prop · FZ03113 · 1975-12-31 00:00:00 — Disciplinstraff ålägges, utom förbrott mot bestämmelse vari sådant slraff är utsatt, i slällel för böler, närfråga är om broll av krigsman enligt 20-22 kap. eller om annal avkrigsman förövat broll av sådan beskaffenhet att straff för brottet kan åläggasi disciplinmål. Böler får dock ådömas i stället för disciplinstraff, om bölerär en lämpligare påföljd än disciplinstraff med hänsyn lill den brottsligestjänstgöringsförhåUanden och brottets art. I fråga om broll som avses i 21kap. 15 eller 16 § ådömes böterna i pengar, högstfemhundra kronor. Disciplinstraff ålägges, utom förbrott mot bestämmelse vari sådant straff är utsatt, i stället för böler, närfråga är om brott av krigsman enligt 20-22 kap. eller om annat avkrigsman förövat brott av sådan beskaffenhet att straff för brottet kan åläggasi disciplinmål. Böter får dock ådömas i släUet för disciplinstraff, om böter ären lämpligare påföljd än disciplinstraff med hänsyn till den brottsligestjänstgöringsförhåUanden och brottets art. I fråga om broll som avses i 21kap. 16 § ådömes böterna i pengar, högst femhundrakronor. Denna lag träder i kraft den dag regeringen beslämmer. Prop.1975/76:113 12 Närvarande: statsministem , ordförande, ochstatsråden , , , , , , ,, , , , , , , Föredragande: slalsrådel om ändring ibrottsbalken m.m. FyUeri - dvs. atl på aUmän platsvara så bemsad av alkoholhaltiga drycker att det framgår av åtbörder eUer tal- bestraffas i med böter. GäUande regler innebär vidareatt polisen har befogenhet atl omhänderta en så bemsad person, om han anträffaspå aUmän plats, och atl förvara honom till dess atl han har blivit nykter. I samband med behandlingav förslagel lill brottsbalk (BrB) var frågan om formerna för samhäUetsålgärder vid omhändertagande av berusade personer på allmän plats föremål försärskild uppmärksamhet. I anslutning därtill tUlkallade dåvarande chefen förjustitiedepartementet, med slöd av Kungl. Majits bemyndigande, den 14 oktober1963 sakkunniga för atl företa en utredning i ämnet.' De sakkunniga, som antognamnet fyllerislraffutredningen, avlämnade betänkandet (SOU1968: 55 och 56) Bot eller Böler. Betänkandet innehåUer bl. a. elt förslag lUllag om omhändertagande och behandling av bemsade personer. Lagförslaget börfogas tiU regeringsprotokollet i detta ärende som bilaga. Efler remiss har yttranden överbelänkandet avgelts av riksåklagaren (), , ,(), , överbefälhavaren (), försvaretssjukvårdsstyrelse, socialsly- ' ,ordförande, byråchefen , numera departementsrådet ,numera polismästaren , överläkaren samtriksdagsledamöterna . 1975/76:113 13 relsen,(), sjukvårdens ochsocialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut (Spri), ,siatens traflksäkerhetsverk, statskontoret, , statistiskacentralbyrån, konlrollslyrelsen, länsstyrelsema i , ,och , , , , , ,, , , , ochÖrebro län, alkoholpoliliska ulredningen (Fi 1966:33), socialstyrelsensnarkomanvårdskommitté, socialutredningen (S 1969:29), 1961 årssjukförsäkringsutredning. ,de olika landslingen utom landsiingei i , stadsfuUmäklige iStockholm, , , , , , ,, , , , , , ,, , och , , socialchefers förening. Riksförbundetför hjälp åt läkemedelsmissbmkare (RFHL), mol alkoholmissbmk(RFMÄ), , ,, , . (), (), akademikers centralorganisation (),. , socionomförbund.Systembolaget aktiebolag och ungdoms helnyklerhetsförbund (SSUH). RÅ har bifogat yttranden från överåklagarna iSlockholms, och åklagardistrikt saml länsåklagarna i Hallandsoch . ÖB har bifogat yttranden från försvarsgrenschefema,militärpsykologiska inslilulet och försvarsstabens säkerhetsavdelning.Länsstyrelserna har i flera fall överlämnat yttranden från länsnyklerhetsnämnd,länsläkare, länspolischef, kommuner, polismästare och kommunalanyklerhelsnämn-der saml länsslyrelsen i län även yttrande frånlänsåklagaren i länet. Fullmäklige i de olika städema har i aUmänhet bifogatyttrande från nyklerhelsnämnd och i några faU också från . StadsfuUmäklige i Slockholm, och har dessutomöverlämnat yttranden från slädemas sjukvårdsstyrelser. Utredningen har föreslagil allfyllerislrafi"et avskaffas. Del skall emellertid enligl ulredningenliksom f. n. vara en uppgift för polisen att under vissa fömtsättningaromhänderta akut bemsade personer. När del gäller förvaringen av deomhändertagna innefattar betänkandet förslag lill en genomgripande reform. Enväsentlig del av utredningsförslaget går ul på alt förvaringen avomhändertagna fyUerisler i polisarrest ersätts med akutvård i särskilda förändamålet inrättade medicinska kliniker. Till dessa skall knytas läkare ochannan sjukvårdspersonal samt företrädare för nyklerhelsnämnd. På klinikernaskall fömtom rent medicinska insatser de omhänder- Prop.1975/76:113 14 tagnassociala förhållanden kunna utredas. Utredningen har föreslagit alt sädanaakutkliniker inrättas pä ett flertal orter i landet och att polisensför-varingslokaler på övriga platser mslas upp. Vidare har ulredningen fömtsattatl också den öppna alkoholpolikliniska vården skall rustas upp och byggas ul.I övrigi innehåller betänkandet bl. a. förslag tiU lösningar på vissa problemsom hänger samman med de följdverkningar i körkortshänseende m. m. som f. n.knyts tiU en dom på fylleri. belänkande, som underremissbehandlingen fått ell blandat mottagande, har av flera skäl ännu inlelett lill några lagstiftningsåtgärder. Detta betyder emellertid inle attulvecklingen på området har stått stilla. har sålundanykterhelsvården i alll högre grad kännetecknats av strävanden lill en samladlösning av sociala och andra problem som har samband med alkoholmissbmk.Samarbeiet mellan å ena sidan nykterhelsvården och å andra sidan den övrigasocialvården, sjukvården och andra vårdformer har väsentligt utökats ochförbättrats. Som ell resultat härav har sjukhusvård kommil all bli ell alltmerväsentligt inslag i nykterhetsvården. Samlidigl har resurserna för den öppna och halvöppna vården ökal mycketkraftigt. Vid sidan av denna utveckling har alltsedan slalen övertoghuvudmannaskapet för polisväsendet en omfattande nybyggnads- ochupprustnings-verksamhet pågått i fråga om polisens lokaler för förvaring avbemsade personer. Fylleristraffets bibehållande medför emellertidsådana olägenheter av skilda slag att del enligl min mening inle är möjligl atlytterligare skjuta upp själva frågan om en avkriminalisering. Vad däremotgäller frågan om inrättande av särskilda akutkliniker så slår det visserligenklart all fyUeri-slraffulredningens förslag i denna del innefattar en lösningsom svarar mol högt ställda anspråk i fråga om korttidsvården av de akutbemsade. Det är emellertid uppenbart att ell mera generelltförverkligande av tanken på akutkliniker i denna form skuUe bli myckel resurskrävande.Härtill kommer all förslaget i denna del berör endasl ell delproblem av eltövergripande frågekomplex, nämligen principerna för en socialvård där stegettas fuUt ut till en helhetssyn med en samordning av olika insatser för att effektivtbearbeta de många skiftande sociala problem som uppkonimer i det modemasamhäUet. De aktueUa strävandena på detta område - som bl. a. avspeglas genomdet arbete som bedrivs av socialutredningen - inriktas i allt högre grad på attnå fram tUl ändamålsenliga riktiinjer när det gäller formema för ett samarbetemeUan socialvården, sjukvården och andra samhällsverksamheter. Ensjunmankoppling av fyUeriets avkriminalisering med en isolerad men samtidigtförhållandevis kostnadskrävande lösning av frågan om korttidsvården för de akutbemsade riskerar mot denna bakgmnd att aUtför mycket binda utvecklingen ochförsvåra avvägningen mellan olika angelägna reformer och förbättringar inomhela vårdområdet. Moldenna bakgmnd är del enligl min mening mest ändamålsenligt all i Prop.1975/76:113 15 nulägetinrikta en reform i främsta mmmel på en lösning av frågan om fyllerielsavkriminalisering och av de problem som har elt mera direki samband härmed.Detta utesluter emellertid inte att man tar upp frågor om formemaoch principema för samhällets åtgärder vid omhändertagande av bemsade personeroch därvid söker nå fram tiU sådana förbättringar som det går att skapautrymme för i anslutning till reformen. 2 Gällande ordning m. m. Enligt 16 kap. 15 § första stycket BrB döms den sompå allmän plats, utom- eller inomhus, uppträder bemsad av starka drycker så alldet framgår av hans åtbörder eller tal för fylleri lill böler, högsl 500 kr.Enligt andra stycket döms lill samma slraff, om msel har orsakats av annat änalkoholhaltiga drycker. Av allmänna principer följer all fyUeri är etluppsålligt brott. Detta innebär visserligen inte att del för straffansvarfordras atl vederbörande själv skall ha ansett sig bemsad eller att hänuppsåtligen skaU ha uppträtt på det sätt av vilkel hans bemsade lillslåndframgår. Däremol anses kravel på uppsåt medföra all den som har förtärt endryck utan atl känna till dess msgivande egenskap inte kan dömas för fyUeri, omhan beger sig till allmän plats ulan atl märka att hän har blivil bemsad.Delsamma gäUer en bemsad person som ulan egen vilja har burils eUer förts lillallmän plats av andra. Vid sidan av den allmänna straffbestämmelsen finnsi 21 kap. 15 § BrB en speciell bestämmelse som avser fylleri inom militärtområde eUer utrymme. Normalstraffel för fylleri vid lillämpning av denallmänna bestämmelsen är . Enligt tidigare praxis utdömdes oftahögre bötesstraff vid återfaU, men denna praxis torde helt haövergivits. Fylleri faller under allmänt åtal, och lagföringkan äga mm vid domslol enligl de vanliga brotlmålsreglema. FyUeriförseelser kanemellertid också beivras genom de enklare handläggningsformemastrafföreläggande och föreläggande av ordningsbot enligt 48 kap.rättegångsbalken (RB). Åtal för fyUeri följer de allmänna reglema i RB förbroll som hör under allmänt åtal. Enligt huvudregeln i 20 kap. 6 § RB haråklagaren s. k. absolut åtalsplikt. Från principen om absolut åtalsplikt finnsemeUertid en del undantag. Enligt 20 kap. 7 § första stycket RB kan åklagaresålunda i fyra olika fall beslula alt inle åtala brott. Punkt I avser delfallet atl del kan anlas atl i Prop.1975/76:113 16 händelseav lagföring annan påföljd än böler inle skulle komma all ådömas och lagföringinte är påkallad ur allmän synpunkt. Enligl punkt 2 kan åtal underlåtas, ombrottet har förövats innan den misslänkle har dömts för annal brott eller tiUfuUo undergått straff eller annan påföljd för sådant brott och det äruppenbart, att brottet i jämförelse med det andra brottet är utan nämnvärdbetydelse med hänsyn till påföljden. Enligt punkt 3 kan åtal underiålas även iannal fall, om del av särskilda skäl är uppenbart all påföljd inle erfordrasför all avhåUa den misslänkle från vidare brottslighet och all det med hänsyntill omständighetema inte är påkaUat att åtal väckes. Till-lämpningen av dennapunkt tillkommer RÅ. Bestämmelsen i punkt 4 medger åklagare alt underiåtaåtal, om brottet uppenbariigen har begåtis under inflytande av sådan själsligabnormitet, som avses i 33 kap. 2. § BrB, saml sluten psykiatrisk vård ellervård i vårdhem eller specialsjukhus för psykiskt utvecklingsstörda kommer tillstånd utan lagföring och åtal inte är påkallat av särskilda skäl. Har brott begåtts av person som inle har fyllt 18år kan åtal underiålas även med slöd av 1 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelserom unga lagöverträdare. För beslut om åtalsunderlåtelse krävs i. så fall attden underårige ställs under övervakning enligt 26 § bamavårdslagen (1960:97),tas om hand för samhällsvård enligt 29 § samma lag eller blir föremål för annandärmed jämförUg åtgärd eller ulan dylik åtgärd blir föremål för annan hjälp-och stödåtgärd samt att det med skäl kan antas all härigenom vidtas vad som ärlämpligast för hans tillrältaförande. Åtal får vidare underiålas i det falletalt brotiet uppenbarligen har skett av okynne eller förhastande. Bestämmelser om särskild åtalsprövning finns ocksåpå olika håU i so-ciallagsliftningen. Enligl 57 § första stycket lagen(1954:579) om nyklerhetsvård (Nvl) skall åklagaren pröva humvida åtallämpligen bör ske, om någon som är tvångsinlagen på allmän vårdanstalt föralkoholmissbmkare misstänks att ha begått brott före utskrivning frånanstalten. Om den misstänkte var vid brottet, fömtsätts alt detlainte är belagt med svårare straffan fängelse . Med IvångsintagenjämsläUs den som är frivilligt inlagen och har förbundit sig all stanna påanstalten . Innan åtalsfrågan avgörs, skall anstaltens styrelsehöras, om det inte anses obehövligt. Med stöd av denna bestämmelse underlåtsåtal för fylleri i ca 5000-6000 fall om årel. En liknande åtalsprövning skaUske enligt 69 § barnavårdslagen, när någon som är inskriven vidungdomsvårdsskola misslänks ha begått brott före utskrivningen från skolan. 2.3Omhändertagande av berusade personer m. m. Straffbestämmelsen mol fyUeri i BrB ger inte i ochför sig polisen befogenhet all omhänderta bemsade personer som anträffas påallmän plats. Föreskrifler härom finns emellertid iförordningen (1841:58 s. 1)emotfyl- Prop.1975/76:113 17 leri och dryckenskap. Enligl 7 § i denna förordning fårvar och en som anträffas överlastad av starka drycker på väg eller gata ochsom inte kan behörigen vårdas på annal sätt förvaras i häkte lill dess han haråtervunnit sina sinnens bruk. Om någon på de angivna platserna eller på andraallmänna ställen, såsom värdshus, näringsställen och krogar, i fylleri göroljud eller förnärmar andras fred och säkerhet, skall han enligt samma lagmm"ovillkorligen i häkte inmanas". Han skall då sällas på fri fot sedanhan åter har blivit nykter, såvida han inle har begått brott för vilket hanenligt lag får håUas i fängelse. Enligt ordalagen i 1841 årsförordning lar föreskrifterna sikte endasl på berusning framkallad av starkadrycker. Förordningen anses emellertid enligl fast praxis kunna tillämpasanalogi i fråga om den som har berusat sig genom annat bemsningsmedel änalkohol. "Väg eller gala" eller "andra allmänna släUen"anses ha samma innebörd som uttrycket "allmän plats" har i BrB. Vad somavses är alltså en plats som är upplåten för eller eljest frekventeras avallmänhelen. Polisens förvaring av deomhändertagna sker inte i häkte utan i polisar-rest. I övrigi ansesförordningen kunna tolkas så all den enskilde polismannen har viss frihet attfrån fall liU faU bedöma om en bemsad person som inte direkt stör någon skaUomhändertas eUer inte. Vid sidan av förordningfinns i flera olika förfallningar föreskrifler som berättigar polisen atlunder närmare angivna förutsättningar verkställa omhändertaganden. RB gerpolisman befogenhet all i vissa fall ingripa med skilda tvångsmedel mol personsom är misstänkt för brott och all i övrigi säkra bevis i brottmål. Enliglbeslämmelser i en del specialförfaitningar får vidare polisstyrelse i avbidanpå annan myndighels beslut i vissa fall omhänderta en person för all underlättainsättande av lämplig vård eller annan åtgärd. Av dessa bestämmelser bör härsärskilt nämnas 21 § Nvl. Om del föreligger sannolika skäl för atl någon ärhemfallen ål alkoholmissbmk och farlig för annans säkerhet eller eget liv samlatl faran är så överhängande all ell beslut om tvångsinlagning på vårdanstaltinte utan våda kan avvaktas, skall polisstyrelsen enligt delta lagrum pålämpligl sätt tillfälligt omhänderta vederbörande. Samma är förhållandel, omdel föreligger sannolika skäl för all någon är hemfallen ål alkoholmissbrukoch ulan alt söka ärligen försörja sig för ell kringflackande liv saml kommerall avvika från orten innan en ansökan om tvångsinlagning har hunnit prövas.Polisstyrelsen får slutligen enligl detta lagmm tillfälligt omhänderta denbelräffande vilken sannolika skäl föreligger för all han är hemfallen ål alkoholmissbrukoch på gmnd av oförmåga all la vård om sig själv är i trängande behov avomedelbar värd. Har inle ansökan om tvångsinlagning gjorts redan föreomhändertagandet, skall ansökan härom enligt huvudregeln göras senast nästadag. Om längre uppskov är nödvändigt med hänsyn till ulredningen får dockansökningen uppskjutas längst till femte dagen ef- 2-Riksdagen 1975/76. 1975/76:113 18 Om inte ansökan om tvångsinlagning sker, skall denomhändertagne friges. Ändra beslämmelser som berättigar polisstyrelse atlbesluta om omhändertagande i avbidan på annan myndighels beslul finns ibarnavårdslagen, lagen (1966: 293) om beredande av sluten psykiatrisk vård ivissa fall och utiänningslagen (1954:193). 1 de fall då polisstyrelse sålunda enligt särskildföreskrifl har befogenhet all beslula om omhändertagande av någon får enligl I§ lagen (1973: 558) om tillfälligt omhändertagande (LTO) den enskildepolismannen verkställa omhändertagandet i avvaktan på polisstyrelsens beslul,om fömtsättningar för omhändertagande bedöms föreligga och ett dröjsmål medåtgärden skulle innebära fara för den omhändertagnes eller annans liv ellerhälsa eller fara i annat hänseende. Bestämmelser som ger den enskilde polismannenbefogenhet atl verkställa omhändertaganden i vissa fall finns vidare i 2 och 3§§ LTO. Föreskriften i 2 § gäUer del fallet all någon som kan anlas vara anträffas under förhållanden som uppenbarligen innebär överhängandeoch allvarUg risk för hans hälsa eller utveckling. 1 ell sådant fall får polismanta hand om honom för atl skyndsamt överlämna honom till föräldrar, annanvårdnadshavare eller barnavårdsnämnden. Äv speciellt intresse i dettasammanhang är föreskriften i 3 §. I detta lagmm föreskrivs all polisman skallomhänderta den som genom sitt uppträdande stör allmän ordning eller utgöromedelbar fara för denna, om ett omhändertagande är nödvändigt för atlupprätlhåUa ordningen. Sådanl omhändertagande skall ske också när det fordrasför att avvärja straffbelagd gäming. Bestämmelsen i 3 § LTO hade, liksom 1 §,direki motsvarighet i tidigare gällande föreskrifler i poUsinslmklionen(1972:511, PI). När 3 § LTO kommer lill användning är det oftafråga om fall då särskilt ungdomar uppträder under inflytande av alkohol ellerannal bemsningsmedel. Föreskrifterna i detta lagrum tar emellertid inte siktepå och är inle heller avsedda all användas vid fall av fylleri i egentligmening. För föreskrifternas lillämpning är del i princip ulan betydelse ompersonen är bemsad eller nykter. En annan skillnad mellan bestämmelserna i1841 års förordning och föreskriftema i 3 § LTO är all förordningmedger ingripande endasl mol personer som uppehåller sig på allmän plats medanell ingripande enligl 3 § LTO för upprätthållande av allmän ordning i och försig kan ske även på enskilt område, t. ex. i en port- eller trappuppgång ellerpå en gård lill en hyresfastighet. Ett ingripande för att avvärja straffbelagdgäming kan i princip äga mm oberoende av vUken plats det är fråga om. Till skillnad års förordning innehållervidare LTO särskilda föreskrifter om förfarandet vid omhändertagande,maximitid för kvarhållan-de m. m. Sålunda gäller enligl 4 § LTO alt polismannenskall tillse alt omhändertagandet inte orsakar den omhändertagne störreolägenhet än som är oundviklig med hänsyn till åtgärdens syfte eUer väckeronödig uppmärk- 1975/76:113 19 samhet.Polisman som har verkställt omhändertagande enligl LTO skall så skyndsamt sommöjligt anmäla omhändertagandet lill sin förman, som skall pröva omåtgärd enligl I eller 3 § skall bestå. Innebär förmannens beslut all den somhar omhändertagits enligl I S skall kvarhållas eller har ingripande förelagilsmed stöd av 2 §, skall han skyndsamt underrätta polisstyrelsen omomhändertagandel och skälen till detta (5 §). Den som är omhändertagen enligl 1eller 3 § skall förhöras och därvid undertätlas omanledningen till omhändertagandet. I de fall då någon har omhändertagils enligl3 § skaU också vid behov en utredning om hans personliga levnadsförhållandengöras, om möjligl av företrädare för social myndighet. Avsikten med dennautredning skall vara atl utröna om den omhändertagne är i trängande behov avhjälp eller stöd från samhällets sida (6 §). Beträffande den som haromhändertagits enligt 3 § gäUer vidare alt han skall friges så snart förhör ochpersonutredning har slutförts och anledning föreligger att han inle längre kommerall utgöra omedelbar fara för allmän ordning och säkerhet, dock senast inom sextimmar efler omhändertagandel (8 §). När del gäller befogenheten för polisen alt la handom akut berusade personer bör slutligen nämnas alt 2 § PI, som bl. a. åläggerpolisen all lämna allmänheten skydd och annan hjälp, anses ge slöd föringripande i vissa specieUa situationer. Om en bemsad befinner sig i etthjälplöst tUlstånd och omedelbar vård inle kan beredas honom på annal säll,anses sålunda poUsen vara inte bara berättigad utan direki förpliktad alt lahand om honom. Detta anses i princip gälla även om den bemsade anträffas påenskilt område, t. ex. i en trappuppgång eUer i en taxibil. 2.4Behandlingen av de omhändertagna Som har konstaterats innehåller 1841 årsförordning inle några närmare bestämmelser om förfarandet vid ettfyUeriomhändertagande eller om behandUngen av de omhändertagna. Enliglförordningen skall de omhändertagna förvaras "i häkte". I fråga omförvaringstidens längd föreskrivs endast atl den omhändertagne skall förvarastill dess all han återvunnit sina sinnens fulla bruk resp. atl en person somhar fört oljud eller förnärmat andras fred och säkerhet skall friges när hanhar blivit nykter. Polisens förvaring av de omhändertagna äger numerainle rum i häkte utan i polisartest och då regelmässigt i särskilda förändamålet avsedda ar-resllokaler, s.k. fylleriartester. Den normalaförvaringstiden är fem-sex limmar. När det gäUer fyllerister som tas om hand ipolisarrest följer vissa allmänna regler för de omhändertagnas behandling avföreskrifterna i lagen (1958:213) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl.(häkteslagen). Dessa bestämmelser avser visserligen i främsta mmmel personersom har 1975/76:113 20 häktatseller anhållits och som sålunda i allmänhet är berövade friheten för en inlehell kortvarig tidsperiod. Enligt 11 § häkleslagen skall emellertidföreskrifterna i tiilämpUga delar och med särskilt beaktande av anledningentill intagningen lända till eflenäiielse även i fall då någon som inle ärhäktad eller anhållen las i förvar i polisartest på gmnd av fylleri eller av annanorsak. Äv häkteslagen följer bl.a. att den omhändertagne skall behandlas medtillbörlig hänsyn, så all skadliga verkningar av frihetsförlus-len såvittmöjligl förebyggs (I §). Han får inte underkastas annan inskränkning i sinfrihet än som påkallas av ändamålet med intagningen saml ordning och säkerhet(2 §). Senast vid ankomsten till förvaringslokalen skall han visiteras. Pengar,värdesaker, legitimalionshandlingar och sådana föremål som kan äventyra ordningoch säkerhet skall las ifrån honom (3 §). I varje rum får normall inte förvarasmer än en person (4 §). Vid behandlingen av den intagne skall erforderlighänsyn las till hans ålder, kön och hälsotillstånd. Läkares anvisning rörandevården av den som är sjuk skall beaktas (5 §). Till häkleslagen ansluter sig entillämpningskungörelse (1958:214). Enligt denna gäller bl. a. atl inlagen, somföreter tecken till sjukdom eller begär all läkare skall tillkallas, skallundersökas av läkare så snart det kan ske, om det inle framgår avomständighetema alt delta skuUe vara ulan gagn. Är inlagen i behov avsjukhusvård skall sådan beredas honom så snart del kan ske. 1975/76:90 har regeringen lagt framförslag till en ny lag om behandlingen av häktade och anhåUna m. fl.Lagförslaget tar bl. a. sikte på att förbättra möjligheterna liU kurativt ochsocialt stöd, att motverka isolering och att skapa fömtsättningar för atthäktade skaU kunna erbjudas sysselsättning och förströelse. Även den nya lagenavses att i tillämpliga delar reglera också fall då någon tas i förvar ipolisartest av annan orsak än misstanke om brott e.d. De reformåtgärder somföreslås får emeUertid mindre betydelse för personer som förvaras under så korttid som det är fråga om när det gäUer fylleriomhändertaganden. Det bör dock idetta sammanhang nämnas att lagförslaget innebär en uppmjukning av deprinciper som gäUer för visiteringsförfarandet och rätten att inneha personligatillhö-righeter.