prop · FY0321 · 1975-12-31 00:00:00 — Jag anser därför att det förut nämnda grundvärdetbör reduceras genom att skyddsrumsavgiften utgår efter en viss procentsats avdetta grundvärde. För att undvika invecklade och svårhanterliga beijhningar börprocentsatsen vara lika stor för hela landet. Procentsatsen är liksomnormalkostnaden av sådan natur att den bör fastställas i särskild lag. Frågan om beräkning av skyddsrumsavgift bör tas upp isamband med prövning av byggnadslov för den planerade anläggningeneller byggnaden. När det gäller byggnadsprojekt, som utförs för statens ellerlandstingskommuns räkning och som därför inte kräver byggnadslov, böravgiftsfrågan prövas i anslutning till den anmälan av projektet som enhgt 66 §byggnadsstadgan skall göras hos . Med ledning av gällande normer bör kommunen lämnauppgifter till om storleken av det skyddsbehov sombyggnadsprojektet ger upphov till. Kommunen har därvid att utgå ifrån deuppgifter om anläggningens eller byggnadens avsedda användningssätt m. m. somuppges i samband med ansökan om byggnadslov eller anmälan av projekt enligt 66§ byggnadsstadgan. Skyddsrumsavgiften bör därefter bestämmas av länsstyrelsensom också har att se till att avgiften betalas in. Byggnadslov bör i principinte få utnyttjas förrän avgiften har erlagts. Influtna avgifter bör tUlförasdet anslag som skall användas tUl att betala ut ersättning till dem somanordnar skyddsrum. 9.5 Det nya systemets införande 1 den förut nämnda departementspromemorian omskyddsrumsbyggandets finansiering har också lämnats vissa förslag förinförandet av ett nytt system för skyddsrumsbyggandet. Av dessa förslag framgåratt den nya ordningen får vissa konsekvenser, främst vad gäUer behovet avadministrativa föreskrifter, tidsförhållanden beträffandei införandet samtkostnader och andra omständigheter av budgetteknisk karaktär. Sammanfattningsvisbeskrivs i promemorian det administrativa förloppet fram tUl den tidpunkt då denya reglerna kan börja tillämpas i sin helhet på följande sätt. Regeringenmeddelar de föreskrifter som behövs för tillämpningen av den nya lagstiftningen.Civilförsvarsstyrelsen utarbetar och fastställer centrala anvisningar,föreskrifter, normer m.m. för bl.a. indelning i skyddsrumsområden, beräkning avskyddsbehov samt skyddsrums belägenhet och inplanering i förhållande tillredan befintliga skyddsrum. utarbetar också normer förberäkning av ersättning tUl dem som anordnar skyddsrum. kommunerna tUlhanda med råd och expertis bl.a. i frågorsom rör skyddsrums lokahsering och utformning. Kommunerna upprättar och antarskyddsrumsplanerna. Länsstyrelserna fastställer skyddsrumsplanerna. Därefterankommer det på kommunerna att tillse att skyddsrum tiUkommer enligt planernaoch inom ramen för de bemyndiganden som lämnar. Kommunerna lämnarförhandsbesked till dem som skall anordna skyddsrum och ger länsstyrelsernaunderlag för beräkning av skyddsrumsavgift. För införandet av det nya systemetbör enligt promemorian en särskUd delegation tUlkallas. Av den föregående framstäUningen framgår att det behövs engenomgripande omarbetning av gällande regler för att införa det nya systemet.Som jag har nämnt måste åtskiUiga tUlämpningsföreskrifter utarbetas innande nya reglerna kan träda i tillämpning i sin helhet. Detta arbete är tiU vissadelar av sådan natur att flera olika intresseområden berörs. Kommunalerfarenhet måste utnyttias och samarbete behövs meUan departementen, centralamyndigheter, länsstyrelser, kommuner och intresseorganisationer. Jag avser atti annat sammanhang föreslå regeringen att en särskUd delegation tillkallas föratt utarbeta förslag tiU de ytterligare regler och normer m.m. som behövs förskyddsrumsbyggandet. De uppgifter som under det nya systemets införande läggspå kommunerna utgör enhgt min mening en integrerad del av kommunernas normalasamhällsplanering. Länsstyrelserna får i viss män ökade uppgifter.Länsstyrelsernas organisation är emellertid väl ägnad för att ta emot dessa nyaarbetsuppgifter. Jag har inhämtat av chefen för kommundepartementet att hanavser att föreslå regeringen att en rationaliseringsundersökning görsbeträffande länsstyrelsernas försvarsenheter. Enligt min mening finns det goda förutsättningar för attdet nya systemet skall kunna införas enligt i stort sett följande tidsplan. Om vad jag här har förordat vinner bifall, börlagen om ändring i civilförsvarslagen kunna utfärdas . Kommunernasåligganden i fråga om skyddsrumsplaneringen införs etappvis. Senast under våren1976 bör anvisningar för planeringen m. m. kunna utfärdas. Normer förbehovsberäkning m. m. bör kunna meddelas. Länsstyrelserna börsamordna planeringen samt biträda kommunerna med utbildning och information.Skyddsrumsplanerna bör i huvudsak kunna vara utarbetade , varefterplanerna bör kunna antas. Därefter bör förhandsbesked kunna lämnas till dem somprojekterar anläggningar och byggnader som enligt planerna skall inrymma skyddsrum.En förutsättning för att förhandsbesked till den som har att anordna skyddsrumskall kunna lämnas är att statsmakterna fattat beslut om bemyndiganden fördetta. Sådant bemyndigande torde behöva lämnas tidigast fr. o. m. budgetåret1976/77. bör de nya bestämmelserna kunna tillämpas i sinhelhet. Även efter nämnda dag måste man dock räkna med att skyddsrum i vissomfattning alltjämt anordnas enligt äldre bestämmelser. Detförslag till nytt system för planering och finansiering av skyddsrumsbyggandetsom jag nu har förordat innebär att staten åtar sig ökade utgifter förtotalförsvarsändamål. Detta förhållande bör beaktas i samband med attställning tas till totalförsvarets fortsatta utveckling. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom försvarsdepartementet upprättatsförslag till lagom ändring i civUförsvarslagen (1960:74). Som redan har framgått av den allmänna motiveringen anserjag att skyddsrumsutredningens lagförslag i allt väsentligt kan läggas tillgrund för ny lagstiftning om skyddsrumsbyggandet. Av den allmänna motiveringensredovisning för min syn på frågan om skyddsrumsbyggandets finansiering framgårdock att de delar av lagförslaget som berör denna fråga delvis måste få ettannat utförande. När det gäller författningsändringarnas allmänna utformninghar jag hksom utredningen strävat efter att göra så små ingrepp som möjligt iden gällande civUförsvarslagen. I enlighet med tidigare principer bör endast degrundläggande bestämmelserna om skyddsrum tas in i lagen. Bestämmelsema börsom hittUls avse såväl den fredstida verksamheten som förhållandena underberedskap och krig. Den närmare regleringen av skyddsrumsbyggandet bör ske bl.a. genom verkställighetsföreskrifter till lagen. I lagförslaget har vidtagits två genomgående ändringar somhar samband med den nya regeringsformen (RF). Sålunda har orden Konungen ochkrigsmakten i olika böjningsformer bytts ut mot orden regeringen resp.försvarsmakten i motsvarande form. Rörande de enskilda bestämmelserna i lagförslaget vill jagi övrigt anföra följande. Som framgår av den allmänna motiveringen får kommunen ibetydande omfattning ansvaret för planering och genomförande av skyddsrumsbyggandet.Detta nya ansvar inom civilförsvaret bör komma till uttryck redan i debestämmelser som reglerar civilförsvarets grunddrag. I 4 § tredje stycketerinras därför om kommunernas befattning med civilförsvaret enligtbestämmelserna i 4, 6 och 7 kapitlen. De grundläggande bestämmelserna om skyddsrumsbyggandelfinns alltjämt i 4 och 7 kapitlen medan kommunernas civilförsvarsuppgiflersåsom väsentligen regleras i 6 kapitlet. I denna paragraf föreskrivs f. n. att det lokalacivilförsvarets omfattning och beskaffenhet i sina huvuddrag skall anges i ensärskild organisationsplan. Denna plan innehåller bl. a. uppgifter om deskyldigheter som åligger kommuner och enskilda med avseende påskyddsrumsbyggandet. Som framgår av den aUmänna motiveringen föreslås attskyddsrumsplaner skall finnas för alla tätorter och andra platser där enligtregeringens beslut skyddsrum skall anordnas. Bestämmelser om skyddsrumsplanoch dess innehåll återfinns i lagens 4 kapitel. Uppgifter omskyddsrumsbyggandet skall las in i skyddsrumsplan i stället för som i TUlägget tUl första stycket i 10 §innebär en erinran om denna begränsning av organisationsplanens innehåll.Ändringen i andra stycket innebär en anpassning tiU den nya om delegeringav normgivningsbefogenhet (jfr prop. 1975:8 s. 42). 4 kapitlet innehåller f. n. i 22-33 §§ föreskrifter omvilka olika slag av skyddsrum som skall finnas, vilka ändamål skyddsrummenskall tiäna, var de skall anordnas och hur de skall vara beskaffade. Kapitletinnehåller dessutom föreskrifter om källarmursgenombrott och om kontrollen överatt lagens bestämmelser om skyddsrumsbyggnadsskyldighet iakttas vid nybyggnad.Vem skyldigheten åligger regleras däremot inte i detta kapitel utan i 6 och 7kapitlen, som handlar om kommunerna och civilförsvaret resp. fastighetsägamaoch civilförsvaret. De grundläggande reglerna för skyddsrumsbyggandet äralltjämt sammanförda tUl 4 kapitlet. De föreslagna nya principerna förskyddsrumsbyggandet har dock föranlett en genomgripande omarbetning av bestämmelsernasinnehåll. I kapitlet ändras samtliga paragrafer utom 31 §, som gerlänsstyrelsen möjlighet att medge undantag från gällande byggnadsbestämmelser,om skyddsrum lämphgen bör anordnas på allmän plats eller annat område somenligt bestämmelserna inte får bebyggas eUer är avsett för särskilt ändamål.Sädana undantag måste även i fortsättningen kunna göras. Möjligheten att göraundantag från byggnadsbestämmelserna måste dock främst ses som enberedskapslösning, avsedd att tillgripas när skyddsrumsbyggandet måste forcerasi ett skärpt utrikespolitiskt läge och byggnadsbestämmelserna inte hinnerändras. Som regel bör byggnadsbestämmelserna omprövas så att varjeskyddsrumsbygges förenlighet med andra för byggnadsplaneringen avgörandeintressen blir bedömda i ett vidare plansammanhang. I denna paragraf anges f. n. benämningarna på de olikaslags skyddsrum som skall anordnas enligt lagen. Benämningarna hänför sig tillden avsedda användningen av skyddsrummen och till beskaffenheten hos dem. Som framgår av den allmänna motiveringen skall det intelängre göras någon skillnad mellan olika skyddsrum i fråga om användningen. Detfinns därför inte skäl att behålla benämningarna allmänt och enskilt skyddsrum.Begreppet skyddsrum bör reserveras för skydd åt befolkningen. För de skydd somanordnas åt det allmänna civilförsvaret föreslås i fortsättningen benämningenledningscentraler och andra skyddade uppehållsplatser. I den mån åtgärdervidtas för att åstadkomma skydd åt olika verksamheter som måste fortgå i krig,t. ex. sjukvård och krigsindustrier, bör benämningen skyddsrum inte helleranvändas. I avseende på skyddsrummens beskaffenhet görs f. n. skillnadmellan bergfast skyddsrum och normalskyddsrum. Som framgår av den allmännamotiveringen skall i fortsättningen endast anordnas skyddsrum som i huvudsakmotsvarar del nuvarande normalskyddsrummet. Det finns därför inte något skälatt behålla benämningarna bergfast skyddsrum och normalskyddsrum. I den föreslagna paragrafen ges de grundläggande reglernaom vilket ändamål skyddsrummen skall tiäna och var de skall anordnas. I första stycket anges att skyddsrumsbyggandets syfte äratt bereda befolkningen skydd under krig. Detta innebär emellertid attskyddsrummen också skall skydda mot de sekundära verkningarna i vårt land av ABC-stridsmedelsom kommer till användning vid krig i vår omvärld. Som har nämnts börskyddsrum anordnas i tätorter och på andra platser som under krig kan antas blisärskilt utsatta vid stridshandlingar eller hot om skadegörelse, dvs.skyddsrumsorterna. En föreskrift om detta ges i första stycket, som ocksåinnehåller en föreskrift om att regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer utser skyddsrums-orterna. Beslut om skyddsrumsbyggandets lokalisering behöver somregel endast uppta namnen på de tätorter i vilka skyddsrum skall anordnas. Dennärmare avgränsningen av dessa skyddsrumsorter ingår som ett led i denkommunala skyddsrumsplaneringen. Som framgår av den allmänna motiveringen kandock redan i de grundläggande besluten om skyddsrumsbyggandets lokaliseringbestämda delar av tätorter undantas från skyddsrumsbyggandel, dvs. sådana delarsom inte bedöms bli särskilt utsatta vid stridshandlingar eller hot omskadegörelse. Skyddsrum skall också kunna anordnas på andra platser än itätorter, t. ex. i närheten av flygplatser, oljedepåer och andra utanförtätorter belägna anläggningar av mUitär betydelse. Jag har i den allmänna motiveringen föreslagit attförberedelser skall vidtas för att kunna anordna skyddsrum undercivilförsvarsberedskap i de skyddsrumsorter där tillgången på skyddsrum ärotillräcklig. Paragrafens andra stycke innehåller en föreskrift om detta. 1 detta sammanhang kan anmärkas att frågan om vissaskyddade utrymmen behandlas i 57 §. F. n. regleras i denna paragraf frågan om var aUmännaskyddsrum skall inrättas och användningsområdet för sådana skyddsrum. Som framgårav kommentaren till 22 § används inte längre benämningen allmänt skyddsrum. Förde skydd som anordnas för del allmänna civilförsvaret används i ställetbegreppen ledningscentraler och andra skyddade uppehållsplatser. 1lagförslaget regleras dessa skydd i 40 § 1 mom. b). 23 § upptar i den nya lydelsen de grundläggandebestämmelserna om skyddsrumsplaner. I första stycket föreskrivs att det förvarje skydds- rumsort skall finnas en skyddsrumsplan och att planenskall upprättas och antas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,av kommunen med iakttagande av bestämmelserna i de efterföljande 2426, 28 och29§§. Som jag har uttalat i den allmänna motiveringen börkommunens uppgift att upprätta skyddsruirisplan i princip ankomma på civUförsvarsnämnden.Kommunen bör dock ha möjlighet att överlämna denna uppgift åt andra organ inomkommunen. 1 den mån regeringen bemyndigar kommunen att anta planen bör besluthärom fattas av kommunfullmäktige. 1 bemyndigandet kan också ingå föreskriftom att vissa delar av planen skall fastställas av . Frågan omkommunens medverkan behandlas ytterligare i kommentaren tUl de föreslagnaändringarna i 41 §. Bestämmelserna om upprättande och antagande av skyddsrumsplanbör gälla också vid ändringar av planen. Paragrafens andra stycke innehåller enerinran om detta. Utöver vad som föreskrivs i 2426, 28 och 29 §§ får dennärmare regleringen av vad en skyddsrumsplan skaU innehålla ske genom verkställighetsföreskriftertill lagen. F. n. regleras i denna paragraf var enskilda skyddsrumskall anordnas. Vidare finns bestämmelser om gemensamt skyddsrum. Somframhållits tidigare skall begreppet enskUl skyddsrum inte finnas ifortsättningen. Inte heller behövs bestämmelserna om gemensamt skyddsrum. Som framgår av den allmänna motiveringen bör den närmare avgränsningenav en skyddsrumsort ske inom ramen för skyddsrumsplaneringen. Som ett förstaled i planeringsförfarandet prövas sålunda vilken del eller vilka delar avkommunen som bör omfattas av skyddsrumsbyggandet och som därför bör bli föremålför planläggning. I paragrafens första punkt föreskrivs i enlighet därmed att skyddsrumsplanskall tUl gränserna ange den del av kommunen som skyddsrumsorten omfattar.Bestämmelser för denna avgränsning måste göras detaljerade och bör inte tas ini civUförsvarslagen. I paragrafen föreskrivs därför att gränserna bestämsenligt grunder som meddelas av regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer. Det kan därvid bl. a. bli aktuellt att fastslå innebörden avbegreppet tätort i skyddsrumssammanhang. I den nuvarande lydelsen innehåUer paragrafen en bestämmelseom att enskilt skyddsrum skall vara anordnat på sådant ställe inom eller inärheten av anläggning eller byggnad, för vilken det är avsett, att del snabbtkan uppnås av dem som vistas i anläggningen eller byggnaden. Skyddsrum skall ifortsättningen inte vara avsett för viss anläggning eller Bestämmelsen kan därför utgå. Bestämmelser omskyddsrums belägenhet finns i 28 § i lagförslaget. Som framgår av den allmänna motiveringen skallskyddsrumsorterna delas in i skyddsrumsomräden. För varje område för sig prövasdärefter behovet av skyddsrum. 25 § har utformats i enlighet med del anförda. F. n. regleras genom denna paragraf skyddsrummensbeskaffenhet. Denna fråga behandlas i den föreslagna 30 §. 26 § innehåller istället grundläggande bestämmelser om beräkningen av skyddsrumsbehovet, enfråga som f. n. regleras i 29 §. Som föreslagils i den allmänna motiveringen skallskyddsrumsbehovet beräknas områdesvis i stället för att som f. n. hänföras tillenskilda anläggningar och byggnader. Skyddsrumsbehovel skall beräknas för varjeskyddsrumsområde med hänsyn till befintlig och planerad bebyggelse samt medutgångspunkt i det största antal personer som eller natt i allmänhetvistas inom området under fredstid. Paragrafen innehåller bestämmelser omdetta. Principerna för behovsberäkning finns redovisade i den allmännamotiveringen. I skyddsrumsplan bör för vaye skyddsrumsområde anges detantal personer som skall få plats i skyddsrum. Vidare bör anges vilka skyddsrumsom finns och hur många personer som kan få plats i dem samt del antal personerför vilka skyddsrum skall anordnas. Närmare bestämmelser om dessa förhållandenbör meddelas genom verkställighetsföreskrifter. F. n. regleras frågan om fredsanvändningen av skyddsrum idenna paragraf. Denna fråga behandlas i den föreslagna 29 §. 27 § innehåller istället grundläggande föreskrifter om kommuns skyldighet att tillse attskyddsrum tillkommer enligt skyddsrumsplan. Det framtida skyddsrumsbyggandet inom ett skyddsmmsom-rådebestäms av skyddsrumsplanen. Som har sagts bör av planen framgå detantal personer, för vilka skyddsrum skall anordnas inom varje skyddsrumsområde.När det gäller frågorna om hur många skyddsrum som skall byggas i varje område,var skyddsrummen skall vara belägna och hur många personer som skall få plats ivarje skyddsrum har skyddsrumsplanen endast en utredande funktion. Planen bördärför ges ett sådant innehåll att den kan tjäna som underlag förställningstaganden i dessa frågor. Av den allmänna motiveringen framgår att skyddsrumsplanför varje skyddsrumsområde bl. a. skall innehålla uppgift om planeradebyggnadsförelag, som bedöms lämpliga att förena med ett skyddsrumsbyggande.Vidare bör planen innehålla andra tänkbara lösningar av skyddsrumsfrågan, bl.a. uppgifter om provisoriska skydd. I enlighet med vad jag har uttalat i den allmännamotiveringen skall de kommuner som ansvarar för skyddsrumsplaneringen också haen allmän skyldighet att se till alt skyddsrum anordnas inom skyddsrumsorten.Detta bör ske genom att kommunen med ledning av planens olika uppgifter förlämpliga perioder fattar beslut om genomförande av planen. Besluten börinnehålla uppgifter om vilka skyddsrum som skall anordnas, var de skall varabelägna och det antal personer som skall få plats i varje skyddsrum. Den nuangivna beslutsskyldigheten för kommunerna har kommit till uttryck i den nya 27§. Besluten enligt denna paragraf får inom ramen för denstatliga finansieringen sin praktiska tUlämpning vid den prövning som enligt 32och 33 §§ i lagförslaget sker för varje ny byggnadsföretag i skyddsrumsområdet. I denna paragraf finns f. n. bestämmelser om allmänt ochenskilt skyddsrums beskaffenhet. Eftersom benämningarna allmänt och enskiltskyddsrum inte längre skall användas, kan de nuvarande föreskrifterna utgå.Paragrafen innehåller i stället bestämmelser om skyddsrums belägenhet. Enligt de nuvarande bestämmelserna i 25 § skall enskiltskyddsrum anordnas på sådant ställe inom eller i närheten av anläggning ellerbyggnad, för vilken det är avsett, att det snabbt kan nås av dem som vistas ianläggningen eller byggnaden. Som framgår av den allmänna motiveringen föreslåsett friare val av skyddsrumslösningar. Skyddsrummen behöver således inte varaavsedda för viss anläggning eller byggnad. Varje skyddsrum bör i ökadomfattning kunna tillgodose skyddsrumsbehovet vid flera anläggningar ochbyggnader. Skyddsrummen bör också i viss utsträckning kunna användas förvistelse under längre lid. Mot bakgrund av dessa föreslagna nya principerinnehåller 28 § en bestämmelse om att det inom varje skyddsrumsområde skallfinnas ett eller flera skyddsrum. Skyddsrums belägenhet och utformning skall bestämmasmed hänsyn till befolkningens möjligheter all uppsöka skyddsmmmet vid alarmeringoch att stadigvarande uppehålla sig där. I denna paragraf finns f. n. bestämmelser om beräkningenav det antal personer som skall kunna hysas i enskilt skyddsrum. Motsvarandebestämmelser finns upptagna i 26 § i lagförslaget. 1 29 § behandlas i ställetfrågan om skyddsrummens fredsanvändning, som f. n. regleras i 27 §. I 27 § föreskrivs f. n. alt skyddsrum om möjligt börinrättas på sådant sätt att det kan utnyttjas under fred. Som framgår av denallmänna motiveringen är det angeläget att finna ekonomiskt fördelaktiga sätt alt använda skyddsrummen i fredslid. Skyddsrummen bördärför anordnas på sådant sätt att skyddsrumsfunktionen så långt möjligtkombineras med lokalens användning för annat ändamål i fredstid. Om detta intekan ske, bör skyddsrum likväl inrättas på sådant sätt att det skall kunnaanvändas även under fredstid. Bestämmelser om detta har förts in i 29 §. I denna paragraf ges f. n. bestämmelser om attlänsstyrelsen kan medge undantag från civilförsvarslagens föreskrifter omnormalskyddsrum. Vidare finns bestämmelser om bemyndigande för regeringen attmedge undantag från lagens bestämmelser om beskaffenhet av bergfast skyddsram.Enligt lagförslaget innehåller paragrafen i stället bestämmelser omskyddsrummens beskaffenhet, ett ämne som har behandlats i Somframgår av den allmänna motiveringen föreslås att det i fortsättningen endastanordnas skyddsrum som närmast motsvarar de nuvarande normalskyddsrummen. Skyddsrumsutredningenföreslår i detta hänseende bl. a. alt de krav på skyddsförmåga som ifortsättningen skall ställas pä skyddsrummen anges i 30 §. Utredningenframhåller emellertid att eftersom det inte ankommer på utredningen alt taställning till frågan vilka skyddstekniska krav som bör ställas på skyddsrummenhar utredningen i sitt förslag ordagrant ätergett de nuvarande bestämmelsernaom normalskyddsrum trots att utredningen är väl medveten om att dessa börjusteras med hänsyn till den förändrade syn på skyddsrumsbyggandets inriktningsom kommit till uttryck försvarsbeslut. Enligt min mening är det inte nödvändigt all icivilförsvarslagen i detalj ange kraven på skyddsrummens skyddsförmåga. Jagförordar därför att i paragrafen generellt anges att skyddsrum skall utförasoch utmstas så att de ger skydd mot verkningar av stridsmedel som kan antaskomma till användning i krig. Regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer bör få fastställa de normer som anger de närmare kraven påskyddsförmågan. Övriga bestämmelser om skyddsrums beskaffenhet och utrustningär till stor del av teknisk natur och bör samordnas med andrabyggnadsbestämmelser genom samverkan mellan berörda myndigheter. F. n. regleras i denna paragraf frågan om s. k. källarmursgenombrott.Skyddsrumsutredningen har ansett att skäl inte längre finns att behållanuvarande bestämmelser om källarmursgenombrott. Förslaget har lämnats ulanerinran av remissinstanserna. Jag biträder förslaget. För sådant fall attgenombrott i angränsande fastighet undantagsvis behövs är bestämmelserna i 61och 62 §§ tillämpliga. 32 § föresläs därför få ett helt annat innehåll än den nuhar. stycket innehåUer en föreskrift om skyldighet för den somavser att uppföra en ny anläggning eller byggnad inom skyddsrumsort att anmäladelta till kommunen för att få besked huruvida skyddsrum skall anordnas i anläggningeneller byggnaden och, om så är fallet, uppgift om det antal personer som skallfå plats i detta. Som påpekats i den allmänna motiveringen bör kommunen i godtid få kännedom om varje planerat byggnadsprojekt för att kunna ge beskedhuruvida skyddsrum skall anordnas i byggnaden.