prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — I anslutning till frågan ompartssammansatta organ framhåller åtskilliga remissinstanser, främstarbetsgivarorganisationer och vissa statliga verk och myndigheter, att det ärbetydelsefuUt att man finner fasta och praktiska former för den utvidgadeförhandlingsverksamhet som följer av kommitténs förslag. Man ser detta som enförutsättning för att arbetstagannfly- 1975/76:105 Bilaga 1 88 landei förhandlingens form skall kunna förenas med rimliga effektivitetskrav och hävdaratt arbetsgivarsidan därför bör få rätt att påkalla inrättande avparissammansatta organ såsom forum förfuUgörande av förhandlings- ochinformationsskyldigheten. Löntagarorganisationerna bland remissinstansernaanser i allmänhet att de regler i ämnet som föreslagits av kommittén bör utgå.I varje fall bör enligt deras mening arbetsgivarsidan inte ha rätt att tainitiativet till inrättande av partssammansatta organ; detta skuUe innebära ettobehörigt ingrepp i deras rätt att själva bestämma formerna för utövande avsin verksamhet. SAF konstaterar att arbetsrätlskommittén har tänktsig att utövandet av den fördjupade förhandlingsrätten, liksom tillämpningen avmedinflytan-deregleringar beträftande anställningsfrågor och påföljdsfrågor,skall ske i parissammansatta organ. Möjligen har kommittén menat att detsammaskall gäUa beträffande arbetsledningen. SAF framhåller att det inte torde varamöjligt att utan oskälig belastning för parterna realisera de i betänkandetangivna förhandlings- och medinflytandereglema utan att dessa kan inpassas irationella, företagsanpassade former. Partssammansatta organ kan vara en sådanform. SAF framhåller vidare att initiativet till inrättandet av dylika organinte rimligtvis kan vara förbehåUet arbetstagarsidan utan även bör tillkommaarbetsgivarsidan. När det gäller initiativrätten framförs liknande åsikter avSveriges redareförening, SPF, KFO och . SFO finnerlöntagarreservanternas motstånd mot lika initiativrätt oförklarligt, särskiltmot bakgrand av att reservantema har betygat arbetstagarpartens förmåga att medgott omdöme delta i beslutsfattandet på företagets alla nivåer. Etttillräckligt skäl för att arbetsgivaren bör ha rätt att påkalla inrättande avpartssammansatta organ är, enligt kammarrätten i , arbetsgivarensbehov av kontinuerlig kontakt med motparten i samband med fullgörandet av denprimära förhandlingsskyldigheten. anför attarbetsgivar- och arbetstagarsidan skall ses som två Jämbördiga parter och attmedinflytande skall åstadkommas genom avtal efter regelrätta förhandlingar.Genom i denna ordning träffade avtal kan frågan om inrättande av eventuellapartssammansatta organ regleras, liksom även sådant organs uppgifter och befogenheter.Någon särskild lagreglering av initiativrätten bör enligt kommunförbundet intevara erforderiig. LO avstyrker bestämmelser i lagen om inrättande avpartssammansatta organ. Enligt LO:s uppfattning är det inte lagstiftarensuppgift att föreskriva i vilka former de fackliga organisationerna skall utövabestämmande rätt. Det måste de fackliga organisationema själva få avgöra. Detinnebär inte att LO kategoriskt avvisar partssammansatta organ som metod förmedbestämmande. Men om sådana organ skall inrättas är det ett krav att dettafår ske endast på begäran av lokal facklig organisation. Sådantparts-sammansatt organ skall dessutom kunna upplösas endast efter begäran avlokal facklig organisation. LO anser vidare att det på arbetsplatser med fle- Prop.1975/76:105 Bilaga 1 89 raarbetstagarorganisationer bör vara den eller de koUektivavtalsbundnaarbetstagarorganisationer, som företräder de flesta medlemmarna, som skallbestämma om ett partssammansatt organ skall inrättas. TCO framför liknandeåsikter. /SR avstyrker förslaget om partssammansatta organ medmotiveringen att tillkomsten av sådana organ, deras arbetsuppgifter ochsammansättning, ändå ingår i det område inom vilket den kvarievandestridsrätten kan utnyttjas. vid finnerdet naturligt att vid inflytandeförhandlingar ta upp frågan om ett gemensamtorgan för bl. a. förhandlingar och information. Med tanke på att regleringenfrämst tUlkommit i arbetstagarsidans intresse, anser fakulteten att det börankomma på den sidan att avgöra i vilken form en intressebevakning effektivastkan ske. Måhända kan man, enligt fakulteten, inte utesluta attarbetsgivarsidan föreslår en institutionalisering för att försvaga slagkraftenhos arbetstagarinflytandet. SAFmenar att vad som framför allt bör klart belysas är huravida beslut i detpartssammansatta organet är rättsligt bindande för den enskilde arbetsgivarenresp. Tanken att en oorganiserad arbetstagare enligtfuUmaktsregler skuUe vara rättsligt bunden av ett beslut i det partssammansattaorganet synes enligt SAF sakna bärande gmnd. När det gäUer småföretageninstämmer SAF i kommitténs överväganden, att en lösning torde kunna vara attarbetstagarparten utser vederbörande fackliga förtroendeman för avtalsfrågorpå arbetsplatsen att vara bärare av de rättigheter som eljest skolat ankommapå arbetstagarsidan i ett formellt inrättat partssammansatt organ. Samtidigtsom SAF således instämmer häri framhåUer föreningen att det inte ärtillräckligt att denna ståndpunkt framkommer endast såsom en rekommendation imotiven. Ståndpunkten måste även komma till uttryck i själva lagtexten.Samtidigt påpekar SAF att den anvisade utvägen inte löser hela det aktuellasmåföretagsproblemet. SAF antar att det i många små företag saknasföratsättningar ens för utseende av facklig förtroendeman. Föreningen hävdarallmänt att de regler i lagen som inte i praktiken är tillämpliga påsmåföretagen måste göras dispositiva. KAB, som tillstyrker kommitténs förslag,påpekar också att idén med partssammansatta organ kan vara svår att realisera ismå företag. SFO noterar att enligt förslaget mer än ett organkan inrättas. Organisationen sig frågan om därmed avses att varje organskall syssla enbart med en viss typ av frågor och om varje fackförbund kankräva att på varje arbetsplats få ett eget organ för varje typ av frågor. Omsvaret är Ja, menar SFO att man riskerar att få en mycket tungrodd och fögaeffektiv administration av inflytandefrågorna. Risk föreligger också att olikaorgan inom samma problemområde kan komma till skiljaktiga, i värsta fall motstridiga,beslut. SFO konstaterar vidare att inflytande genom partssammansatta organ kanfå flera former, t. ex. samråd eller vetorätt i frågor där arbetsgivaren harbeslutanderätt eller beslutsfattande i organ där båda parter medverkar. 1 detsenare fallet kan beslutanderätten i realiteten komma Prop.1975/76:105 Bilaga 1 90 att ligga hos arbetstagarrepresentanterna. Både vetorättenoch den till arbetstagarsidan överflyttade beslutsrätten kräver, enligt SFOett förtydligande av vad som skall gäUa om ansvarsfördelningen. I båda fallenkan arbetstagarsidan direkt styra beslut om åtgärder från företagels sida,beslut som är rättligt bindande för företaget. SFO påpekar att verksläUande direktörformellt är ansvarig för alla sådana beslut. 1 de här avsedda fallen, då detpartssammansatta organets sammansättning och befogenheter bestämts av utanförföretaget stående avtalsslutande organisationer, anser SFO emellertid att detinte är rimligt att låta tesen om verkstäUande direktörens ansvar fördelegering vara gällande. Det redovisade synsättet motiverar SFO även med attdet enligt förslaget inte krävs att arbetstagarrepresentanterna i departssammansalta organen skall vara anstäUda i förelaget. SFO anser attproblemet skuUe kunna lösas genom att det fastslås att de anstäUdas representanteri partsammansatta organ medverkar i dessa organ i sin egenskap av företrädareför den avtalsslutande organisationen, vilken gentemot förelaget bär ansvaretför deras åtgärder. Detta skuUe i så fall enligt SFO innebära ett nytt synsättpå ansvarsfrågorna i företagen och SFO anser att frågan rätteligen borderegleras genom ändrade bestämmelser inom associationsrätten. Organisationenmenar att motsvarande synpunkter kan anföras även beträffande andra delar avkommitténs förslag. Arbetarskyddsstyrelsen menar att förslaget kan komma attkräva ändringar i arbetarskyddslagstiftningen. Styrelsen vill inte i dettasammanhang ta ställning till vilken utformning sådana ändringar bör ges. Somexempel nämner styrelsen att, om beslutanderätt i arbetsmiljöfrågor skallutövas i partssammansatta organ, även medlemmama i dessa organ bör ha ett lagfästansvar för att arbetarskyddslagstiftningens regler iakttas. Det måste även slåsfast i vilket förhållande sådana organ skall stå till skyddskom-mittéema ochyrkesinspektionen. Enligt styrelsens uppfattning är det angeläget att dessafrågor blir föremål för noggranna överväganden. säger sig sakna en klar belysningav förhållandet mellan de befintliga företagsnämnderna och de nyaparissammansatta organen. KFO anför att de partssammansalta organen synes kunnaöverta de uppgifter som åvilar företagsnämnderna. Detta nödvändiggör,enligt KFO, bl. a. omarbetning av företagsnämndavtalen och det mellanarbetsmarknadsparterna ingångna avtalet om ekonomikommitté ocharbetstagarkonsulter. KFO menar att endast ett organ bör inrättas därrepresentanter för samtliga koUektivavtalsbundna parter har lagstadgadskyldighet att inga. vid anser attuppbyggandet av partssammansatta organ i praktiken bör anknytas tillföretagsnämnd där sådan finns. KAB hävdar att hänsyn tas även tilltredjepartsintresset. Möjlighet till representation i de partssammansattaorganen måste också ges andra grupper, exempelvis boende, som genom lag eUeravtal har rätt till medbestämmande i hithörande frågor. Prop.1975/76:105 Bilaga 1 91 AMS påpekar alt de frågor som åvilar anpassningsgmppernai fortsättningen kan komma att behandlas också av de partssammansatta organen.Det blir därför sannolikt nödvändigt, anför AMS, att i samband med den nyalagstiftningen se över och närmare reglera anpassningsgruppernas ställning.Oavsett vilken status anpassningsgrupperna skall ha i fortsättningen,understryker AMS vikten av att det nuvarande trepartssamarbetet på områdetbibehålls. Lämplighetenav partssammansalta organ kan, anser hovrätt, ifrågasättas från flerasynpunkter. Hovrätten noterar att belänkandet innehåller en regelsamling förett organ med såväl uppgifter enligt bestämmelserna om utvidgadförhandlingsrätt och underrättelseskyldighet som beslutanderätt iuppsägnings-, avskedande- och disciplinfrågor. Kommittén har inte berört densplittring som en sådan sammankoppling måste innebära förar-betstagarledamöterna i organet. Än skall de vid förhandling enligt bestämmelsernaom utvidgad förhandlingsrätt företräda och tillvarata arbetstagarsidansintressen gentemot arbetsgivaren, än skall de vid uppkommen fråga om skiljandefrån anställning inta funktionen av arbetsgivare med skyldighet alt frångå enensidigt arbetstagarvänligt betraktelsesätt. Det är, menar hovrätten, med andraord svårt att komma ifrån att organet får en slags dömande funktion i vad somkan vara tvist mellan de parter som bUdar organet, varvid utslaget gäUer vUkenståndpunkt ena parten i saken skall inta i förhållande till andra parten.Hovrätten anför vidare att det är en renare linje om man vill uppnå det syftesom antagligen tänkts tillgodosett genom ifrågavarande organ att, omarbetsgivarsidan är villig till det, i kollektivavtal föreskriva skyldighetför arbetsgivaren att under vissa omständigheter på begäran avarbetstagarorganisation avstå från den rätt alt exempelvis säga upparbetstagare som eljest tillkommer honom. Som kompletterande föreskrift kantänkas en bestämmelse om all förhandling i frågan, lämpligen i helauppsägningsfrågan, skall ske i partssammansatta organ. Arbetsgivaren fattar sedanensam beslut om hur han skall ställa sig, ett beslut om tillämpning av lag ochavtal som arbetstagarsidan kan angripa i rättegång. menar att departssammansatta organen lätt kan bli ett hot mot den lokala fackliga organisationenssjälvständighet och oberoende. Aktivitet i partssammansatta organ kan bli enersättning för aktivitet inom det egna facket. Förbundet hävdar att det finnsalla skäl att slå vakt om den lokala fackliga organisationens roll och att dettakan ske bara om den är den lokala arbetsgivarens naturliga förhandlingsmotpart. anser attinflytande genom partssammansatta organ skall vara organisatoriskt inordnat påalla nivåer i arbetsorganisationen. Representation skall även vara möjlig idirektion eller motsvarande högsta verkställande ledning. I den mån annanlagstiftning lägger hinder i vägen skall denna undanröjas. Förbundetunderstryker att lagstiftningen skall ge möjlighet till inflytandereglering påalla nivåer som ter sig Prop.1975/76:105 Bilaga 1 92 ser som en nödvändighet att lagförslaget i sinslutgiltiga utformning ger möjlighet till partssammansatta organ omfattandeflera arbetsstäUen. Denna möjlighet anses vara en fömtsättning för attförbundets medlemmar på små arbetsstäUen skall kunna utnyttja lagensmöjligheter till förhandling, information m. m. säger sigha mycket svårt att se effekten av ett partssammansatt organ på arbetsstäUenmed en eller två anstäUda. Då arbetstagarna på denna typ av arbetsstäUen saknarstöd från exempelvis en fackklubb, är det enligt förbundet naturligt att dessaarbetstagare befinner sig i ett underläge i förhållande till arbetsgivaren. Kommitténs förslag till regler på området för dets. k. tolkningsföreträdet i arbetsskyldighetstvister är en av de punkter ilagförslaget som har förorsakat mest debatt och störst meningsskiljaktigheterbland remissinstansema. I flera yttranden från arbetsgivarföreträdare göresgällande att den praxis, som har utvecklats av AD, är den bästa och rimligastelösningen och att den i realiteten inte har skapat några problem av betydelseför arbetstagama. Ändra remissinstanser på arbetsgivarsidan ansluter sig iprincip tUl kommitténs förslag till 27 § FKL. På arbetstagarsidan är det däremoten allmänt spridd uppfattning att det förslaget är otillräckligt. Man vill därgå längre både i fråga om utformningen av lagens tolkningsföreträdesregel, såatt denna kommer att innebära en verklig företrädesrätt för arbetstagarsidanvid avtalstolkning, och när det gäUer de olika slag av tvister som lagensregler skall vara tillämpliga på. Blandde remissinstanser som accepterar kommitténs förslag kan nämnas domänverket.Sveriges redareförening, , KFO och KAB. KFO menar dock att bestämmelsema omtolkningsföreträde ger utrymme för den enskilde arbetstagaren att hos sinfackliga förtroendeman begära utnyttjande av tolkningsföreträdet i sådanutsträckning, att risk kan förligga att denne får svårigheter attupprätthåUa meningsfuUa kontakter med såväl medlemmar som arbetsgivare. Utanatt ta ställning till vilken part som bör ha tolkningsföreträde tillstyrkerarbetsmiljöutredningen kommitténs förslag när det gäller omfattningen av denenskilde arbetstagarens rätt till arbetsvägran när arbetet är farligt.Utredningen konstaterar att arbetstagaren enligt förslaget går fri från ansvarså snart hans subjektiva uppfattning av faran är berättigad med hänsyn till deomständigheter i vilka han befann sig. Att gå ett steg längre skulle innebäraatt man godtog arbetsvägran så snart arbetstagaren utan varje fog bedömde arbetsuppgiftensom farlig. påpekar att bestämmelsen omtolkningsföreträde emellertid är konstraerad som en regel beträffandekoUektivavtal mellan partema. I det fall då arbetsgivare och arbetstagare inteär bundna av koUektivavtal följer arbetsgi- Prop.1975/76:105 Bilaga 1 93 vårenstolkningsföreträde av sedvänja och domstolspraxis. Det är enligt utredningensmening önskvärt att den rätt att underiåta fariigt arbete, som föreslås i 27§ FKL, i praxis kommer att gäUa även när koUektivavtalsaknas. Arbetsmiljöutrednngen menar att delta bör fastslås i den kommandepropositionen. SAF, SHIO och anser attdel nuvarande systemet med tolkningsföreträde för arbetsgivaren och möjlighetför arbetstagarparten alt föra frågan till central förhandling och till AD ipraktiken visat sig fungera väl. SAF hävdar att den princip förtoUcningsföreträ-det som har fastslagits i rättspraxis är den endaändamålsenliga. Man kan vidare fastslå, anför föreningen, att det i praktikenär sällan som en arbets-tagarpart haft anledning att klaga på en arbetsgivaresutövning av tolkningsföreträdet. Trots att det kan hävdas att den ena partenär lika kompetent som den andra att ta stäUning tUl en tolkningsfråga, menarSAF att det för frågan vem som skall ha tolkningsföreträde är väsentligt attdet är arbetsgivaren som bär det ekonomiska ansvaret. Det är också han som inormalfallet bäst kan bedöma alla konsekvenser av att en viss åtgärd företaseller inte företas. Föreningen föreslår även åtgärder för det fallet att ett reelltmissnöje skulle föreligga med arbetsgivarsidans sätt att utöva arbetsledningen,varav tolkningsföreträdet är en del. Den utväg SAF anvisar är attarbetsmarknadens parter själva inrättar organ som snabbt löser uppkommandetolkningsproblem. Sådana organ behöver enligt SAF inte nödvändigtvis ha statusav skiljenämnder. Det väsenfliga är att tolkningsfrågan kan bli föremål för enauktoritativ och sakkunnig bedömning. Den tids-utdräkt som är förbunden medlokala och centrala förhandlingar skulle enligt SAF radikalt skäras ned om manpå antydda sätt kunde enas om former för handläggning av olika uppkommandetolkningsproblem. Från arbetstagarorganisationernas sida framförsdäremot som nämnts krav på regler som på ett mera effektivt sätt än vadkommittén föreslagit förskjuter rättslägel till arbetstagarsidans förmån. LOförklarar att kommitténs förslag om tolkningsföreträde inte uppfyller defacklig kraven. Sedan utredningen tUlsattes har nya lagar trätt i kraft, därtolkningsföreträdet för arbetsgivaren har starkt begränsats. Arbetsgivarenstolkning gäUer enbart om den lokala fackliga organisationen inte stäUer sigbakom en annan tolkning. LO:s erfarenheter av denna lösning är mycket positiva.De fackliga organisationerna måste, anför LO, anses vara lika kompetenta somarbetsgivaren att tolka koUektivavtal. Dessutom medför de nya reglerna attarbetsgivarna blir mer intresserade av snabba förhandlingar. LO anser atttolkningsföreträde av den typ som finns i t. ex. lagen om facklig förtroendemansställning på arbetsplatsen bör införas i alla avtalsreglerade frågor.Tolkningsföreträdet skall alltså vid tvist gå över till arbetstagarsidan närden lokala fackliga organisationen stäUer sig bakom en annan tolkning änarbetsgivarens. Om arbetsgivaren inte är nöjd med tolkningen måste han påkallaförhandling eller, som sista utväg, ta upp tvisten inför AD eller Prop.1975/76:105 Bilaga 1 94 skiljenämnd.Enligt LO:s uppfattning bör den fackliga organisationen kunna dömas tillskadestånd endast om avtalet tolkats fel med uppsåt eller om man bort inse atttolkningen var felaktig. 1 likhet med LO anser TCO att kommittéförslaget intetillnärmelsevis når upp till den nivå som uppnåtts i senare års lagstiftning påarbetsrättens område. TCO är av den uppfattningen att arbetstagarorganisationernaskall där de så finner nödvändigt, lämpligt eller ändamålsenligt hatolkningsföreträde i alla rätlstvister som kan uppkomma på arbetsplatsema, dvs.oavsett om tvisten rör en avtals-eller en lagbestämmelse. Något i lag stadgatundantag från arbetstagamas rätt till tolkningsföreträde bör enligt TCO intefinnas. Uppkommer en situation där undantag vore motiverat får det enligt TCOförutsättas att arbetstagarna avstår från att använda sitt tolkningsföreträde.Har flera organisationer skilda uppfattningar i en gemensam tolkningstvist medarbetsgivaren bör den mening gäUa som företräds av den organisation eller deorganisationer som har sammanlagt mer än fyra femtedelar av antaletkol-lektivavtalsBundna arbetstagare på arbetsplatsen, såvida annat inte ha bestämtsi koUektivavtal med arbetsgivaren. När det gäller frågan om skadestånd hävdarTCO att det enligt mönster från förtroendemannalagen bör framgå, att skadeståndkan förekomma endast när lokal arbetstagarorganisation avsiktligt har hävdaten Oriktig tolkning. Även Hotell- och restauranganställdas förbund anseratt arbetstagarsidan bör ha tolkningsföreträde i alla avtals- och lagfrågorsom berör arbetsplatsens förhållanden. anser attden lokala fackföreningen bör ha tolkningsföreträde i alla frågor som berörs avöverenskommelser och avtal. Förbundet säger sig inte kunna acceptera någraundantag från denna regel. Förbundet anser vidare att tolkningsföreträdet intefår vara förenat med något skadeståndsansvar eller någon skyldighet attåberbetala lön. Detförslag i fråga om tolkningsföreträdet som förs fram av LO:s och TCO:srepresentanter i kommittén stöds av en rad arbetstagarorganisationer. och ansluter sig till förslaget.När det gäller tvister rörande arbetsskyldigheten ansluter sig vidare även SPFtill reservanternas linje. Den maktförskjutning till de anstäUdas förmån somdenna skulle innebära överensstämmer enligt SPF väl med det övrigalagstiftningsarbetet på arbetslivets område. Det kommer, hävdar föreningen, attöka arbetsgivarens respekt för den enskildes rättigheter och skärpa kraven påföratseende och planmässigt handlande. Vidare menar SPF att arbetstagarpartenstolkningsföreträde rörande arbetsskyldigheten kommer att medföra ett ökatansvarsmedvetande hos den lokala arbetstagarparten. Erfarenhetema från deföretag, där det i praktiken redan fungerar som om den lokala fackföreningenhade tolkningsföreträde, tyder enligt SPF på att risken för missbruk inte böröverdrivas. och menar att tolkningsföreträdetrörande arbetets ledning och fördelning bör ligga hos arbetsta- Prop.1975/76:105 Bilaga 1 95 garna.Landstingsförbundet anser vidare alt det även i andra tvister kan varamotiverat med tolkningsföreträde för arbetstagarparten. Båda förbunden betonardäremot att arbetstagarsidan inte bör ha tolkningsföreträde i tvister rörandevad som skall vara att hänföra under begreppet "myndighetsverksamhet". Flera remissinstanser tar med skärpa avstånd frånlöntagarreservanternas förslag. Enligt SAF ligger förslaget mycket nära enordning som innebär ett direkt ingrepp i fredsplikten. Möjligheterna att medåberopande av tolkningsföreträdet stoppa arbetet skulle få sammakonsekvenser som en strejk i avsikt att påverka en betalningsfråga. Skulle motSäF:s bestämda meningreservantemas förslag läggas till grand för någon form av lagstiftning, anserföreningen att en komplettering måste ske med regler som syftar till attförhindra missbruk. SAF anser att det ligger i öppen dag alttolkningsföreträdet enligt löntagarreservanternas alternativ kan utnyttjasotillbörligt som påtryckningsmedel av en mindre nogräknad fackförening.Sveriges redareförening anför att löntagarrepresentanternas förslag kan kommaatt äventyra fartygens säkerhet och innebära negativa ekonomiska konsekvenser. Skulle reservanternas förslag om tolkningsföreträdevinna bifall säger sigSHIO utgå från att den fackliga organisationen vidfeltolkning, även när det gäUer lönetvister, åläggs fuU skadeståndsskyldighetmed belopp motsvarande den skada som företaget åsamkats. 5FO avstyrkerreservantemas förslag bl. a. med hänsyn till del ekonomiska ansvaret föråtgärder, som skulle kunna beslutas av den fackliga organisationen med stöd avtolkningsföreträdet. Även lar bestämt avstånd från reservanternasförslag. anser att ett tillgodoseende avreservanternas anspråk skulle i många fall kunna orsaka allvarlig skada näromsorgen om företagets ekonomi kräver snabba beslut och åtgärder. Löntagarreservanterna framför tanken attarbetstagarsidan skall ha tolkningsföreträde även i lönetvister. Arbetsgruppeninotn juridiska fakulteten vid finner inte myckel varavunnet med delta. En lönetvist avser vanligen skillnaden mellan den ena ellerden andra tariffen eller det berättigade i ett tillägg för övertid eller förobekväm föriäggning av arbetstiden. Det är fråga om ett mindre belopp jämförtmed den ostridiga delen av lönen. Arbetsgrappen menar att löntagaren bör anseskompenserad om han får dröjsmålsränta när tvisten är avgjord. anför arbetsgrappen, skuUe man kunna tänka sig ett allmänt skadestånd.