prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — En särskUd reglering avsådana frågor finns f, n, i tjänstereglementet för försvarsmakten. Det fåranses att anställningsavtal inom försvaret normalt innefattar åligganden avden art som har tagits in i reglementet. Vidare får jag här erinra om den särskildatjänsteplikt vid krig eller krigsfara till vars närmare utformning jagåterkommer i det följande. Här kan också pekas på exempelvis lagen (1942: 87)med särskilda bestämmelser angående stats- och kommunalmyndigheterna och derasverksamhet vid krig eller krigsfara m, m, (ändrad : 51), Frågan omatt under krig, krigsfara e, d, skapa särskilda åligganden för dem som ärverksamma inom försvarsmakten torde åtminstone delvis få lösas utanförtjänstemannalagstiftningens ram. Det ligger sålunda i sakens natur att dennalagstiftning liksom exempelvis medbestämmandelagen främst är inriktad påandra situationer. Jag finner på grund av vad jag nu anfört attförhållandena inom försvaret inte f, n, motiverar någon särlagstiflning ifråga om de försvars-anställdas åligganden i tjänsten. Jag kommer i detföljande till frågan om förflyttning av personal inom försvaret (avsnitt13.12.1.5). Frågan om förbud för statstjänstemän i allmänhet alt lämna sintjänst vid krig eller krigsfara (55 §) behandlas sist i detta avsnitt. Därmedlämnar jag 10 § och därtUl anslutande frågor. I 11 § behandlas frågan om statstjänstemännensskyldighet alt utöva annan statiig tjänst än den egna. Första stycket åläggertjänsteman en Prop.1975/76:105 Bilaga 2 217 allmänskyldighet att som vikarie eller annars för utövaannan tjänst än sin egen enligt bestämmelser som regeringen meddelar. EnUgttredje stycket är vissa tjänstemän skyldiga att i den mån regeringenföreskriver utöva icke statlig tjänst vid vissa myndigheter eUer inrättningar.Sådan föreskrift får dock meddelas bara om särskUda skäl föreligger. I18 § StjS föreskrivs att innehavare av ordinarie, extra ordinarie eller extratjänst är skyldig att med frånträdande av utövningen av tjänsten utöva annanordinarie, extra ordinarie eller extra statlig tjänst hos myndighet ellerinrättning inom samma verksamhetsområde eUer bestrida göromål som ankommer påinnehavare av sådan tjänst hos myndighet eller inrättning inom området.Deltidsanställd tjänsteman är inte skyldig alt fullgöra tjänstgöring av störreomfattning än som åligger honom i hans egen tjänst. Tjänsteman är dock inteskyldig att än sammanlagt av samma kalenderårutöva högre tjänst eller bestrida göromål som ankommer på innehavare av sådantjänst. Detta gäller inte när aspirant på ordinarie eller extra ordinarietjänst förordnas alt utöva nämnda tjänst eller när innehavare av tjänst ibefordringsgång förordnas att utöva tjänst med likartade arbetsuppgifter ihögst samma lönegrad som den högsta tjänsten i befordringsgången. Enligt19 § StjS får tjänsteman som inträtt i disponibUitet åläggas att utöva stafligtjänst. Från skyldigheten att utöva annan tjänst börskiljas skyldigheten för fuUmaktshavare m. fl. och för krigsmän att i vissafall låta sig förflyttas till annan tjänst (34 § första och andra styckena).Till frågan om förflyttning återkommer jag som nämnts i samband medbehandlingen av anställnings upphörande m. m. (13.12.1.5). ARKanser att bestämmelserna i 11 § första och tredje styckena bör slopas ochfrågan om skyldigheten att utöva annan tjänst sålunda regleras i avtal. Ombestämmelserna tas bort, kan visserligen rättsläget enligt ARK i avsaknad avkollektivavtalsbestämmelser synas i viss mån oklart, när det gäller attavgöra hur långt "utövningsskyldigheten" skall anses sträcka sig vidtillämpning av de principer som gjort sig gällande på den privataarbetsmarknaden. Skäl kan emellertid anföras för att skyldigheten i varje faUhar det innehåU som redovisas i 18 och 19 §§ StjS, Dessa paragrafer behöverenligt ARK inte avskaffas i och för sig för att 11 § första och tredje styckenaStjL skall utgå. De får dock inte annan funktion än att spegla det rättslägesom gäller så länge uttryckligt avtal inte träffats. Vägran att åtiyda ettkorrekt "utövnings"-beslut blir sålunda teoretiskt sett ett avtalsbrottoch inte ett brott mot StjS, anför ARK, Underremissbehandlingen har ARK:s förslag att slopa den särskilda regleringen i 11 §såvitt avser flertalet frågor om skyldigheten att utöva annan tjänst ihuvudsak lämnats utan erinran. 1975/76:105 Bilaga 2 218 terdock i fråga, om inte regleringen bör behållas i den mån den gäller frågor somrör myndighets verksamhet eUer.andra frågor söm skall regleras offentligrättsligt. För egen del finner jag i linje med mitt förslagatt den särskUda regleringen i 10 § i fråga om statstjänstemans åligganden itjänsten skall upphävas att också regleringen i 11 § första och tredjestyckena om statstjänstemans skyldighet att utöva annan tjänst bör kunnaslopas. Utöver de regler om utövningsskyldigheten som jagnu har behandlat innehåller 11 § vissa särskilda regler för domare {andrastycket). I andra stycket första meningen begränsas skyldigheten för innehavareav ordinarie domarljänst att utöva annan tjänst till att avse bara lika högeUer högre domartjänst vid' den domstol han tillhör. Enligt andra stycket andrameningen är dock annan ordinarie underrättsdomare än skyldig altdessutom tjänstgöra som ledamot i.annan underrätt inom samma hovrättsområde vidhandläggning som kräver flera lagfarna domare än en. Bestämmelsen i 11 § andra stycket första meningenom att ordinarie domare inte är skyldig att utöva annan staflig tjänst änjämställd eUer högre domartjänst vid den domstol han lUlhör är enligt ARK attsemot ' bakgrund av stadgandet i 11 kap. 5 § RF att utnämnd ordinarie domare iprincip inte får förflyttas till annan tjänst. Detta förbud mot förflyttninghar enligt ARK inte ansetts böra kunna kringgås genom att domare görstjänstledig från sin tjänst och åläggs att eventuellt utöva en annan tjänst. Regeln i 11§ andra stycket första meningen har enligtARK kommit till för att utesluta möjligheten att kringgå grundlagen. Den bördärför enligt ARK behållas. På de skäl som ARK anför finner jag att nämndaregel bör tas med i den nya lagen. I sitt remissvar sätter JO i fråga, huravidaregelns hittillsvarande utformning låter sig väl förena med den numeragällande ordningen, alt ordinarie domare i länsskatterätt och länsrätt tillikaär tjänsteman i och har att handlägga ärenden där. Den omständighetenatt ordinarie domare i länsskatterätt och länsrätt innehar tjänst, som inrymmerbåde domaruppgifter och förvaltningsuppgifter inom , skallemellertid enligt prop, 1971: 14 (s, 80) anses medföra alt sådan domarejämlikt 11 § andra stycket första meningen inte är skyldig alt utöva annanstatiig tjänst än jämställd eUer högre domar-tjänst vid . Ocksåenhgt min mening är en sådan tolkning väl förenlig med lagregeln i befintligtskick. När det gäller 11 § andra stycket andra meningenbetonar ARK att bestämmelsen kom tiU i samband med tingsrättsreformför alt tillgodose vissa underrätters behov av domarpersonal. Eftersom tingsrättsreformennu hunnit prövas och inte synes ha vållat några problem som kräver altbestämmelsen behålls, menar ARK att den kan utgå. Några remissinstanser betonaremellertid att det förhållandet att bestäm- 1975/76:105 Bilaga 2 219 melsenkanske aldrig uttryckligen har åberopats ingalunda kan tas till intäkt för enförmodan att bestämmelsen skulle vara överflödig. Genom att de berörda kännertill bestämmelsen fungerar den nämligen som en garanti för att ordinarie domareskall finnas till förfogande när detta krävs. Det sätts i ett yttrande också ifråga, om inte tjänstemannalagsliftningen alltjämt bör vara utformad så, allformella garantier föreligger för att den i föreskrivnasammansättningen alltid skall kunna åstadkommas. Syftet med regeln i fråga är att göra det möjligtatt tillämpa domför-helsreglerna i tvistemål också vid underrätter där detfinns för få lagfarna domare för att domfört antal skall uppnås (jfr prop,1969: 44 s, 262), ARK:s uppfattning att regeln kan slopas synes med hänsyn tillbestämmelsen i första meningen kunna leda till att domare aldrig skulle kunnautnyttjas i annan underrätt. Liksom flera remissinstanser föreslår jag därföratt den nuvarande regleringen i 11 § andra stycket andra meningen behålls i dennya lagstiftningen. Jag erinrar om att föredraganden redan i propositionen1969: 44 (s, 262) strök under att möjligheten att för sådant ändamål anlitaandra ordinarie domare bör tas i anspråk bara när annan godtagbar lösning avdomförhetsprobleriiet saknas i det enskilda fallet. Vidare framhölls att ensådan planering bör eftersträvas att det blir klart för vederbörandedomare vilken eller vilka dagar han behöver räkna med att tjänstgöra vid annanunderrätt. Detta sades vara motiverat både av personliga hänsyn och med tankepå att domaren behöver planera arbetet i den egna domstolen med beaktande avatt tillfällig tjänstgöring vid annan domstol kan bli aktuell, I 12 § behandlas tjänstebostadstvång m. m. Enligt12 § är tjänsteman skyldig att bo i anvisad bostad (tjänstebostad) eller att bopå viss ort, om detta föreskrivs av regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer. Sådan skyldighet får dock föreskrivas bara om det är av väsentligbetydelse för tjänsten. Anmärkas kan att sådana bostads- och ortsföreskrifterf, n, är relativt säUsynta, ARK föreslår att 12 § får utgå ur StjL, Förslagethar i denna del inte tagits upp av mer än en remissinstans. Denna sätter ifråga, om staten inte bör ha kvar möjUgheten att bestämma att en anställd skaUbo på viss ort eller inom viss region, eftersom tjänstebostadstvånget kan varabetingat av myndighetens speciella verksamhet. Med hänsyn till frågans beskaffenhet finner jag, ilikhet med ARK, att den utan olägenhet bör kunna lämnas över tillavtalsreglering. Till undvikande av missförstånd viU jag framhåUa att jagdärmed inte avser att föreslå någon ändring i fråga om den reglering avkostnader m. m. för tjänstebostäder som finns i lagen (1970: 940) om kyrkligakostnader. Slutligen vill jag i detta sammanhang erinra ombestämmelsen i 55. §, vari föreskrivs att tjänsteman inte får lämna tjänsten,om riket kommer i krig. Regeringen får vidare enUgt 55 § förordna alt förbudetskall gälla 1975/76:105 Bilaga 2 220 ocksånär riket är i krigsfara. Sådant förordnande förfaUer dock, om det inteunderställs . ARK föreslår inte någon ändring i frågaom denna paragraf. De av särskilda förhållanden föranleddaföreskrifterna i 55 § bör också enligt min mening tas med i den nyalagstiftningen. Med hänsyn till den nya RF bör därvid dock vissa formellaändringar göras. 13.12.1.4 Bisysslorm, m, I 13 § meddelas ett förbud för statstjänstemän attinneha s, k, förtroendeskadliga bisysslor. Denna paragraf har efter särskildutredning (SOU 1969: 6) fått ändrad lyddse fr. o, m. (prop,1970: 72, 2LU 52, rskr 286). Enligt 14 § får statstjänsteman inte utanregeringens tillstånd uppbära sådana gåvor eller donationsmedel m, m, som kanvara förenade med hans tjänst, I fråga om bestämmelserna i 13 och 14 §§ är någonändring i sak inte aktuell. De bör således föras över till den nya lagen. Häravframgår att frågorna också i fortsättningen skaU regleras i offentligrättsligordning. Jag får i övrigt hänvisa till den efterföljande specialmotiveringen idenna dd. 13.12.1.5 Anställningsupphörande, turordningar m. m. Skiljande från statlig tjänst kräver enligt 29 §(se 1975: 668) stöd av föreskrift i StjL, dock att i fråga omtillsvidareförordnad tjänsteman även uppsägningsbestämmelsema i LAS ägertiUämpnihg, De åsyftade föreskrifterna i StjL avser olika slag avtvångsenfledigande, nämUgen förutom avskedande, som berörs i det följandeavsnittet uppsägning från arbetsgivarens sida (30 § första och andrastyckena), entledigande vid bestämd ålder i vissa fall eller vid sjukdom m, m,(31, 32 §§), försättande i disponibUitet (33 §) och förflyttning (34 §), Isamma del av StjL behandlas också anställnings upphörande på annat sätt ängenom skiljande från tjänst, dvs, automatiskt upphörande av tidsbegränsad anställning(30 § tredje stycket), frivUlig avgång vid bestämd ålder (31 §) och entledigandepå egen begäran (35, 36 §§), Liksom ARK anser jag att den nuvarandeuppsägningsbestämmelsen i 30 § första stycket vid överförandet till den nyalagen lämpligen bör förenklas så, att däri enbart sägs att uppsägning avtjänsteman, som är förordnad tills vidare, skall ske skriftligen för att varagiltig, I frågan om uppsägning bör i övrigt hänvisas tiU LAS, såvitt gäUerannan tjänsteman än sådan som intar verksledande eller därmed jämförligställning. De föreskrifter i StjL som rör tUIsvidareförordnade tjänstemän iverksledande e, d, ställning (JO § andra stycket) bör däremot få sin direktamotsvarighet i den nya lagen. Behålls bestämmelsen i 2 § andra meningen LÄSangående avvikande föreskrifter i fråga om statligt reglerad tjänst. 1975/76:105 Bilaga 2 221 börhärvid behållas också möjligheten för regeringen att meddela processuellaföreskrifter m, m, ARKföreslår att StjL skall ändras så, att LAS regler om upphörande avvisstidsanställning blir tillämpliga också på statstjänstemän med tidsbegränsatförordnande (jfr 6 § andra stycket LÄS), I det föregående har jag förordat attfrågan om tidsbegränsning eUer annan begränsning av förordnande på statiigtjänst fortsättningsvis skall regleras genom kollektivavtal inom ramen för LÄS(avsnitt 13,12,1,2), Jag finner i konsekvens därmed och i anslutning tillARK-förslaget, att bestämmelserna i bör träda i stäUet för StjL:s regler omupphörande av anställning för bestämd tid eller tills vidare längst tUl visstidpunkt. Någon motsvarighet till 30 § tredje stycket behövs alltså enligt minmening inte i den nya lagen (jfr prop, 1974: 88 s. 233), Bestämmelserna om entledigande vid viss ålder ellervid sjukdom m, m, {31 och 32 §§) bör utan ändring i sak tas in i den nya lagen,likaså bestämmelserna om försättande i disponibUitet {33 §). Förflyttningsinstitutetirmebär en form av entledigande, men en form av tjänstetillsättning{34 §). På förut anförda skäl anser jag mig därför inte kunna biträda ÄRK:sförslag att göra frågan om förflyttning helt beroende av vad som kan bestämmasi avtal. Intresset av att den statliga förvaltningsorganisationen skall kunnautvecklas på det sätt som staten finner bäst förenligt med samhällets behovtalar sålunda för att det behövs en viss, i lag angiven modifiering av densärskilda trygghet i anställningen som åtnjuts av en förvaltningstjänsteman medfullmakt. Mot bakgrand av bl, a, hänvisningen i 34 § tredje stycket till om förflyttning av ordinarie domare synes dessutom kunna görasgällande att ett slopande av 34 § första och andra styckena skulle komma ikonflikt med 11 kap, 10 § RF, Som nämnts föreskrivs nämligen där, attgrundläggande bestämmelser om statstjänstemännens rättsställning skall meddelasi lag. Vidare bör, med hänsyn tUl den speciella verksamhet som bedrivs inomförsvaret, frågan om förflyttning inom försvarsmakten av tUlsvidareförordnadarbetstagare som är krigsman alltjämt regleras i offentligrättslig ordning.Eftersom det inte rör fuUmaktshavare, bör en sådan reglering emellertid ifortsättningen när frågan om ordinarieskap skall regleras genom avtal, såvittrör förvaltningstjänster kunna ske genom regeringsföreskrifter. Jag vill isammanhanget särskilt betona att de övriga inskränkningar som enligt 34 §gäller för användningen av institutet förflyttning bör gälla också ifortsättningen (jfr även 11 §). Vadsom nu har anförts bör beaktas i den nya lagen. Egenuppsägning regleras, som nämnts, i 35 och 36 §§. Såvitt gäller den som ärförordnad antingen tUls vidare längst tiU viss tidpunkt (35 §) eller också förbestämd tid (36 §), kan hänvisas tiU vad jag anfört om att 6 § andrastycket LÄS bör träda i stället för StjL:s mot- 1975/76:105 Bilaga 2 222 Inte heller när det gäller den som har fullmakt eller tidsobegränsatförordnande (35 §) anser jag att det i fortsättningen vid sidan av LAS ochkollektivavtal behövs någon reglering i materiellt hänseende av frågan omuppsägning från arbetstagarens sida. Av ordningsskäl bör emellertid detskriftlighetskrav som f, n, stäUs upp för vissa fall av egen uppsägning (35 §)sträckas ut tiU att gälla generellt, dvs, också för viss-tidsförordnadarbetstagares begäran om entiedigande . En föreskrift av sådantinnehåll bör alltså tas in i den nya lagen. Det sagda innebär att det i övrigtblir avtalsparternas sak att i den mån det är möjligt enligt LÄS (jfr 6 §tredje stycket) i avtal reglera frågan om statlig anställnings upphörandeefter egen begäran, t, ex, vad som i fortsättningen skall fordras för att envisstidsförordnad arbetstagares yrkande om förtida entledigande skall kunnabifallas (jfr 36 § StjL), I 38 c § första stycket finns f, n, ettbemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om anställnings upphörandevid otillåten förening av tjänster, m, m. Frågan om själva upphörandet börenligt min mening regleras i den nya lagen. Godtas mitt förslag att frågan,huruvida en tjänst skall tillsättas med fullmakt, fortfarande skall reglerasoffentligrättsligt, bör detsamma gälla ordinarie domares eller annanfuUmakts-havares rätt att inneha ytterligare tjänst, I övrigt anser jag, liksomARK, att hela frågan om tjänsteförening, dvs, rätteri att ha fleraanställningar, kan regleras i kollektivavtal i fortsättningen. En sådan reforminnebär en klar utvidgning av utrymmet för avtalsreglering i förhållande tillvad som gäUer f, n, I detta avsnitt återstår att behandla reglerna omturordningar vid uppsägning och vid återanställning. Jag finner därvid att de särregler om turordningvid uppsägning på grund av arbetsbrist sorn återfinns i 41 § och 42 § andrastycket numera kan föras över till avtalsområdet, givetvis inom ramen för LAS,Föreskriften i 39 § första meningen om LAS tillämplighet bör inte hellerbehållas längre. Den nuvarande föreskriften att tjänstemans plats i turordningför uppsägning skall bestämmas med hänsyn även till kravet att myndigheten påett riktigt sätt fullgör rättskipnings- eUer förvaltningsuppgift {42 § förstastycket) bör däremot av de skäl som åberopades vid dess tillkomst stå kvar ilag, dvs, föras över tUl den nya lagen (prop, 1974: 174 s. 56). Detsamma gällerde formeUa föreskrifterna i 40 och 43 §§. Vidare bör föreskriften attturordningsreglerna i LAS i allmänhet skall tillämpas också på tjänsteman iverksledande eller därmed jämförlig ställning {39 § andra meningen) tas med iden nya lagen. Det sagda gäller också på den statliga undervisningssektorn (jfrf. n. Övergångsbestämmelserna till kungörelsen 1974: 1015).Utbildningsutskottet har emellertid särskilt framhållit vikten av attturordningsreglerna för lärare utformas så att kvaliteten på undervisningensäkerställs (UbU 1975/76: 15 s. 10, protokoU 1975/76: 38). 1975/76:105 Bilaga 2 223 I fråga om företrädesrätt till ny anställning(återanställningsrätt) får jag åberopa vad jag förut har anfört, när det gällertillsättning av tjänst (13.12,1,2), De bestämmelser som har närmast anknytningdärtill bör således med hänsyn till grundlagen föras över till den nya lagen.Jag syftar på bestämmelser i 4446 och 49 §§. Däremot bör de regler som avserbestämmandet av turordningen för återanställning på samma sätt somturordningsreglerna vid uppsägning kunna utgå ur den särskilda lagstiftningenför offentliganställda. De frågor som f, n, regleras i 47 och 48 §§ bör i enlighetdärmed kunna regleras genom avtal, så långt detta är möjligt enligt LAS, Dettagällei också inom den statliga undervisningssektorn. Jag vill slutligen även i detta sammanhang erinraom att det bör ankomma främst på regeringen att överväga i vad månföreskrifter kan behövas i avvaktan på kollektivavtal på de områden som görsavtalsbara, exempelvis när det gäUer anstäUnings upphörande , föreningav tjänster eller turordning för uppsägning eller för återanställningsrätt.Redan meddelade föreskrifter av detta slag bör kunna äga fortsalt giltighet iden mån de inte strider mot den nya lagen eller mot kollektivavtal eller annanföreskrift [jfr StjS; även t. ex. förordningen (1975: 587) om överläggningenligt 41 eller 47 § statstjänstemannalagen (1965: 274), m. m., förordningen(1975: 387) om turordning vid uppsägning av lärare vid universitet ellerhögskolor, m. m,], 13,12.1.6Disciplinansvar m. m, I samband med att ämbetsansvaret har avskaffats fr,o, m, har StjL tUlförts en rad nya regler, främst, under debåda rubrikerna Disciplinansvar och avskedande samt Åtal och avstängning m. (bl.a, 1827, 34 a, 37, 38, 38 a, 38 b, 53, 53 a och 54 §§; jfr prop, 1975: 78,JuU 22, rskr 212). Vid tiUkomsten av det nya sanktionssystemet anfördes underriksdagsbehandlingen bl. a. att utgångspunkten för utformningen avett sådant system självfallet liksom tidigare måste vara samhäUsmedlemmarnasintresse av att de offentiiga funktionerna utan ovidkommande hänsyn fullgörs påett riktigt sätt. och all förvallningstjänstemännen är självständiga ochoväldiga, även om detta grundläggande skäl för en särbehandling av denoffentiiga tjänsten i viss mån hade avtagit i styrka allt eftersom ett likartatintresse hade gjort sig gällande också beträffande den privata verksamheten(JuU 1975: 22 s. 100). Enligt utskottets mening borde det sålunda även inomramen för en ordning, som grundas på en mera privaträttslig syn på denoffenfliga tjänsten, vara möjligt att tUlgodose rimliga rättssäkerhets-ocheffektivitetskrav såväl från allmän synpunkt som från den offenlligearbetsgivarens och den enskilde arbetstagarens synpunkt (s. 101). Vad som sålunda anfördes som motiv för de nyalagreglerna är enligt min mening till aUa delar aktueUt också i dettasammanhang. 1975/76:105 Bilaga 2 224 behandlingenger f, ö, inte något stöd för antagandet att avsikt har varit attde nya reglerna skulle förändras i samband med de överväganden som kundeföranledas av ARK:s betänkande av (SOU 1975: 1), De nya regler om disciplinansvar och avskedandesamt om åtal och avstängning m, m, som tUlfördes StjL fr, o, m, den 1 januari1976 bör därför enligt min mening föras över till den nya lagen, i alltväsentligt utan ändring i sak. Jag vill emeUertid i detta sammanhang på nytterinra om lagrådets påpekande av de formella brister som vidlåder StjL(prop. 1975: 78 s. 245). Dessa bör vid överförandet naturligtvis avhjälpas sålångt det är möjligt utan ytterligare utredning. I 1 kap. 2 § andra stycket LRÄ föreskrivs f, n, attLRÄ inte skall tillämpas på mål som gäller arbetstagare hos staten eller hosarbetsgivare som avses i 1 § KtjL, när tvisten rör fråga som inte får reglerasi avtal eller fråga som får regleras i avtal men är reglerad i annan författningän lag. Slopandet av det särskUda avtalsförbudet itjänstemannalagarna och den utvidgade förhandlingsrätten i bl, a, rättstvisterföranleder vissa ändringar i LRA, Dessa ändringar, som bl, a, avser 1 kap, 2§, har chefen för behandlat i bil, 1, I 50 § första stycket StjL föreskrivs att rättenatt anföra besvär över myndighets beslut enligt StjL eller enligt bestämmelsesom har meddelats med stöd av StjL inte får inskränkas utan stöd i lag. Medhänsyn bl, a, till den föreslagna nya lydelsen av LRÄ saknas anledning att föraöver bestämmelsen till den nya lagen, I 50 andra stycket hänvisas i fråga om talan motbeslut av organ till särskilda bestämmelser. Denna föreskrift börföras över till den nya lagen. Mål om skadestånd på grund av brott mot desärskilda föreskrifterna i 16 § StjL om förbud mot stridsåtgärder i vissa fallskall f, n., enligt 51 § första stycket StjL, prövas direkt av AD, dvs. även omtvisten rör oorganiserad arbetstagare. Jag har i det föregående föreslagit alten mot 16 § svarande reglering skall tas in i den nya lagen. Också enproces-suell bestämmelse av motsvarande innebörd som 51 § första stycket bördärför tas in i den nya lagen, I 51 § första stycket föreskrivs vidare att mål omtillämpningen av föreskrifterna i StjL om bl, a, disciplinansvar, avskedande,avstängning och uppsägning skall handläggas enligt LRA trots att frågor däromär avtalsförbjudna. Med den ändring av LRA som chefen för arbetsmarknadsdepartementetföreslår i bU.