prop · FY0320 · 1975-12-31 00:00:00 — Utredningens speciellaexpertgrupp för barn- och ungdomslitteraturen har i sin skrift Litteraturen iskolan lagt fram förslag om en reformering av Svenska barnboksinstitutet.Utredningen ansluter sig i allt väsentligt till expertgruppens förslag. Expertgruppen anser att bör ombildastill en statlig stiftelse med ett antal intressenter som representerarmyndigheter och organisationer med anknytning till bam- ochungdomslitteraturen. Den nya organisationsformen bör vara en förutsättning förökat ansvarstagande från statens sida för institutets framtid. Ettgenomförande av förslaget utgör den bästa garantin för en kontinuerligfortsättning av verksamheten som möjligheter skapas för en nödvändigutvidgning och förbättring av institutets verksamhet. Kostnaden för denföreslagna reformen innebär en merutgift för staten på . jämfört medanslaget för /73. Som anförts under 4.2.2.6 föreslår utredningen att inom ramen för . skall starta enförsöksverksamhet med produktion av svenska kvalitetsserier. En allmän uppfattning bland de instanser som yttrar sig omutredningens förslag till läsfrämjande åtgärder, bl. ,, allmänna biblioteksförening. Bibliotek i samhälle,, . Bibliotekstjänst, , , , ABF och KF,är att dessa åtgärder är otillräckliga. Från flera håll framhävs attutredningen överskattat betydelsen av litteraturens fysiska tillgänglighet närdet gäller att främja litteraturspridningen. allmänna biblioteksförening saknar ettställningstagande från utredningen till bibliotekens informationsverksamhet ochde läsfrämjande åtgärderna. Litteraturfrämjandet delar utredningens tvivel påen aUmänt hållen bokpropaganda i den nya litteraturpolitikens inledningsskede,men vill inte utesluta att en sådan verksamhet senare skulle kunna få avsevärdeffekt. och Svenska bokhandlareföreningenanser att en aktiv läsfrämjande verksamhet bör kunna bedrivas genomBokbranschens marknadsinstitut . LO förordar att regeringen efter utvärderingav erfarenheterna från upplysning om u-landsbistånd lägger fram förslag ombidrag till löntagarorganisationerna och deras uppsökandelitteraturfrämjande insats. Litteraturfrämjandet bör därvid få särskildaanslag. Några remissinstanser har behandlat utredningens förslagomett särskilt anslag för att främja lyrikläsning i skolorna. SÖ och LO anser att författar- och skådespelarbesök iskolorna i och för sig är värdefulla men menar att arrangemangen inte börbegränsas till enbart lyrik. Bibliotek i samhälle. ochBarn- och ungdomsboksrådet påpekar att stödet med hänsyn till de stora behovenav läsfrämjande åtgärder i skolan måste anses ha enbart marginell betydelse. 6.2.3 Information i press, radio och television Ett par remissinstanser. Bibliotek i samhälle och ABF,anser att utredningen i aUtför liten utsträckning framfört konkreta förslag angåendelitteraturbevakningen i massmedierna. ABF menar att massmedieutredningen börta upp hithörande frågor. Remissinstansernaställer sig genomgående positiva till åtgärder för att stödja pressenslitteraturbevakning. SÖ, , , Barn- och ungdomsboksrådet, LO, TCO, , , Folkets husföreningarnasriksorganisation och KF tillstyrker utredningens förslag om ett särskiltanslag till Flera remissinstanser ifrågasätter det föreslagna stödetsinriktning på kultur- och facktidskrifter. SÖ framhåller att bokinformationenäven bör komma ut i tidskrifter av allmän karaktär. Bibliotek i samhälle anförUknande synpunkter och kommun föreslår försöksverksamhet med recensioneri veckopressen för att nå nya läsarkategorier. Enligt LO bör i första handfackförenings- och andra organisationstidningar komma i fråga för stöd.Styrelsen för framhåller behovet av ett allmäntförbättrat stöd till tidskrifterna. Styrelsen påpekar också attlitteraturbevakningen försummas i en stor del av landsortspressen. finner stöd till recensionsverksamhet i dagspressen,framför allt landsortspressen, väsentligare än stöd till kultur-ochfacktidskrifter. Åtskilliga remissinstanser, däribland SÖ, styrelsen förSveriges författarfond, , Svenska bokförläggareföreningen.Svenska bokhandlare föreningen, , och flera avbildningsförbunden instämmer i utredningens kritik av utbud avlitteraturinformation, framför allt i televisionen. Med undantag av SverigesRadio tar ingen instans avstånd från kritiken på denna punkt. bör regeringen särskilt beakta den betydelse SverigesRadios verksamhet kan ha vid förverkligandet av den nya kulturpolitiken och tahänsyn tiU detta vid utformningen av ett nytt radioavtal. Litteraturfrämjandetframhåller speciellt den betydelse som lokalradion kan ha för presentationen avden lokalt förankrade litteraturen. Vissa instanser betonar att redan nu spelaren viktig roll för att främja litteraturens villkor. Enligt Svenska bokhandlareföre ningen har program 1 i ljudradion visat föredömliga ambitioner pålitteraturområdet. Även framhåller attljudradion bör gå relativt fri från kritik. Enligt föreningen är det viktigtatt ta hänsyn till de särskilda krav som TV- resp. radiomediet ställer och intekoncentrera intresset på att skapa fler litteraturprogram utan mera på attframhäva böckernas roll i olika sammanhang, t. ex. som utgångspunkt för olikatyper av program. anser att företaget som helhet svarar förså pass omfattande program om och kring litteratur att 7 § i avtalet med statentillgodoses. Företaget delar utredningens uppfattning om ökade insatser tiUfrämjande av läsintresset, men betonar att inte bara kvantitet utan också enattraktiv utformning av programmen är väsentlig. Ätskilliga instanser har behandlat frågan om stöd åtgärder på arbetsplatserna, i första handläsecirklar. De flesta ställer sig uttalat positiva, bl. Litteraturfrämjandet, , ,, , , , Folkets husföreningarnasriksorganisation, kommun och KF. SÖ anser det rimligt, att arbetsplatsbegreppet isammanhanget ges en vid tolkning, så att läsecirklar också kan startas vidskyddade verkstäder och vårdinstitutioner. Samma modell förläsecirkelverksamhet bör också kunna prövas i ungdomsorganisationernas arbeteoch på fritidsgårdar. ABF betonar att studieförbundens verksamhetsformer gördet möjligt att pröva flera åtgärder för bokspridning. Frågan om olika studieförbunds möjlighet att medverka vidläsfrämjande åtgärder på arbetsplatserna kommenteras av flera remissinstanseroch meningarna är på denna punkt starkt delade. Litteraturfrämjandet och TCO understryker att stödet börkanaliseras till studieförbund med förankring i folkrörelser. 75 F och KFbetonar de folkrörelseanknutna studieförbundens möjligheter att nå ut på arbetsplatserna. menar att erfarenheterna fråninvand-rarundervisningen tyder på att i realiteten kommer alla studieförbundutom ABF och TBV att stäUas utanför den planerade verksamheten. Förbundetföreslår i stället att studieförbundens lokala samarbetsorgan får svara församordningen av den uppsökande verksamheten. Samarbete bör förutom medbiblioteken eventueUt också ske med den lokala bokhandeln. Även StudieförbundetMedborgarskolan understryker, att samtliga studieförbund bör ges likaberättigadställning. Flera remissinstanser, främst bildningsförbunden,framlägger kompletterande förslag om att öka nuvarande stöd till studiecirklari litteratur. Några remissinstanser behandlar närmare Litteraturfrämjandets roll ifråga om läsfrämjande insatser. KF anser att Litteraturfrämjandet har goda förutsättningarför informerande, aktiverande och samordnande uppgifter och bör erhålla ettsärskilt anslag utöver det som beräknats för studieförbunden. ABF framhålleratt Litteraturfrämjandet borde kunna göra särskilda insatser inom såvälproduktion och distribution som läsfrämjande och föreslår att förutsättningarnaför sådana insatser undersöks. Litteraturfrämjandet finner det naturligt attorganisationen, där ABF, TBV och ingår sommedlemmar, kommer att medverka vid de folkrörelseförankrade studieförbundensläsfrämjande verksamhet. Föreningen , som ansluter sig till tankenatt satsa på folkrörelserna, menar att de för studieförbundens läsfrämjandeinsatser avsedda medlen skuUe utnyttjas bättre och effektivare, om de i ställettillfördes Litteraturfrämjandet, Beträffande de föreslagna resurserna för studieförbundensläsfrämjande insatser ifrågasätter , Litteraturfrämjandet,ABF, TCO, TBV och KF om . kan vara tillräckligt för att nå de angivnasyftena. Litteraturfrämjandet framhåUer den bokklubbsverksamhet somorgani-stationen startat tillsammans med en folkrörelsetidskrift och som givitgott resultat. Man är beredd att utvidga försöken med bokklubbsverksamhetsåväl på arbetsplatser som genom , , ,och tidningarna bostad och Vi bilägare, omtillräckliga medel ställs till förfogande. En preliminär kostnadsberäkningpekar på ett stödbehov av . De remissinstanser, som yttrat sig om FörfattarcentrumsroW, styrelsen för , , ,kommun och KF, betonar samtliga kravet på ökade resurser tiUorganisationen. finner att utredningen påvisatFörfattarcentrums viktiga roll i den läsfrämjande verksamheten, men att dettainte motsvaras av konkreta förslag om ökade medel. författarförbundunderstryker kraftigare än utredningen vikten av att Författarcentrum tilldelasbetydligt ökade resurser. och kommun framhåller Författarcentrumsvärde för folkbibUotekens verksamhet. Ingen instans ifrågasätter värdet av verksamhet och utredningens förslag att dess resurserskall förstärkas. Ett femtontal instanser, däribland , och ,uttrycker sig positivt om den föreslagna breddningen av institutets styrelse. Av de nya instanser som utredningen föreslår blirepresenterade i styrelsen instämmer SÖ, allmänna biblioteksföreningoch Föreningen i förslaget om omorganisation av institutet. Barn- och ungdomsboksrådet menar att styrelsen måste få enbred sammansättning av sakkunniga personer och rådet gör liksom anspråk på att bli representerat i institutets styrelse.Enligt förslaget skall en ledamot utses av sektionen för barn- ochungdomslitteratur inom men Författarförbundetframhåller att uppdraget bör ligga hos förbundet efter hörande av sektionen. Enligt Svenska barnboksinstitutets uppfattning finns detett stort behov av information om böcker skrivna på invandrarbarnens egetspråk, om exillitteratur, om svensk barn- och ungdomslitteratur översatt tillandra språk m. m. TUl arbetet med att utarbeta en sådan information börspeciellt bidrag utgå. Antalet biografbesök i var /74drygt 22 miljoner, vilket innebär en minskning med i förhållande /64 och /71. Den allra senastetiden uppvisar dock ett ökande besökarantal. har sålunda antaletbesökare uppgått till nära 24 miljoner, vilket innebär en ökning med inemot i förhållande . Det minskade antalet besökare har lett till en omfattandenedläggning av biografer. fanns det 1 276 biograferregistrerade. Motsvarande antal var drygt 2 000. Antaletbiografer har sålunda minskat med . Minskningen harvarit kraftigast för de mindre biograferna. Biografer med högst fem ordinarieföreställningar har minskat tUl 894, medan de biografer somhar en högre föreställningsfrekvens har minskat till 382. Genom prishöjningar på biobiljetterna harbiljettintäkterna stigit så gott som varie år /64 trotsatt besökarantalet har minskat. /74 var den totalabruttobiljettintäkten drygt 197 milj. kr., en ökning med /64. Om man tar hänsyn till det minskade antalet biografer harintäkterna per biograf i det närmaste fördubblats. harkonsumentprisindex ökat med . Det är de biografer som har minst sex ordinarieföreställningar som svarar för den dominerande delen avbiljettintäkterna trots att dessa biografer är färre till antalet. Budgetåret1973/74 svarade biograferna i denna kategori för avbruttobiljettintäkterna. Publiken står i allmänhet i ett passivt förhållande tillbiografernas val av repertoar. Det är biograferna som väljer programmen ochpubliken kan endast ge sin mening till känna indirekt i efterhand, genom attkomma eUer inte komma till biograferna. Flera olika initiativ har emellertidtagits för att öka den filmintresserade publikens inflytande över programsättningenoch möjliggöra visning av sådana filmer som sällan distribueras av de vanligabiograferna. Visningsverksamhelen i en filmstudio bygger på ettabonnemangsystem. Medlemskapet berättigar till att få se de filmer som studionvisar. Visningarna är endast öppna för medlemmar. Urvalet av film sker /74 var 115 studios medlemmar i föreningen filmstudios. Verksamheten vid studentfilmstudios, som finns på vissaorter med högre utbildningsanstalter, har traditionellt en annan karaktär, medstörre tonvikt på studier, än inom övriga filmstudios. Denfilmklubbsverksamhet som bedriver i FUmhuset i också uppbyggd på medlemskap. har också viss verksamhet startats medvisning av lokalt utvald film där tillträdet inte är beroende av medlemskap.Folkets-husrörelsen har under namnet Bio Kontrast startat visning av kvalitetsfilmdär lokala programråd har hand om urvalet av film. har sådanverksamhet bedrivits på 78 orter. Liknande verksamhet bedrivs också i kommunalregi på en del platser. Även syftar till att visa sådan film somsällan förekommer på de kommersiella biografernas repertoar. F. n. finnsFolkets Bio på ett tjugotal orter i . bedrev försöksverksamhet med visning av kvalitetsfilm i landsorten,men denna verksamhet har numera lagts ned. Vid sidan av de verksamhetsformer som här nämnts sker enomfattande intern visning av film, främst i smalfilmsformat, i andrasammanhang, t. ex. vid föreningsmöten eller på fritidsgårdar, i barnfilmklubbaroch annan barnverksamhet och för intagna på olika vårdinstitutioner. Det finnsinga tillförlitliga uppgifter om hur stor omfattning denna verksamhet har. Idepartementspromemorian Smalfilmsdistribution görs ett försök att uppskattaantalet åskådare vid smalfilmsvisningar . Med utgångspunkt i uthyrningenfrån smalfilmsdistributörerna och utlåningen från AV-centralerna angespublikens storlek till 35 milj. personer. I den beräkningen ingår dock t. ex.undervisnings- och instruktionsfilm samt annan film som visas i annat syfte änatt i någon mening förmedla kulturupplevelser. Uthyrningen av smalfUm för intern visning sköts avsärskilda företag. Antalet medlemsföretag i föreningär f. n. En liknande verksamhet bedrivs av Föreningen , vUkenbl. a. har tiU syfte att skapa visningsmöjligheter för filmer som inte nårpubliken på de vanliga vägarna. Huvuddelen av den film som visas på biograferna ärimporterad. Den svenska filmens andel av biljettintäkterna varierar ganskakraftigt mellan olika år. För /74 var andelen endast 10,mengenomsnittet /64 är . Av de filmer som hade premiärpå svenska biografer under /74 var 233 utländska och 18 svenskaeller samproduktioner mellan och utlandet. Budgetåret hade14 svenska eller svensk-utländska filmer premiär. Antalet svenska långfilmsproduktioner stod i början av1960-talet på ungefär samma nivå som , men ökade då filmavtalet trätt i krafttill i genomsnitt 24 långfilmer under resten av 1960-talet. ligger till grund för huvuddelen av destatliga åtgärderna på biograffilmens område. Detta avtal, som har slutitsmellan staten å ena sidan och filmbranschens organisationer (biografägareförbund.Folkets husföreningarnas riksorganisation, Föreningen , u. p. a. och Föreningen ) å denandra, är i princip uppbyggt så, att alla biografer, som har mer än femförestäUningar , barnmatinéer oräknade, betalar en biografavgift som är10 % av bruttobiljettintäkterna. Avgifterna förvaltas av den genom avtalet bildadeStiftelsen och används tiU att på olika sätt stödjasvensk filmproduktion, tiU olika icke-kommersiella filmändamål och tUlstiftelsens förvaltning. Avtalet löper ut . Avtalet och ändringar i avtalet har presenterats förriksdagen dels i prop. 1963:101, dels i prop. För en detaljeradbeskrivning av avtalet och av utvecklingen fram hänvisas tUlsistnämnda proposition. inkomster av biografavgifter /74 ca 16,5 milj. kr. vilket innebär en ökning med 4,sedanföregående budgetår. disponerar vidare ett statligt anslag förfilmstöd som innevarande budgetår uppgår till . Filminstitutetdelade för /74 ut kvaUtetsbidrag samt fattade beslut omselektivt verkande produktionsgarantier och projektstöd tiU ett sammanlagtvärde av ca 10 milj. kr. Därtill kommer generella bidrag på ca 3 milj. kl. samtFilminstitutets egen filmproduktion. Under verksamhetsåret I 973/74premiärsattes tre långfilmer där hade deltagit i produktionen.Ytterligare fem långfilmer var under produktion. Televisionen har en viktig roll som distributionskanal förfilm. I genomsnitt visas ungefär fyra långfilmer i de bådaTV-kanalerna. från kanalklyvningens genomförande i slutet av år1969 och t. o. m. visades sammanlagt 904 filmer i TV. Av dessa hade 169inte tidigare visats i . 7.2.1 Utgångsp-mkter för förslagen anser att filmen bör ses som enkulturaktivitet jämställd med andra. Samhället måste ta sitt ansvar för filmenliksom för annan kulturverksamhet. Staten bör i första hand bidra med centralainsatser, t. ex. för filmproduktion och filmimport. Kommunala insatser börfrämst syfta till att säkerställa att god film kan visas inom kommunen. Statenkan underlätta kommunernas verksamhet med stimulansbidrag av olika slag. Även ilandstingens överväganden beträffande kulturinsatser måste filmen beaktas. Samhällets stöd till filmen skall förmedlas med selektivametoder efter redovisade principer. Verksamheten skall bygga på demokratisktförankrade beslutsprocesser och full insyn. Syftet bör vara att stimulera tillnyskapande och till en mångfald insatser. Det är filmen som en del avkulturområdet som skall stödjas, inte en viss branschstruktur. räknar med att filmavtalet kommer att varai kraft under hela dess nuvarande giltighetstid t. o. m. den 30 juni 1983.Utredningen finner inte anledning att föreslå förändringar i avtalet. Deförslag som utredningen lägger fram har karaktären av kompletteringar till deåtgärder som kan genomföras inom ramen för avtalet. Många av de föreslagna åtgärderna är av försökskaraktär.Resultaten av verksamheten bör studeras innan samhället binder sig för en merlångsiktig politik. räknar dock med att ohka samverkandefaktorer kommer att leda till att behovet av samhällsstöd till filmen kommeratt öka. Utredningen räknar med att den nyakommunikationsteknologin, i första hand videogram och kabel-TV, kommeratt vidga det område som bör täckas av samhällets filmpolitik. Under i varjefall bör dock en inte oväsentlig del av samhälletsfilmpolitiska åtgärder sättas in på den traditionella filmbranschen. Samtidigtbör efter hand en allt större satsning ske på strävanden och initiativ utanförbranschens ram och nya former prövas. Filmbranschen domineras av tre stora företag: SF, Sandrewsoch Europafilm. De svarar för av den svenska filmproduktionen, äger ochkontrollerar ett stort antal biografer, svarar för en inte obetydlig del avfilmimporten och tillhör de största filmuthyrama. Denna uppbyggnad av filmbranschen har, anser utredningen,medfört brist på flexibilitet i marknadsföringen och i branschens interna ochexterna ekonomiska relationer. Branschens struktur har också bidragit till attregler införts som varit starkt konkurrensbegränsande. I den branschstudie som ingår i utredningens tredjedelbetänkande diskuteras storleken av f i I m h y r a n, dvs. den andel avbiljett-intäkterna i biograferna som tillfaller filmuthyraren. Genom sin starkadominans i det svenska fUmlivet har biografägarna lyckats maximera filmhyran såatt den inte i något fall överstiger av biljettintäkterna. 1 genomsnittuppgår den till . I branschstudien anges att filmhyran borde höjas föratt bättre svara mot parternas prestationer. Emellertid visar branschstudien att en stor del avbiograferna går med förlust. En höjning av filmhyran skulle påskyndanedläggningen av biografer. skulle det mesta av höjningen tillfallautländska filmägare. Från kulturpolitisk synpunkt är det viktigt att motverkanedläggningen av biografer. Utredningen anser sig därför inte ha anledning attföreslå att statsmakterna ingriper i det nuvarande systemet. Samhällets engagemang i filmlivet bör utvecklas successivtpå de punkter där behoven är störst och effekten av åtgärder mest påtaglig. Istället för förstatligande av filmbranschen, som föreslagits på vissa håll,förordar utredningen ökat samhällsengagemang i icke-kom-mersiell filmverksamhetunder former som säkerställer mångfald, decentralisering, nyskapande ochmedinflytande för alla berörda parter. behandlar frågor om samhällets stöd tiUvisning av kvalitetsfilm på biograferna dels i sitt första delbetänkande, delsi slutbetänkandet. I det första betänkandet behandlar utredningen organisationenav en samhällsstödd kvalitetsfilmvisning. Utredningen föreslår ett särskiltstatligt stimulansbidrag till inredning och utrustning av lokaler för sådanvisning. Vidare lägger utredningen fram förslag om organisationen av decentrala servicefunktionerna. Två ledamöter har reserverat sig mot förslaget omsamhällsstödda specialbiografer för kvalitetsfilm och förordar i stället ettsystem med intäktsgarantier vid kvalitetsfilmvisning. 1 slutbetänkandet återkommer utredningen till diskussionenom visningslokalernas utformning. Utredningen föreslår vidare ett system medfraktstöd till värdefull film. Det senare förslaget har föranlett tvåreservationer. I det första delbetänkandet framhåller utredningen attdistribution av kvalitetsfilm till landsorten är en central uppgift urkulturpolitisk synvinkel. anser det olämpligt att permanentanknyta visning av kvaUtetsfilm till befintliga biografer, som ingår i ettkommersiellt system. Den samhällsstödda spridningen av kvalitetsfilm bör sålångt som möjligt ske vid sidan om det kommersiella distributionssystemet ochstyras av lokala krafter i stället för genom en central filmsättning iStockholm. Utredningen föreslår därför att ekonomiskt stöd lämnas avkommunerna och staten för att främja tillkomsten av lokaler för visning avkvalitetsfilm på olika platser i landet. Kommunen eller föreningslivet börtiUhandahålla själva visningslokalen. Kommunen bör svara för det årligadriftunderskotlet. Det statliga stödet skall ha karaktären av stimulansbidragför att få i gång och påskynda verksamheten. Stödet bör utgå för att täckakostnaden för inredning och utrustning av lokalen. Ett villkor för statsbidragskall vara att visningsverksamheten drivs utan vinstintresse. Om lokalen iframtiden kommer att användas på radikalt annorlunda sätt än för visning avkvalitetsfilm bör viss återbetalningsskyldighet ifrågasättas. Utredningen föreslår att de statliga bidragen utgår i formav direkta statsanslag med . Inrättandet avsamhällsstödda biografer bör betraktas somförsöksverksamhet. Utredningen räknar med minst 150 biografer underförsöksperioden, varav dock högst ett 50-tal torde bli aktuella förstimulansbidrag. Statsanslagen skulle alltså uppgå tillomkring 7,5 milj. kr. Enligt utredningens mening bör man inrikta sig på enspeciell typ av mindre lokaler, vilka skall vara utformade så att de ocksåfungerar som samlingslokaler och så att en integrering med andra aktiviteterblir möjlig. De tekniska förhållandena bör vara fullgoda. Utredningen anser att man bör eftersträva en organisationav verksamheten som bygger på enskilda människors och gruppers initiativ,aktivitet och medbestämmande. Verksamheten måste därför förankras på det lokalaplanet i samverkan med de olika organisationerna på platsen. Kommunen skall utse huvudman för verksamheten. I de flestafall torde det bli den lokala folketshusföreningen. Huvudmannen bör se till attdet inrättas ett lokalt programråd vilket skall arbeta för att öka intressetför kvalitetsfilmen. I detta syfte bör rådet ordna studier, diskussioner ochkontaktverksamhet med skolan och föreningslivet. Rådet bör lämna huvudmannenförslag tiU program för kvaUtetsfilmvis-ningen. Huvudmannen skall vara bundenav förslaget. Programråden bör ha en så allsidig representation sommöjligt för organisationer och enskilda som har intresse för kvalitetsfilm. Irådet bör ingå företrädare för huvudmannen, skolväsendet, kulturnämnden, filmstudiossamt bildnings- och ungdomsorganisationer. Publiken skall ha möjlighet attföreslå en eller flera företrädare. Visningsverksamheten bör baseras på biljettförsäljning påvanligt sätt utan bindning till medlemskap eller abonnemangsystem.