfinns inget centralt upprättat prognosalternativ för sysselsättningsutvecklingeni länen. Desynpunktersom läggs på länsstyrelsernas prognoser i det följande ärdärför närmast riktningsgivande till sin karaktär och kan ej omedelbartöversättas i krav på förändrade länsstyrelseprognoser. Dethuvudsakliga undertaget för de följande synpunkterna på prognosutfallet är enregional nedbrytning av 1975 ärs långtidsutredning. Nedbrytningen har gjortsgemensamt av finans- och arbetsmarknadsdepartementen. Prop.1975/76:211 30 Tab. 2.4 Bedömningar av antal sysselsatta Antal sysselsatta (enl. FoB-defmitionen) SCB:s bearbetning av avstämningen av långtidsutredning 3 552 000 Lansplanenng1974 3 587 000 långtidsutredning 3 717 000 Denger ett aktuellt underiag för bedömningar fram till är 1980. På grund av demetod- och statistikproblem som vidläter nedbrytningen till regional nivä börresultaten emellertid behandlas med försiktighet. Detfinns tvä problem förknippade med användningen av den regionalt nedbrutnalångtidsutredningen. Det första problemet har med det korta perspektivet attgöra. Sä behandlar t. ex. förslagen till planeringsnivåer perspektivet framlill och . Det bör dock uppmärksammas att även länsplaneringensprognoser är mest detaljerade i perspektivet fram . Vidarearbetar länsplaneringens prognoser med den sysselsättningsdefi-nitton somanvänds i folkräkningssammanhang. Denna sysselsättningsdefinition utgör ettproblem vid översättningen av långtidsutredningens kalkyler. Antaletsysselsatta enligt långtidsutredningens definition är f. n. i stort sett 4 000000 mot 3 500 000 enligt folkräkningens definition. Somframgårav sammanställningen i tab. 2.4 hardet förär 1980 förutsedda antaletsysselsatta, omräknat i folkräkningsdefinition, ökat från ca 3 550 000 i 1970års avstämda långtidsutredning till ca 3 700000 i den regionala nedbrytningenav den nu aktuella långtidsutredningen.. Långtidsutredningenlämnar för fyra allernaliv. Alt. I förutsätter en privatkonsumtionsökning . Alt. 11 förutsätter en ökning per år.Alt. Ill undersöker följderna av ett antagande om en sänkt medelarbetstid persysselsatt. Härvid utgår man från en konsumtionsökning i överensstämmelse medalt. IV undersöks följderna av ett antagande om enkonsumtionsökning samt en sänkt medelarbetstid. Alt. 111 harnedbrutits regionalt men redovisas ej dä det ger en med alt. I i stort settöverensstämmande regional sysselsättning. IV har ejnedbrutits regionalt. Skillnadeni bedömningen av antalet sysselsatta mellan länsplanering 1974 och 1975års långtidsutredning uppgår totalt till ca 130 000 sysselsatta. Denna skillnadär inte jämnt fördelad mellan näringsgrenar. I tab. 2.5 lämnas en jämförelsemellan länsplaneringens prognoser och långtidsutredningens alternativ I och II. Prop.1975/76:211 31 Tab.2.5 Sysselsättningsutveckling i näringsgrenar 'Den folkrakningsanpassade arbetskraftsundersökningen. 2För både och har använts de av SCB:s prognosinstitui justerade Avstämningenav länsplaneringens prognoser mot långtidsutredning gör det möjligtatt undersöka i vad män länsstyrelsernas bedömningar, sammanfattade tillriksnivå, stämmer med olika alternativ för den ekonomiska utvecklingen i landeti dess helhet. Vidare är det möjligt att genom nedbrytning avlångtidsutredningen till regional nivä bedöma effekterna för skilda landsdelarav de olika alternativ som långtidsutredningen arbetar med. Avstämningenpåcentral nivä visar, att avvikelserna mellan länsplaneringens prognoser ochlångtidsutredningens kalkyler nu är mindre än vid tidigare planeringsomgångar.De skillnader som föreligger, är främst koncentrerade till industrisektornoch den ofTentliga sektorn, särskilt då jämförelser görs medlångtidsutredningens alt. II.I länsplaneringens bedömningar för år1980 räknar man med en högre sysselsättning inom offentlig sektor än vadlångtidsutredningen gör. räknar vidare med att den totalasysselsättningen kommeratt ligga ca 100 000 arbetstillfällen högre än vad somframgär när man summerar länsstyrelsernas prognoser. Skillnaderna ibedömningarna hänger delvis samman med att prognoserna har upprättats vid olikatidpunkter. Deregistrerade avvikelserna både förden totala nivån och för fördelningen pänäringsgrenar, gör del nödvändigl med en grundligare revision avlänsplaneringens prognossiffror än i de följande årsvisa revisionerna. Denregionalt nedbrutna långtidsutredningen synes bekräfta de senaste årens tendenslill en stabilare sysselsättning inom stödområdet. De skilda alternativen ilångtidsutredningen bekräftar också för storstadsområdena tendensen tillbätlre balans jämfört med . Prop.1975/76:211 32 1den regionala nedbrytningen ger långtidsutredningens alt. I och II istort sett likartade resultat. Större avvikelser föreligger endast vadbeträffar och riksomrädet . I skulleskillnaden mellan de båda alternativen uppgå till något mer än 10 000 arbetstillfällen,medan skillnaden i skulle uppgå till någol mindre än 10 000arbetstillfällen. De små variationerna beror pä att det är främst den kommunalasektorn som förutses variera mellan de tvä alternativen och denna har enrelativt jämn regional fördelning. Förriksomrädena i sydöstra och förefaller nedbrytningen avlångtidsutredningen ge en, jämfört med den beräknade tillgången pä arbetskraft,något för liten efterfrågan. Den balanssitualion på arbetsmarknaden somframkommer i beräkningarna skiftar dock någoi med val av nedbrytningsmelod. För riksomrädetVästsverige samt riksområdena inom stödområdet innebär nedbrytningen avlångtidsutredningen en snabb sysselsättningsökning. Eftersom utvecklingen under1970-talets försia hälft inneburit alt dessa re-regioner expanderat snabbare änlandet i övrigt är detta ett naturiigt resultat. När man använder metoden medkonstanhällen industristruktur för förefaller resultatenkvarstå, låt vara betydligt nedtonade. Till stor del skulle ökadyrkesverksamhet kunna tillgodose efterfrågan. För skogslänen förefaller deredovisade tendenserna dock vara av en sädan styrka att de kan komma att krävaen viss nettoinflyttning, främst i övre Norriand, för att mötaarbetskraftsbehovet. Den bild av den regionalabalansen som erhålls i den nedbrutna långtidsutredningen överensstämmer igrova drag med den som erhållits i länsplaneringen. Dock finns, som redanpåpekats, vissa genomgående skillnader vad främsl beträffar utvecklingen inomskogslänen och riksområdena i sydöstra och . Den omsvängning iulvecklingen som länsplaneringen pekar på har ytteriigare markerats. Enväsentlig anledning till den mer expansiva bild för dessa riksområden somerhålls enligt långtidsutredningen är att man där förutsatt snabba ökningarför exportindustrierna, vilket har en klart positiv effekt på sysselsättningeni och skogslänen. Skulle en sådan utveckling inle komma lill ståndblir självfallet sysselsättningsutvecklingen i motsvarande mån påverkad. Vid diskussionen av deobalanser som erhålls enligt den regionala nedbrytningen har prövats hur storaförändringar som behöver göras i yrkesverksamhetstalen, för att åstadkommabalans mellan tillgäng och efterfrågan på arbetskraft. I flera fall synes detmöjligt att kalkylerade obalanser kan elimineras genom måttliga förändringar iyrkesverksamhelsgraden. Två reservationer bör dock göras. För det första kanett ökat dellagande av kvinnor i arbetslivet i de mera glest befolkade delarnaav landet bli svåralt förverkliga på grund av bl. a. kommunikationshinder. Ensnabb ökning av den kvinnliga yrkesverksamhetsgraden kan därför lättast ske påde slörre lokala arbetsmarknaderna inom varje län, där valmöjligheterna ärstörre och där också Prop.1975/76:211 33 För det andra bör en reservation göras för möjligheterna altfortsätta att höja sysselsättningsgraden för kvinnorna i . Ettdrygl tiotal länsstyrelser har kommenterat bedömningarna av prognoserna motbakgrund av den regionala nedbrytningen av långtidsutredning.Länsstyrelsen i anser att det är nödvändigt att utvärdera deregionala prognoserna gentemot en nationell prognos. Flera länsstyrelser, blanddem länsstyrelserna i , och betonar att demeloder som använts tillsammans med redovisningen av resultaten päriksområdesnivå gör det mycket svart att dra slutsatser om länsplaneringensprognoser på länsnivå. i hävdar attlänsplaneringens prognosdata borde ha ingått som en del av underiagsmaterialetvid nedbrytningen för att därigenom ge bättre möjligheteratt skapa konsistens isystemet längtidsutredning-länsplanering. finner det vidareangeläget att rapporten kompletteras med länsvisa bedömningar som gerbättre möjlighet att utvärdera och använda materialet. iStockholms län anser emellertid att jämförelser på länsnivå mellanlänsplaneringen och långtidsutredningen är tämligen ointressanta då långtidsutredningenredovisar endast riksprognoser. Resultatet av en regional fördelning påverkasenligt starkt av fördelningsmetoden. Vidare ifrågasätterlänsstyrelsen om en jämförelse med utvecklingen börtillmätas sä stor vikt efiersom det är svårt att avgöra om eventuellaavvikelser beror pä tillfälliga faktorer eller om de motiverar revideringar avprognosen. Man anser att det kortsiktiga perspektivet har tillmätts för storvikt. I finner det angeläget att metoderna förnedbrytning av nationella prognoser utvecklas sä att en länsvis avstämning kanske. Detta är enligt i , en förutsättning för att ennedbrytning skall bli meningsfull. Ocksä RR V anser att metodutvecklingen påområdet bör fortsätta förutom att man bör rikta in insatserna på att skapa ettregionalekonomiskt system, som snabbt kan förändras. SCB konstaterar att godamöjligheter för ett avstämningsarbete måste ses som en viktig förutsättning fören acceptabel planering och man utgår från att centralbyrån även ifortsättningen skall ges möjlighet att aktivt medverka i arbetet med att sökalösa melodfrågorna. Centralbyrån framhäller också att man i annat sammanhangaktualiserat behovet av samordning av metodfrägor i anslutning till insamlingoch bearbetning av material till långtidsutredningen. LänsstyrelsenI anser att den regionala nedbrytningen av LU ger en missvisandebild av utvecklingen i länet, Länssiyrelserna I Norrbonens Prop.1975/76:211 34 ochSkaraborgs län pekar vidare på effekterna av arbetstidsförkortning och ökatdeltidsarbete. framhåller att resultaten av nedbrytningarna bör behandlas medförsiktighet och säger vidare att skillnaderna i resultaten mellanlångtidsutredningen och länsplaneringen inte bör uppfattas som brister ikommunernas och länsstyrelsernas bedömningar utan all de är en följd av attlänsplaneringen i mycket baserats pä 1970 ärs reviderade långtidsutredning.Därför är revideringar nödvändiga innan man fattar beslut om regionalpolitiken.Skolöverstyrelsen pekar pä de stora skillnaderna mellan långtidsutredningensoch länsplaneringens sysselsättningsuppgifter och med åtföljande av osäkerhetom vilken bedömning som skall användas för utbildningsplaneringen. 3.1Ekonomiska förutsättningar för sysselsättningsökningen inom offentlig sektor(SOU 1975:90 kap. 6) Sysselsättningsutredningenhar av flera skäl inte funnit del möjligt att göra ingående finansiella studieri det nu avlämnade betänkandet. Till slutbetänkandet kan material frän nupågående utredningar inom skattepolitikens område utnyttjas - t.ex. 1972 ärsskatteutredning, företagsskatteberedningen och kommunalekonomiska utredningen- som de finansiella avvägningsproblem som framträder inomlångtidsutredningens arbete kan ägnas ett mer ingående studium. Först med dettatidsperspektiv kommer vidare kraven på reala resurser till följd avsysselsättningsulredningens förslag att vara tillräckligt konkreta för attligga till grund för en finansiell analys. Självfallet gäller att definansiella bedömningarna inte enbart bör avse alt konsekvensberäkna olikaförslag utan resultaten mäste ligga till grund för en diskussion om avvägningenmellan reformer och kostnader. Studierna bör med andra ord kunna bidra till altfinna alternativa lösningar. Uiredningen diskuterar emellertid vissafinansiella och skattemässiga konsekvenser av sysselsättningsutvecklingenunder resten av 1970-taIet. a, belyst tvä alternativ som ger en sysselsättningsutveckling inomoffentlig sektor som kommit att ligga mycket nära sysselsättningsutredningensmedelalternativ resp. höga alternativ. har ett alternativsom ger en sysselsättningsökning pä 140 000 personer och ett som ger en ökningpä 230 000 personer i offentlig sektor under den närmaste femårsperioden.Uiredningen menar att de små skill- Prop.1975/76:211 35 nadernai förhällande till långtidsutredningen spelar mindre roll för de grovaöverslagskalkyler som görs. Idiskussionen om ekonomiska konsekvenser av utvecklingen inom offentlig sektoranvänds alltså i stor ulsträckning långtidsutredningens kalkyler. Därigenomkan hänsyn tas till t. ex, påverkan pä privat konsumtion eller bytesbalansenvid olika ökning av den offentliga sektorn. Delbör understrykas att en stor del av utbyggnaden av den offentliga sektorn isjälva verket är ett villkor för att människorna över huvud taget skal] kunnaefterfråga arbete i den utsträckning som förutsatts. Det går alltså inte attutan vidare hävda att t, ex. personer som enligt våra behovskalkyler skallsysselsättas i barntillsyn kan överföras till industriverksamhet. Om intebarntillsynen byggs ut i tillräcklig omfattning kommer inte heller kvinnornaatt kunna gå ut pä arbetsmarknaden i den utsträckning som har förutsatts. Enmycket kraftig satsning på att undanröja förvärvshinder för personer som intehar arbete skulle ä andra sidan kunna leda till att den privata sektorn kundesysselsätta fler personer än som kalkylerats. Det skulle i sin tur ge utrymmeför nägot större privat konsumtion. Finansieringen av offentlig sektor bordeocksä underiättas. Sysselsättningsutredningenhar i detta första delbetänkande i huvudsak diskuterat de finansiellaaspekterna med tanke på . Det bör betonas att detta kortatidsperspektiv också innebär en betydande låsning till nuvarande metoder, t.ex. när det gäller att finansiera den offentliga sektorn. Det är först islutbetänkandet, som det kan finnas förutsättningar att göra en meragenomgripande prövning av finansieringsmöjligheterna av en fortsatt expansionav sysselsättningen inom den offentliga sektorn. Denmycket kraftiga sysselsättningsökningen i den offentliga sektorn , sammanlagt drygt 400 000 personer, har kunnatåstadkommas genom att den offentliga konsumtionen har tagit i anspråk enbetydande del av resurstillväxten under resp. perioder. Den statliga upplåningenhar ökat mycket kraftigt. Detta har medfört ökande svårigheter att beredautrymme för enskild upplåning på den långfristiga kapitalmarknaden. Deoffentliga investeringarna ökade snabbt och tog dä ianspråk av BNP-ökningen. var deras andel avtillväxten ±0 %. Utredningenpäpekar att ökad offentlig konsumtion och investeringar på denna ambitionsnivåliksom kraftigt ökade transfereringar självklart mäste betalas med ökadeskatter eller andra lyper av överföringar av resurser till den offentligasektorn. Ökningen av den offentliga sektorn har finansierats genom i förstahand betydande kommunala skattehöjningar och ökad offentlig upplåning. 1syfte att öka hushällens reala disponibla inkomster har den statliga inkomstskattenunder senare är sänkts som arbetsgivaravgifterna har höjts. Dekommunala skatterna har däremot ökat. Den lotala direkta skatten har relativtsetl likväl minskat. Avtalen om de nominella lönerna Prop.1975/76:211 36 hargenom dessa omläggningar kunnat ske på en lägre nivä och inflationen hardärigenom kunnat bromsas. Denna metod användes vid den senasteskatteomläggningen vilken omfattar även . Denovan förda mycket översiktliga diskussionen om finansieringen av den offentligasektorns utbyggnad är enligt utredningen ennaturiig bakgrund till den diskussion som skall föras om de finansiellaförutsättningarna under resten av 1970-talet. 3.1.2Finansiering av den forisatta utbyggnaden av offentlig sektor Dentotala tillväxten i ekonomin är av avgörande betydelse för hur människornakommer att uppleva en expansion av den offentliga sektorn och dessfinansiering. Kan - med andra ord - ökningen av den offentliga sektorn skesamtidigt som den privata konsumtionen - speciellt för konsumtionssvagagrupper - ökas? Eller leder den offentliga sektorns expansion och kraven päfinansiering till att den privata konsumtionen måste begränsas hos storagrupper? Dessa frägor är avgörande för hur finansieringen av den offentligasektorns utbyggnad kommer att upplevas. Del är därför inte möjligt att bedömabehovet av vissa förstärkningar av inkomsterna till stat och kommun utan att sedessa i relation till de allmänna kalkyler över tillväxten som finns att tillgå- typ långtidsutredningen. Långtidsutredningenbelyser en ökning av sysselsättningen inom den offentliga sektorn med 140 000resp. 230 000 personer. Dessa alternativ ligger nära de exempel som sysselsättningsutredningenanser vara rimliga utgångspunkter för diskussionen om utvecklingen av denoffentliga sektorns sysselsättning. Den lägre tillväxten inom offentlig sektormöjliggör enligt långtidsutredningen en ökning av privat konsumtion med 3 %per år. Motsvarande värde vid den högre tillväxten inom offentlig sektor blirca 2 96,