prop · FZ03164 · 1975-12-31 00:00:00 — I beslutet kan förordnas att detskall lända till efterrättelse . Beslut i fråga som avses i 40 5 MLländer till efterrättelse , om inte annat förordnas (49 5 ML). Hälsovårdsstadgan(1958:633, ändrad senast 1972:675) (HS) innehåller materiella bestämmelser somsyftar till att hindra att sanitär olägenhet uppkommer. Där finns bestämmelserom bl. a. bostäder, lokaler av olika slag, vattenförsörjning, vatten- ochluftförorening, anläggning och upplag för industriell verksamhet. HS gällerinom både tät- och glesbyggda områden. 1 vissa hänseenden gäller strängarebeslämmelser för område med fastställd stads- eller byggnadsplan, s. k.hälsovårdstätort. Det ankommer på hälsovårdsnämnden att utöva den närmastetillsynen över den allmänna hälsovården inom kommunen (2 5)- 1975/76:164 119 I14 kap, HS finns beslämmelser om hälsovårdskontroll, enligt vilka hälsovårdsmyndigheternapå olika sätt kan ingripa mot missförhållanden. Enligt en inledande, allmänbestämmelse(71 5) fär hälsovårdsnämnd antingen eller efter rådeller uppmaningar och skäligt anstånd meddela föreläggande och förbud somanses behövliga för efterievnad av bl, a. HS och lokal hälsovårdsordning.Närmare bestämmelser om vad hälsovårdsnämnds beslul enligt 71 5 kan avse ges i72 5- Där nämns bl, a. föreläggande att vidta åtgärd för altundanröja bristfällighet hos byggnad eller annan egendom och förbud mot attanvända lägenhet eller lokal för avsett ändamål lill dess förekommandebristfällighet har undanröjts. Föreläggandeoch förbud kan allt efter omständigheterna riktas mot ägare ellernyttjanderättshavare eller mot bådadera (73 5)- kan enligt 75 5föreskriva vite för underiåtenhet att rätta sig efter föreläggande ellerförbud. Om någon underiåter all utföra arbete eller vidta åtgärd som åliggerhonom enligt bl. a. HS eller lokal hälsovårdsordning, kan nämnden under vissaförutsättningar låta verkställa arbetet eller åtgärden på den försumligesbekostnad. kan förordna att dess beslut skall lända tillefterrättelse utan hinder av förd klagan (86 5). 3 förslag och remissyttranden över detta Isitt betänkande Markanvändning och byggande (SOU 1974:21) redovisarbygglagutredningen de principer som enligt utredningens mening bör läggas tillgmnd för den framtida plan- och byggnadslagstiftningen. Uiredningen tar därvidupp bl. a. frägan om påföljd vid överträdelse av lagstiftningen (s. 385 och386). Utredningenkonstaterar att ett vanligt brott mot gällande byggnadsbestämmelser är attbyggnad uppförs ulan att erforderiigt byggnadslov sökts. Erfarenheterna harenligt utredningens mening visat att de nuvarande påföljderna är otillräckligaför att avhålla frän sådant olovligt byggande. Utredningen konstaterar vidarealt det inom ramen för ett system av den typ som föreslås i betänkandet är ommöjligt ännu viktigare att olovligt byggande kan beivras på ell meningsfulltsätt. Utredningen anser därför att andra och strängare påföljder börföreskrivas i blivande byggnadslag. Vidolovligt byggande är ofta del väsentligaste intresset att få bort det somuppförts. Enligt bygglagutredningens mening bör tyngdpunkten i ett framtidapåföljdssystem ligga på regler som tillgodoser detta intresse. Ansvaret föratt åtgärder vidtas bör i första hand ligga på som det primäralillsynsorganet. Enligt utredningen bör reglerna till att börja Prop.1975/76:164 120 medsjälvfallet ge nämnden möjlighet att vid vite förbjuda att olovligt påbörjatbyggnadsarbete fortsätts. Då det gäller situationerdå samhället först i efterhand upptäcker det olovliga byggandet kan man enligtutredningen skilja pä olika fall. Ofta är det uppenbart att det olovligtuppförda inte kan tillåtas stå kvar. För dessa fall anser utredningen att nämndenbör ha befogenhet alt vid vite ålägga den byggande att på egen bekostnadbortskaffa det olovligt byggda vid äventyr att detta eljest genom nämndensförsorg bortskaffas på den byggandes bekostnad. Denna påföljd bör kunnatillämpas oberoende av eventuella straffrättsliga påföljder. Tillämpningen avnu gällande handräckningsbestämmelser i har enligt utredningen i avsevärdgrad försvårats pä gmnd av att verkställigheten förhalas genom överiåtelse avfastigheten. I likhet med vad som gäller beträffande uppruslningsåläggande ochanvändningsförbud enligt bostadssaneringslagen (1973:531, ändrad senast1974:821) anser utredningen att beslut om rivning av olovligen uppförd byggnadbör gälla även mot ny ägare av fastigheten. Ivissa fall kan det enligt utredningen vara mera tveksamt om det olovligtuppförda kan få vara kvar. Vid en legal efterprövning kan det kanske visa sigatt det olovligt uppförda kan tillåtas stå kvar, måhända efter vissa ändringar.1 sådana fall anser utredningen att bör ha möjlighet att, innanandra åtgärder vidtas, bereda ägaren tillfälle att ge in ansökanom lov till företaget. Om ansökan inte inkommer inom föreskriven tid eller ombyggnadslov inte beviljas, bör enligt utredningen ha möjlighetatt förordna om rivning i enlighet med vad som sagts. Beviljas byggnadslovbör ha möjlighet att som villkor för detta föreskrivaskyldighet att vidta de ändringar av det uppförda som kan vara erforderiiga. Utredningenanser att det vid sidan av de här antydda reglerna bör finnas regler omstraffansvar för den som åsidosätter skyldigheten alt söka erforderiigtbyggnads- eller rivningslov. De nuvarande strafföesiämmelserna torde enligtutredningen böra föras över till en ny byggnadslag. Utredningen anser slutligenatt möjligheterna till faktiska ingripanden bör vara frikopplade från reglernaom straff rättslig påföljd och inte vara underkastade särskildapreskriptionsregler. Mångaremissinstanser understryker det angelägna i att man kommer till rätta med detolovliga byggandet. Enligt I tyderstickprovsundersökningar på en ökning av det olovliga byggandet i länet. I enundersökning som omfattade 538 fastigheter konstaterades att det på 408 avdessa fanns någon form av olovlig bebyggelse. 1 ett skärgårdsområde upptäcktes80 fall av nybyggnad - fördelade pä 44 fastigheter - där ansökan om byggnadslovinte hade gjorts. En viktig orsak till att Prop.1975/76:164 121 bebyggelseuppförs utan lov och oftast fär stå kvar är enligt alt mängabyggnadsnämnder har för små resurser för kontroll på fältet och även bristandeadministrativa möjligheter att verkligen engagera sig i ärenden om olovligbebyggelse. Vidare har information och upplysning till allmänheten inte gåttul i tillräcklig omfattning. I kombination med en svar-tillämpad och omständliglagstiftning, som tolkats på ett sätt som i första hand gynnat densom handlat olovligt, har följden blivit att de fiesta husen fått stå kvar.Nackdelen av varje enskilt fall har enligt av överprövandemyndigheter ofta underskattats, då man inte insett dess roll i ett störresammanhang där företeelsen genom sin mångfald kan vålla problem för markanvändningsplaneringenoch bl. a. la i anspråk t. ex. strandområden som annars avselts för framtidaallmänt nyttjande. konstaterar vidare att de låga straffsatsersom tillämpas inte har någon som helst avskräckande effekt ochatt preskriptionstiden gör att lagreglerna saknar praktisk betydelsedå det är vanligt alt ett ä två är kan gå innan olagligt uppförd bebyggelseupptäcks. Kommunförbundetanför att möjligheten till handräckning enligt 148 § BL är effektiv från densynpunkten alt prövning inte först behöver ske av domstol. Emellertid ärtillämpningsområdet för 148 § begränsat till de fall av överträdelse somåterfinns i 147 § BL. I andra fall fär man använda sig av befogenheterna i 70 §BS varvid domstolsprövning krävs, vilket anses vara en onödig omgång. Delomständliga förfarandet enligt nuvarande ordning påtalas även av fiera andraremissinstanser. i t. ex. anför ati myndigheiernasnuvarande möjligheter att genom vitesförelägganden, handräckning m. m. fä enolovligt utförd åtgärd (av beskaffenhet att inte kunna godtas i efterhand)undanröjd i förstone kan synas vara tillräckliga. Genom de generösabesvärsmöjlighelerna och genom myndigheternas långa handläggningstider samtinte minst genom överiåtelse av äganderätten lill den fastighet som omfattas avt. ex. ett vitesföreläggande sätts emellertid erfekliviieten i systemet näranog helt ur spel. Flertaletremissinstanser som yttrar sig i frågan framhäver det angelägna i att samhälletges bättre möjligheter att sätta stopp för det olovliga byggandet.Länsstyrelsen i framhäller särskilt viklen av att åtgärdersätts in för att lokalisera och ta bort olämplig bebyggelse så attden inte får status av "pågående markanvändning" och hindrar enkommande planläggning enligt bygglagutredningens lagförslag. Härvid börpersonella och ekonomiska resurser ställas till byggnadsnämndernas förfogandesamtidigt som BL och BS snabbt ändras enligt de intentioner sombygglagulredningen föreslagit i sitt betänkande. En hell ny markanvändningslagstiftningbör inte avvaktas. hälsar förslaget om effektivare lagstiftninggentemot olovligt byggande med tillfredsställelse. Det bör dock enligt verketgöras en skillnad på sådana byggen där lov hade kunnat beviljas och sådana därlov inte kan påräknas. En slor del av nuvarande olovliga byggnadsföretag tordeinnebära endast mindre åtgärder avseende till- och Prop.1975/76:164 122 ombyggnader,omfärgning av fasader m. m. Genom viss begränsning av byggnadslovsplikten inomen del områden borde kontrollresurserna enligt verket kunna koncentreras tillde mest väsentliga fallen. Även de statliga resurserna måste avstämmas motutökade arbetsuppgifter. Förslagetatt lagstiftningen gentemot det olovliga byggandet skall effektiviserasliljstyrks också av/w>7ö7;f/;öv'e/SA'rt«e or/? fi/efa/ie, riksantikvarieämbelel,naiuivårdsverkei, länsstyrelserna I , , , . och ,, , , , , , , ,, , , . , , , ,, . , och kommuner saml FöreningensSveriges kommunalafönvltningsjurisier. Svenska kommunal-tekniska föreningen ochFöreningen . Länsstyrelseni och samt kommun lillslyrker all tyngdpunkten ilagstiftningen läggs på att inom rimlig tid få del olovligt uppförda ellerutförda undanröjt. Denna inriktning av påföljdssysiemet synes förutsättas ävenav de remissinsianser som efterlyser effektivare regler för handläggningen avpåföljdsärenden. Kommunförbundeianser att man bör överväga att medge generell möjlighet till handräckning utanden begränsning av tillämpningsområdet till 148 § BL som f. n. gäller och utandomstolsprövning. bör vidare, sedan ett föreläggande vunnitlaga kraft, kunna direkt begära exekutiva åtgärder. Det ter sig enligtförbundet som en onödig omgång att nämnden skall behöva få befogenhetendomfäst. En annan begränsning i de nuvarande ålgärdsmöjligheterna består däriatt, vid underiåtenhet att utföra arbete eller vidta annan åtgärd enligt 70 §andra stycket BS, endast vitespåföljden står till förfogande.Påföljden att vid tredska åtgärden verkställes genom nämndens försorg på dentredskandes bekostnad bör enligt förbundet kunna ifrågakomma vid föreläggandeenligt båda de fall som omfattas av 70 § BS, Påföljden att åtgärd vidtas påvederbörandes bekostnad anses böra gälla även ny ägare. Allmänt bör man enliglförbundet sträva efter att i göriig män begränsa den dubbelprövning som skeri såväl administrativ som judiciell väg. Varje extra möjlighet att få ett åtgärdsbeslutprövat i den ena eller andra ordningen medför givetvis motsvarande tidsutdräktmed åtgärdens verkställande och leder då till del resultatet att tvångsmedletframstår såsom mindre effektivt. Liknande synpunkler framförs av Vilhelminakommun. Enligl i bör del övervägas altersätta förfarandet enligt 70 5 BS med ell handräckningsförfarande genomöverexekutor ungefär på sätl som anges i 148 5 BL, Handräckningsärenden bedömesi allmänhet vara av brådskande naturoch ges därför förtur idomstolsbehandlingen. LänsstyrelsenI Siockholms län anser att lagstiftningen bör ges en sådan utformning attmyndigheterna får starka möjligheter att snabbt få rättelse lill stånd. Som länkbara förbättringar av prövningssystemet nämner Prop.1975/76:164 123 länsslyrelsenekonomiskt stöd (förskoiteringsmedel) åt kronofogdemyndigheten för attsmidigare kunna effektuera ett handräckningsbeslut. Vidare föreslås en annantyp av lämplighetsprövning där husägaren själv skall bevisa företagetslämplighet från allmän synpunkt. Utgångspunkten för byggnadslovs- ochdispensprövning i efterhand bör enligt givetvis i princip varadensamma som om huset inte uppförts. Husets värde kan inte heller rimligen fäpåverka bedömningen, eftersom den som har råd att bygga ett dyrt hus i sä fallskulle få en fördel av detta. Eftersom erfarenheter frän tillämpning avföreskrifterna visar ett väsentligt hänsynstagande lill den kapitalinvesteringsom nedlagts i ett svartbygge, bör den nämnda principen enligt länsstyrelsenuttryckas direkt i lagtexten. anser att det även kan ifrågasättasom inte den princip som föreslagits av naturvårdskommitién genom tillägg i 37§ naturvårdslagen kan tillämpas generellt för olovligt uppförd bebyggelse.Förslaget, som lyder "Utbyte av brott som avses i denna paragraf skallförklaras förverkat, om det ej är uppenbart obilligt", avser bl, a. olagaläkt, olovligt uppförd bebyggelse eller anordning inom strandskydds- ellernaturreservatsområde. Innebörden skulle således bli att olovligt uppfördbyggnad eller anordning kan förklaras förverkad till statsverket. och i ifrågasätter om maninte bör införa en regel om förverkande. Ävenlänsstyrelserna i , , , , Kopparbergsoch , , Markaiyds, , , , Söderköpings.Tyresö. , , och kommuner samt Svenskakoininunal-iekniska jörenlngen och Föreningen alt det behövs effektivare handläggningsregler för ärenden med syfteatt sloppa olovligi byggande eller alt få bort det olovligt byggda. LänsstyrelsenI ifrågasätter om det inte vore en lämplig ordning att låtalänsstyrelsen döma ut viten - eventuellt i länsrätten - samt att förslagsvisinte medge besvärsrätt över beslutet om utdömande. Enligl meningkommer rättssäkerhetssynpunkterna även vid den föreslagna ordningen attlillböriigen beaktas. Samma handläggningsordning anses kunna tillämpasbeträffande förelägganden om verkställighet på den tredskandes bekostnad.Länsstyrelsen i anser alt det är angeläget att det införs enregel som säger att ärenden rörande korrektion av otillåtet byggande normaltskall behandlas med förtur. Enligt I få möjlighet att vid kraftigt verkande påföljd och begäran omhandräckning kunna sioppa vad som olagligen uppförs. Myndighetensbeslut bör enligt gälla utan hinder av förd klagan. kommunanser att de principer utredningen föreslär för att komma till rätta medolovligt byggande är riktiga. Dämtöver uttrycker kommunen den förhoppningen attdet överprövningsförfarande som oftast kommer lill stånd i dessa ärenden kangenomföras tämligen snabbt. Genom ett snabbt förfarande skulle antaletbesvärsärenden enligt kommunen troligen kunna komma att minskas då besvär oftasynes anföras 1975/76:164 124 endastav det skälet att man vill vinna tid. Därtill kommer att ju enolovligt uppförd byggnad lär kvarstå desto mindre brukar förståelsen för ettbeslut om rivning bli. föreslåratl möjligheterna att klagai högsta instans inskränks. I anslulning tillutredningens uttalande att självfallet skall ha möjlighet attvid vite förbjuda att olovligt påbörjat byggnadsarbele fortsätts erinrarhovrätten över och om att detta strider mot hittillsvarandeuppfattning om användningen av vite. Hovrätten fömtsätter därvid, att olagabyggnadsarbete även i fortsättningen skall vara belagt med straff Stadgandet i9 kap. 8 § att vite inte må föreläggas då straffar utsattgäller visseriigen inle förvaltningsrätten men enligt praxis används enligthovrätten inte vile då annan påföljd finns. Förslagel att beslut omatt olovligen uppförd byggnad skall rivas skall gälla även mol ny ägare avfasligheten tillstyrks av , länsstyrelserna i ,och , , och , . ,och koininuner samt Föreningen . Även hovrätten över och bilräderförslaget men ifrågasätter om inte ytteriigare åtgärder behövs för altförhindra förhalning av beslutade åtgärder. Sålunda kan effekten avföreläggande om underiåtenhet av olika slag, som inte kan få fortsätta -1, ex,bristande underhäll av byggnad, användning av fastigheten på ett för närboendestörande sätt - enligt hovrätten behöva förstärkas på enahanda sätl. Enligtlänsstyrelsen I bör övervägas om inle en officiellregistrering bör ske så att en köpare av en fastighet lätt kan fä upplysning omgällande föreläggande och förbud. Liknande synpunkter framförs av länsstyrelseni och kommun. Kalmaroch kommuner pekar på problemet med olovlig rivning. I sådana fallkan man knappast kräva att fä den uppförd på nytt. I de fall alt det är frågaom en kulturhistoriskt eller miljömässigt värdefull byggnad är det dessutomomöjligt att återskapa de lidigare värdena vid ett åter-uppförande. För de fallatt en olovlig och oönskad rivning uppdagas mäste det enligl kommunerna finnashandfasta möjligheter alt på platsen sloppa verksamhetensfortsättande. En rivning över måsle kunna åstadkomma starka påföljder. Länsslyrelsen I Stockholmslän anser att man bör införa höjda straffsatser och strängare straffmätning, vilketäven medför längre preskriptionstid. Dessulom börenligt innehavetav en olovligt uppförd byggnad kriminaliseras. Några remissinstanserpåpekar att de av bygglagulredningen föreslagna åtgärderna är otillräckliga.Härnösands kommun anser sålunda alt utredningen lämnar problemet medsvartbyggen olöst. Olofsiröms kommun framhåller att samhället inte ens i dagklarar av alll svartbyggeri och att frågan hur den föreslagna utökadebyggnadslovsplikten skall administreras, kontrolleras Prop.1975/76:164 125 ochregistreras kvarstår olöst. Liknande uppfattning framförs av iHalmstads kommun. Även och kommuner ifrågasätter om inteytteriigare skärpning av reglerna är nödvändig. förklarar att man inte är övertygad om att de avbygglagutredningen föreslagna åtgärderna är det bäsla sättet att komma tillrätta med problemet angående svartbyggen. Enligt förbundets erfarenhet tordebristema vara att hänföra till tillämpningen av gällande regler.Förbundet framhåller som exempel att en kommun efter det en byggnadsåtgärd,som enligt kommunens mening fordrar byggnadslov men för vilken sådant aldrigbegärts, meddelar rivningsföreläggande rörande till- eller ombyggnad av byggnadpå fastighet, vilken innefattas i kommunens ex-proprialionsansökan. Om kommunensålunda utnyttjar sina offentiigrättsliga befogenheter för att reducera sinaegna kostnader för fastighelsförvärv, synes detta enligl förbundet näppeligenöverensstämma med avsikten med att tillerkänna kommunen dennaoffentiigrättsliga behörighel. Förbundet ifrågasätter vidare om inte i självaverket kommunen får anses ha lämnat sitt tysta medgivande genom att man underden långa tid, som förflutit efter det "olovliga" byggandet intevidtagit några åtgärder för att beivra detsamma samt om inte det"olovliga" byggandet preskriberats. Om, såsom utredningenföreställer sig, strängare påföljder än bör införas när det gällerolovligt byggande, mäste också enligl förbundet i rättssäkerhetens intresseklarare regler än de utredningen skisserar införas, när byggnadslov erfordrasoch då så inte är fallel. Och dessa regler bör enligl förbundet självfalletgälla även när kommun, som privaträttsligt subjekt bygger. 4 Överväganden och förslag Demedel som samhället nu har för att upprätthålla efterievnaden avbyggnadsförfatiningarna är av dels straffrättslig, dels administrativ karaktär.Som framgår av remissyttrandena över bygglagutredningens l)etänkande ärkritiken stark mot det nuvarande systemet. Det är en nära nog allmänuppfattning bland de remissinstanser som yttrar sig i frågan att möjligheternaatt komma till rätta med det olovliga byggandet är otillräckliga. De avlänsstyrelsen i redovisade stickprovsundersökningarna ger enantydan om i vilken utsträckning sådant byggande kan förekomma. Resultaten ärsannolikt inte representativa för landet i dess helhet - inte ens för länet -men styrker kravet från bl. a. att åtgärder bör sättas in snarastmöjligt. Remissinstansernapekar på flera omständigheter som enligt deras mening bidrar till att systemetinte fungerar på ett tillfredsställande sätt. Det anförs sålunda bl. a. attmånga byggnadsnämnder har för små resurser för kontroll 1975/76:164 126 påtältet och bristande administrativa möjligheter att engagera sig i ärenden omolovligt byggande, alt förfarandet i samband med föreläggande, handräckning m.m, är omständligt, au reglerna nära nog kan sättas ur spel genom de möjligheteratt förhala förfarandet som den byggande har och att straffet för olovligtbyggande är alltför lågt. En remissinstans - i -påpekar t. ex. att de låga straffsatser som tillämpas f. n. inte har någon somhelst avhållande effekt och att den korta preskriptionstiden - - göratt strafföesiämmelserna saknar praktisk betydelse, eftersom det är vanligt attett ä kan gå innan olovligt uppförd bebyggelse upptäcks. Det är naturiigtvisvanskligt att med någon säkerhet uttala sig om orsakerna till att del olovligabyggandet har fått en sådan utbredning som det på många håll i landet tydligenhar. 1 en del fall beror del sannolikt på alt den byggande har bristfälligakunskaper både om byggnadslagstiftningens innehåll och om debyggnadsbestämmelser som gäller inom området. Det är troligen långt ifrånovanligt att en byggnadsåtgärd, som enligt BS är byggnadslovskrävande, av denbyggande uppfattas som så bagatellartad eller eljest av sådan beskaffenhet attdet framstår som osannolikt att den kan vara av någol intresse förbyggnadsnämnden. Det kan f, ö, vara tveksamt om den stora allmänheten harklart för sig att byggnadslovsplikten numera gäller i hela landet. Den tidigaregällande ordningen då byggnadslov krävdes i princip endasl inom område medfastställd plan eller med utomplansbestämmelser torde fortfarande leva kvarhos många. Ettannat inte ovanligt fall är att den byggande kontaktar personal diskutera den planerade åtgärden. Får han då det beskedetatt åtgärden visseriigen kräver byggnadslov men att något hinder mot lovsannolikt inte föreligger, uppfattas detta som liktydigt med ettbyggnadslov och ett klartecken att genomföra åtgärden, 1 de situationer som nuhar berörts kan man i stor utsträckning komma till rätta med del olovligabyggandet genom en förbättrad information om gällande bestämmelser, om syftelmed dessa och om uppgifter. Betydligt svårare är problemen ide fall som närmast åsyftas när man talar om olovligt byggande ellersvartbyggen, nämligen när den byggande medvetet åsidosätter gällandebestämmelser. Som har anförts ovan framhåller fiera remissinstanser attnuvarande påföljder inte haren tillräckligt avhållande effekt. De bötesstraffsom döms ut - om åtal över huvud taget kan väckas - uppges vara så låga alt deibland inte motsvarar ens de kostnader som är förenade med ansökan ombyggnadslov. Om byggandet inle innebär överträdelse av förbud som meddelats ieller med stöd av BL, är möjligheter all få lill slåndrättelse dessutom begränsad och fömtsätter ett omständligt förfarande. 1 det inledande avsnittethar framhållits att det har genomförts fiera reformer som syftartill att stärka samhällets kontroll över marken. Om dessa reformer skall fäavsedd effekt, kan man givetvis inte acceptera Prop.1975/76:164 127 attsamhällets planeringsinsatser motverkas genom att byggande sker utan denprövning som är fömtsätt i BL och BS. Olägenheterna är emellertid intebegränsade till planläggningssidan. Att byggnader eller byggnadsdelar uppförsutan byggnadslov innebär nämligen också bl. a. att de inte blir underkastadeden byggnadskontroll som prövning innebär. Det kan innebära t.ex. att kraven på hållfasthet, hygien och skydd mot brandfara inte blirbeaktade i tillräcklig utsträckning. Detnuvarande sanktionssystemet har varit i stort sett oförändrat i cirka 30 år.Det har således inte omfattats av den reformverksamhet som har förekommit inomandra delar av byggnadslagstiftningen och fyller uppenbariigen inte de kravsom man måste kunna ställa i dagens samhälle.