prop · FZ0311 · 1975-12-31 00:00:00 — Det kanexempelvis av arbetstekniska skäl vara omöjligt atl verkställa enmer omfattande eftersökning fastän ett beslut härom i och för sig kan fattasutan omgång. Det kan också vara så att granskningsmannen har anledning sätta ifråga om inte ett visst utrymme är att hänföra till privatsektorn, där delkrävs domstolsbeslut för att eftersökning skall få äga rum. 9 Regeringen 1975/76. Prop.1975/76:11 130 ningsmannenkan också stå inför behovet alt utverka tillstånd till eftersökning iprivatutrymmen. Under sådana omständigheter har han att tillgripa försegling iavvaktan på att eftersökning kan ske. Situationen kan också vara sådan attgranskningsmannen för tillfället bör avstå från en så ingripande åtgärd, som eftersökningmånga gånger kan innebära, och i stället använda sig av försegling. Iparagrafens första stycke andra punkten föreskrivs att beslut om försegling fårfattas om bevismedel inte lämpligen kan föras från den plats, där det harpåträffats. Förseglingsåtgärden lår här närmast ses som en form av arbetstekniskthjälpmedel. Villkoren för beslut om försegling i den nu behandlade situationenkan sägas vara av två slag. Fördet första måste det kunna avgöras atl bevismedel i lagens mening finns iförvaret eller utrymmet. Om det kan fastställas att visst befintligt materialutgör bevismedel hindras inte beslut om försegling av att åtskilligt annatmaterial flnns i förvaret eller utrymmet i fråga. Detandra villkoret för beslut om försegling enligt första stycket andra punkten äratt bevismedel "inte lämpligen kan föras från den plats, där det harpåträffats". Den granskade eller annan som berörs av granskningen förebärt. ex. skäl för att lå granskningsmannen aU tillfälligt avbryta en pågåendeförsta genomgång av ett större räkenskapsmaterial i den granskades lokaler.Granskningsmannen kan då besluta om den mindre ingripande åtgärden förseglingi stället för att tillgripa beslag eller eftersökning. Det kan också vara såatt granskningsmannen har vissa misstankar om att den granskade ämnarförvanska eller undanhålla bevismaterial men finner alt han medhänsyn till den enskildes intressen inte bör ta bevismedel i beslag därför attdessa då i normalfallet måsle föras från platsen. Det kan då ibland varalämpligare att fortsätta arbetet i den granskades lokaler och därvid föflitasig på den säkerhet som förseglingsinslitutel ger. Ett annat fall är för handennär granskningsmannen direkt vägras att ta med sig be-vismateflal menförhållandena talar för att granskningen kan genomföras om den åtminstone tillsvidare kan företas i den granskades egna lokaler. Det kan vidare visa sigpraktiskt omöjligt för granskningsmannen att transportera bort ettmera omfattande bevismaterial som har överlämnats frivilligt. Sammanfattningsviskan sägas att beslut om försegling i de nu föreliggande situationerna ipraktiken ofta kommer atl grunda sig på en viss s. k. sabotagerisk trots attsådan risk inte uttryckligen har angetts som villkor för bestämmelsenstillämpning. Inte sällan torde beslutet kunna motiveras av att detgranskningsarbete, som av en eller annan anledning utförs i den granskades egnalokaler, bör från säkerhetssynpunkt i möjligaste mån vara likställt med detfall då arbetet utförs på granskningsmannens tjänsterum. Enligtparagrafens andra stycke skall beslut om försegling av förvar eller uirymme,där beslagtaget bevismedel finns, fattas om bevismedlet lämnas Prop.1975/76:11 131 Det är här fråga om en obligatorisk förseglingssituation somuppstår så snart ett beslagtaget bevismedel lämnas kvar hos den granskade ellerombud för honom. Försegling måste då ovillkoriigen ske. Den verkställs på såsätt att bevismedlet placeras i ett förvar eller utrymme som förseglas. Eftersomverkställighet av beslut enligt 12 § första stycket skall genomföras så attden innebär minsta möjliga olägenhet för den som berörs av förrättningen börförseglingsbeslutet i första hand avse förvar. kan del dock av praktiskaskäl vara lämpligt att besluta om försegling av ett utrymme även om detbeslagtagna materialet i och för sig skulle kunna rymmas i ett förvar. Förseglingsbeslutetbehöver inle omfatta just det förvar eller utrymme, där det beslagtagnabevismedlet påträffats, även om det i regel faller sig naturiigast. I och medbeslaget disponerar nämligen innehavare inte längre över bevismedlet, varfördet kan flyttas till annat förvar eller utrymme. Självfallet måste det därvid varafråga om ett förvar eller utrymme, som bevismedlets innehavare eller ägareförfogar över men det kan också avse ett förvar som granskningsmyndighetentillfälligt ställer till förfogande. Beslagtagetbevismedel får lämnas kvar hos innehavaren endast om särskilda skälföreligger. Det framgårav 13 ! Därmed avses främst arbetstekniskaskäl. Det kan t. ex. vara onödigt eller förenat med svårigheter atttransportera ett omfattande material till myndighetens lokaler. Särskilt gällerdet om förrättningen antas kunna slutföras under en relativt kort tidrymd. Beslutom försegling i samtliga nu behandlade tre situationer avser alla typer avförvar och utrymmen. Beslutet är alltså inte begränsat till utrymmen, somanvänds för den granskades verksamhet eller till förvar, som finns i sådanautrymmen, i offenflig lokal hos myndighet eller på allmän plats. Ävenprivatutrymmen och andra utrymmen eller förvar, som allmänt sett saknaranknytning till den granskades verksamhet, får under angivna förutsättningarförseglas. Paragrafenanger villkoren för beslut om eftersökning. Sådant beslut kan avse förvar ellerutrymme och ger granskningsmannen möjlighet atl få tillgång till"dolda" bevismedel. Bestämmelserna har utformats så att beslutets omfauningskall kunna anpassas till den föreliggande situationens krav. 1 motsats tillvad som gäller för beslut enligt handräckningslagen, vilket i princip avseralla förvar och utrymmen tillhöriga den person beslutet riktar sig mot, skall ibeslut om eftersökning uttryckligen anges de utrymmen eller förvar där eftersökningavses skola ske. Paragrafenmotsvaras i huvudsak av 7 § utredningens lagförslag. Vissa sakliga ochredaktionella ändringar har företagits. Förstastycket anger villkoren för beslut om eftersökning i två olika ka- Prop.1975/76:11 132 legorierav utrymmen nämligen den granskades verksamhetslokaler och vissa tredjemanslokalermed anknytning till den granskades verksamhet samt i förvar, som påträffas i denu nämnda utrymmena, i myndighets lokal eller på allmän plats. Denförsta kategorin omfattar de utrymmen som den granskade använder för sinverksamhet. Begreppet verksamhet skall ges en vidsträckt tolkning. Därmed avsesinte endast förvärvsverksamhet i trängre mening utan i princip alla aktiviteterför vilka det föreligger uppgiftsskyldighet till ledning för fastställande avskatt, tull eller avgift enligt de i 1 § nämnda författningarna. Vidtaxeringsrevision eller annan granskning enligt TL ingår i begreppet verksamhetallt som kan hänföras lill någon av de förvärvskällor som nämns i kommunalskatlelagen(1928:370). Motsvarande tolkning av begreppet verksamhet skall göras vid andratyper av granskningar, för vilka lagförslaget gäller. Till verksamhet ilagrummets mening räknas givelvis även skyldigheten att föra och bevararäkenskaper eller annat grundmaterial. Medvilken rätt den granskade disponerar över utrymmet i fråga saknar betydelse idetta sammanhang. Det avgörande är att han använder utrymmet för sinverksamhet. Att det även nytflas av annan fråntar således inte utrymmet desskaraktär av verksamhetslokal för den granskades räkning. Ett kontorsrum som dengranskade hyr tillsammans med annan utgör således verksamhetsutrymme i nuangiven mening. Detsamma gäller exempelvis banklokal, där den granskade hyrbankfack som han använder för verksamheten. Om utrymmet endasttillfälligt används för verksamheten, kan det inte anses vara nu avsettverksamhetsutrymme. Fall kan dock tänkas där en motsatt bedömning fårgöras. Har t. ex. räkenskapshandling under en längre tidrymd förvarals i dengranskades bostad, vilken han normalt inte använder för sådant ändamål, bör förvaringsutrymmetanses som verksamhetsutrymme i lagrummets mening. Denandra kategorin utrymmen som avses i första stycket utgörs av sådana utrymmensom "yrkesmässigt användes av annan som har uppdrag för den granskade idennes verksamhet". Utrymmet måste utnytflas av tredje man på ettyrkesmässigt sätt. Han skall normalt utföra arbete där mot vederlag. Om hangör detta som självständig rörelseidkare eller i egenskap av arbetstagare ärdäremot utan betydelse i sammanhanget. Det krävs att tredje man "haruppdrag för den granskade i dennes verksamhet". Det kan här vara fråga omett uppdrag av stadigvarande eller tillfällig natur, som föreligger närgranskningen sker. Ettbeslut enligt första stycket fordrar yidare att del flnns "grundad anledningantaga" att utrymmet i fråga används för nu angivna ändamål. Del skallföreligga en hög grad av sannolikhet för atl så är fallet. Ett visst mått avtveksamhet i detta avseende får dock flnnas. Iallmänhet torde förhållandena vara sådana att det inte uppstår någon tvist medden granskade om vilken typ av utrymme det är fråga om. Prop.1975/76:11 133 t.ex. den granskade att ett visst rum som har direkt förbindelse med övrigautrymmen i en kontorsvåning inte används för hans verksamhet kan nog i regelkravet på "grundad anledning" anses uppfyllt så länge den granskadeinte lämnar en rimlig förklaring till sitt påslående. Särskilt när det gällerförvaring av räkenskapsmaterial kan det dock ibland vara svårt att avgöra om"grundad anledning" skall anses föreligga. Enbart den omständighetenatt den granskades räkenskaper inte finns i hans verksamhetslokaler, kan inteanses vara tillräckligt för att man skall ha grundad anledning anta attmaterialet förvaras i den granskades privatbostad. Finns inte andra omständigheter,som också pekar i den riktningen, bör privatbostaden inte hänföras tillverksamhetsutrymmen enligt paragrafens första stycke. Eftersökning bör isådant fall förutsätta beslut enligt lagrummets andra stycke. Denomständigheten att grundad anledning finns för att anta att exempelvisbevismedel normalt förvaras i den granskades privatbostad, innebär inte attalla utrymmen i bostaden anses vara verksamhetsutrymmen. Beslutet måste riktasig mot ett bestämt rum eller förvar i bostaden. Om underiag för sådant beslutsaknas kan eftersökning beslutas endast enligt andra styckets bestämmelser. Förstastycket innefattar också beslut om eftersökning i förvar, som påträffats iutrymmen av nu angett slag, i myndighels lokal eller på allmän plats. Vem somär ägare till förvaret eller av annat skäl förfogar över detta saknar betydelseom villkoren för beslut om eftersökning i förvaret är uppfyllda. Det ärsåledes möjligt alt besluta om eftersökning i ett skåp eller en portfölj, somfinns i exempelvis den granskades kontorslokaler, även om det är klart attförvaret tillhör tredje man. Föratt beslut om eftersökning i förvar eller utrymme, som avses i första stycket,skall få fattas, måste ytteriigare ett villkor vara uppfyllt. Det skall finnasen risk för att bevismedel kommer att undanhållas eller förvanskas. Prövningenav denna sabotagerisk kan göras efter samma riktlinjer som angetts ispecialmotiveringen till 5 !;. Beslutsfattaren behöver inle såsom vid beslut omförsegling enligt 6 ! ; första stycket första punkten skäligen kunna anta atlbevismedel finns just i del förvar eller utrymme som är föremål för hansbeslut. Det är fulll tillräckligt atl en allmän sabotagerisk kan konstateras.Därmed öppnas möjlighet att besluta om eftersökning i samtligaverksamhetsutrymmen och förvar av angivna slag. Andrastycket anger villkoren för beslut om eftersökning i utrymme, som inte kanhänföras till de i första stycket upptagna kategorierna av utrymmen, samt iförvar, som påträffas i sådant utrymme. Samma sabotagerisk som i första stycketmåste föreligga men dessutom fordras för beslut att det finns "grundad anledningantaga" att bevismedel finns i utrymmet eller förvaret i fråga. Tillutrymme enligt andra stycket hänförs till att börja med alla utrymmen, som dengranskade disponerar över men inte använder för sin verksamhet. Vidareinnefattas vissa tredjemanslokaler. Det är här i första hand fråga Prop.1975/76:11 134 omsådana lokaler, som innehavaren inte använder yrkesmässigt. Hit räknas också tredjemanslokaler,som används yrkesmässigt men saknar sådan anknytning till den granskadesverksamhet som avses i första stycket. Ettutrymme är således att hänföra lill andra stycket så snart det saknas grundadanledning anta att det används för sådana ändamål som anges i paragrafensförsta stycke. Gränsdragningen mellan första och andra styckels tillämpningsområdenbör ske efter de huvudlinjer som anvisats i specialmotiveringen till förstastycket. En riktpunkt för rättstillämpningen bör vara att vid tveksamhet anseandra stycket tillämpligt. Andrastycket avser även beslut om eftersökning i förvar, som påträffas i sådantutrymme som där avses. Ett skåp i den granskades bostad är således att betraktasom förvar enligt andra stycket, så snart det saknas anledning anta attutrymmet där förvaret finns används för verksamhet enligt första stycket. Uttrycket"grundad anledning" skall tolkas på samma sätt som motsvarandeuttryck i paragrafens första stycke. Det behöver således inte vara fulltklarlagt eller styrkt att bevismedel finns i förvaret eller utrymmet i frågamen starka skäl skall tala för att det förhåller sig på det sättet. Iparagrafen föreskrivs att beslut om säkringsålgärd skall hävas näråtgärden inte längre behövs för att säkra bevisning. En säkringsåtgärd fårsåledes äga bestånd så länge det är nödvändigt från processuell synpunkt. Detinnebär att beslut i princip kan vara i kraft fram lill dess den pågåendegranskningen lett till ett lagakraftvunnet avgörande i beskattningsfrågan. Bestämmelsen medför atl beslutsfiutarenoch även den som ytterst är ansvarig för granskningsärendet måste noggrantfölja ärendets utveckling så att beslutet hävs så snart skäl för atl behålladet inte längre finns. Av behörighetsreglerna 115 1; framgåratt vaflegranskningsman, som får besluta om säkringsåtgärd i granskningsärendet, ävenfår besluta om hävning av sådan åtgärd. Paragrafensutformning ger vidare vid handen att det inte finns någon skyldighet förbeslutsfattaren att av och till ompröva om ett redan meddelat beslut allflämtskall bestå. Den som berörs av beslutet är däremot oförhindrad att när somhelst anföra besvär mot beslutet enligt 25 § lagförslaget. Defall där hävningsbeslut måste fattas kommer att bli mer eller mindre vanligaberoende på vilken åtgärd det är fråga om. Gemensamtförde tre säkringsåtgärderna är att hävningsbeslut skall meddelas omlagliga förutsättningar för beslut inte längre föreligger men verkställighet avnågon anledning ännu inte har skett, 1 en sådan situation får givetvis intebeslutet hållas "svävande" därför atl man har anledning anta atl skälför säkringsålgärden kommer all föreligga längre fram, Etlbeslut om beslag som har fattats därför att bevismedel inte tillhandahållitsgranskningsmannen behöver inte hävas förrän beskaliningsmyn- Prop.1975/76:11 135 digheteninte längre behöver bevismedlet för bevisningen. Detsamma gäller om beslagethar grundats på sabotagerisk. Som tidigare nämnts sammanfaller den ytterstatidsramen för beslutets bestånd med det tillfälle då lagakraftvunnet avgörandeföreligger i granskningsärendet. Fall kan givetvis tänkas där säkringsbehovetupphör tidigare. Självfallet skall då beslutet hävas. I regelinnebär det att bevismedlet genast skall lämnas tillbaka till ägaren, om intede allmänna kontrollföreskrifterna - te. ; 3 mom. tredje stycket TL -ger myndigheten rätt att behålla det . Förseglingsinstitutethar som framgått utformats för att användas då mer ingripande åtgärder, såsom eftersökningmed efterföljande beslag inte kan äga rum, eller som ett arbetstekniskthjälpmedel. Av det skälet bör ett förseglingsbesluts praktiska genomförandenoggrant beaktas. Bryts förseglingen av behörig person är beslulel i principförbrukat. Ett nytt beslut krävs för atl förvaret eller utrymmet i fråga ånyoskall kunna förseglas. Ett undantag regleras 117 1; lagförslaget. Där sägs atlgranskningsman äger tillfälligt avlägsna förslulning som anbringats på grund avbeslut om försegling. Beslutom eftersökning är förbrukat så snart någon form av verkställighet på grundvalav beslutet ägt rum. Att genomföra fiera sådana förrättningar i samma utrymmeeller förvar på grund av ett och samma beslut bör således inte vara möjligl.Det gäller oavsett om förrättningen har gett önskat resultat eller inle. Ettbeslut om säkringsåtgärd gäller oavsett om straffprocessudlt tvångsmedel harbeslutats i ärendet. Det framgår av 271; lagförslaget. Den omständigheten allallmän åklagare har beslutat ta vissa handlingar, som utgör bevismedel ilagförslagets mening i beslag, medför således inte atl ett tidigare fattatbeslut om skalterättsligt beslag måste hävas. En liknande fråga kommer altbehandlas i kommentaren till 27! 8.6.4 Villkor för verkställighet Paragrafensaknar motsvarighet i utredningens lagförslag. l.förstastycket föreskrivs att beslut angående säkringsåtgärd får verkställasomedelbart. Den bestämmelsen ger uttryck för en allmän princip om verkställighetav processuella tvångsmedel som gäller inom vår lagstiftning. Enligt15 § iredje stycket lagförslaget skall den som har att övervaka granskningenöverpröva beslut om säkringsåtgärd, som har fattats av särskilt förordnadgranskningsman. Beslut, som skall överprövas, lår verkställas även omöverprövning inte har skett. Den omständigheten att besvär har anförts mot ettbeslut om säkringsåtgärd medför heller inte att verkställighetsmyndighetenmåste avvakta med förrättningen. Den domstol, som har att Prop.1975/76:11 136 prövasådana besvär, äger givetvis med stöd av 28 ! ; förvallningsprocesslagenförordna alt det överklagade beslutet tills vidare inte skall gälla och därmedhindra omedelbar verkställighet. Iandra stycket anges att länsskatterätts beslut om eftersökning i utrymme ellerförvar, som avses i 7 § andra stycket, får verkställas även om det vid förrättningenframgår att fråga är om utrymme eller förvar enligt paragrafens första stycke.Bestämmelsen innebär att förrättningsmannen inte behöver avbryta verkställighetav länsskatterätls beslut om eftersökning därför att han under förrättningensgång får klart för sig att det uirymme som beslutet avser i själva verket ärett verksamhetsutrymme. Något nytt beslut om eftersökning behöver inte fattasför att förrättningen skall få fortsätta. Paragrafenmotsvaras av 9 § i utredningens förslag. Vissa sakliga och redaktionellaändringar har företagits. l.försiastycket föreskrivs att den granskade skall beredas tillfälle att inställa sigtill förrättning, innan verkställighet av beslut om säkringsåtgärd äger rum.Möjlighet att närvara skall också beredas annan hos vilken verkställighetskall ske. Attfastställa vem den granskade är bereder i allmänhet inga svårigheter. Vad avserjuridisk person är det tillräckligt att någon legal ställföreträdare kallastill förrättningen. Sker förrättningen i elt handelsbolags lokaler är detsåledes tillräckligt att en av bolagsmännen bereds tillfälle att närvara. Medden granskade eller legal ställföreträdare för honom kan däremot intejämställas person, som lever i familjegemenskap med den granskade eller på grundav fullmakt eller anställningsförhållande äger företräda honom i skildasammanhang. 1regel torde det inte heller medföra några svårigheter att avgöra hos vem ellervilka en förrättning skall äga rum. Är det fråga om eftersökning i kontorsuirymmensom hyrs gemensamt av fiera kan det emellertid bli fråga om att kalla alla, somhar dispositionsrätt lill lokalerna, och således inte bara den som är föremålför granskningen. Dengranskade skall beredas tillfälle att närvara även om förrättningen inle äger rumi hans egna lokaler. Företas beslag av räkenskapsmaterial, som den granskadeförvarar hos sin revisor i dennes verksamhetslokaler, måste således båderevisorn och den granskade i princip ges möjlighet au inställa sig. Det sagdagäller givelvis också vid verkslällighel av säkringsåtgärderna försegling och eftersökning. Lagrummetanvisar inte på vad sätt de nu angivna personerna skall beredas tillfiille attinställa sig. Skriftlig kallelse är alltså inte nödvändig. Eftersom det ofta ärfråga om en mer eller mindre uttalad sabotagerisk från den granskades ellerannan inblandad persons sida, skulle en underrättelse i förväg Prop.1975/76:11 137 mångagånger äventyra verkställigheten. Det bör därför normalt vara tillräckligt altförrättningsniannen först på platsen för verkställigheten tar direkt personligkontakt med berörda personer eller söker komma i förbindelse med dem. Andrastycket gör det möjligt att under vissa omständigheter verkställa beslut omsäkringsåtgärd trots att varken den granskade eller den hos vilkenförrättningen skall ske eller legal ställföreträdare för dessa personer är närvarande.Förutsättningarna är något olika beroende på om det är fråga om verksamhetsiokalereller sådana utrymmen, som avses i 7 § andra stycket. Verkställighetav beslag och försegling samt av eftersökning i sådana utrymmen och förvar, somavses i 7 § första stycket - dvs. verksamhetslokaler och förvar i sådanalokaler, i myndighets lokal eller på allmän plats - får ske i enskild partsfrånvaro under förutsättning att denne inte utan nämnvärt uppskov kan kallastill förrättningen eller inställa sig till denna. Ett ytterligare villkor förverkställighet är att ett särskilt tillkallat vittne är närvarande vidförrättningen. Detankommer på förrättningsmannen att konstatera om hinder föreligger förverkställighet i enskild parts frånvaro. Att närmare ange vad som generelltskall anses som "nämnvärt uppskov" är inte möjligt. Uttrycket avseremellertid göra klan att det i normalfallet endast får röra sig om någon ellernågra timmars dröjsmål. Kan förrättningsmannen under den tiden exempelvis inteklariägga var den granskade befinner sig eller visar det sig att denne vistaspå avlägsen ort eller utomlands, får det i allmänhet anses att förrättningenkan påböflas. Har man vid kontakt med den frånvarande fått veta att dennegenast kommer alt inställa sig, kan det emellertid finnas skäl att dröja någotlängre om det bedöms vara fråga om ett befogat uppskov. Särskilt vidverkställighet av mer ingripande eftersökningsåtgärder bör den granskadesintresse av att närvara tillgodoses i största möjliga utsträckning. Ensituation av nu angett slag kan tillfälligtvis lösas på så säll atl förseglingtillgrips i avvaktan på de tillkallade personernas ankomst. Skerverkställighet i enskild parts frånvaro måste särskilt tillkallat vittne varanärvarande under förrättningen. Med uttrycket "särskilt tillkallat vittne"markeras att biträde till granskningsmannen eller förrättningsmannen inte kanfungera som vittne. I stället skall lillkallas någon som inle är direktinblandad i granskningsärendei på del allmännas sida. lorde sakenkunna lösas så alt någon familjemedlem eller anställd förklarar sig villig aufungera som vittne. Denu behandlade villkoren för verkställighet i enskild pans frånvaro gäller äveni fråga om eftersökning i utrymme eller förvar, som avses i 7 ! ; andra stycket.I sådana fall fordras för verkställighet dessutom atl del kan antas att dengranskade eller annan söker förhala granskningen eller att den av annat skälkommer att försenas. Del måsle således föreligga antingen en risk för förhalningav ärendet eller aU detta av någon annan orsak försenas i högre grad än vaduttrycket "nämnvän uppskov" enligt 1975/76:11 138 första stycket ger vid handen. Redan den omständighetenatt den granskade håller sig undan eller i telefon eller genoni annan personanger niindre trovärdiga förklaringar till att han inte kan komma inom rimligtid, bör i regel vara tillräcklig grund för att förrättningen skallkunna påböflas. Ytterst är det här som i andra sammanhang fråga om en avvägningmellan den enskildes befogade intressen och kravet på effektivitet.