prop · FZ0350 · 1975-12-31 00:00:00 — Ett ytteriigare fall skulle kanske vara när denavlidne var utlänning, som efterlämnade endast obetydliga tillgångar och heltsaknade släktingar i . Bouppteckningen skulle enligt motionen kunnaersättas av en skriftlig anmälan till rätten som i sin tur fick avgörahuruvida en fullständig bouppteckning var nödvändig eller ej. Någon direktuppteckning av boets tillgångar behövde ej företas. Om rätten skulle finna attboets tillgångar var så ringa att dessa inte täckte boets skulder, kunde rättendärmed anse den inlämnade anmälan tillräcklig. Skulle det visa sig alt dödsboetefter anmälans inlämnande hade tillförts medel, skulle bouppteckning företaspå sätt som sker genom tilläggsbouppteckning. Enligt motionen skulle enuppmjukning i angivna fall medföra dels besparingar för berörda enskilda, delsbetydande arbetslättnad och minskade kostnader för åtminstone de störretingsrätterna. Att domstolarna efler vad som har blivit känt i vissa fall harfunnit sig nödsakade att ge efter på kravet om upprättande av bouppteckning,innebar från allmän synpunkt en icke acceptabel olikhet i rättstillämpningen. DONyttrade i remissvar till lagutskottet att det inom pågick ett arbete medatt konstruera ett formulär för bouppteckningar som skulle användasobligatoriskt. Formuläret torde kunna utformas så att det medförde förenklingarför såväl dödsboet som tingsrätten i de fall som åsyftades i motionen. 1 enklafall borde man kunna komma den föreslagna skriftliga anmälan mycket nära. (LU 1974:24) uttalade bl. a. atl utskottet hyste full förståelse för syftet medmotionen. I flera av de angivna fallen borde man sålunda enligt utskottetsmening kunna lillämpa elt enklare förfarande än förrättande av fullständigbouppteckning. Med hänsyn till arbetet inom med bouppteckningsrutinernaborde dock t. v. inte påbörjas en översyn av ombouppteckningsplikt. Skulle arbetet med rutinerna inte leda till ett väsentligtförenklat bouppleckningsförfarande i åsyftade fall och lill en enhetligrättstillämpning vid inregistreringen av bouppteckningar, borde bestämmelsernai ÄB ses över. Utskottet framhöll att även Prop.1975/76:50 13 omen godtagbar lösning kunde uppnås genom administrativa förenklingar skulle enuppmjukning av själva bouppteckningsplikten kunna innebära vissa ytterligarefördelar. Utskottet förutsatte därför att denna fråga under alla förhållandenprövades i lämpligt sammanhang. Del skulle t. ex. kunna ske vid översyn avdödsbolagstiftningen eller av förfarandet i bouppteckningsärenden. Utskottetsminoritet (7 ledamöter) reserverade sig för en översyn. Ipromemorian konstateras att mer än 80 000 personer dör i . Enligtbestämmelserna i skall bouppteckning förrättas efter var och en av dem. Isamband med förrättningen redovisas vissa föreskrivna uppgifter i enbouppteckningshandling. Till hjälp vid handlingens upprättande har man oftaförtryckta blanketter som finns att köpa i allmänna handeln. Någon av detallmänna auktoriserad blankett för ändamålet finns ännu inte men förbereds f n.inom . Bouppleckningshandlingen granskas vid den tingsrätt där den döde hadesitt tvistemålsforum och registreras när den är i författningsenligt skick.Ofta föregås registreringen av mer eller mindre omfattandekompletteringsåtgärder. Förfarandet kompliceras enligt promemorian av atthänsyn måste tas inte bara till utan också till de detaljeradeföreskrifterna i AGL och en omfattande rättspraxis. Enligtpromemorian lorde i praktiken till förrättningsman vanligen anlitas någon sommer eller mindre yrkesmässigt åtar sig bouppteckningsuppdrag. Bland dem somkommer i fråga märks jurister vid advokatbyrå, tjänstemän i bankernas notariatavdelningareller hos begravningsföreningarna, kommunala förtroendemän eller tjänstemän samlenskilda som anvisas av t. ex. begravningsbyråerna. När någon har anlitats föruppdraget är det enligl promemorian regel att han själv anskaffar den föreskrivneandre förrättningsmannen. Dennes medverkan i förrättningen inskränker sig ipraktiken ofta till påskrift av bouppteckningshandlingen. Enligtpromemorian tar gällande regelsystem inte någon hänsyn till att de ekonomiskaförhållandena är oerhört skiftande i olika dödsbon. Beslämmelserna om kallelsetill bouppleckningsförrättning är i princip tillämpliga på även okompliceradedödsbon med små tillgångar och skulder där varken arvs- eller skattefrågorutgör något problem. Vissa olikheter i sättet att göra bouppteckning finnsemellertid. Detaljrikedomen vid redovisningen av lösöre kan sålunda variera. Ävenkostnaderna för en bouppteckning varierar enligl promemorian mycket. Därvidlaginverkar självfallet boets omfång och komplikation. När de socialaförhållandena är ömmande, förekommer det att kommunala förtroendemän ellerandra utan särskild ersättning ombesörjer bouppteckning. 1975/76:50 14 Ennormal bouppteckning brukar annars kosta några all få utförd.Bankerna debilerar enligt promemorian ersättning efter tidsåtgången, ofta medtillägg beräknat efter behållningens storiek. Arvoden på ärinte ovanliga. Enligt promemorian harkraven pä en bouppteckningsreform tagit sikte på några särskilttypiska fall där man tycker att gällande ordning tvingar fram ett alltförotympligt och för både del allmänna och den enskilde kostnadskrävande förfarande.Gemensamt för dessa fall är enligt promemorian att den avlidne vid sin död varhelt medellös eller efteriämnade bara obetydliga tillgångar. Till stor del rördel sig om barn och personer utan kända arvingar eller, när det gällerutlänningar, utan kända arvingar i . Som skäl för all lätta på bouppteckningspliklennär det gäller avlidna barn har anförts att barnets föräldrar uppfattarbouppteckningen som en tom formalitet vilken är stötande och plågsam.Tvångsåtgärder för att framtvinga bouppteckning ter sig i sådana situationeronödiga och motbjudande. efterlämnar minderåriga inga tillgångar ochnågot intresse av att bouppteckning upprättas finns därför inte av denanledningen. Också när bouppteckningen avser vuxna personer som är medellösaeller nästan medellösa framstår bouppteckningsskyldigheten somhelt meningslös. Det är enligt promemorian inte ovanligt att den dödesanförvanter vägrar att befatta sig med saken. För den som slutligen måsteföranstalta om bouppteckning blir åtgärden ofta förenad med arbetskrävande ochkostsamma släktutredningar och andra efterforskningar. Bouppteckningsinstitutethar enligt promemorian fiera olika syften. Det främsta anses vara det civilrätlsliga.Genom bouppteckningen klariäggs och dokumenteras vissa grundläggande fakta påett otvetydigt och formbundet sätt. Förfarandet tillgodoser dödsbodelägares ochborgenärers intressen, och även andra rättsägare efter den avlidne drar nyttaav förrättningen. Genom bouppteckningen minskar man riskerna för manipulationermed dödsboets egendom och lägger en grund för efterföljande bodelning ellerarvskifte. Bouppteckningen ger även underiag för bedömning av den dödes gäldoch hur ansvaret för denna enligt bestämmelserna i 21 kap. ÄB kan komma attfördelas i framliden. Skulle ytteriigare tillgång eller gäld i boet bli känd, gerbouppteckningen en hållpunkt för den fortsatta boutredningen. Bouppteckningspliktenkan också bidra till att undanröja tvist och onödig misstänksamhet i del ömtåligaläge som ofta råder efter ett dödsfall. Som behörighetshandling fyllerbouppteckningen en väsentlig funktion gentemot iredje man samt bildar underlagvid förordnande av god man och inskrivning av förmynderskap. Ingår fast egendombland den avlidnes tillgångar, kommer bouppteckningen till användning somgrundhandling eller slödhandling vid inskrivning enligl bestämmelserna ijordabalken. Ipromemorian anförs vidare atl en annan viktig funktion som bouppteckningen harär att bilda underlag för arvsbskattningen. 1975/76:50 15 redovisningenav boets tillgångar och skulder utgör en viktig förutsättning för att värdet avskattskyldigs lott rätt skall kunna fastställas. Dettredje huvudintresset som tillgodoses genom bouppleckningsinsti-tutet är enliglpromemorian av kulturell art. Från kulturhistorisk och ekonomisk-vetenskapligsynpunkt ger redovisningen i bouppteckningen ett värdefullt material som f n.omfattar hela befolkningen. Ipromemorian konstateras alt om kravet på bouppteckning efterges i vissa fall,det är uppenbart att angivna intressen kommer att bli sämre tillgodosedda än f.n. För att det skall vara befogat att reformera systemet bör nämligen förenklingendrivas så långt att en verklig rationaliseringseffekt blir märkbar både för delallmänna och för enskilda. Skulle man i avsedda fall alltjämt kräva t. ex. enfullständig delägarredovisning, kallelse till förrättning eller komplett egendomsförleckningär det inte troligt att någon verklig lättnad skulle åstadkommas. Enligtpromemorian lorde intresset från civilrätlslig synpunkt av en bouppteckningvara klart mindre när boets tillgångar och skulder är små. Detla gäller försåväl delägare som allmänna arvsfonden. Anspråket på redovisning minskar naturiigen,om rätten till arv gäller bara obetydliga värden. Var den döde gift och förelåggiftorätlsgemenskap mellan makarna, torde enligt promemorian ävenbestämmelserna i 13 kap. 12 S bidra till atl bouppteckningenfår minskad betydelse. Enligt dessa bestämmelser får efterlevande make iprincip tillgodoräkna sig egendom lill ell värde som motsvarar fyra basbelopp,innan några arvslotter läggs ut. Även för borgenärernas del torde enligtpromemorian intresset av en fullständig redovisning vara väsentligt mindre,när tillgångarna är obetydliga. I praktiken torde de skuldförhållanden som härkommer i fråga i de allra flesta fall kunna regleras utan en fullständigbouppteckning. Ipromemorian framhålls dock att det även i myckel små dödsbon kan förekomma attdelägare hyser misstänksamhet mot varandra och inte kan bli överens om vad som tillhörboet eller hur det bör avvecklas. Enligt promemorian ligger del nära till handsatt alltid låta dödsbodelägare la initiativ till bouppteckning även om sådan idet enskilda fallet inle är obligatorisk. Närdet gäller boupptecknings funktion som behörighetshandling gentemot tredje manframhålls i promemorian alt den tämligen lätt bör kunna ersättas av annanhandling, t. ex. släklinlyg från folkbokföringsmyndighet. Det konstateras ävenatt bouppteckningens betydelse som underlag vid inskrivning av förmynderskapminskar genom deändringari'förmynderskapslagstiftningen som träder i kraft den1 januari I976(SFS 1974:1038). Ändringarna medför att om inte särskilda skälföreligger skall förmynderskap för underårig skrivas in bara när den underårigehar förvärvat egendom till etl värde som överstiger två basbelopp. Enligtpromemorian lorde i de situationer där bouppteckningsplikten 1975/76:50 16 kantänkas bli eftergiven deekonomiska förhållandena sällan varaav den art att förmynderskapbehöverskrivas in på grund av dödsfallet. Enliglpromemorian torde dödsbon av ringa omfattning endast i sällsynta undantagsfallinnehålla fast egendom. Eftersom bouppteckning förefaller oundgänglig för attvissa inskrivningsåtgärder skall kunna vidtas beträffande den fasta egendomen,torde dock skyldigheten att upprätta sådan inte kunna efterges i dessa fåtaligafall. Frånfiskalisk synpunkt torde enligt promemorian ett förenklat förfarande inte mötanågot hinder, om man på betryggande sätt tillser att arvskatt inte blir undandragenstaten. Slutsatsen blir att någon form av offentlig kontroll av boetstillgångar alltid bör förekomma. Vadslutligen angår bouppteckningen som källmaterial för forskning synes det enligtpromemorian uppenbart att dess betydelse i detta hänseende numera har minskatväsentligt. En ingående uppföljning av olika befolkningsgruppers ekonomiskaoch sociala förhållanden sker i skilda sammanhang. Det är enligt promemorianknappast troligt att bouppteckningarna efter mindre bemedlade ger sådanauppgifter som inte kan hämtas på annat håll. Något hinder mot att begränsabouppteckningsplikten synes därför inte heller föreligga från allmänkulturellutgångspunkt. 1promemorian sammanfattas de allmänna övervägandena så, att det inte finns någotabsolut hinder mot att mjuka upp bouppteckningsplikten. I följande avsnitt avpromemorian undersöks därför vilka kriterier som bör föreligga för all ettförenklat förfarande, kallat dödsboanmälan, skall kunna tillämpas och hur dettaförfarande kan utformas. 4.2 Förutsättningar för dödsboanmälan Blandde omständigheter som skulle kunna föranleda undantag från bouppteckningsskyldighetenhar i reformyrkandena angetts att den avlidne är ett barn, att han är utankända arvingar eller att han är utlänning som saknar släktingar i Sverige.Enligt promemorian är ingen av dessa omständigheter i sig ägnad atl läggas lillgrund för en dödsboanmälan. Kravet på undantag för barn baserar sig naturiigtvispå vetskapen att flertalet un-deråriga inte har några större tillgångar.Yrkandet grundar sig också på att bouppteckningsformaliteterna, även i sinenklaste form, ofla är svåruthärdliga för barnets föräldrar. Även om detvanliga alltså är alt ett avlidet barn inte har några större tillgångar,förekommer det emellertid enligt promemorian inte sällan undanlag. Ävennyfödda kan äga stora tillgångar och alla barn kan i princip förvärva egendomgenom arv, testamente eller gåva. Att generellt införa lättnader för exempelvisvissa åldersgrupper av barn är enligl promemorian svårt att motivera. Föratt bouppteckning skall få underiåtas beträffande barn kan man ställa upptilläggskravet att det skall vara fråga om barn utan tillgångar. Med dennaförutsättning kan man emellertid enligt promemorian fråga om det Prop.1975/76:50 17 inteär likgiltigt huruvida den döde är ett barn eller en vuxen person. Beträffandeden som inte har några kända arvingar eller som är utlänning utan släktingar iSverige är det uppenbariigen tillfälligheter som avgör om bouppteckning kan underiåtasutan olägenhet. I promemorian framhålls att dödsboet även närdet gäller nuangivna kategorier kan innehålla beaktansvärda tillgångar. Vidare har detbetydelse hur energiskt dödsbodelägare eflerforskas i det enskilda fallet. Enligtpromemorian får det med hänsyn till det anförda anses mindre lämpligt att knytalättnader i bouppteckningsplikten till sådana omständigheter som nuharangetts. Frågan i vilka fall bouppteckningskravet kan efterges bör enligtpromemorian i stället avgöras med utgångspunkt i etl rent ekonomiskt kriterium.Boets behållning bör därvid inte vara avgörande. En i och för sig obetydligbehållning eller rent av brist kan redovisas t. ex. när avsevärda tillgångarbalanseras av stora skuldposter. Enligt promemorian är det uppenbart att boet isådana fall kan behöva granskas närmare och att det därför är nödvändigt medbouppteckning. Utgångspunktennär det gäller att avgöra i vilka fall bouppteckningskravet kan efterges börenligt promemorian i stället vara tillgångarnas storiek. Både successionsrättsligaoch fiskaliska intressen talar för att bouppteckning förrättas, när detillgångar som enligt 20 kap. 4 S ÄB skall tas upp i bouppteckningen är av någonstörre betydenhet. Hur stora tillgångar som bör tillåtas blir enavvägningsfråga. Enligt promemorian bör man från civilrättslig synpunktförmodligen kunna gå ganska långt när det gäller alt efterge kravet påbouppteckning. Hänsynen till arvsskattereglerna talar emellertid för atl manstannar vid ett förhållandevis lågt belopp. I promemorian föreslås som lämpligutgångspunkt det skattefria avdragsbeloppet . som avgår från varje lottvilken beskattas enligt klass IIeller klass III i 28 S AGL. Enligt promemoriantorde det emellertid inte vara nödvändigt att stanna vid detta belopp. Fråntillgångarna i ett dödsbo avgår i princip alltid begravnings-ochbouppteckningskostnader. Som begravningskostnad räknas även kostnad för trakteringoch för sorgkläder åt närmaste anförvanter. Mot bakgrund härav synes del enliglpromemorian rimligt att ersätta bouppteckning med dödsboanmälan, om värdet avden dödes tillgångar inte överstiger . Vidbedömande av tillgångssidan bör uppmärksammas förekomsten av försäkringar.Belopp, som betalas ut på grund av t.ex. livförsäkring utan förordnande om förmånstagare,ingår i den dödes kvariåtenskap och skall alltså räknas in bland tillgångarna.Tvekan kan emellertid enligt promemorian uppstå om man i detta sammanhangockså skall räkna in försäkringsbelopp som tillfaller någon som förmånstagare.Sådana belopp ingår inle i den dödes kvarlåtenskap men skall anges ibouppteckning efter den döde. I 12S AGL föreskrivs att sådana belopp skall ansessom arvfallen egendom vid beräkning av arvsskatt. Enligt samma lagrum skallemellertid vid skattens beräknande . (numera .) 2 1975/76. 1975/76:50 18 avvad som har tillfallit någon i egenskap av förmånsiagare. I de fall då boetstillgångar är så små som . torde det mera sällan inträffa att förmånstagareerhåller försäkringsbelopp som överstiger . En sådan situation kan dockinte uteslutas. Med hänsyn härtill bör man enligt promemorian inräkna de nuangivna beloppen i boets tillgångar när det gäller att avgöra om bouppteckningbehöver göras. Bouppteckning bör sålunda alltid ske, om summan överstiger 5 000kr. Enligtpromemorian bör från den föreslagna 5 000-kronorsregeln göras undantag i någraangivna situationer. Det gäller först fall då bland den dödes tillgångar finnsfast egendom. Av inskrivningstekniska skäl bör då alltid förrättasbouppteckning. Motsvarande bör även gälla vid innehav av tomträtt. Särskildaregler behövs vidare när den döde efterlämnar make. Enligt 20 kap. 4 S andrastycket ÄB gäller som huvudregel att man i bouppteckning skall anteckna även efterievandemakes tillgångar och skulder varvid tillgångarnas värde anges. Bestämmelsenhar betydelse för bl. a. den schematiska bodelning och bestämning avarvslotter som föregår beslut om arvsskatt. Även om den dödes tillgångar inteär värda , kan den på honom belöpande andelen i makens giftorättsgodsleda till att hans arvtagare skall eriägga arvsskatt. För att staten inte skallgå föriustig arvsskatt bör därför enligt promemorian som förutsättning fördödsboanmälan föreskrivas att värdet av makarnas sammanlagda giftorättsgodsinte får överstiga . Ipromemorian påpekas att det i 20 kap. 4 S ÄB finns vissa särskilda bestämmelserför det fall att den dödes make har enskild egendom. a. att sådan egendom alltid skall las upp och värderas i bouppteckningen,när den döde har eflerarvinge. Anledning härtill är att det vid efterievandemakes död behövs underlag för att beräkna lott som tillkommer eflerarvinge. 2 S första stycket ÄB föreskrivs nämligen att om makarna eller en av demägde enskild egendom vid den först avlidnes död eller om kvariåtenskapen efterden försl avlidne eljest motsvarade annan andel än hälften av makarnasegendom, så skall den först avlidnes arvingar erhålla motsvarande andel i boetefter den sist avlidne. I promemorian konstaterasatt efterarv är uteslutet - förutom när den först avlidne har efteriämnalbröstarvinge och efterievande make inte alls ärver-också när efterievande makei annat fall har tagit hela kvariåtenskapen med tillämpning av 13 kap. 12 S giftermålsbalken.Enligt promemorian kunde man allvariigt överväga att genom uttrycklig lagregelutesluta efterarv också i de undantagsfall då dödsboanmälan skett utan attnågon av angivna situationer föreligger. I promemorian konstateras emellertidatt frågor som rör efterarv f n. övervägs av familjelagssakkunniga. I avvaktanpå förslag från de sakkunniga bör inle nu göras någon ändring i reglerna om efterarvoch hur efterarvinges lott skall beräknas. Det är då också nödvändigt att behållanuvarande bestämmelser om anteckning och värdering 1975/76:50 19 avenskild egendom vid den försl avlidne makens död. Delta leder i sin tur enligtpromemorian till att bouppteckningsplikten inte kan efterges i hithörande fall,dvs. om den efterlevande maken har enskild egendom eller om den döde efteriämnaregendom av sådant slag. Enligtpromemorian kan efterarvinge grunda sin rätt till arv även på les-tamentariskl förordnande.Också i denna situation torde bouppteckning efter den först avlidne varaerforderlig för att efterarvingens lott sedermera skall kunna beräknas. Medhänsyn härtill anses i promemorian dödsboanmälan inte heller böra komma ifråga, när efter den döde finns testamente. Ett sådant förbehålltillgodoseräven helt allmänt testators och testamentstagares intressen. Vadbeträffar skuldsidan påpekas i promemorian att borgenärer inte alls får betall,om boets tillgångar är så små att de inte överstiger begravningskostnaden. Försådan kostnad åtnjuts nämligen allmän förmånsrätt enligl förmånsrättslagen(1970:979), när gäldenär har avlidit före ell konkursbeslut. Även omtillgångarna är större än begravningskostnaderna synes enligt promemorianborgenärsintresset i regel inte kräva att bouppteckning upprättas. Åtminstonetorde detta gälla, när det är fråga om ordinära småskulder för t. ex. mat,hyra, elektricitet eller vård. Den som handhar bouppteckningen får tillgodosekända fordringsägare med de medel som kan finnas i boet, sedanbegravningskostnaden har betalats. Fordringarna ges i princip lika rättinbördes. Ivissa fall kan dock förekomma att borgenär som inte får hela sin fordran betaldvill ha bouppteckning förrättad. Anledning härtill kan vara misstanke om doldatillgångar eller favorisering av annan fordringsägare. 1 sådana och liknandesituationer kan enligl promemorian borgenärens intresse lämpligen tillgodosesså, alt han utan hinder av att dödsboanmälan har skett ges rätt alt fåbouppteckning förrättad. Motsvarande rätt bör enligl promemorian tillkommaenvar av dödsbodelägarna eller annan vars rätt kan vara beroende av attbouppteckning förrättas, t. ex. eflerarvinge. Bouppteckning bör förrättas inomviss lid, förslagsvis , efter det alt begäran härom har gjorts hosnågon som enligt allmänna regler är bouppleckningsskyldig. Finns ingen som ärpliktig att föranstalta om bouppteckning bör enligt promemorian rättenförordna någon alt göra det. Ipromemorian framhålls att med nu angivna principlösning hänsynen tillborgenärer inte torde utgöra hinder mot att dödsboanmälan används i fall närden dödes tillgångar är små. Det kan givetvis inträffa att en borgenär inte fårkännedom om dödsfallet förrän efter del atl dödsboanmälan har gjorts.Del kan också länkas att en borgenär eller en dödsbodelägare till en börjaninte anser sig ha anledning att påfordra bouppteckning men att han senarefinner att bouppteckning bör ske. I sådana fall kan det sedermera vara svårtatt få boet uppgett i detalj. Denna omständighet bör dock enligt promemorianinte tillmätas avgörande betydelse, eftersom det, om inle ny tillgång yppas,rör sig om dödsbon med endast obetydliga till- Prop.1975/76:50 20 gångaroch bouppteckning kan väntas bli påkallad bara undantagsvis. Sammanfattningsvisbör enligt promemorian dödsboanmälan kunna ske om den dödes tillgångar medhänsyn tagen till förekommande försäkringar inte överstiger etl värde av 5 000kr. och inte heller omfattar fast egendom eller tomträtt. Om den döde efteriämnarmake, får makarnas giftorättsgods tillsammans vara värt högst 10 000 kr.Bouppteckning bör alltid ske, om den döde efterlämnar testamente eller enskildegendom eller om efterlevande make har sådan egendom. Utan hinder av attdödsboanmälan har skett bör bouppteckning alltid förrättas, om dödsbodelägare,borgenär eller annan vars rätt kan vara beroende därav begär del. Enliglpromemorian bör de förordade bestämmelserna las in i en ny paragraf, 8 a S, i20 kap. ÄB. Enligtpromemorian bör bouppteckning - förutom i det fall då det särskilt har begärts- också alltid förrättas, om det sedan dödsboanmälan har skett yppas nytillgång och det därigenom inle längre föreligger förutsättningar fördödsboanmälan. I sådant fall åligger del enligt vanliga regler den som haregendomen i sin vård alt föranstalta om bouppteckning. I sista hand kan rättenäven i denna situation förordna någon att se till att bouppteckning kommer tillstånd. Även bestämmelsen om bouppteckning när ny tillgång har yppats kan enligtpromemorian lämpligen tas in i 20 kap. 8 a S ÄB.