prop · FZ03136 · 1975-12-31 00:00:00 — a. godkännande av 1963 årsEuroparådskonvention om begränsning av flerfaldigt medborgarskap m. m. väcktesvidare två likalydande motioner (I: 978 och II: 1240).I dessa framhöUs att en ändring i medborgarskapslagstiftningen i enlighet medförslagen i motioneraa I: 16 och II: 65 skulle innebära attSverige i större utsträckning än hittUls kom att godkänna dubbla medborgarskapför barn . Detta borde emellertid vara förenligt med ,eftersom skyldighet att välja medbor- 1975/76:136 72 garskapenhgt motionärerna torde inträda . Motionärerna framhöU vidareatt för att inte någon tvekan skulle uppstå om våra framlida möjligheter attöverv'äga ändringar i den svenska medborgarskapslagstiftningen i enlighet medmotionerna I: 16 och II: 65, det torde vara nödvändigt att vidantagande av prop. 1968: 128 uttryckligen ansluter sig till vad i motionernaanförts om möjligheterna att vid ett godkännande av konventionen ändå kunnaföreta en översyn av den svenska medborgarskapslagstiftningen efter derUitiinjer som angetts i motionerna (I: 16 och II: 65). var ett motivuttalande av den art motionärerna föreslagit inteförenligt med konventionens allmänna syfte att minska antalet flerfaldigamedborgarskap. Utskottet ansåg sig därför inte böra tiUstyrka bifall tillmotionerna 1: 978 och II: 1240. Frågan förföU eftersom sammanjämkning avkamrarnas beslut inte befanns möjlig. Även i motioner tUl riksdag (I: 743 och II: 856) togs upp frågan om en översyn av bestämmelserna om medborgarskapför barn. Motioneraa överensstämde i sak med motsvarande motioner vid . Utskottet anförde i sitt utlåtande över motionerna (ILU 1969: 3) attdet inte hade frångått sin tidigare bedömning och avstyrkte bifall tillmotionerna. Vidare erinrade utskottet om att medborgarskapslagstiftningentillkommit genom nordiskt samarbete samt att de nordiska medborgarskapslagarnai allt väsentiigt överensstämde med varandra. Frågan om revidering av lagarnaborde därför behandlas i nordisk samverkan. Frågan förföll sedan sammanjämkningav kamramas beslut inte blivit möjlig. 1 motionerna I: 316 och II: 341hemställdes om en översyn av gällande bestämmelser beträffande medborgarskapför här i riket bosalla barn, av vars föräldrar endast den ena är svenskmedborgare. Utskottet framhåll (ILU 1970: 50) att det i praxis finns möjUgheteralt göra avsteg från de allmänna naturalisationsvillkoren på ett smidigt sättsom tillmötesgår ifrågavarande barns intressen. Att så är fallet framgick avden utförliga redogörelse som hade lämnats av i remissyttrande över deaktuella motionerna. Utskottet uttalade vidare att ett genomförande avförslaget skulle leda till dubbla medborgarskap i stor omfattning. Utskottetavstyrkte bifall till motionen. biföU utskottets hemställan. Vidareyrkades i motion II: 578 att i skrivelse tiU Kungl. 1. utredning syftande liU alt gealla i bosatta barn en lika ställning inom sociallagsttftningen, 2. att Kungl. Maj:t måtte verkaför tiUkomsten av en internationeUt samordnad medborgarskapslagstiftning. Utskottetuttalade (ILU 1970: 50), med hänvisning till familjepolitiska kommittén, attnågot initiativ från inte var erforderligt i 1975/76:136 73 frågaom det först nämnda yrkandet. Beträffande det andra yrkandet pekade utskottetpå att hade antagit en rekommendation till regeringarna i denordiska länderna att undersöka om man vid fastställande av medborgarskapkunde ta större hänsyn till principen om barnets intresse. Rådets juridiskautskott hade i det sammanhanget uttalat att det på ett senare stadium kanövervägas ett nordiskt initiativ på europeiskt plan för att söka vinna gehörför en ny syn på bamets sfällning i medborgarskapsrättsUgt hänseende.Utskottet ansåg det mot denna bakgrund inte påkaUat att tog någotinitiativ i det hänseendet som motionären yrkat. I motion 1975: 1739 hemsfäUes bl. a. att hosregeringen beg'är en översyn av MbL i syfte att i lagen likställa man ochkvinna. Möjlighet borde övervägas för barn med dubbelt medborgarskap att vid 18års ålder själv välja medborgarskap. I motionen anförs att laggrundar sig på härstamningsprincipen, varvid barnet anses imedborgarskapshänseende i första hand härstamma från fadern och i andra handfrån modern. Detta avsteg från jämsfälld-hetsprincipen meUan man och kvinnagrundar sig på önskemålet att undvika dubbla medborgarskap. Enligt motionärernahar dessa syften inte uppnåtts, då skilda länder tillämpar oUka principer förbarns arv av medborgarskap. En lämplig ordning borde därför vara att accepteradubbla medborgarskap fram tUl . 7.2Invandrarutredningens betänkande Invandrarna och minoriteterna (SOU 1974: 69) ,som tillsattes , har haft tiU uppgift att kartlägga invandrarnas ochminoritetemas situation i och att föreslå samhäUsåtgärder på skUdaområden för dessa grupper. Utredningen har varit parlamentariskt tillsatt. Invandrarutredningenavgav sitt slutbefäkande Invandrarna och minoriteterna (SOU 1974:69). Betänkandet, som har remissbehandlats, har lett till en proposition omriktlinjer för invandrar- och minoritetspolitiken m. m., vilken har antagits avriksdagen (prop. 1975: 26, InU 1975: 6, rskr 1975: 160).Invandrarutredningen har inle sett som sin uppgift att göra en aUmän översyn avMbL. Utredningen har emellertid efter en genomgång av reglerna för förvärv avsvenskt medborgarskap funnit anledning att ta upp vissa frågor tiU diskussion.Frågorna rör i huvudsak kravet på hemvist i , försörjningsmöjligheterför den som önskar få svenskt medborgarskap samt vissa problem i samband medbams medborgarskap. Utredningen,som ifrågasätter om inte tiden nu är mogen för alt anse att en icke-nordboredan efter fem års vistelse i landet hunnit växa in i samhällslivet i sådangrad att han kan upptas till svensk medborgare. 1975/76:136 74 föreslåratt kvalifikationstiden för icke-nordbor sänks från sju tUl . För nordborföreslås en sänkning av tiden från tre tUl . Utredningen har däremotinte föreslagit någon sänkning av hemvisttiden vid förvärv av svensktmedborgarskap efter anmälan enligt 10 § b) MbL. anser detmotiverat att Uksom ställa mindre krav i fråga om hemvisttidens längdnär det gäller medborgare i nordiskt land. Ifråga om försörjningsviUkoret, dvs. kravet att sökanden skaU ha möjlighet attförsörja sig och sin famUj, framhåller invandrarutredningen bl. a. följande.Kravet på försörjningsförmåga har blivit alltmer nyanserat tiU följd av denallmäima samhällsutvecklingen. Personer som i praxis inte anses uppfyllaförsörjningsviUkoret och inte heller dispenseras från det är, förutom personersom för sin försörjning är helt beroende av socialhj'älp, även personer sominte gör vad som skäligen kan beg'äras för att betala skatter, böter ellerunderhållsskulder samt slutligen hemmafruar i vissa fall. Till detta kommerenligt utredningen följande synpunkter. Att vid upprepade tillfällen utan lagaskäl försumma att betala skatter, böter eller underhåU bör snarare ses som envandelsfråga än en försörjningsfråga. a. anförtdetta som ett skäl att ta bort försörjnmgsvillkoret. Utredningenförordar att en s. k. spärregel mot statslöshet för barn införs, något sominnebär att barn fött av svensk mor inte i något fall skall bli statslöst.Slutligen vill utredningen få till stånd en praxisändring vid naturalisation avbarn efter ansökan av föräldrarna. bifalls sådan ansökan delsnär barnet automatiskt förlorar sitt utiändska medborgarskap vidnaturalisation, dels ock när barnet inte kan förlora sitt tidigaremedborgarskap vare sig självständigt eUer som biperson till sin utländskafader. Däremot upptas inte alla barn i en tredje gmpp, bestående av sådana bamsom inte kan förlora sitt medborgarskap självständigt men v'äl som bipersontill fadem. Utredningen anser att eftersom redan nu tUl svenska medborgareupptas bam som inte kan förlora sitt tidigare medborgarskap, praxis börliberaliseras även för denna resterande grupp av bara, så att de kan upptastUl svenska medborgare, även om de efter naturalisation kommer att ha tvåmedborgarskap. Vidremissbehandlingen av invandraratredningens befänkande tillstyrkte de flestaremissinstanserna de förslag till ändringar i MbL som framförts. Beträffandeförslaget om sänkning av kravet på hemvist i riket framfördes från vissa håUkrav på ytterligare utredning. a. framhölls att man borde avvaktautredningen om rösträtt. i anförde atttiden för anmälan enligt 10 § b) MbL också borde sänkas till fem eUer . 1975/76:136 75 8 överväganden och förslag 8.1 Inledning Medborgarskapslagen(MbL) har tUfämpats . har under denna tidändringar i sak genomförts i lagen. I olika sammanhang har förslag väckts om enöversyn av medborgarskapslagstiftningen eller begränsade ändrmgar i denna. Iriksdagen har sålunda vid flera tUlfällen väckts motionerom ändringar i MbL. Sålunda har lagts fram förslag omatt utlänning, som vistats i landet eUer, i fråga om nordbo,, skall kunna få svenskt medborgarskap. I en motion har'även föreslagits att svenskt medborgarskap skall kunna förvärvas avutomnordisk medborgare hemvist här. Den medborgarskapsrättsUgaställningen för barn med svensk moder och utländsk fader har varit föremål förupprepade motioner och . ,som har haft i uppdrag att kartlägga invandrarnas och minoritetemas situationi och att föreslå samhäUsåtgärder på olika områden för dessa grupper,har inte sett som sin uppgift att göra en aUmän översyn avmedborgarskapslagstiftningen. Som tidigare angetts har utredningen emeUertidvid sin kartläggning funnit skäl att ta upp vissa frågor som rörmedborgarskapslagstiftningen. Utredningen har sålunda föreslagit ändradebestämmelser i fråga om kraven på viss tids hemvist i ochförsörjningsförmåga för att utlänning skall kunna naturaUseras. Vidare harbehandlats frågan om barns medborgarskap i vissa faU. Invandraratredningen hardäremot inte föreslagit några ändringar beträffande anmälningsförfarandet. Motbakgrund av de förslag som sålunda väckts har det bedömts lämpligt att närmarebehandla vissa frågor om ändring i MbL inom ramen för endepartementspromemoria. Under arbetet har samråd ägt rum med representanter förDanmark, och . Detkrav på hemvist i som faststäUdes lag hade tiU-lämpats ipraxis . medborgarskapslag föreskrevs visserligen femårs hemvist, men i praktiken hade så kommit att tiUämpas endast förnordiska medborgare. För utomnordiska medborgare krävdes , vUket ocksåblev den tid som de nordiska delegaterna kunde enas om betänkande. Enligt6 § andra stycket MbL kan i vissa faU undantag ske från de villkor somuppställts i paragrafens första stycke, nämligen om det medför gagn för riketatt sökanden blir svensk medborgare eller om sökan- 1975/76:136 76 denförut ägt svenskt medborgarskap eller är gift med svensk medborgare. Detsammagäller om det eljest med hänsyn till sökandens förhållanden föreUggersärskilda skäl för att han får svenskt medborgarskap. I fråga om dansk, finsk,isländsk eller norsk medborgare kan, 'även om annat särskilt skäl inteföreligger, undantag ske från kravet hemvist i . De i 6 §angivna dispensmöjlighetema har i stor utsträckning tillämpats i fråga omkravet på hemvisttidens längd. Sammanfattningsvis har följande dispenspraxistillämpats i fråga om hemvisttidens längd. Densom är gift eller sammanboende med svensk medborgare naturaliseras efter fyraårs vistelse här och äktenskap eller sammanboende. För nordiskamedborgare krävs numera endast vistelse i riket. Är sådan medborgaregift eUer sammanboende med svensk medborgare fordras vistelse här ochett års 'äktenskap. Kravet på hemvist varierar, när dispens meddelas på grundav "särskUda skäl". Denna dispensgrand tiUämpas bl. a. i fråga omutlänning som för att erhålla svenskt medborgarskap måste ansöka om befrielsefrån tidigare medborgarskap liksom i fråga om äldre personer, statslösa och ivissa faU politiska flyktingar. Densom måste ansöka om befrielse från sitt hemlands medborgarskap upptasregelmässigt vistelse med hänsyn tUl att det som regel tar långtid att bli befriad från detta. Personer får i allmänhet svensktmedborgarskap vistelse här. Detsamma gäller statslösa ochpolitiska flyktingar, n'år starka humanifära skäl föreligger. Föreligger intesådana skäl krävs i fråga om statslösa hemvist i . Lagenshemvistkrav blir mot bakgrund av vad som sagts nu i praktiken intetUlämpligt på andra sökande än sådana som i samband med naturalisation förlorarsitt tidigare medborgarskap, exempelvis sökande från flertalet västeuropeiskaländer, samt politiska flyktingar, vilka naturaliseras utan krav på befrielsefrån sitt hemlands medborgarskap. Somframgått av avsnitt 3.1 har vid tiUämpningen av MbL:s bestämmelser om krav påhemvist i riket viss lid vid naturalisation utvecklat sig en fast och i vissah'änseenden långtgående dispenspraxis. har MbL:sdispensmöjligheter kommit att tillämpas på aUtfler kategorier sökanden.Utvecklingen har lett till att lagtexten i allt mindre grad ger en rättvisandebild av gällande rätt. Rent allmänt kan det sägas vara av vikt attlagstiftningen, när detta är möjligt, ger uttryck för det verkliga rättsläget.SärskUt viktigt är detta i fråga om lagstiftning som är av direkt intresse fören stor krets av enskilda människor, som fallet är med MbL. Vad som sagts nutalar redan i och för sig för att sådana ändringar görs i MbL, attbestämmelserna närmare anknyter till rättstUl-lämpningen på området. Även om såsker måste dock 'även 1975/76:136 77 finnaskvar möjlighet att i olika hänseenden meddela dispens från lagensbestämmelser. INorge och krävs liksom i hemvist för naturalisation avutomnordiska medborgare. I FiiUand är kravet däremot . Även i ett flertalvästeuropeiska länder är kvalifikationstiden . Den senare tidsgränsen fårfömtsättas vara grimdad på bl. a. en bedömning av hur det normalt tarför en invandrare att anpassa sig tiU förhållandena i det nya landet. Motden bakgrunden ter sig kravet hemvist i som onödigtlångtgående. De huvudsakliga skälen för en eventueU ändring hänger emellertidsamman med de ändrade förutsättningarna för en utlännings möjligheter att växain i svenska förhåUanden. Sverigehar tagit emot ett stort antal invandrare. Invandringen varsärskilt stor . 1 vårt land har under senare årgenomförts en rad åtgärder för att anpassa invandrarna tUl svenskaförhållanden. Här skaU nämnas några. Genom lagstiftning 1972 och 1973tillförsäkrades invandrare på den svenska arbetsmarknaden rätt tiU ledighet ochlön vid deltagande i svenskundervisning. För de invandrare som inte omfattasav denna lag finns ett omfattande utbud av avgiftsfria språkkurser, somanordnas av studieförbunden. Inom ramen för arbetsmarknadsutbildningen gesundervisning i svenska som förberedelse till yreksutbildning. Studieförbundenanordnar vidare studiecirklar i särskild samhällsundervisning. Kontaktkurserför hemarbetande invandrarkvinnor har anordnats försöksvis. Isamband därmed har förekommit uppsökande verksamhet och hjälp med barntillsyn.Försöksverksamhet med förskoleaktiviteter för invandrarbarn pågår på vissaorter. I ett 50-tal kommuner har särskilda invandrarbyråer inrättats för attunderlätta den enskilde invandrarens kontakt med samhällsorganen. Undersenare började samhällsorganen och de störreorganisationerna i ökad utsträckning att vidta särskilda åtgärder i syfte attinformera invandrarna om rättigheter och skyldigheter på skilda områden och omservice av olika slag. Dessa informationsinsatser har tagit sikte dels påväntade invandrare tUl dels på personer som redan invandrat hit. Senasthar förslag till ytterUgare åtgärder lagts fram genom prop. 1975: 26. a. dessa åtgärder har invandraren fått möjlighet att snabbare än förrinlemmas i det svenska samhäUet. Det kan därför sättas i fråga om den i lagenföreskrivna kvalifikationstiden, som tillkom då åtgärderna förinvandrarna hade en blygsam omfattning, är motiverad. I principbör kravet på hemvisttidens längd inte sättas högre än vad som behövs för attutlänningar i allmänhet skall hinna inlemmas i det svenska samhället. Desynpunkter som anförts får anses tala för att kvalifikationsti- 1975/76:136 78 denvid naturalisation bör sänkas. I har väckts motioner om att sänkatiden tiU för utomnordiska medborgare och tiU för nordiskamedborgare. Vid ett tUlfälle har förslag framförts om att sänka tiden tiU treår för utomnordiska medborgare. Invandraratredningen har för sin delföreslagit en kvalifikationstid för utomnordiska medborgare och tvåår för nordiska. Fråganär då hur lång tids hemvist som bör krävas. En utgångspunkt utgör detförhållandet att dispenser i fråga om hemvistvUlkoret som regel inte sträckersig fångre 'än tUl att hemvist krävs. Härvid bortses från den dispenssom lämnas den som är gift med svensk medborgare. Dispenspraxis i vårt landtorde bl. a. bygga på den bedömningen, att det i allmänhet krävs åtminstone femår för att utomnordisk mvand-rare skall hinna växa in i det svenska samhäUet.Det bör även nämnas att en femårstid 'är vanligt förekommande vid naturalisationi Tänder med omfattande invandring. Iriksdagen har, som tidigare framgått, väckts förslag om fyra årskvalifikationstid, främst med hänsyn till önskemålet att ge invandrarnamöjlighet att utöva politiska rättigheter. Tiden tordedock inte nu vara mogen för en sådan sänkning av den föreskrivna hemvisttiden.Det nämnda önskemålet tillgodoses f. ö. i viss mån genom att rösträttför invandrare genomförs (prop. 1975/76: 23). Invandrarutrednmgens förslag omen sänkning till synes mot bakgrund av det ovan anförda vara välgrundat. Detföreslås därför sådan ändring i 6 § första stycket MbL, att utlänning iallmänhet kan naturaUseras sedan han haft hemvist här i riket. Förde nordiska medborgarna finns i 6 § andra stycket MbL möjlighet att medgedispens från vilUcoret om sju års hemvist, 'även om det inte föreUgger någrasärskilda skäl. Som tidigare nämnts krävdes i praxis vistelse förnordbor vid den nuvarande lagens tUlkomst. Denna praxis bestod fram tiU år1969, då kravet på hemvist för nordbo sänktes till (prop. 1968: 128).Departementschefen hade visserligen redan vid MbL:8 tillkomst för sin delansett att det för nordbor räckte med vistelse, men han ansåg sig dåmte kunna ta stäUning till om en så som var lämplig som aUmänregel. har de nordiska länderna genom det s. k. Helsingforsavtaletöverenskommit att underlätta för medborgare i ett nordiskt land att förvärvamedborgarskap i annat nordiskt land. Invandraratredningenföreslår att kravet på hemvisttid för nordbor s'änks till . Förslagetmotiveras med de nordiska Vändemas gemenskap i fråga om kultur samt desslikartade samhäUsförhåUanden. Förslag om sänkning tiU har ävenframförts av . Rådet anför samma motivering. Viden sänkning av det allmänna hemvisttidskravet till talar 1975/76:136 79 övervägandeskäl för att också kravet på hemvisttid för nordiska medborgare sänks. Tidenbör sänkas från nuvarande tre tiU . I samband därmed föreslås, att i 6 §första stycket förs in en uttrycklig bestämmdse om det särskUda hemvistkravetför dansk, finsk, isländsk eUer norsk medborgare. 8.2.2Hemvistkravet vid förvärv av svenskt medborgarskap efter anmälan enligt 10 §b) MbL Enligt10 § MbL kan regeringen efter avtal med , , eller Norgeförordna om tUlämpning av bestämmelserna i 10 § a)c) MbL. Sådana avtal haringåtts mellan och de övriga nordiska länderna utom . Enligt10 § b) MbL kan medborgare i fördragsslutande stat efter hänvändelse tilllänsstyrelsen i det län där han är kyrkobokförd skriftligen anmäla sin önskanatt bli svensk medborgare, under förutsättning att han förvärvat det danska,finländska eller norska medborgarskapet på annat sätt än genom naturalisation,att han fyllt , att han bott i riket samt att han inte under dennatid har dömts till fängelse. Dennuvarande kvalifikationstiden tillkom , då tiden s'äiiktes från tio . Medborgare i annat nordiskt land förvärvar i flertalet fall svensktmedborgarskap efter anmälan, trots att i detta faU jämfört med förvärv genomnaturalisation fordras mer än dubbelt så långt tids hemvist här. (Se fig. 10.1sid. 347 i SOU 1974: 69). Förv'ärv av svenskt medborgarskap genom anmälan ärfördelaktigt från bl. a. den synpunkten att den formeUa behandlingen är enkel.Det finns anledning att även i fortsättningen underlätta för nordiskamedborgare att erhålla svenskt medborgarskap på detta sätt. Vadsom sagts nu talar för att hemvisttiden också i detta faU sänks till fem år.Ett ytterligare skäl är att hemvisttiden i anmälningsfaUen numera är densammasom den i 6 § MbL föreskrivna hemvisttiden i natu-ralisationsfallen och att detär rimUgt att de båda tidsfristerna också i fortsättningen överensstämmer medvarandra. Ensådan ändring föratsätter att nytt avtal träffas med , ochNorge om tillämpning av 10 § b) MbL i dess nya lydelse. 8.2.3Dispenspraxis efter en lagändring Ensänkning av kravet på hemvisttidens längd medför att man måste ta ställningtill om vissa nu förekommande fall av dispens efter sänkningen alltjämt skallkomma i fråga. I sådant faU får vidare övervägas efter viUicn tidnaturalisation tidigast skall ske. I det följande görs en genomgång från dennautgångspunkt av de dispenser som medges med stöd av 6 § andra stycket MbL. Dispensgrundengagn för riket har som tidigare nämnts tiUämpats mycket restriktivt ochpraktiskt taget endast i förhållande tUl hemvist- 1975/76:136 80 villkoret.Det är inte möjligt att generellt ange hur lång tids hemvist som i dessa fallhittUls har fordrats. har dispensgrunden knappast alls använts,varken av eller av regeringen. En sänkning av hemvisltiden torde under aUaomsfändigheter inte påverka denna dis-pensgrund. Dispensgrundenförut ägt svenskt medborgarskap tillämpas bl. a. på hemvändande emigranter,huvudsakligen svenskamerikaner. Dessa naturaliseras efter det attde åter tagit hemvist i . Inte heller i dessa fall påverkasdispenspraxis av en sänkning av den i MbL föreskrivna hemvisttiden. Dispensgrundengift med svensk medborgare tUlämpas ofta. Vid utlännings giftermål med inföddsvensk medborgare reduceras kravet på hemvisttid förhållandevis mycket. Härvidkrävs dock att äktenskapet har viss varaktighet. Som angetts innebär gällandepraxis att hemvist i riket krävs och att äktenskapet skallha varat . Har sökanden vistats i riket, kankravet på äktenskapets längd reduceras. För den som blir upptagen till svenskmedborgare under villkor att han erhåller befrielse från sitt hemlands medborgarskapminskas kravet på hemvist ytterligare något. Utländsk kvinna som är gift medutomlands bosatt svensk medborgare kan naturaliseras utan krav på hemvist iSverige. I sådant faU skall dock äktenskapet ha varat under tid som motsvararlagens krav på hemvisttid. Makarna skaU dessutom vara bosatta utanför hustrunshemland. Samma praxis tillämpas i fråga om sammanboende. Ävenom MbL:s krav på hemvisttid sänks till , innebär nuvarande dispenspraxisen extra förmånlig behandling för den som är gift eller sammanboende med svenskmedborgare. Förmånen blir emellertid avsevärt mer begr'änsad än fömt.Bakgrunden till att den som är gift med svensk medborgare kan naturaliserasefter avsevärt än annan är den, att utlänningen i detta fall gessärskilt gynnsamma förutsättningar för att växa in i svenska förhållanden.Anses det nu motiverat att sänka det allmänna kravet i fråga om hemvisttidfrån sju till , synes vad nu nämnts böra leda tUl att kravet påhemvisttid sänks ytterligare i 'åktensfcapsfallen. Vid en sänkning av detgenerella kravet på hemvisttid bör därför kvalifikationstiden för den som ärgift eller sammanboende med svensk medborgare dispensvägen sänkas ytterligare.I fråga om medborgare i annat nordiskt land torde i aUmänhet saknas skäl attgodta kortare tids hemvist än , även om sökanden är gift med svenskmedborgare. Dispensgrundensärskilda skäl innefattar som ovan påpekats flera olika sökandekategorier.Tidskravet varierar. För de kategorier för vUka dispens f. n. lämnas efter enhemvisttid som är Uka lång som eUer längre än den tid som föreslås gäUa£;nligt lag torde dispens i många fall inte längre vara påkaUad. En alhnänsänkning av hemvistkravet tUl fem år 1975/76:136 81