prop · FZ0381 · 1975-12-31 00:00:00 — Analogi från tvingande regler synes enligt utredningen varaberättigad i första hand när en avtalstyp i stor utsträckning är föremål förtvingande regler men vissa frågor har lämnats utanför av rätistekniska skäl e,d. Analogi bör också kunna komma i fråga när ett vissträttsområde i sin helhet har lämnats utanför tvingande lagstiftning väsentligenav skäl som hänför sig till avgränsningsprinciper för speciallagstiftning o. d.1 .sådana fall kan generalklausulen bidra till alt skapa enhetliga normer förlikartade eller samverkande avtal. Bestämmelserna i konsumentköplagen bör t.exkunna utöva inflytande även på avtal som ingås av personer som inte ärkonsumenter men som kan likställas med dem i fråga om behov av skydd. Enanalogi torde sålunda ofta vara berättigad, när omständigheterna i detsärskilda fallet sammanfaller med dem som konsumentköplagen anger och det försäljaren framgår atl köpet med hänsyn till köparens ställning och varansbeskaffenhet är att likställa med elt konsumentköp. Ett område där analogier av likartal slag kan kommai fråga är lagstiftningen om nytijanderätt. På detta område finns utförliga,delvis tvingande regler för vissa slag av hyra och arrende men endastkortfattade, dispositiva regler för andra, mindre betydelsefulla typer avnyttjanderätt. I den mån skälet till alt tvingande regler saknas är att det haransetts onödigt atl utföriigt reglera mindre vanliga typer av nyttjanderätt,kan en analogi komma i fråga för att komma till rätta med villkor som harinförts av en överiägsen part och som skulle ha varit ogiltiga om de hade rörtden utföriigt reglerade typen. Å andra sidan pekar utredningen på att anledningenlill en begränsning av tillämpningsområdet för tvingande regler kan vara attskyddet endast är avsett att gälla avtal som tillgodoser viktiga personligabehov som bostad och andra livsförnödenheter. I sådana fall kan en analogi medstöd i generalklausulen vara mindre berättigad när endast rent ekonomiskaintressen berörs. Enligt utredningen bör Jämkning vidare kunna kommai fråga när det gäller avtal som rent formellt faller utanför en tvingandelagstiftning men som i realiteten gör denna illusorisk. För att belysa en typav situationer där jämkning bör komma i fråga, om avtalspraxis inte anpassarsig efter Prop.1975/76:81 48 tvingandelagstiftning, erinrar utredningen om ett uttalande i förarbetena lill lagen(1970:215) om arbetsgivares kvittningsrätt (prop. 1970:94 s. 35). Utredningen tar i detta sammanhang också upp frågani vilken utsträckning och verksamhei kan ge stöd förgeneralklausulens tillämpning utanför del område som verksamheten direkt hänförsig till. Utredningens synpunkter på denna fråga har redovisats i avsnittet3,1. Vidare behandlar utredningen möjligheten atttillämpa generalklausulen på avtal som står i strid med lagstiftningen omskadlig konkurrensbegränsning. Vissa typer av konkurrensbegränsande avtal,nämligen bruttoprissättning och anbudskarteller, är förbjudna enligtkonkurrensbegränsningslagen (1953:603), Sådana avtal torde enligt utredningenvara civilrättsligt ogiltiga. De har blivit ovanliga och har därför mindreintresse i detta sammanhang. Större intresse har frågan om den civilrätlsligaverkan av avtal som kan förmodas vara skadligt konkurrensbegränsande i lagensmening ulan att träffas av något uttryckligt förbud. Det kan gälla avtal om köpsom innebär prisdiskriminering el ler avtal om priskartell el ler marknadsuppdelning.Enligt utredningens mening bör de allmänna domstolarna inte gå in på en självständigprövning av skadligheten enligt konkurrensbegränsningslagen, särskilt sombedömningen enligt denna lag avser den allmänna ekonomiska verkan, inte verkanför den enskilda parten. Men däremot torde allmän domstol vid sincivilrättsliga bedömning kunna stödja sig på avgörande aven viss fråga, Atl har ansett ett avtal innebära skadligkonkurrensbegränsning bör således kunna utgöra ett skäl för att en enskild partinte skall behöva vara bunden vid avtalet enligt dess innehåll. Därjämte påpekar utredningen att ettkonkurrensbegränsande avtal bör kunna jämkas på en grund som inte direkt haratt göra med dess skadlighet från allmän ekonomisk synpunkt, t, ex, därför attdet innehåller betungande vitesklausuler. Sådan Jämkning förutsätter inte attavtalet innefattar skadlig konkurrensbegränsning i konkurrensbegränsningslagensmening. Bedömningen blir densamma som annars vid otillbörliga villkor. Utredningen berör också avtal som kan anses stå islrid med annan näringsrättslig lagstiftning. En näringsidkare som harannonserat i strid med elt förbud mot vilseledande annonsering enligt 1 Smarknadsföringslagen kan exempelvis ha ingått avtal med en kontrahent som harpåverkats av annonseringen. Enligt konsumentköplagen kan - oavsett om förbudhar meddelats enligt marknadsföringslagen eller inte - en vilseledande uppgifti en annons om eh varas beskaffenhet eller användning medföra att varan ansesbehäftad med fel, vilket leder till att de påföljder inträder som annars gällervid fel. Emellertid kan det inträffa att en annons innehåller vilseledandeuppgifter om sådant som inte inverkar på felbedömningen och därför inte direktfaller under konsumentköplagen, t.ex, uppgifter om pris och Prop.1975/76: 81 49 s,k, kringuppgifter. Enligt utredningen bör sådana vilseledande uppgifter kunnaföranleda Jämkning eller åsidosättande med stöd av generalklausulen. Detla börkunna ske oavsett om förbud har meddelats med stöd av marknadsföringslageneller inte. Utredningen erinrar om atl det även i många andrasituationer kan uppkomma frågor om den civilrättsliga giltigheten av avtaleller avtalsvillkor som strider mot offentligräiisliga förbud, t.ex. enligtlagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner. Utredningen gåremellertid inte närmare in på sådana fall. Utredningen tar också upp frågan i vad mån endomstol vid bedömningen av ett visst villkor bör ta hänsyn till innehållet idispositiva regler. Motsvarande fråga diskuterades under förarbetena tillavtalsvillkorslagen. Föredragande statsrådet uttalade då (prop. 1971:15 s, 71)att bedömningen skulle ske med utgångspunkt i en jämförelse med de verkningarsom skulle följa av gällande rättsregler, främst köplagens dispositivabestämmelser. Han framhöll också att man givetvis måste beakta i vad mån deaktuella rättsreglerna verkligen återspeglar det rättstillstånd som underrådande samhällsförhållanden anses önskvärt. I stort sett kan motsvarande överväganden enligtutredningens mening läggas lill grund för tillämpningen av generalklausulen.Förhållandena är dock i flera avseenden olikartade. Dels är det rent allmänt enviss skillnad mellan de krav som bör ställas vid en principiell bedömning av enviss typ av villkor och de krav som bör gälla vid jämkning i det särskildafallet. Dels gäller avtalsvillkorslagen endast avtal mellan näringsidkare ochkonsument, medan den civilrättsliga generalklausulen anses vara tillämpligäven i andra fall. När det gäller kommersiella köp inom köplagens tillämpningsområdeär variationsbredden mycket betydande, och avtalsfriheten kan behöva utnyttjasför att tillgodose behovet av differentiering. Vidare saknas till stor dellagstiftning utanför det köprättsliga området. Dessutom har vissa typer avvillkor, vare sig de förekommer i avtal som är reglerade i lag eller inte, intenågon motsvarighet i dispositiva regler. Exempel härpå är förfalloklausuler ochvillkor om standardiserad ersättning vid frånträdande av avtal. Enligt utredningens mening bör avseende fästasframför allt vid sådana disposiliva rättsregler som är att betrakta som direktarättspolitiska ställningstaganden från lagstiftarens sida. Däremot saknas skälatt vid tillämpning av generalklausulen fästa vikt vid dispositiva rättsreglersom är avsedda att lillämpas endast om ett avtal rent undanlagsvis intereglerar en viss fråga. Den rättspolitiska värderingen framträder ibland iförarbetena. Enligt utredningen kan den ibland också utläsas av att en regelinnebär en klar ändring i förhållande till vad som har gällt. Somexempel nämner utredningen reglerna i 4 kap. 19 S jordabal ken om säljaresansvar förs. k, abstrakt fel i såld fastighet. Bestämmelserna i 47 S köplagenom köpares under- 4 1975/76. I sami Nr Hl Prop.1975/76:81 50 sökningav gods före köpet kan ocksåanses ge uttryck för en rättspolitisk värdering avde krav som rimligen bör ställas på en köpare under normala förhållanden. Med hänvisning till det nämnda uttalandet iförarbetena till avtalsvillkorslagen erinrar utredningen om vikten av alldomstolarna prövar om en lagtext kan anses avspegla rådande rättsuppfattning,Detla blir särskilt aktuellt när det gäller äldre lagar. Vid bedömningen börgivetvis också rättspraxis beaktas. Vad som har anförts om dispositiva regler iallmänhet kan enligt utredningen tillämpas också på skadeståndsregler, såväldisposiliva regler om skadestånd i kontraktsförhållanden som regler omutomobligatoriskt skadestånd. Trots att bestämmelserna i skadeståndslagen ärdispositiva följer inte därav att alla avtalsbestämmelser omskadeståndsskyldighei skall gälla ulan vidare. 1 förarbetena tillskadeståndslagen har departementschefen hänvisat lill jämkningmöjlighetenenligt 8 S skuldebrevslagen bl, a, i fråga om arbetsgivares möjlighet atlfriskriva sig från principalansvar enligt 3 kap. 1 S skadeståndslagen. Utredningen tar också upp frågan om Jämkning avavtalsvillkor som överensstämmer med lagregler, I första hand uppehåller sigutredningen vid villkor som överensstämmer med tvingande regler. Inledningsvis pekar utredningen på all 34 Sförsäkringsavtalslagen enligt sin lydelse gäller endast"försäkringsvillkor som avviker från denna lag" medan motsvarandeuttryck saknas i övriga generalklausuler, 1 refererad rättspraxis synes inteförekomma något uttryckligt ställningstagande till frågan om jämkning kankomma i fråga även när ett villkor överensstämmer med lag. Som tidigare nämnts diskuterades vid tillkomsten avkonsumentköplagen om ett villkor som i sak stämde överens medkonsumentköplagens tvingande regler kunde åsidosättas med stöd avavtalsvillkorslagen. Föredragande statsrådet uttalade då atl elt avtalsvillkorsom uppfyllde de minimikrav som den tvingande civilrättsliga lagstiftningenställde upp självfallet ändå kunde vara alt betrakta som otillbörligt iavtalsvillkorslagens mening (prop. 1973:138 s, 117). Föratt förhindra varjemöjlighet till missförstånd ändrades därför i I S avlalsvillkorslagen ordet"otillbörligt" till "oskäligt". Enligt utredningen bör samma principer gälla vidtillämpningen av den nu aktuella civilrättsliga generalklausulen. Allmän domstolbör vid sin prövning ha samma frihet som . ineddelat förbud mot ett visst villkor som i och för siguppfyller kraven enligt tvingande lagstiftning, bör allmän domstol sålunda varaoförhindrad alt jämka eller åsidosätta villkoret, om det t. ex. har använts avannan näringsidkare än den mot vilken förbudet är riktat. Allmän domstol böräven i andra fall än sådana som direkt ansluter sig till marknadsdomstolenspraxis ha frihel alt åsidosätta eller Jämka villkor som i och för sig uppfyllerkraven Prop.1975/76: 81 51 Utredningen framhåller atl tvingande regler även påandra områden än konsumentköplagens ofta är alt betrakta som minimiregler. Möjlighetbör finnas att ta hänsyn till de krav som t. ex, köparens ställning somkonsument och varans beskaffenhet föranleder. Varje villkor måste ses i sillsammanhang med rättsförhållandet som helhet. Ett villkor som överensstämmermed en viss lagregel kan få en helt annan betydelse än lagen förutsätter, närandra lagregler har ersatts med särskilda villkor i elt avtal. Vad som har anförts om betydelsen av tvinganderegler torde enligt utredningen ha relevans även för bedömningen av villkorsom överensstämmer med disposiliva regler. Det bör exempelvis vara möjligt atttillämpa principer som har kommit lill uttryck i lagen om avbetalningsköp påkonsument-kreditköp som faller utanför lagen, även om villkoren överensstämmermed principer som gäller affärsmässiga transaktioner. Å andra sidan framhåller utredningen all hänsyngivetvis måste las lill att disposiliva regler vanligen är avsedda atttillämpas som normalregler. Liksom annars får uppmärksamheten riktas på syftetmed reglerna, särskilt om de är avsedda enbart för affärsmässiga förhållandeneller för alla typer av avtal. De skäl som talar för jämkning måste därför varasärskilt starka och preciserade för alt jämkning skall kunna ske i sådana fall. Enligt utredningen bör man inte bara beakta sådanlagstiftning som direkt hänför sig lill ett visst avtalsförhållande. Man måsteockså ta hänsyn till lagregler och administrativa avgöranden som rör denverksamhei i vilken ett avtal ingås och som endast indirekt påverkar avtalelsinnehåll. Särskilt gäller detla bank- och försäkringsverksamhet. Dessaverksamhetsgrenar är föremål för ingående kontroll som berör också de avtal somingås i verksamheten. Vad beträffar försäkring måste man skilja mellanlivförsäkring och skadeförsäkring. När det gäller livförsäkring fastställerregeringen eller försäkringsinspektionen de villkor som berör den långsiktigaplaneringen av verksamheten och som ingår i de s. k. grunderna. Dencivilrättsliga verkan av sådan fastställelse torde inte vara helt klar. Å enasidan ligger det nära lill hands atl det ställningstagande som den särskiltsakkunniga myndigheten har gjort kan tjäna som ett stöd för domstolensbedömning. Å andra sidan torde domstol vara oförhindrad atl finna att ettvillkor leder till otillbörliga konsekvenser i del särskilda fallet, trots attvillkoret ingår i de fastställda grunderna. När det gäller skadeförsäkring harförsäkringsinspeklionen mer begränsade kontrollmöjligheter. Kontrollen avserfrämst premieberäkningen för särskilda försäkringsgrenar, men inspektionenanses också ha möjlighet att utöva viss kontroll över villkorens innehåll.Enligt utredningens mening kan inspektionens bedömning, på samma sätt sommarknadsdomstolens inom området för avtalsvillkorslagen, fl vägledandebetydelse för de allmänna domstolarnas avgöranden beträffande skadeförsäkring. 1975/76:81 52 Vad beträffar bankverksamheten är situationenannorlunda, Lagen (1955:183) om bankrörelse innehåller bl.a, föreskrifter omkreditsäkerhet, lånetid och förtida uppsägning. Enligt utredningen börtillämpning av villkor som krävs enligt banklagstiftningen inte kunna betecknassom otillbörlig utom under extraordinära omständigheter. Om emellertid ettvillkor ställs upp som är strängare mot låntagare än vad banklagstiftningenkräver eller om tillämpningen är strängare, synes inte det förhållandet altbanklagstiftningen innehåller preciserade regler utgöra något stöd för enlängre gående ;3tränghel. Enligt utredningen bör hänsyn las ocksä tillbankinspektionens verksamhet beträffande övervakning av villkor m. m. Slutligenframhåller utredningen att det också utanför dessa båda specialområden iblandtorde finnas utrymme för alt ta hänsyn till administrativ lagstiftning vidbedömningen av om tillämpningen av ett avtalsvillkor är otillböriig. Somexempel nämns lagen (1949:722) om panilånerörelse. 3.3.5Omstänåigheterna vid avtalets tillkomst Enligt utredningens förslag bör vid tillämpningenav generalklausulen hänsyn kunna las också till omständigheterna vid ett avtalstillkomst. Det gäller särskilt när sådana omständigheter har anknytning tillett speciellt villkor vars lillbörlighet har ifrågasatts. Utredningen erinrar om atl bestämmelsen om ocker i31 S avtalslagen lar sikte bl.a, på omständigheterna vid ingående av avtal.Bestämmelsen tillämpas av olika skäl ganska sällan. Elt skäl är atlrättsföljden är ogillighet och alt den som vill göra gällande ogillighet somregel torde vara skyldig att återställa vad han har lånat. Även om ockerbestämmelsenkan kompletteras av 33 S avtalslagen, anser utredningen att skyddei för denvars underlägsenhet utnyttjas är otillräckligt. Del bör enligi utredningenfinnas möjlighet alt ta hänsyn till omständigheterna vid ett avtals ingående,även när omständigheterna inte är så utpräglade atl ockerbestämmelsen eller 33S avtalslagen är tillämplig. Bland omständigheter som bör kunna beaktas nämnerutredningen atl den ena parten har fält avtal lill stånd genom aggressivtuppträdande, över-raskningslaktik, tvång eller annat missbruk avförhandlingsläget. Vidare bör enligt utredningen hänsyn tas lill omden överlägsna parten har lämnat missvisande uppgifter, t, ex. omavtalsvillkorens förmånlighet, eller om han har undanhållit motpartenupplysningar om betydelsefulla omständigheter. Förhållanden av detta ochliknande slag bör kunna beaktas även om den överiägsna parten harrepresenterats av ett ombud utan behörighet att ingå avtal eller lämnauppgifter av ifrågavarande slag. På detta sätt ges möjlighet alt la hänsyn tillförekomsten av s. k. sidolöpare. Hänsyn bör enligt utredningen också kunna tas tillomständigheter som rnerdirekt hänför sig till den svagare partens sida, t, ex,att hanar invandrare och inte förstår delar av avtalet på grund av bristandespråkkunskaper. Prop.1975/76:81 53 Utredningen anser att omständigheter vid avtaletsingående bör kunna beaktas även om den överlägsna partens uppträdande i och försig går fritt från . Han kan exempelvis ha lämnat oriktiga ellervilseledande uppgifter i god tro. Han kan också ha uttalat sig om sittframtida handlande i enlighet med sina avsikter när avtalet ingicks mensedermera ha handlat på annat sätt. Enligt 7 S konsumentköplagen kan oriktiga uppgifterinverka på felbedömningen vid konsumentköp, även om de har lämnats i god tro.Bestämmelsen är emellertid begränsad till uppgifter om varans beskaffenhet ochanvändning och avser inte priset eller s. k. kringuppgifter. I förarbetena tillkonsumentköplagen nämns möjligheten atl komma till rätta med oriktiga uppgiftersom inte omfattas av 7 S med stöd av allmänna avtalsrällsliga regler. mening kan en Jämkning av avtalet enligt den nya generalklausuleni många fall vara en bättre lösning. Jämkning bör enligt utredningen kunnakomma ifråga även i sådana fall som avses i 7 S andra stycketkonsumentköplagen, dvs. när en säljare har åberopat vilseledande uppgifterfrån en varas tillverkare e. d. Det anförda hänför sig enligt utredningen främsttill avtal mellan näringsidkare och konsumenter. Men omständigheterna vid ettavtals ingående bör kunna beaktas även vid rent affärsmässiga avtal, t.ex. omen part har gjort vissa uttalanden om sitt framlida handlande men sedermerahandlar på ett annal sätt. Enligt utredningens mening bör generalklausulenkunna åberopas även när omständigheterna är sådana alt ogillighet hade kunnatinträda enligt någon av bestämmelserna i 28-33 SS avtalslagen men det är merförmånligt för den förfördelade parten att avtalet Jämkas. Så kan t. ex. enperson som har lånat pengar mot ockerränta föredra atl räntan sätts ner till enrimlig nivå framför att avtalet blir helt ogiltigt. 3.3.6Ändrade förhållanden m. m. Utredningen erinrar om att gällande rätt i vissafall ger möjlighet att revidera långvariga avial på grund av ändradeförhållanden. 1 kommissionslagen (1914:45) och lagen (1895:64 s. 1) omhandelsbolag och enkla bolag finns bestämmelser om rätt till förtida uppsägningi vissa fall. I jordabalken finns också bestämmelser om uppsägning av arrende-och hyresavtal för omprövning av villkor. 1 övrigt saknas emellertid i stortsett lagregler som ger möjlighet lill uppsägning av avtal för ändring avvillkoren. I förarbetena till hyresreform nämns emellertid möjlighetenatt tillämpa den hyresräitsliga generalklausulen som ett slags substitut föravsaknaden av reglerom rätt till uppsägning av långtidsavtal om lokalhyra(prop. 1973:23 s. 112). Enligt utredningen finns det starka skäl för attanvända generalklausulen för motsvarande syfte även på andra områden. Det är isådana fall inte Prop.1975/76: 81 54 iförsta hand fråga om att kompensera den ena partens överiägsna ställning.Korrigering bör kunna ske även på yrkande av part som hade en överlägsenställning när avtalet ingicks. Generalklausulen bör enligt utredningen kunnatillämpas bl.a. på avtal som har slutits för obestämd tid ulan uppsägningsrätt,dvs. i realiteten för all framlid. Några närmare riktlinjer härför kan dockknappast ges. torde ledning kunna hämtas i rättsregler som föreskriveren längsta tillåtna lid för avtalsförhållanden, t, ex. 7 kap. 5 S Jordabalken. Utredningen understryker att möjligheten atttillämpa generalklausulen vid ändrade förhållanden inte bör ges den innebördenatt generalklausulen träder i stället för den s. k. förutsättningsläran vidbristande förutsättningar. Tillämpningen av förutsättningsläran bygger på andrarättsliga överväganden och kan inte ersättas med det slag av bedömning somgeneralklausulen föreskriver. Bedömningen av långvariga avtal kan påverkas avmånga olika omständigheter. kan del vara rimligt all ta hänsyn äventill förfluten tid, eftersom ett avtal kan ha varit förmånligt för den enaparten under en stor del av sin giltighetstid för att sedan på grund av ändradeförhållanden bli mindre fördelaktigt för honom. Om det när avtalet ingås råderovisshet om i vilken riktning utvecklingen skall gå, något som ger avtalet ettinslag av spekulation, kan jämkning komma i fråga till förmån för den part tillvars nackdel utvecklingen har skett. Utredningen tar också upp frågan om nylagstiftnings inverkan på långvariga avtal. I vissa fall kan avtal fallautanför ny lagstiftning efter ikraftträdandet. Det inträffarsärskilt när avtal undantagsvis har slutits för åtskilligt än som ärnormalt för ett visst område. Enligt utredningens mening bör visst utrymmefinnas för alt la hänsyn lill att äldre villkor klart strider mot viktigaprinciper i ny lagstiftning. En till-lämpning av generalklausulen kan framståsom rimlig särskilt när så har förnuiii alt parterna har haftmöjlighet att anpassa sig efter den nya lagstiftningen och denna har kommit attbli gällande för den helt övervägande delen av de avtal som gäller på området.Utredningen understryker emellertid vikten av att en sådan tillämpning sker medförsiktighet. Frågan om ny lagstiftnings betydelse för äldre rättsförhållandenregleras regelmässigt i särskilda övergångsbestämmelser. Generalklausulen börinte användas för all modifiera de resultat som har avsetts med sådanabestämmelser. Utredningen pekar särskilt på atl äldreavtalsformulär i vissa fall kan ligga till grund för rättsförhållanden ävensedan ny lagstiftning har trätt i kraft. Anledningen kan vara att äldreformulär används slentrianmässigt eller att äldre avtal föriängs utan altanpassas efter nya regler. Som utredningen har framhållit är detviktigt att formulärrätten anpassas efter utvecklingen och efter de krav somställs på näringsidkares avtalsrelationer med konsumenter. För att tillgodosedessa syften bör Jämkning med stöd av generalklausulen kunna tillgripas. Prop.1975/76:81 55 3.3.7Förhållandet mellan olika avtal 1 vissa fall kan elt avtals verkningar varaberoende av atl avtalet har samband med ett annat avtal. Delta gäller särskiltnär flera avtal ingås mellan samma parter. Det är inte alltid möjligt attskilja en sammankoppling av flera avtal från fall då förhållandet mellanparterna i sin helhet regleras i ett enda avtal. Som exempel nämns bl. a. altköparen av ett markområde ingår entreprenadavtal med säljaren om uppförande avett hus på marken. 1 samband med lagstiftning på vissa områden haruppmärksammats att sammankoppling av avtal kan medföra betungande effektereller vara ett försök att kringgå lagregler. 1 Jordabalken finns regler omarbetsavtal i samband med jordbruksarrende, och i lagen om avbetalningsköpfinns ett förbud mot s. k. kopplingsförbehåll. Förhållandel kan emellertidockså vara det motsatta, nämligen all en sammankoppling av avtal gör all eltvisst villkor föriorar sin oiillböriiga karaktär. Enligt utredningens meningbör den omständigheten atl formellt flera avtal föreligger inte hindra atlhelhetsbilden av parternas avtalsförhållande tas i betraktande vidtillämpningen av generalklausulen. Sammankoppling av avtal kan förekomma också i denformen att ena parten ingår avtal med två eller fiera parter.