prop · FZ03204 · 1975-12-31 00:00:00 — föreligga mindre anledning att till yttrandefrihetsbrottenhänföra även oaktsamt åsidosättande av tystnadsplikt, MMU har därför, liksom ifråga om 6 kap, 19 S MGL, inle upptagit nägon sådan regel i sill förslag, RÅoch juridiska fakulteten vid unlversitei tillstyrker att otillåtetyttrande och otillåtet offentliggörande sammanförs och ges en enhetlig regleringi grundlagen, vid Lunds unlversitei aktualiserar 6 kap, 19 S MGL -liksom moisvarande bestämmelse i 7 kap, 5 S TF - problemet vem som i förstahand skall ansvara för otillåtet offentliggörande i icke-periodisk skrift.Ansvarig skall enligt förslagets 7 kap, 5 S vara "författaren", omhan är angiven pä skriften. Men den som olovligen trycker av en hemlighandling, är enligt vanligt språkbruk inte "författare" till handlingen.Möjligen kan han betecknas som utgivare, men i den egenskapen blir han inleansvarig enligl 7 kap, 6 S, Del bör enligl fakulteten observeras att MMUanvänder ett snävt författarbegrepp, när den (s, 255) hänvisar tillupphovs-raitslagens definition. En strikt tolkning mäste sålunda leda till attförläggaren blir i första hand ansvarig. Om meningen är att ansvarel i förstahand skall åvila den som tagit initiativet lill offentliggörandet, börlagtexten förtydligas, anser fakulteten. Enligl19 S kriminaliseras som yttrandefrihetsbrottel olillälel offentliggörande attnågon offentliggör, helt eller del vis, allmän handling som pågrund av vad somsägs i 5 kap, skall hållas hemlig, yttrar 70, Del är ulan tvekan en attsådan gärning blir att bedöma som yttrandefriheisbrotl. Det bör emellertid intefördöljas alt vissa svårigheter kan uppslå vid tillämpningen av de uppställdabroltsrekvisilen, JO länker då främst pä rekvisitet att fråga skall vara om enallmän handling som skall hållas hemlig. Del är inte alllid lätt att avgöra omen handling är underkastad sekretess eller ej. Hemliga handlingar är långtifrån alltid åsatta s, k, hemligstämpel och det är f ö, inte säkert att enallmän handling med sådan stämpel verkligen skulle kunna vägras utlämnad medstöd av någon sekretessparagraf Rekvisitet "skall hållas hemlig" ärdärför i själva verket ett svär-gripbarl rekvisit. Åtalas någon för otillåtetoffentliggörande, måsle yttrandefrihetsdomsiolen göra en särskild prövning avsekretessfrågan. Domstolen bör härvid nalurliglvis nogsamt beaktaregeringsrättens och högsta domstolens praxis i jämförbara sekretessfrågor.Men domstolen skall ändå göra en självständig prövning och del kan inleuleslulas all domstolen vid en Prop.1975/76:204 168 sädankan komma lill ett resultat som skiljer sig frän regeringsrättens eller högstadomstolens praxis. Finns fullföljdsmöjlighet till högsta dosmtolen även vidfriande dom, behöver detta dock inte inge någon betänklighet, anser JO,Otillåtet offentliggörande har avseende endast pä hemlig allmän handling. Hosmyndigheterna finns emellertid ocksä mänga handlingar med hemligt innehåll somännu ej äratt bedöma som allmänna handlingar, t, ex, utredningspromemorior iännu ej slutbehandlade ärenden, som inte är att anse som upprättade i lagens mening,förrän ärendet är avslutat och först då blir aUmänna handlingar på vilkasekretessreglerna blir tillämpliga, 1 och för sig borde offeniliggörande avsådana myndighetshandlingar med hemligt innehåll kunna bestraffas som otillåtetoffentliggörande i samma mån som offentliggörande av hemlig allmän handling.Emellertid synes det JO stöta på i det närmasle oöverstigliga lagtekniskasvårigheter alt föra in också sådan gärning under yttrandefrihelsbroltet ifräga, SverigesRadio konstaterar med tillfredsställelse att brotten otillätet offentliggörande(19 S) och brolt mot tystnadsplikten (20 S) endasl avser uppsåtligt brott, JOkritiserar vad MMU yttrar i motiven lill 6 kap, 19 S MGL om alt det genomregeln om uppsåtspresumtion i 7 kap, 19 S MGL uppställs ett annat och vidareuppsålsbegrepp än som gäller enligt vanliga regler och att somyltrandefrihetsbrott enligl grundlagen därför inte bör upptas otillåtetoffentliggörande som sker av oaktsamhet, JO är, förklarar han, i och för sigenig med MMU om alt, för alt det formella ansvarssyslemel skall kunna fungera,ciet behövs en legalpresumtion om att den formellt ansvarige har känt tillinnehållet i del publicerade och varil införstådd med publiceringen,Uppsåtspresumtionen kan emellertid inte anias sträcka sig längre än ordalagenanger, framhåller JO, Och enligt ordalagen finns intet stöd för någonpresumtion om annal uppsåt än där sägs. Den allmänna regeln är att straffbarhetinte inträder vid oaktsamhetshandlingar, om detta inte är uttryckligenföreskrivet. Denna allmänna regel måste antas gälla ocksä i yttrandefrihetsmäl.Den får enligt JO särskild betydelse när ansvar för yttrandefrihetsbroitifrågasätts för författare eller annan upphovsman. Del synes JO uteslutet attfälla en författare till ansvar för otillåtel offentliggörande av hemlighandling som skett av oaktsamhet under hänvisning lill legalpre-sumlionen allinnehållet skall anses ha offentliggjorts med hans vetskap och vilja,Legalpresumtionen kan i sådani fall inte gärna tolkas som en presumtion för altoffenlliggörandel skett med uppsåt i detta begrepps vanliga straffrättsligamening. Orden vetskap och vilja läcker inte samtliga moment i delstraffrättsliga uppsåtsbegreppei, JO instämmer därför inte i MMU:s ultalandealt, pä grund av alt ett annat och vidare uppsåtsbegrepp än vad som gällerenligt allmänna regler uppställts, som yttrandefrihetsbroit enligt grundlageninte bör upptas otillåtel offentliggörande som sker av oaktsamhet. Enligt JO:smening slår man in pä en farlig väg om man hävdar all legalpresumtionen i 7kap, 19 S MGL också skall anses innebära alt oakt- Prop.1975/76:204 169 samhetshandlingarav förläliare och annan, som är inte bara formål- ulan också realansvarig,skall presumeras vara uppsåtshandlingar. Vad nu sagts gäller enligt JO itillämpliga delar ocksä broll mot tystnadsplikt enligl 6 kap, 20 S MGL, Enligt3 S första stycket LOFT kan hemlig uppgift under vissa betingelser ställas tillförfogande för behöriga ändamål, och därvid kan den myndighet som förfogar överuppgifien ställa upp förbehåll som inskränker mottagarens rätt att utnyttjauppgiften. Enligt 22 S LOFT skall beslämmelser om åtal ochpåföljd för broll mot tystnadsplikt gälla även broll mol sädant förbehåll. Bestämmelsernaom åtal och påföljd för brott mot förbehåll enligl 3 S första styckei LOFT fär,yttrar TK, lillämpning vid publicering genom massmedium endast om MGL(resp,TFjgerstöd däråt. Enligt 6 kap. 19 S MGL skall vissa fall av publicering istrid med förordnanden eller förbehåll betraktas som otillåtetoffentliggörande, bl, a, publicering av något som på grund av myndighetsförbehåll vid utlämnande av hemlig handling inte får uppenbaras. Härmedbörenligt TK:smeningjämställas publicering i strid med förbehåll som myndighethargjort vid lämnande av uppgift som är belagd med tystnadsplikt, TKföreslårdärföratt 6 kap, 19 styckei MGL skall tillföras en beslämmelseenligl vilken del är brottsligt att offentliggöra sådant som enligl myndighetsförbehåll vid lämnande av uppgift som är belagd med lystnadsplikt inte fåruppenbaras (se bilaga 3), TKåterger MMU:s ytirande angående kravet på uppsåt vid olillälel offeniliggörande,TK erinrar härefter om alt regeln om uppsåtspresumtion innebär endasl att denansvarige skall anses ha känt till innehållet i det som publiceras och samtyckttill publiceringen, 1 fråga om del förhållandet att uppgiften var hemlig gällerallmänna uppsålsregler, yttrar TK, Domstolen skall med andra ord till grund förbedömandet lägga det - verkliga eller blott antagna - faktum, att den ansvarigehar tagit del av den publicerade framställningen, och får på grundval häravbedöma uppsålsfrågan i övrigi. Kan man vara säker pä att den ansvarige, om hanverkligen hade läst framställningen, måsle ha förstått att uppgiften varhemlig, skall han dömas för uppsåtligt brott, annars inte. Det är på grunddärav, om bestämmelsen om otillåtet offentliggörande i enlighet med MMU:sförslag kommer att gälla endast uppsålliga publiceringsbrott, enligt TKangeläget ati en myndighet, som lämnar ut en hemlig uppgift under förbehåll,försöker bringa förbehållet till den persons kännedom som är ansvarig för denskrift vari uppgiften kunde tänkas bli publicerad, I det vanliga fallet att enuppgift lämnas till en vid en periodisk skrift anställd journalist börexempelvis myndighelen se till all förbehållet ddgives skriftens utgivare,gäller tydligen andra fall av förordnanden eller förbehåll som åsyftas i6 kap, 19 S MGL yttrar kommittén avslutningsvis. 1975/76:204 170 JKframhåller alt tystnadsplikter som följer av förordnande av domstol ellerförundersökningsledare med stöd av bestämmelser i bl, a, av TKinle har tillagts företräde framför meddelarskyddet. Om en uppgift som omfattasav sådan tystnadsplikt, publiceras i massmedier synes annal ansvar inte kunnakomma i fråga än ansvar för den tryckfrihetsansvarige jämlikt 7 kap, 5 Stredje SlycketTF(6 kap, 19 SMGL)förotillätetoffentliggörande, Meddelare av sädan uppgift, underkasiadtystnadsplikt enligt förordnandet eller förbehållet, går helt fri från ansvar.Varken den nu varande TF eller den föreslagna MGL medger genombrott av meddelarskyddetannat än för brott mot förfaltningsreglerad tystnadsplikt; i TF ställs därvidt, o, m, krav på lag. Att domstols förordnande inte innefattar enförfattningsreglerad tystnadsplikt lorde stå helt klart och bekräftas också avden använda terminologin i 6 kap, 19 och 20 SS MGL, Del kan enligt JK på godagrunder ifrågasättas om den här beskrivna avvägningen mellan lystnadsplikt ochmeddelarskydd är riktig. Den generella ansvarsbefrielsen för meddelare framsiårsom märklig med hänsyn till de många vikliga skyddsinlressen som domstolsförordnande etc, är avsett att värna. En korrektare avvägning vore enligt JK:smening att låta meddelarskyddet vika, om inte generellt sådock i fall däreitsådant skyddsiniresse som omfattasav t ill-lämpningslagen till 8 kap, 4 S MGLföreligger. Som ett ytlerligareskäl föralt inskränka meddelarskyddet kanåberopas all det motsvarande problemet vid handlingssekreiess, dvs, frägan omansvar för meddelare som i strid mot förbehåll enligl sekretesslagen (56 S förslagellill lagom allmänna handlingar) utlämnar handling lill massmedierna, löstsgenom all meddelarskyddet får vika (jfr MMUs. 110 och 118). Det kan inie vararimligt att låta tvä helt motstridiga principer gälla beroende pä om den lillmassmedierna överbringade informationen är nedlagd i ett dokument eller inle, TK:sförslag lill ändrad lydelse av 6 kap, 19 S MGL kommenteras av MMU. Enligt 3 S LOFTkan, förklarar MMU, myndighet ålägga tystnadsplikt för den som mottar uppgiftom tystnadspliklsbelagd omständighet. Om den tystnadspliktige röjer uppgiften iett av de i MGL angivna medierna för vilkel han själv är ansvarig, kan handömas enligt 6 kap, 20 S MGL för brotl mol tystnadsplikt. Som jämförelse nämnerMMU alt, om den tystnadspliktige i stället lämnar uppgiften säsom meddelare,åtgärden faller under 8 kap, 4 S MGL och meddelaren dä kan fällas till ansvar'förbrott mot tystnadsplikt under förutsätining alt hans tystnadsplikt angivits iden särskilda tillämpningslagen. Skäl att uppta en särskild bestämmelse i 6kap, 19 S MGL anser MMU därför inte föreligga. Idenna paragraf anges i vilka fall otillåtet offentliggörande i tryckt skrift ärall anse som iryckfrihetsbrott, MMU:s förslag alt i fortsättningen inte Prop.1975/76:204 171 skiljamellan sädana brotl som utgör otillåtet yttrande och sådana som innebär Olilläleloffentliggörande har goda skäl för sig, liksom tanken att i grundlag namnge ochbeskriva de brott mot rikets säkerhet som innefattar olillälel offentliggörande.Enligt min mening finns emellertid inle tillräcklig anledning att nu göra denganska omfatiande omarbetningen av 7 kap, TF som förslagets genomförande skullepåkalla. Vad jag i den allmänna motiveringen (avsnitt 7,2) har föreslagit omall i vissa fall låta brotl mot tystnadsplikt ulgöra iryckfrihetsbrott kräveremdlertidändring i 7 kap, 5 S TF, Därvid bör paragrafen omredigeras och i punkter angede fall då tryckfrihets-brott kan föreligga. Av paragrafens inledning bör, ikorrespondens med uttryckssättet i 4 S, framgå att dessa gärningar är atträkna som otillåtet offentliggörande i tryckt skrift och att de kan bestraffasendasiom de är sirafföara ocksä enligt vanlig lag, inom utarbetade förslaget till ny lydelse av 7 kap, 5S gäller försia punkien brotten mol rikets säkerhet och upptar i alltväsentligt den bestämmelse som finns i paragrafens andra stycke. Till andrapunkten har flyttats den beslämmelse om förbud att offentliggöra hemliga handlingarsom nu bildar första stycket, I tredje punkten åierfinns den nya bestämmelsenom brott mot tystnadsplikt. Bestämmelsenom brotl mot tystnadsplikt har jag redan kommenterat i avsnitt 7,2, Som jagnämnde där bör ansvaret begränsas dels sä all det gäller enbart lystnadspliktersom åvilar den ansvarige publicisten själv, dels så att för överträdelse avsådan lystnadsplikt straff kan följa endast i den män tystnadsplikten omfattasav den särskilda lag som avses i 7 kap, 3 S första styckei 3, Ansvaret föröverträdelse av tystnadsplikt är alltså lika vidsträckt vare sig nägon meddelaruppgiften till annan för publicering eller väljer att själv svara föroffentliggörandet i skriften. Somframgått föreslår jag inte någon motsvarighet lill nuvarande tredje stycke iparagrafen om röjande av sådant som enligl domstols eller undersökningsledaresförordnande eller myndighets förbehåll vid utlämnande av allmän handling intefår uppenbaras. Inte heller harjag tagit upp om att offentliggörandei strid med förbehåll av myndighet, när uppgift om tystnadsbelagd omständighetlämnas ut, skall anses som särskilt tryckfriheisbrott. Min ståndpunkt skall sesmot bakgrund av den nya bestämmelsen i 5 S punkt 3 om alt broll mottystnadsplikt kan vara iryckfrihetsbrott. Den,till vilken ett förordnande eller förbehåll av det slag varom nu är fråga harriktats, har härigenom ålagts en tystnadsplikt. Om nu den tystnadspliktigeröjer en uppgift i strid med förordnandet eller förbehållet i en skrift förvilken han är tryckfrihetsansvarig, kan han med stöd av bestämmelsen i punkt 3lagforas för tryckfrihetsbroti - när inle redan punkt 2 är tilllämplig. Någonsärskild ansvarsbestämmelse i 5 S är alltså så lill vida överflödig. Enförutsättning för att punkt 3 skall vara tillämplig är dock givetvis alt lyslnadspliktvid överträdelse av förordnande eller förbehåll är upplagen i den Prop.1975/76:204 172 särskildalyslnadspliktslagen enligt punkien. Jag har föravsikl att senare föreslå all lyslnadspliktslagentillförs en bestämmelse härom, Av regeringsformen följer, som lidigare harnämnis, att endasl lystnadsplikt somgrundas på författning, i regel lag, kan göras gällande av del all manna. Medanledning av vad JK har uttalat om lyslnadsplikt varom domstol eller förundersökningsledareförordnar vill jag framhålla all tystnadsplikt som är beroende av myndighetsförordnande i det särskilda fallet måste anses i RF:s mening grundad på lag(författning), om förordnandet meddelas med stöd av bestämmelse i lag. Alllåta den ansvarige publicisten, utöver ansvaret för den egna tystnadsplikten,svara för offentliggörandet ocksä av uppgift som har omfattats av förbehåll,riktal till publicistens uppgiftslämnare. skulle enligl min bedömning leda lillkomplikationer. En komplikation sammanhänger, som TK:s uttalanden ger vidhanden, med prövningen av uppsåtsfrågan. En annan gäller del förhållandet attåtalet mol publicisten i det tänkta fallet svårligen skulle ha kunnatgenomföras utan att frågan om vem som är den åtalades sagesman fick väckas i målel.Detta i sin lur skulle ha krävt ett undanlag från den regel som jag i överensslämmelsemed gällande rält har lagil upp i 3 kap, 2 S TF, Enförutsättning för all man i enlighet med mitt förslag skall kunna avstå frän ensärskild bestämmelse om ansvar för publicering av uppgift som omfattas avförordnande eller förbehåll är självfallel all garantier skapas för att inteförordnanden och förbehåll varom nu är fråga blir verkningslösa i förhällande lillpublicering i tryckt skrift, Endasl om sådana garanlier finns kan man räkna medatt myndigheterna är villiga att i särskilda fall lätta pä den muntliga ellerskriftliga sekretessen, nägot som kan ligga inte minsl i pressens iniresse. En lillräckligspärr åstadkoms emellertid enligl min mening genom alt de ifrågavarandetystnadsplikterna, enligt vad jag sade, förs in i den särskilda lagen enligl7 kap, 3 S TF, Härigenom fär de verkan också för sådana meddelanden lill pressenm, fl, för vilka meddelaren inle har publiceringsansvar, Såviii gäller hemligahandlingar blir med denna lösning rättsläget för den som har mottagithandlingen entydigt: han får aldrig i strid med förbehållet vare sig lämnahandlingen vidare eller meddela dess innehåll lill annan. Jag vill tillägga att myndighei,som tvekar alt lämna ut hemlig handling eller tystnadsbelagd uppgift ät exempelvis journalist vid tidning, efter överenskommelse med den ansvarige utgi vårenkan rikta förbehåll till denne,eventuellt vid sidan av ett förbehåll lilljournalisten. Överträds förbehållet, kan i så fall åtal väckas för iryckfrihetsbrott. LiksomMMU anserjag all iryckfriheisansvarel för offentliggörande av hemlig handlingoch för broll mot tystnadsplikt bör vara begränsat till uppsålliga gärningar.Angående innebörden i uppsåtsbegreppei vill jag hänvisa till de uttalanden somunder remissbehandlingen har gjorts av JO och TK, Det bör tilläggas alt oaklsamlåsidosättande av tystnadsplikt i irycki skrift Prop.1975/76:204 173 kankomma alt slraffas enligl punkt I i paragrafen; bland de där åsyftade brolieningår värdslöshei med hemlig uppgift och landsskadlig vårdslöshet. Tillämpligstrafföeslämmelse i lag vid brolt mol tystnadsplikt äri allmänhel 20 kap, 3 Sbrottsbalken. Såvittgäller punkt 2 vill jag med anledning av vad juridiska fakulteten vid Lundsuniversitet har yttrat beröra frågan om ansvar när någon i icke-periodiskskrift olovligen trycker av en hemlig handling. Av förarbetena till TF (SOU1947:60 s, 155) framgär att, om den hemliga handlingen inteendast aren underordnaddetalj i den skrift har tryckts av, såsom författare skall anses denperson som har förfiitlat den hemliga handlingen. Om annan än förfallaren larinitiativet till handlingens tryckning, kan han beroende på omständigheternabli tryckfrihetsansvarig för offenlliggörandel säsom förläggare eller såsom densom har tryckt eller annars mångfaldigal skriften. Är han blott utgivare,svarar han däremot endast undantagsvis för tryckfrihetsbrott. Han kanemellertid likväl komma alt slraffas, nämligen om han kan sägas ha lämnat uthandlingen eller ha tillhandahållit den i strid med myndighets förbehåll vidutlämnande av handlingen. Ansvaret, som inte gäller tryckfrihetsbrott, grundasdå pä bestämmelsen i 7 kap. 3 S 2 TF. Jag kan hänvisa till vad jag har yttratvid denna paragraf Punkt2 i paragrafen avser endast avtryck av handlingen, helt eller delvis.Återgivande pä annat sätt i irycki skrift av innehållel i hemlig handling äralt anse som otillåtet offentliggörande endast om det utgör brott mot rikelssäkerhet eller innebär åsidosättande av en tystnadsplikt som åvilar denansvarige publicisten och som är upptagen i den särskilda lystnads-plikislagenenligt 7 kap, 3 S 3, anserjag att det endasl i särskildaundantagsfall kominer i fråga att i denna lag som särskild punkt upptatystnadsplikt angående innehållet i hemlig handling. Vidare är del enligt minmening inte möjligt alt med offentliggörande av allmän handling som är hemligjämställa publicering av ulkasi och promemorior som har samma innehåll men sominte är att anse söm allmänna handlingar enligl reglerna i 2 kap, TF, Ansvarenligtpunkt 2 kan drabba även annan än den som inom myndighet haren hemlig handlingom hand, t, ex, utgivarenaven tidning vars redaktion har kommii i besittning avhandlingen. Jag har för avsikt att i lagen om allmänna handlingar föreslå en beslämmelsesom generellt strafföelägger otillåtet offentliggörande av allmän, hemlighandling. Liksom MMU vill jag emellertid erinra om att ansvar inle kommer ifråga, såvida beslut om att lämna ut handlingen såsom offentlig har fattats avmyndighet, även om beslutet skulle vara klart felaktigt, 1denna paragraf har endasl gjorts en jämkning i andra slycket som följd av denändrade punkinumreringen i broltskatalogen i 4 S- Prop.1975/76:204 174 Härges nu föreskrifter om utgivningsförbud för periodisk skrift då riket befinnersig i krig, MMU har föreslagit att möjligheten att meddela utgivningsförbudskall upphävas. Enligt min mening bör ställning till denna fråga tas förstsedan förslag från den av mig förulskickade utredningen om en ytlrandefrihetsgrundlagföreligger, 1 avvaktan härpå föreslår jag, förutom en ändring av hänvisningentill 5 S, att grov obehörig befallning med hemlig uppgift nämns vid sidan avspioneri såsom sädant otillåtet offentliggörande som kan föranledautgivningsförbud. Ändringen är betingad av den begränsning av begreppetspioneri enligt som jag har nämnt under 3 S i detta kapitel, Enligtnuvarande 1 S första stycket svarar för tryckfrihetsbroti genom periodiskskrift den som hos chefen för var anmäld som utgivare,när skriften utkom. Jagföreslår endast den ändringen att orden "chefen för "i första stycket utgär. Ändringen är en konsekvens av mitt förslag till ändringi 5 kap, 4 S, Iparagrafens första stycke föreskrivs f n, följande. Fanns inte utgivningsbevis,när skriften utgavs, eller var utgivare, som enligt 1 S första styckei har altsvara, enligl 5 kap, 2 S inte längre behörig eller hade hans uppdrag eljestupphört, svarar skriftens ägare, Idepartemenlsförslaget har hänvisningen lill 5 kap, 2 S slopats. Ändringen är enkonsekvens av förslaget till ändring i 5 kap, 2 S- 1denna paragraf har ordet "boktryckare" bytts ut mot "den somtryckt skriften". Ändringen beror på den föreslagna vidgningen av TF:stillämpningsområde till andra skrifter än tryckta. 1paragrafen har orden "boktryckare" och "boktryckeri" bytts ul.Angående skälen lill delta fär jag hänvisa till vad jag har anfört under 3 S- 1975/76:204 175 Iparagrafen, som handlar om författares ansvar för irycki skrift som inte ärperiodisk, har hänvisningen till 3 kap, 3 S ändrats lill alt avse 2 S, Enliglförslaget till 3 kap, 2 S kan författare uppges på skrift, förulom med sittnamn eller sin allmänt kända pseudonym, med en känd signatur. På grund häravhar i andra meningen av förevarande paragraf tillagts ordel signatur. 1paragrafens första och iredje stycken har ändringar gjorts av samma innebördsom de som har vidtagits i 5 S- I fjärde stycket har ordet"boktryckare" utmönstrats. Angående skälen till detta fär jag hänvisatill 3 S, Ändringen har föranletl att lydelsen även i övrigt jämkas någol. Idenna paragraf har ordet "boktryckaren" ersatts av termen "densom tryckt skriften". Jag lår hänvisa lill vad jag har anfört under 3 S, 9 kap. I S Idenna paragraf föreskrivs att justitiekanslern skall vaka över att de gränserför tryckfriheten som anges i TF inte överskrids. Angående skälen till alldenna uppgift harflyttalsfrån chefen förjustitiedepartementel till justitiekanslernfår jag hänvisa till den allmänna motiveringen (avsnitt 7,4), I2 S ges f n, bestämmelser om att chefen för juslitiedepariementel kan hos JKanmäla tryckfrihetsbrott för ätal och all JK även ulan sådan anmälan fär väcka ätalför sädant brotl, om del hör under allmänt ålal. Vidare anges att JK äråklagare i fråga om annal brott mot TF än iryckfrihetsbrott, 12 S departementsförslaget föreskrivs i ett försia stycke att JK är ensamåklagare i mål om iryckfrihetsbrott och alt annan myndighei än JK eller rätteninte fär besluta om förundersökning eller om tvångsmedel med anledning avmisstanke om sådant brott. Det anges emellertid all det sagda inte gäller omannat föreskrivs i TF, Undanlaget syfiar på de regler jag föreslår om tagande ibeslag och förvar av skrift.