prop · FY0321 · 1975-12-31 00:00:00 — Jag ansluter mig till detta förslag.Åtgärderna måste nödvändigtvis bli av enkel karaktär men erfarenheterna visaratt även enkla skydd har stor betydelse för möjligheterna att skyddabefolkningen. har för utbildningsändamål ochinformation utarbetat råd och anvisningar till fastighetsägare om hur radiakskyddskall anordnas i eller i anslutning till fastigheterna och hur skyddet kangöras gastätt. Vid behov skall sådana råd och anvisningar utsändas till allafastighetsägare. Dessa anvisningar bör kompletteras så att de i fortsättningenockså omfattar skydd mot splitter och så långt det är möjligt också mot kemiskastridsmedel. I fråga om de aUmänna kraven på ett skyddsrums förmåga attskydda mot verkningar av stridsmedel viU jag anföra följande. Skyddseffektenbör främst avse konventionella vapen men också innefatta visst skydd motkärnvapen samt biologiska och kemiska stridsmedel. Som jag redan har förordat bör den avvägning av skyddseffekten som nuvarande 1 saml Nr 21 bestämmelser om normalskyddsrum innebär i huvudsakbehållas. Skyddsrummet skall således utföras och utrustas så att det ger skyddmot alla verkningar av konventionella stridsmedel utom omedelbar träffverkan.Det skall också skydda mot begränsad tryckverkan av kärnvapen samt motverkningarna av radioaktiv strålning. Del skall vara gastätl och försett medventilationsanordningar. Det skall kunna motstå belastningen av rasmassor, varabeständigt mot verkan av brand och ha reservutgång. Som framgår av vad jag har sagt tidigare är f. n. bristenpå skyddsrum stor i vissa tätorter. Detta gäller särskilt de större tätorternasinnerområden, som praktiskt taget helt har varit undantagna frän skyddsrumsbyggandesedan år 1957. Jag avser att i annat sammanhang föreslå regeringen att häva detundanlag som funnits för innerområdena. På mycket lång sikt bhr del härigenommöjligt att förbättra skyddet för befolkningen där. Det kommer emellertid attråda brist på skyddsrum under en avsevärd lid framåt om inte andra åtgärderockså vidtas för att hjälpa upp situationen. Skyddsrum saknas också på grund avatt de nuvarande reglern.) undantar låghusbebyggelsen, I fråga om områden medsådan bebyggelse innebär mina förslag i det följande att förutsättningar kommeratt finnas för att i möjlig mån tillgodose skyddsbehov även där, I denna delkan dock situationen inte nämnvärt förbättras förrän nya regler förskyddsrumsbyggandet kan tillämpas och tekniska förutsättningar finns för attbygga skyddsrum i dessa områden. Mot denna bakgrund har jag i anvisningarna förcivilförsvarets programplanering tagit upp frågan om att som kompletteringtill skydds-mmsbeståndet ta vara på skyddstillgångar av annat slag. Främstgäller detta befintliga bergtunnlar och andra underjordiska utrymmen som i sigsjälva eller efter förbättringar kan ge rimligt skydd. Underiordiska delar ibefintliga byggnader kan också i vissa faU vara sådana skyddstillgångar. har från dessa utgångspunkter iprogramplanen för civilförsvaret /76-1979/80 och i ensärskild rapport redovisat ett antal åtgärder som kanvidtas för att förbättra skyddsläget i de aktuella områdena. a. börnytillkommande skyddsrum göras tiUräckligt stora för att fånga upp omkringliggandeskyddsbehov och befintliga bergtunnlar m. m. ställas i ordning så att de kan utnyttiassom skyddsrum. Jag anser det vara angeläget att åtgärder av de slag somhär har nämnts vidtas för alt förbättra befolkningens skydd i bristområden. Denya regler för skyddsrumsbyggandet som jag föreslår innebär bl. a. alt enplanering av skyddsrumsförsörjningen genomförs i de berörda kommunerna. Dennaplanering är väl ägnad alt ligga till grund både för del fortlöpandeskyddsrumsbyggandet och för åtgärder som jämsides härmed förbereds och vidtaspå grund av alt skyddet i befintlig bebyggelse är otillräckligt. Mina synpunkter på värdet av del skydd som kan nås genomde avsedda kompletterande åtgärderna har jag utvecklat i årets budgetproposition(prop. 1975:1, bil. 6 s. 46). Som framgår där bör i princip skydd som ställs iordning för befolkningen uppfylla krav som gäller för de Av olika skäl kan emellertidinte detta mål nås i full utsträckning. Redan befintliga skyddsrum har olikaskyddsförmåga. Skyddsrum som anordnas i bergtunnlar och liknande utrymmen ochskydd som förbereds för att kunna ställas i ordning till skyddsrum i enberedskapssituation får ges en varierande skyddseffekt beroende på de tekniska,ekonomiska och tidsmässiga förutsättningarna för objekten i varje särskiltfall. Man bör eftersträva att ge dessa skydd samma skyddsförmåga som gäUerför normalskyddsrum. Detta innebär att skyddet skall stå emot verkan av främstkonventionella vapen, brand och byggnadsras samt ha reservutgång. Mot bakgrundav statsmakternas bedömning att riskerna är små för att ABC-slridsmedel sättsin mot civilbefolkningen i terrorsyfte ställs däremot inte särskilda krav påskydd mot dessa stridsmedel utöver vad som följer av skyddet mot verkan avkonventionella vapen och skäligt skydd mot radioaktiv strålning. Luftförsörjningenbör i huvudsak tillgodoses enligt samma funktionskrav som gäller för normalskyddsrum. I budgetpropositionen har jag vidare anfört att skydd somi fredstid ställs i ordning i bergtunnlar och jämförliga underjordiska utrymmenmed skyddsförmåga enligt nämnda normer bör anses vara egentliga skyddsrum ochtas in i planerna som skyddsrum. Skydd som förbereds tUl utförande först i ensituation när beslut fattas om alt förstärka beredskapen bör benämnasprovisoriska skydd. Sådana skydd blir emeUertid bara en dellösning avskyddsproblemet, eftersom iordningsställandet av dessa skydd till skyddsrum ärberoende av de starkt begränsade resurserna i en krissituation. Jag vill i detta sammanhang också beröra frågan omskyddsrummens användning med hänsyn till möjlig förvarning m.m. Möjligheten avatt kunna få skydd i skyddsrum är givetvis bl. a. beroende av i vilken månbefolkningen hinner få förvarning före ett anfall. Man måste då fastslå attförvarning inte kan garanteras under alla förhållanden. Både den tid som behövsför att söka upp skyddsrummen sedan larm getts och stridsledningssystemetsuthållighet kan under vissa omständigheter vara otillräckliga. a. av försvarsutredning (SOU 1972:4), som ansåg det vara osäkertom tekniska och ekonomiska förutsättningar finns för att tUlgodose de krav påförvarningssystemet som har uppställt iperspektivplanen för civilförsvaret. försvarsbeslut framhölls dockatt informationen frän förvarningssystemet kunde förbättras om vissaorganisatoriska åtgärder genomfördes. Exempel på sådana är att utnyttiareservanordningar i anslutning tiU luftförsvaret, att färdigställa alarmeringsförbindelsersom ännu inte har utförts och att förbättra rekryteringen av personal för alarmeringsledningen. 1972:75 framhöll min företrädare att användningenav skyddsmmmen måste anpassas till de prestanda som stridsledningssystemethar. Det innebär att skyddsrummen kan behöva tas i anspråk även när skenbartlugn råder, dvs. redan innan t. ex. flyglarm har getts. Frågan om anpassning tUl denna syn på utnyttjandet av skyddsrummen gäller närmast i vilken utsträckning skyddsrummen skall inredasför långvarig vistelse och hur de skall dimensioneras för detta ändamål. De nu angivna problemen angående förvarning m. m. studerasf. n. av inom ramen för den perspektivplanering varsresultat kommer att övervägas av försvarsutredning. I anvisningarnaför denna planering har jag anfört att skall redovisaförslag som syftar till att den del av befolkningen som har tillgång tillskyddsrum i rimlig utsträckning skall kunna befinna sig i dessa vid anfall. Jaghar därvid pekat på ett antal olika åtgärder, bl. a. förbättrad information,omflyttning av människor närmare intill befintliga skyddsrum och skyddstaktiskanpassning till en angripares uppträdande. I fråga om skyddsrummens dimensionering vill jag iavvaktan på resultatet av de studier som pågår av frågan ansluta mig tillskyddsrumsutredningens tankegångar. Man kan sålunda inte rimligen utgå frånatt skyddsrummen skall kunna användas som nödbostad av alla människor i ortensamtidigt. Dessa skulle kräva ett avsevärt ökat skyddsulrymme och är inteheller möjligt med hänsyn till produktion och samhällsliv. En tänkbar lösningär i stället att i första hand de som har längst avstånd till närmasteskyddsrum och de som i något avseende har svårighet att förflytta sig samt barnoch äldre bereds möjlighet att mera stadigvarande än övriga uppehålla sig iskyddsrummen. Sådan användning av skyddsrummen gör det enligt denna tankegångmöjligt att efter lokala förhållanden begränsa förflyttningssträckan för demsom söker skydd vid flyg-larm. Det kan också alternativt vara möjligt att, föratt komma närmare skyddsrum, söka tillfällig bostad i byggnader nära intillbefintligt skyddsrum. Över huvud taget bör det finnas förutsättningar för atti krigstid upplysa människorna om lämpliga åtgärder för att åstadkommafrivilliga omflyttningar så att möjligheterna att få skydd förbättras. Medhänsyn till osäkerheten att under alla förhållanden få tillräckligförvarningstid är en sådan flexibel syn på skyddsrumsanvändningen av storbetydelse. I den mån risksituationen blir så extrem att alla utom arbetstid börvistas i skydd, torde det bli ofrånkomligt att vidta åtgärder för att glesa utbefolkningen i orten för att därigenom minska utrymmesbehovet i skyddsrummen.Jag räknar med hänsyn till vad jag här har anfört med att den nuvarande beräkningsgrunden0,75 m platsyta per person kan behållas t. v. Jag har tidigare berört frågan om skyddsrummens kvalitetoch skyddande förmåga. Skyddseffekten beror av flera omständigheter, bl. a.villkoret att man befinner sig i skydd när anfallet inträffar och attskyddsrummet är ändamålsenligt konstruerat med hänsyn till förekommandestridsmedel och skadeverkningar. Av betydelse är också skydds-mmmets belägenheti förhållande till omgivande bebyggelse m. m. Som jag förut har nämnt kan endel skyddsrum komma att sakna anordningar som behövs för skydd mot kärnvapenoch mot kemiska stridsmedel. Detta innebär att skyddet har begränsadanvändbarhet om sådana stridsmedel skulle komma att användas. I dessasituationer måste som kompletterande skyddsåtgärd tillgripas utrymning elleromflyttning inom orten tUl områden med bättre skyddsrum. Åtgärder av detta slagbör som jag redan har framhållit vara förberedda. Som jag har anfört bör som skyddsrumbyggas i orter som bedöms kunna bli särskilt utsatta vid stridshandlingar ellerhot om skadegörelse, s. k. skyddsrumsorter. Den senaste förteckningen överskyddsrumsorter fastställdes av Kungl. Maj:t i anslutning till civilförsvaretsomorganisation . Därefter har bara mindre ändringar gjorts. Enomarbetning bör ske med hänsyn till de nya förutsättningar, bl.a. rörandehotbedömningarna, som har tiUkommit . Civilförsvarets perspektivplanoch förslag års försvarsutredning kommer att ge underlag för en sådanomprövning. 1 avvaktan på denna bör nuvarande förteckning t. v. behåUas ihuvudsak. Det bör liksom hittUls ankomma på regeringen att i en särskildförteckning fastställa vilka orter som skall vara skyddsrumsorter. 9.3 Skyddsnimsbyggandets planering och genomförande 9.3.1 Allmänna synpunkter Bedömningen av skyddsrumsbehovet i skyddsrumsorterna börenligt skyddsrumsutredningen göras områdesvis. Utredningen tar vidare upp vissaberäkningsmetoder som skuUe minska behovet av skyddsrumsplatser. Omskyddsrumsbehoven beräknas områdesvis och hänsyn tas tUl att närliggandebyggnader av olika slag, t. ex. bostadshus och kontorshus, har behov avskyddsrumsplatser under olika tider kan anser utredningen dessabyggnader få sina skyddsrumsbehov tillgodosedda genom ett och sammaskyddsrumsutrymme. För den minskning av skyddsrumsbehovet som därvid uppståranvänder utredningen uttrycket dag/nattbonus. Vid beräkning avskyddsrumsbehovet bör även beaktas att utrymmesstandarden i bostäderna blirhögre och att boendetätheten i ett bostadsområde minskar under områdetslivstid. Värnpliktiga och annan inom totalförsvaret krigsplacerad personal börenligt utredningen frånräknas vid beräkning av skyddsrumsbehovet. Även frågan hur behovet av skyddsrum skall tillgodoses börenligt skyddsrumsutredningen bedömas områdesvis. Härigenom bör det vara möjligtatt finna de från civilförsvarstaktiska och ekonomiska synpunkter mestfördelaktiga skyddsrumslösningarna. Också en ökad fredsanvändning bördärigenom bli möjlig. Utredningen föreslår att skyddsmmmens nuvarande bundenhettill varje enskild anläggning eller byggnad löses upp och att ett friare val avskyddsrumslösningar medges. Utredningen föreslår vidare att kommunerna skall bestämmadet område inom skyddsrumsorten där skyddsrum skall anordnas. Gränsen för dettaområde bör i princip följa tätortsgränsen. Skyddsrumsplaneringen bör enligtutredningen ske på lokal nivå. För varje skyddsrumsort bör kommunen upprätta enskyddsrumsplan. Planen bör antas av kommunens fullmäktige och fastställas avlänsstyrelsen, som även i övrigt bör ha tiUsyn över planeringsverksamheten. Den föreslagnaplanläggningen bör ske enligt anvisningar, som utfärdas av regeringen eUer civUförsvarsstyrelsen.Enligt förslaget ankommer det på civilförsvarsnämnden att ta ställning till varskyddsrum skall anordnas. Ägaren av den byggnad i vUken ett skyddsrum skall inrättasbör alltjämt vara skyldig att anordna skyddsrummet. Utredningen tar vidare upp vissa frågor om skyddsrummensutrustning och vård m. m. Enligt utredningen bör skyddsrummen redan i fredstidinredas och utrustas så att de snabbt kan ställas i ordning för sitt egentligaändamål. Viss materiel bör anskaffas och tillpassas redan i samband med attskyddsrummen anordnas men kan under fredstid förvaras nedmonterad. Utredningenföreslär också att kommunerna skall kontrollera att ägaren vårdar ochunderhåller skyddsrummen. Enligt utredningen bör de grundläggande kraven påskyddsrummen också i fortsättningen anges i civilförsvarsförfattningarna.Skyddsrummens närmare utformning kan regleras i tillämpningsbestämmelser somutfärdas av . Skyddsrumsbestämmelserna bör samordnas medandra byggnadsbestämmelser och tas in i Svensk Byggnorm, som styr annatbyggande. Flertalet remissinstanser har tillstyrkt eller lämnatskyddsrumsutredningens förslag utan erinran. I vissa delar har dock civilförsvarsstyrelsenställt sig avvisande till utredningens förslag. Jag utgår från att skyddsrumsbyggandet också ifortsättningen skall ha en betydande omfattning. Emellertid måste resursemautnyttjas effektivare än vad som är möjligt med nuvarande regelsystem. För attkunna göra detta måste noggrant prövas hur skyddsbehoven skall tillgodosesgenom skyddsrum. Jag anser därvid att de bedömningsnormer som skyddsrumsutredningenhar föreslagit i huvudsak är lämpliga för en sådan prövning.Skyddsrumsbyggandet bör alltså noga anpassas till skyddsbehoven och planerasså att skyddsrumslösningarna blir så fördelaktiga som möjligt medhänsyn till civilförsvarsmässiga och samhällsekonomiska krav. Del är enhgt minmening rimligt att räkna med att inom ramen för en sådan ny skyddsrumsplaneringskyddsrum liksom tillkommer i samband med nyproduktion av bostadshusoch andra byggnader eller anläggningar. Jämsides med det fortlöpande skyddsrumsbyggandetbör emellertid som jag har anfört särskilda åtgärder också vidtas föratt avhjälpa den mest påtagliga bristen på skydd i vissa orter och för vissbebyggelse. Dessa åtgärder bör i första hand avse de mest utsatta skyddsrumsorlerna. Jag övergår i del följande till att behandla viktigareavsnitt i utredningsförslaget. Jag vill redan nu slå fast att förslaget enligtmin mening i allt väsentligt kan läggas till grund för ändringar ilagstiftningen om skyddsrumsbyggandet. I vissa hänseenden föreslår jag dockandra lösningar än dem som utredningen har förordat. 9.3.2 Planering och genomförande I skyddsrumsorterna bör det framtida skyddsrumsbyggandetregleras genom att kommunen utarbetar en skyddsrumsplan, som samordnas med denallmänna bebyggelseplaneringen inom kommunen. Jag anser däremot inte att detförutom förteckningen över skyddsrumsorter finns behov av en särskild skyddsrumsplanför hela landet och inte heller av länsvisa skyddsrumsplaner. Länsstyrelsernabör emellertid medverka i planeringen och liksom hittiUs ha tillsyn överbyggandet och underhållet av skyddsrum. Av skyddsrumsplanen bör till en början framgå vilken delav kommunen som skall ingå i skyddsrumsorten, dvs. gränsen för skyddsrumsorten.Denna gräns kan givetvis fortlöpande komma att ändras med hänsyn tillväsentliga förändringar i den allmänna bebyggelseplaneringen. Skyddsrumsortenbör därefter delas in i skyddsrumsområden för vilka anges 1. skyddsrumsbehovet,dvs. det totala antalet skyddsrumsplatser som behövs inom området, 2. skyddsrumstillgången,dvs. tillgången på redan anordnade skyddsram och antalet platser i dem, 3. nybyggnadsbehovel,dvs. det antal skyddsrumsplatser som måste anordnas inom området, 4. planeradebyggnadsprojekt som lämpligen bör förenas med skydds-ramsbyggande och andratänkbara lösningar av skyddsrumsfrågorna. Jag vill i det följande ange några principer som jag anservara väsentliga vid indelningen i skyddsrumsområden och beräkningen avskyddsrumsbehovet. Vid indelning i skyddsrumsområden måste stor vikt fästasvid de skyddstaktiska synpunkterna. Vid skyddsrumsbyggandet har man hittiUsutgått från all skyddsrummen i krig skall sökas upp först sedan larm omförestående flyganfall getts. Med hänsyn härtill har krävts all skyddsrummenskall hgga nära de skyddssökandes bosläder och arbetsplatser. I princip harsålunda skyddsrum anordnats i källaren till den byggnad för vilken det äravsett. Under vissa förutsättningar har det dock ansetts godtagbart att byggaskyddsrummet friliggande, dvs. ulan samband med annan byggnad eller i annannärliggande byggnad. Enligt de nuvarande principerna bör avståndet frän bostadeller arbetsplats lUl skyddsrum i allmänhet inte vara längre än . har i detta sammanhang framhållitatt korta gångavstånd inte garanterar att skyddsrummen under alla förhållandenhinner nås vid flyglarm. Särskilt gäller detta de grupper av befolkningen somgenom olika slags rörelsehinder eller på grund av hög ålder har svårt attförflytta sig snabbt. Följden har enligt utredningen blivit att man även meddet gångavstånd som har tillåtits bör räkna med alt mänga människorperiodvis måste använda skyddsrummen som mer eller mindre stadigvarandenödbostad. Utredningen har härav dragit den slutsatsen att det inte finnsanledning att generellt behålla en fixerad gräns på 200 meter som ett största tillåtet gångavstånd. Ett merflexibelt betraktelsesätt bör anläggas. har i sitt remissyttrandeframhållit att man av skyddstaktiska hänsyn liksom börsträva efter gångavstånd som är mindre än . Styrelsen anser sig docki vissa fall kunna godta något längre gångavstånd än vad som gäUer , omskyddsrummen anordnas sä att längre vistelse i eller i anslutning tillskyddsrummen blir möjlig. Sådana anordningar kan t. ex. vara förbättrat ventUationssystem,förbättrad belysning, tillgång utanför skyddsrummet till WC,tvättmöjligheter inkl. reservtank m. m. Kan dessa ökade krav inle tillgodoses,lägger enligt styrelsen det nuvarande förvarningssystemet hinder i vägen föratt minska kravet pä gångavstånd i större omfattning. Styrelsen betonarbetydelsen av att reglerna för skyddsrumsbyggandet utformas så att vidplaneringen stor hänsyn kan tas till skyddslakliska krav i de enskilda fallen. Jag har i det föregående betonat att det är nödvändigt attbefolkningens skydd planeras med hänsyn till skilda operativa lägen, t. ex,att delar av befolkningen kan behöva flytta närmare de skyddsrum som finns. Jagkan ansluta mig till de synpunkter som skyddsrumsutredningen har anfört i frågaom möjligheterna att utnyttja skyddsrummen med hänsyn till en bej.ansadförvarning. Det kan exempelvis i särskilda situationer bli ns.i>'ändigt attvissa grupper av befolkningen använder skyddsrummen ?om stadigvarandenödbostad. Jag delar också utredningens uppfattning att några bestämda gränserför gångavstånden tUl skyddsrummen inte bör anges. Ett mer flexibeltbetraktelsesätt bör anläggas med utgångspunkt i bl. a. de synpunkter som jaghär har berört. Förutsättningarna för att förvarna befolkningen vid flyganfallstuderas för övrigt ytterligare av i samverkan medöverbefälhavaren. Indelningen i skyddsrumsområden bör vidare göras på såsätt att den beräknade dag- och nattbefolkningen väger så jämnt som möjhgt inomvarie område. Möjligheter att utnyttja redan befintliga skyddsrum bör också tiUvaratas.Indelningen bör lämpligen ske mot bakgrund av en bedömning av vilkabyggnadsprojekt som kan bli aktuella inom varie skyddsrumsområde. har påpekat måste vid indelningen uppmärksamhet ägnas åtlåghusbebyggelsen så att man gör klart för sig i vad mån det är möjligt atthänvisa befolkningen i redan befintliga låghusområden till godtagbart skydd.Skäl kan slutligen finnas att ompröva indelningen iskyddsrumsområden. Jag övergår härefter till att ange några principer som harsärskild betydelse för beräkningen av skyddsrumsbehovet. Behovet av skyddsrum bör prövas för varie skyddsrumsområdeför sig. Vid beräkningen av det antal skyddsrumsplatser som behövs bör, somutredningen har angett, i princip räknas in alla personer som i allmänhetvistas inom området under fredstid oavsett vilken typ av bebyggelse det ärfråga om. Hänsyn bör således inte tas till att en del av befolkningen kan ha utrymt skyddsrumsområdet, när skyddsrummen behövs. Avgörande för hur många människor som vanligen vistas inomskyddsrumsområdet blir den befintliga och planerade bebyggelsen. Behovet av skyddsrumbör därför uppskattas för varie enskild anläggning och byggnad och blir ohkastort beroende på vad anläggningen tiänar för ändamål. Ändamålet kommernämligen att vara vägledande, när man skall beräkna hur många personer som iallmänhet uppehåller sig inom anläggningen eller byggnaden. I fråga om t. ex.affärslokal bör hksom nu viss hänsyn tas till kundernas behov av skyddsram.Hänsyn bör också tas till behovet av skydd för dem som uppehåller sig i hamnaroch samlingslokaler. Som utredningen har påpekat, har olika slag avanläggningar och byggnader störst behov av skyddsrum under olika tider pådygnet. Anläggningarnas och byggnadernas skyddsrumsbehov bör därför i viss månkunna tiUgodoses genom ett och samma skyddsrum. För att utröna dessa s. k. bonuseffeklerbör vid planeringen beräknas hur många personer som i allmänhet vistas inomskyddsrumsområdet dels , dels . Vid beräkningen av antalet skyddsrumsplatser för de boendei området bör hänsyn tas tiU att utrymmesstandarden förbättras i bostäderna ochtill att det sker en successiv utglesning av befolkningen inom bostadsområden.Även om det kan vara svårt att för varje tid bestämma omfattningen av denna utglesningbör den dock beaktas när man bestämmer de normer som skall hgga till grund förberäkningen av skyddsrumsbehovet för bostäder inom skyddsrumsområdet. När man beräknar skyddsrumsbehovet för andra anläggningaroch byggnader än bostäder bör i motsats till vad som gäller inte heller tiUämpasnågon nedre gräns för anläggningens eller byggnadens storlek eller för detantal personer som vanligen vistas där. Undantag bör således inte längre görasför industrianläggningar, undervisnings- och vårdanstalter eller för hotelloch pensionat, även om de är avsedda för mindre än 25 personer. En- ochtvåvåningsbyggnader, som är avsedda för kontors- och affärsändamål, bör inteheller undantas. Vid beräkningen av skyddsrumsbehovet bör inte värnpliktigaoch annan inom totalförsvaret krigsplacerad personal tas med. Denna personalkan nämligen väntas bli inkallad till tjänstgöring redan under ett tidigtberedskapsskede och kommer därigenom att lämna sina bostäder och arbetsplatsero. Denna kategori utgör av befolkningen. Vad jag har anfört om behovsberäkningen bör inte uppfattasså att den skall göras efter någon exakt matematisk metod. Behovet bör beräknasefter normer som grundas på prognoser om den förväntade utvecklingen under enförhållandevis lång lidsrymd.