prop · FY036 · 1975-12-31 00:00:00 — Till ett par mindre jämkningar i lagtextenskall jag strax återkomma. Somjag angett i den allmänna motiveringen (avsnitt 9.2.4) har jag till skillnadfrån beredningen placerat nu förevarande regel före övriga återvinningsregler.Mitt ståndspunktstagande i denna fråga beror bl.a. på att paragrafen inte ärsubsidiär till övriga regler. Den kan alltså tillämpas även på rättshandlingarav sådan typ som nämns i 31-38 §§, om de subjektiva förutsättningarnaföreligger. Det kan också anmärkas att enligt förslaget skildaåterbäringsregler i viss utsträckning skall gälla när 30 § är tillämplig ochnär återvinning sker enligt någon av 31-38 §§ (se 39 §). Det kan därför finnasanledning att åberopa 30 §, oaktat någon av 31-38 §§ är tillämplig. Förstastycket tar i enlighet med beredningens förslag sikte på tre typer avotillbörliga rättshandlingar, nämligen dels rättshandling varigenom vissborgenär gynnats framför andra, dels rättshandling genom vilken gäldenärensegendom undandragits borgenärerna, dels rättshandling varigenom hans skulderökats. I sistnämnda hänseende krävs enligt beredningsförslaget även attökningen skett 'till skada för' borgenärerna. Som har påpekats av hovrätttorde det emellertid inte särskilt behöva anges beträffande detta fall atträttshandlingen haft denna effekt. 1 departementsförslaget har därför dettarekvisit inte tagits med i lagtexten. Jag får härvidlag hänvisa till vad jag iden allmänna motiveringen (avsnitt 9.2.4) anfört om behovet av ett allmäntskaderekvisit. Liksombeträffande övriga återvinningsregler krävs givetvis också enligtotillbörlighetsregeln att transaktionen varit till nackdel för borgenärernaeller vissa av dem. I 30 § räcker det dock att åtgärden i förening med senareåtgärd haft denna effekt. Vad som skall anses ligga i det allmänna kravet attden åtgärd som företagits eventuellt i förening med senare åtgärd var tillnackdel för borgenärerna eller vissa av dem får bedömas från fall till fall.Att t.ex. företagsinteckningshavare får betalning ur företagsintecknad egendomär regelmässigt inte till nackdel för andra borgenärer. Enligt beredningensförslag krävs för återvinning att gäldenären var eller 'genom åtgärden' blevinsolvent. Det förutsätts inte att rättshandlingen ensam medför denna verkan.Om gäldenären t.ex. realiserar sina tillgångar för att lämna landet skallrekvisitet enligt beredningen vara uppfyllt, om han gör likviden oåtkomlig förborgenärerna och därigenom kommer på obestånd. Jag biträder beredningens syn påhur det berörda kravet skall uppfattas. Som har framhållits av en remissinstanskan emellertid ifrågasättas om den avsedda innebörden tillräckligt tydligtframgår av lagtexten. I departementsförslaget har därför orden 'genom åtgärden'i förtydligande syfte bytts ut mot 'genom sitt handlande '. I30 § är liksom i övriga återvinningsregler av betydelse när den 1 saml Nr 6 rättshandlingsom angrips har ägt rum. 1 detta hänseende bör till en början erinras om attbestämmelserna i 29 b § är tillämpliga, dvs. att avhändelse av fast egendominte anses ha ägt rum förrän lagfart sökts. Som förut nämnts måste emellertidfrågan, om en rättshandling är otillbörlig, enligt sakens natur bedömas medhänsyn till förhållandena när rättshandlingen företogs. När 29 b § inte ärtillämplig, är tidpunkten för själva rättshandlingen avgörande. 1 fråga omgåvoutfästelse gäller enligt I § andra stycket i lagen (1936:83) angående vissautfästelser om gåva, att den är ogill mot givarens borgenärer. Härav tordefölja att återvinningsfrist inte börjar löpa förrän gåvan fullbordats. Annarsskulle tiden kunna vara utgången, när gåvan fullbordas, och gåvan, om denfullbordas före konkursutbrottet, bli gällande mot borgenärerna. Även i andrafall torde man, när flera led ingår i en transaktion, regelmässigt börabehandla transaktionen som en enhet och räkna återvinningsfristen från detsista ledet. Även när fråga är omåtervinning enligt nu förevarande paragraf kan finnas skäl att jämka denskyldighet att återbära egendom som kan komma att åläggasåtervinningssvaranden. 1 fråga om de närmare förutsättningarna för jämkningfår jag hänvisa till 40 §. 1andra stycket upptas i enlighet med beredningsförslaget en återvinningsfrist utom när medkontrahenten är närstående till gäldenären. Fristen räknasenligt förslaget, i motsats till gällande lag, till fristdagen. Av allmännaregler torde följa att ätervinningsanspråket, i den mån det räknas som fordran,preskriberas i vanlig ordning, dvs. , om inte preskriptionenavbryts. 132 § KL ges f.n. föreskrifter om återvinning av avtal som ingåtts till skadafÖr borgenärerna i andra fall än som avses i 28 och 29 §§ i lagen. Föråtervinning krävs, att den med vilken avtalet träffades hade antingen skäliganledning anta att gäldenären var på obestånd eller kännedom om konkursansökningen.1 likhet med beredningen anser jag någon motsvarighet till 32 § KL inte böratas med i de reviderade återvinningsreglerna. 31§ Paragrafen, som behandlar återvinning av gåva och vissa gåvoliknandetransaktioner, motsvarar 28 § gällande lag och 29 § beredningsförslaget. Nuvarandeåtervinningsregler i 28 § KL avser gåva av sådant värde att borgenärerna haftmärklig skada av den samt köp, byte, lega eller annat sådant avtal, om avmissförhållandet mellan de på ömse sidor utfästa villkoren kan ses, att avtalethuvudsakligen har egenskap av gåva. Enligt 29§ första stycket första punkten beredningens lagförslag skall gåva kunnaåtervinnas, om den fullbordats senare än före fristdagen (jfrbeträffande gåva av fast egendom 28 § punkt 3 beredningens förslag).Bestämmelsen är ovillkorlig. Det krävs inte att gäldenären var insolvent vidgåvotillfället eller blev insolvent genom gåvan. Härutöverhar i första stycket andra punkten beredningsförslaget upptagits en bestämmelseom längre återvinningsfrister, vilken emellertid bygger på en presumtion attgäldenären var insolvent. Om gävotagaren inte var närstående tillgivaren/gäldenären, är fristen , men gävotagaren kan undgå återvinning,om han visar att gäldenären varken var eller genom gåvan blev insolvent. Omåter gävotagaren var närstående till givaren/gäldenären, skall enligt förslagetgälla en frist av , med samma möjlighet för gåvotagaren som sagtsatt undgå återvinning genom att styrka solvens hos gäldenären vidgåvotillfället. Enligtberedningens mening bör man i större utsträckning än f.n. kunna återvinningsvägen komma åt blandade avtal som gåvoköp och liknande. Beredningen föreslårdärför att med gåva skall jämställas varje köp, byte eller annat avtal som medhänsyn till missförhållandet mellan utfästelserna på ömse sidor 'delvis' haregenskap av gåva (andra stycket). Det ligger enligt beredningen i sakens natur,att det måste föreligga en avsevärd skillnad i prestationernas värde för skall kunna konstatera att en transaktion 'delvis' har karaktär av gåva.Beredningen anger att den föreslagna lydelsen innebär ett närmande tillregleringen av vad som skall inbegripas under gåva enligt 37 § 1 mom.förordningen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt. Detbör enligt beredningen inte komma i fråga att angripa gåvotransaktioner iandra fall än där något av betydelse står att vinna för borgenärerna. Det ärheller inte rimligt att överlag angripa underhållsbidrag ochtillfällighetsgåvor. Beredningen föreslår därför, att understöd och sedvanligagåvor som inte stod i missförhållande till gäldenärens ekonomiska ställningskall vara undantagna från återvinning (tredje stycket). En sådan reglering tordei huvudsak överensstämma med gällande rätt. Det kan inte tolereras, att eninsolvent person ger dyrbara tillfällighetsgåvor som står i disproportion tillhans ekonomiska ställning. Beredningendiskuterar i anslutning till förevarande paragraf även vissa frågor som harsamband med det fallet att gäldenären avstått från arvsandel eller, eftertestators död, avstått från rätt på grund av testamente till hans förmån.Enligt beredningens uppfattning kan återvinning härvidlag komma i fråga bl.a.enligt reglerna för återvinning av gåva. Här kan ytterligare hänvisas tillberedningens betänkande (SOU 1970:75 s. 142). konstaterar att i flera paragrafer i förslaget har uppställtsdels en frist för återvinning i allmänhet, dels en längre frist med möjlighetför vederbörande att avvärja återvinning genom bevisning om gäldenärenssolvens. Föreningen framhåller att meniiigen uppenbarligen är att angivnamöjlighet inte skall stå återvinningssvaranden till buds, i den mån den kortarefristen är tillämplig. Detta framgår dock inte fullt klart av lagtexten. Ettförtydligande härvidlag skulle enligt föreningen göra den lättillgängligare. Hovrätten för anser mot bakgrund av vadberedningen anfört att ordet 'delvis' i andra stycket inte är helt adekvat. Beredningen har i förevarande paragrafföreslagit bestämmelser som utvidgar möjligheten till återvinning i fråga oms.k. blandade avtal men som i övrigt i huvudsak tillåter återvinning av sammatransaktioner som kan återvinnas enligt de nu gällande reglerna. När detgäller de blandade avtalen anser jag det vara ett inte ringa intresse attlagstiftningen såvitt möjligt utformas i nära överensstämmelse med de reglersom i övrigt gäller beträffande sådana avtal. Av särskild betydelse i dettasammanhang är att enligt 37 § 1 mom. arvsskatteförordningen gåvoskatt skallutgå vid köp, byte, lega eller annat sådant avtal, om av missförhållandetmellan de å omse sidor utfästa villkor är uppenbart, att avtalet delvis haregenskap av gåva. Beskrivningen av de blandade avtalen i förevarande paragrafbör enligt min mening ytterligare närmas till dess motsvarighet iarvsskatteförordningen. Härigenom tillgodoses i viss mån också den kritik somhar framförts av hovrätten för . Beredningsförslaget i fråga om vad som skall kunnaåtervinnas enligt reglerna för gåva har i övrigt väsentligen lämnats utanerinran av remissinstanserna. Även jag ansluter mig till förslaget med nyssberörd jämkning samt vissa redaktionella ändringar. Iförsta stycket av departementsförslaget sägs att gåva går åter, om denfullbordats senare än före fristdagen. som fullbordats senareän eller, när den skett till närstående, före fristdagen går ocksååter, om det inte visas att gäldenären varken var eller genom gåvan blevinsolvent. I fråga om återvinningsfristernas längd och konstruktion får jaghänvisa till de uttalanden som jag gjort i den allmänna motiveringen (avsnitt9.2.4), I enlighet med vad jag där uttalat uppställs i förevarande paragrafdels en kort och ovillkorligt utformad återvinnings-frist, dels två längrefrister, då emellertid återvinningssvaranden skall kunna gå fri genom bevisningom att gäldenären var solvent. Det är med hänsyn till reglernas konstruktionsjälvklart att en närstående eller annan inte kan undgå återvinning genommotbevisning om gäldenärens solvens i det fallet att gåvan är obligatorisktåtervinningsbar enligt styckets första punkt. Något förtydligande av det slag sompåkallats av domareföreningen anser jag inte behövligt. Enligtandra stycket skall första stycket gälla också köp, byte eller annat avtal, omav missförhållandet mellan utfästelserna på ömse sidor är uppenbart, attavtalet delvis har egenskap av gåva. Detta innebär att gåvoköp o.d. kan görastill föremål för återvinning i större utsträckning än f.n. Det krävs dockalltjämt att gåvoavsikt förelegat. Det ligger, som beredningen anfört, i sakensnatur, att det måste föreligga en avsevärd skillnad i fråga om prestationernasvärden för att man skall kunna konstatera att en transaktion 'delvis' harkaraktär av gåva. Om gåva eller gåvoköp rör fast egendom får regleringen i29 b § betydelse för såväl utgångspunkten för fristberäkning somden tidpunkt till vilken eventuell solvensbedömning hänförs. Som jag tidigareanfört skall emellertid 29 b § inte tillämpas i fråga om huruvida gåvoavsiktförelåg. I tredje stycket görs undantag från återvinning i fråga omunderstöd och sedvanliga gåvor som inte stod i missförhållande till gäldenärensekonomiska förhållanden. Det finns anledning påpeka att undantaget bara gälleråtervinning enligt 31 §. Om utgivandet av understöd eller den sedvanliga gåvankan anses vara en otillbörlig rättshandling, såsom då fråga t.ex. är om ettstort engångsbelopp till underhåll, och förutsättningarna i övrigt äruppfyllda för återvinning enligt 30 §, kan återvinning ske (jfr även 28 § 2). Det ankommer på återvinningskäranden att styrkaförutsättningarna för återvinning, om svaranden påstår att han är skyddadenligt tredje stycket och invändningen inte kan lämnas utan avseende. Skyldigheten att återbära gåva kan jämkas enligt 40 §. I anslutning till förevarande paragraf har beredningengjort vissa uttalanden i fråga om hur avstående från arv m.m. skall bedömas vidtillämpning av återvinningsreglerna. Jag kan i huvudsak ansluta mig till vadberedningen uttalat om möjligheten att tillämpa 31 § i sådana fall. 32 § Paragrafen, som behandlar återvinning av bodelning,motsvarar 33 § gällande lag och 30 § beredningsförslaget. Regler om bodelning finns upptagna i 13kap. Huvudprincipen är att, sedan vardera maken av sitt giftorättsgods fåtttäckning för skulder som åvilar honom, överskottet delas lika mellan makarna. Föreskrifter om återvinning av bodelning finns f.n. i 33 §första stycket KL. Om gäldenären vid bodelning mellan honom och hans make ellerdennes arvingar har i märklig mån eftergett sin rätt, går bodelningen enligtdenna bestämmelse åter under förutsättning att bodelningshandlingen inte gettsin till rätten tidigare än innan konkursansökningen gjordes. Motsvarandegäller om vid bodelning egendom frångått gäldenären till skada för borgenärernamot att fordran mot honom utlagts på hans lott. I det senare fallet skall dock29 § tredje stycket ha tillämpning, dvs. att bodelningen står sig, omgäldenärens medkontrahent visar att han vid bodelningen saknade skäliganledning anta att gäldenären ville gynna honom framför övriga borgenärer ochdet inte framgår att han hade skälig anledning anta att gäldenären var påobestånd eller kännedom om konkursansökningen. Återvinningsmöjligheterna avser inte det fallet attgäldenärens dödsbo eftergett sin rätt. Enligt 21 kap. 5 § ÄB gäller nämligen,att om egendomsavträde sker efter det att bodelning ägt rum, bodelningen helteller, när det är tillräckligt och boet avträtts till förvaltning avboutredningsman, delvis går åter. Vidare gäller enligt 21 kap. 12 § ÄB, att ombodelning sker innan alla skulder betalts, delägarna personligen svarar för deskulder som dåvar eller senast vid därefter förrättad bouppteckning blev kända för dem.Nämnda påföljd skall dock utebli, om den efterlevande maken inte fått något avden dödes egendomi. 1fråga om äktenskap på vilka äldre GB är tillämplig gäller enligt 7 § 2 lagen(1921:226) om nya konkurslagens införande och vad i avseende därå skalliakttagas att vad som i KL sägs om bl.a. återgång av bodelning inte skall ägatillämpning. 1 33§ andra stycket KL finns vissa särskilda regler om återvinning av avtal somslutits av dödsbo till skada för borgenärerna. Lagberedningen.Enligt beredningens förslag skall återvinning liksom kunna ske inteendast när gäldenären frånhänt sig eget giftorättsgods utan även när hanavstått från vad som enligt 13 kap. GB tillkommer honom av makensgiftorättsgods. Beredningsförslagetinnebär, att om vid bodelning mellan gäldenären och hans make eller dennesdödsbo gäldenären i avsevärd mån eftergett sin rätt, bodelningen i motsvarandemån går åter, om bodelningshandlingen ingetts till rätten senare än två årföre fristdagen och det inte visas att gäldenären efter bodelningen hade kvarutmätningsbar egendom som uppenbart svarade mot hans skulder. Motsvarande skallgälla, om vid bodelningen egendom frångått gäldenären mot att fordran mot honomutlagts på hans lott. Iberedningens förslag har beträffande eftergift vid bodelning något tydligare äni gällande lag understrukits, att återvinning inte äger rum annat än närverkligen någon eftergift av betydelse skett till skada för borgenärerna. Föråtervinning förutsätts sålunda, att gäldenären 'i avsevärd mån' eftergett sinrätt, medan gällande lag använder det ålderdomliga uttrycket 'i märklig mån'. Enligtgällande lag går vid återvinning bodelningen i dess helhet åter. Detta harsynts beredningen onödigt ingripande. Enligt förslaget skall i ställetbodelningen gå åter i den mån det föranleds av den åtgärd vid bodelningen somangrips. Det naturliga i förevarande situation är enligt beredningen attgäldenärens medkontrahent tillåts utge ersättning i pengar. Om make lojaltinfriat någon gäldenärens skuld till följd av föreskriften i 13 kap. 14 § GB,bör det tillgodoräknas honom. I övrigt kan jämkning tänkas vara motiverad. Idet fallet att fordran mot gäldenären utlagts på hans lott skall enligtberedningsförslaget återvinning endast ske, om med anledning därav egendomfrångått gäldenären. Detta överensstämmer med gällande rätt och innebär bl.a.att återvinning inte kan äga rum i det nu aktuella fallet, om gäldenären vidbodelningen fått behålla aktiva till samma värde som han hade dessförinnan.Gäldenären kan ha vunnit på bodelningen t.ex. om blott gäldenärens make hadenågon behållning utöver skulder och gäldenären vid bodelningen tillförts halvadenna behållning, däribland fordringar mot honom själv beräknade till fulltbelopp. Beredningenerinrar om att i 33 § första stycket KL finns en föreskrift om att fristerna i28-32 §§ KL förlängs i förhållande till gäldenärens make. Bestämmelsen blirenligt förslaget överflödig med hänsyn till förslagets mera omfattandebestämmelser om återvinning från närstående. 33 § andra stycket KL innehålleräven speciella återvinningsbestämmelser i fråga om dödsbo som gäldenär. Till endel ersätts denna reglering av beredningens förslag om fristdag närboutredningsman förordnats. Beredningen säger sig inte kunna finna, att detnumera finns bärande skäl för att därutöver låta särskilda bestämmelser gällaför det fallet att gäldenären är ett dödsbo. Beträffandeåtervinningsfristens längd i bodelningssituationen och möjligheten att avvärjaåtervinning genom bevisning om gäldenärens sufficiens kan hänvisas tillredogörelsen för beredningens förslag i avsnitt 6.1. Departementschefen.Beredningens förslag i fråga om bodelning överensstämmer i stor utsträckningmed gällande lag. Principiella nyheter är dock att bodelning skall gå återendast i den mån det föranleds av det intresse som ligger bakom återvinningenoch att gäldenärens make skall kunna undgå återvinning genom att bevisa attgäldenären efter bodelningen var sufficient. Beredningsförslaget innebärvidare en fördubbling av återvinningsfristen. Beredningensförslag har lämnats utan erinran av remissinstanserna. Det synes mig innebärabehövliga förbättringar i flera hänseenden. Även jag ansluter mig därför medviss redaktionell jämkning av lagtexten till förslaget. Återvinningsfristenoch den av beredningen föreslagna möjligheten för gäldenärens make eller dödsboatt undgå återvinning genom sufficiens-bevisning har jag berört i den allmännamotiveringen (avsnitt 9.2.4). Jag har där påpekat att i denna paragraf inteupptas någon regel enligt vilken återvinning skall ske utan hänsyn tillmotbevisning om gäldenärens ekonomiska läge efter transaktionen. Oavsett hurkort tid före konkursutbrottet som bodelningen ägt rum ges i ställetgäldenärens make eller dödsbo den berörda möjligheten att undgå återvinning.Detta hänger samman med att det vid bodelning sker en allmän uppgörelse mellanmakarna och att denna uppgörelse kan vara både lämplig och lojal även om varjemake inte strikt håller på sin rätt. Att den berörda bevisningen skall avse attgäldenären var sufficient, dvs. efter bodelningen hade kvar utmätningsbaregendom som uppenbart motsvarade hans skulder, och inte att han var solvent,vilket krävs i andra återvinningsfall, föranleds som jag också berört tidigarebl.a. av att det i bodelningsfallen i princip skall föreligga en bouppteckningvarav sufficiensen men inte solvensen kan utläsas. Enligtden införda 12 a § i 13 kap. GB skall under vissa omständigheterbodelning ske med avvikelse från den princip om hälftendelning som normaltgäller. Om gäldenären med anledning härav vid bodelningen fått mindre än han skulle ha erhållit vid enhälftendelning kan det inte anses att han eftergivit sin rätt. Däremot böreftergift i princip anses föreligga om gäldenären med tillämpning av 12 a §borde ha erhållit mer än vad han faktiskt fick. Vanligen sker bodelning genom avtal mellan makarna. Enligt13 kap. 1 § GB jämförd med 23 kap. 8 § ÄB kan dock bodelningen ske genom att ensärskilt förordnad skiftesman själv bestämmer över delningen. Formuleringen avförevarande återvinningsregel tar liksom motsvarande regler i gällande lag och beredningsförslagetnärmast sikte på det förstnämnda fallet. Paragrafen är emellertid tillämpligäven beträffande bodelning som sker genom skiftesman. Återvinningsfristen enligt paragrafen är . Fristenbörjar löpa i och med att bodelningshandlingen ingavs till rätten. Denomständigheten att fast egendom ingår i bodelningen kan som beredningen berörtunder 29 b § inte förskjuta denna utgångspunkt. I fråga om återvinning av bodelning kan kravet på att denåtervinningsgrundande transaktionen måste ha varit till nackdel förborgenärerna få betydelse i vissa speciella fall. Om make tillskiftas vissegendom som därefter nedgår i värde i högre grad än vad den andre makensegendom gör, utgör detta givetvis inte en omständighet som kan grundaåtervinning. Den skyldighet att återbära egendom eller annat som kanuppstå till följd av förevarande bestämmelse kan jämkas med stöd av 40 §. Nuvarande 33 § andra stycket KL innehåller speciellabestämmelser om återvinning från dödsbo som gäldenär. Till en del ersätts dennareglering av bestämmelserna i 29 § om fristdag när boutredningsman förordnats.Jag delar beredningens av remissinstanserna godtagna uppfattning att dethärutöver inte finns tillräckliga skäl att låta särskilda återvinningsbestämmelsergälla för det fall att gäldenären är dödsbo. 33 § Paragrafen, som ger möjlighet till återvinning avvissa oskäliga löneutbetalningar m.m., motsvaras i gällande rätt av 32 a §andra stycket och i beredningsförslaget av 31 §. 32 a § KL innehåller specialbestämmelsermed avseende på aktiebolags konkurs. Enligt första stycket i nämnda paragrafförlängs i vissa fall fristerna enligt 28-32 [i§ KL i förhållande tillaktieägare som på grund av sitt aktieinnehav har eller hade ett bestämmandeinflytande över bolaget liksom i förhållande till sådan aktieägares make ellerden som är hans avkomling eller gift med hans avkomling. Detta stycke ersätts idepartementsförslaget av 29 a § och de särskilda fristerna för närstående i deolika återvinningsreglerna. Enligt 32 a § andra stycket KL gäller, att om någon somanges i första stycket före konkursansökningen eller under tidendärefter och till dess konkursbeslutet meddelades fått lön eller arvode frånbolaget i vidare mån än arbetet kan anses ha varit till nytta för bolaget,återvinning äger rum av det överskjutande beloppet. hänvisari denna del till 100 a § KL, enligt vilken bestämmelse nu angivna personer iaktiebolags konkurs inte får göra gällande fordran på sådan lön eller sådantarvode och i intet fall kan göra gällande fordran på lön eller arvode förlängre tid tillbaka än innan konkursansökningen gjordes. Lagberedningen har ansettdet vara mer ändamålsenligt att en specialbestämmelse finns för återvinning avoskäligt höga löneutbetalningar m.m. än att man endast bygger på reglerna omåtervinning av gåva och återvinning av otillbörliga rättshandlingar.Beredningsförslaget i fråga om sådana betalningar är betydligt vidare än nugällande regel i 32 a § andra stycket KL. Bestämmelsen är sålunda iberedningsförslaget inte som i gällande lag begränsad till aktiebolags konkursutan skall gälla oavsett om gäldenären är aktiebolag eller ej. Beredningenhar övervägt att låta bestämmelsen gälla oavsett vem som erhållit betalningen,dvs. utan begränsning till närstående. En sådan ordning har beredningenemellertid funnit ägnad att skapa alltför stor osäkerhet.