prop · FZ033 · 1975-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition nr 1975/76 Prop. 1975/76: 3 Regeringensproposition med förslag till lag om internationellt samarbete rörande lagföringför brott m.m.; Regeringenföreslår att antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoll ovannämnda dag. Ipropositionen föreslås en särskild lag om internationellt samarbete rörandelagföring för brott. Den är föranledd av en inom utarbetadkonvention om överförande av lagföring i brottmål. 1 propositionen förordasäven atl tillträder konventionen med vissa förbehåll. Lagförslagetinnebär alt hos stal, som har tillträtl Europa-rådskonvenlionen, kangöra framställning om överförande av lagföring för brott mol svensk lag. Enförutsättning härför är atl den misstänkte har hemvist i den främmande stateneller annan närmare anknytning dit. Enligt förslaget skall överförande avlagföring också kunna ske efter det att dom har meddelats här. Detta gällerdock endast om domen inle kan verkställas och ullämningsförfarande inle hellerkan komma till stånd. Framställning om överförande av lagföring medför enligtförslaget hinder mol alt åtal väcks här. Har åtal hunnit väckas, medförframställningen rättegängshinder. På motsvarande sätt får här i landet meddeladdom inle verkställas. Framställning medför även alt tiden för åtalspreskriptionhär förlängs . Enligtlagförslaget blir det också möjligt för annan stat, som har tillträttEuroparådskonvenlionen, alt i begära lagföring för brott enligt desslag på moisvarande villkor. Vid prövningen av en sådan framställningupprätthålls enligt förslaget kravet på dubbel straffbarhet. Den föreslagnalagen ger också betydande utrymme för en diskretionär prövning avframställningen. Kommer lagföring till stånd här, skall svensk strafflagtillämpas. 1 förslaget regleras vidare användningen av tvångsmedel i fråga ombrott, som inte ursprungligen faller under svensk straffrättslig behörighet. Slutligenföreslås vissa formella ändringar i regler för svensk strafflagstillämplighet och i bestämmelser om undantag från principenom hinder mot ny lagföring sedan dom meddelats. I-Riksdagen 1975/76. 1975/76: 3 Lag ominternationellt samarbete rörande lagföring för brott I§ Denna lag äger enligt förordnande av regeringen tillämpning i fråga omöverförande av lagföring för brott lill eller från stat som har tillträtl deneuropeiska konventionen om överförande av lagföring i brottmål.I fråga om trafikbrott gäller lagen dock ej i förhållande till stat som har tillträttden europeiska konventionen om straff för vägtraflkbrotl. Överförandeav lagföring från till annan stat 2§ Misstankes någon för brott enligl svensk lag, får framställning omöverförande av lagföringen till annan stat göras 1. om den misstänkte har hemvist iden andra staten, 2. om den misstänkte är medborgarei den andra staten eller om denna stat är hans ursprungliga hemland, 3. om den misstänkte undergåreller skall undergå frihelsberövande påföljd i den andra staten, 4. om lagföring för samma ellerannat brott har inletts mot den misstänkte i den andra staten, 5. om överförande av lagföringpåkallas av utredningsskäl, 6. om verkställighet i den andrastaten av dom på grund av brottet kan antagas öka möjligheterna till den dömdessociala anpassning, 7. om den misstänktes personliganärvaro ej kan säkerställas vid förhandling här i landet men vid förhandling iden andra staten, eller 8. om dom på grund av brottet ejkan verkställas här i landet ens med användning av ullämningsförfarande menverkställighet kan ske i den andra staten. Harfråga om ansvar för gärningen prövats här i landet genom dom som vunnit lagakraft mot den misstänkte, får framställning enligl första stycket göras endastom påföljd ådömls genom domen men denna ej kan verkställas här ens medanvändning av ullämningsförfarande och den andra staten icke erkännerprincipen om verkställighet av utländsk dom eller vägrar att verkställa sådandom. Regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer beslutar om framställning enligl dennaparagraf. Prop.1975/76: 3 3 3 §Sedan framställning enligt 2 § gjorts, får ej åtal väckas för brottet. Annan åtgärd för lagföring får vidtagas intill dess den andra statens beslut med anledning av framställningen har mottagils. Överföreslagföring sedan åtal väckts, skall detta förhållande anses utgörarätlegångshinder i brottmålet. Dom som har meddelats häri landet mot den misstänkte för brottet får ej, utom såvitt angår enskiltanspråk i anledning av brottet, verkställas sedan framställningen gjorts. 4 §Utan hinder av 3 § får åtgärd för lagföring eller verkställighet vidtagas här i landet, 1. om den andra staten meddelar,atl den beslutat att ej vidtaga åtgärder med anledning av framställningen elleravbryta sådana åtgärder eller atl den avslagit framställningen eller återkallatsitt bifall lill denna, 2. om framställningen återkallasinnan den andra staten har meddelat alt den beslutat all vidtaga åtgärder medanledning av den. 5 §Har framställning enligt 2 § avlålils, förlänges liden för ålalspre- skriplion här i landet . Överförandeav lagföring frän annan stat till Prövningav framställning om överförande av lagföring 6 §Är någon i annan stat misstänkt för brott enligt dess lag, kan lagföringen på framställning från den staten överföras till , om skäl finnes därtill med motsvarande tillämpning av 2 §. Lagföringenfår överföras endast i fall då gärningen skulle ha varit ett brott enligtsvensk lag, om den hade begåtts bär i landet, saml i sådant fall gärningsmannenskulle ha varit underkastad ansvar även enligt svensk lag. Har brottet begåttsav person i offentlig ställning i den andra staten eller mot sådan person elleroffentlig institution eller egendom med offentlig karaktär i denna stat, skallbrottet anses begånget av person i offentlig ställning här i landet eller motperson, institution eller egendom som här i landet motsvarar den mot vilken dethar begåtts. 7 § Framställningen får ej bifallas 1. om hinder mot lagföring här i landet föreliggerenligt 2 kap. 5 a § , 2. om åtalspreskription har inträtt i den andra statenenligl dess lag, innan framställningen avläts, 3. om åtalspreskription har inträtt enligl svensk laginnan framställningen mottogs. 1975/76:3 4 4. om lagföringen skulle stridamol internationella åtaganden, eller 5. om lagföringen skulle stridamol grunderna för rättsordningen här i landet. 8 § Framställningen får avslås 1. om den misstänkte icke harhemvist i , 2. om den misstänkte icke ärsvensk medborgare och ej heller hade hemvist i vid liden för brottet, 3. om brottet är av politisk natureller etl rent militärt eller skatte-rättsligt brott, 4. om det finns grundad anledningantaga all framställningen har föranletts av hänsyn till ras, religion,nationalitet eller politisk åsikt, 5. om gärningen har begåtts utomden andra statens område, eller 6. om den andra staten icke hariakttagit de föreskrifter rörande förfarandet som föreskrives i den konventionsom avses i 1 § första meningen. 9 § Beslut varigenom framställningen har bifallits skall återkallas 1. om det framkommer attförutsättning enligt 6 § för överförande av lagföringen ej är för handen elleratl grund för avslag enligl 7 § 1 eller 2 föreligger, eller 2. om grund för avslag enligt 7 §35 framkommer innan åtal har väckts här. 10 § Beslut vari- nom framställningen har bifallits får återkallas 1. om den misstänktes personliganärvaro vid förhandling här i landet ej kan säkerställas eller blivande dom pågrund av brottet ej kan verkställas här, 2. om grund för avslag enligt 8 §framkommer innan åtal har väckts här, eller 3. i annat fall, om den andrastaten samtycker därtill. 11 §Regeringen eller, myndighet som regeringen bestämmer prövar fråga som avses i 610 §§. Verkanav framställning om överförande av lagföring 12 §Är både här i landet och i den andra staten åtal beroende av an givelse, har angivelse som har gjorts i den andra staten samma verkan som angivelse som gjorts här i landet. Krävesangivelse endast här i landet, får åtgärd för lagföring vidtagas även om angivelseej har gjorts, om den som har rätt atl göra angivelse ej har gjort invändninghäremot inom en månad från det atl underrättelse om hans rält alt göra sådaninvändning har delgivils honom. Prop.1975/76:3 5 13§ Har framställning från annan stat om överförande av lagföring bifallils, fåråtal väckas här i landet, även om sådant förordnande som avses i 2 kap. 5 §eller 5 a § tredje stycket ej har meddelats. Förgärning som avses med framställningen dömes såsom för brott som enligt svensklag motsvarar gärningen efter vad som sägs i 6 § andra stycket. Kan lagföringenske här i landet endast med stöd av denna lag, får ej ådömas påföljd som är atlanse som strängare än del svåraste straff som är stadgat för brottet enligllagen i den andra staten. 14§ Åtgärd för väckande av åtal eller förundersökning, som har vidtagits enligtlagen i den andra staten, har samma giltighet här i landet som om den hadevidtagits av svensk myndighet. Den får dock ej tillerkännas större bevisverkanän den har i den andra staten. Sådani den andra staten vidtagen åtgärd som enligt lagen i den staten medförföriängning av den tid inom vilken påföljd kan ådömas har motsvarande verkanhär i landet. 15§ Har annan stal meddelat sin avsikl all göra framställning enligt 6 § i frågaom gärning, för vilken lagföring här i landet kan ske endast med stöd av dennalag, får den misstänkte på framställning av den andra staten anhållas ellerhäktas här i landet, om häktning för brottet får ske enligt svensk lag och detskäligen kan befaras att den misstänkte avviker eller undanröjer bevis. I frågaom sådan tvångsåtgärd tillämpas i övrigt vad som är föreskrivet i svensk lag. fall som avses i första stycket framställning om överförande av lagföring åtföljdav föreskrivna handlingar mottagits från annan stat, får här i landet användasalla de tvångsmedel vilka hade kunnat användas enligt svensk lag i fråga ombrottet. 16§ Tvångsåtgärd som avses i 15 § skall hävas, om rätten tilllagföring återgår till den andra staten. Densom har anhållits eller häktats skall friges, om framställning omöverförande av lagföring ej har mottagits från den dag då hanberövades friheten på grund av beslutet om anhållande eller häktning eller omde handlingar, som skall åtfölja framställningen, ej har erhållits inom 15dagar från det framställningen mottogs. Tiden för frihelsberövande enligt 15 §första stycket får ej i något fall överskrida . 1975/76:3 6 17 § Har annanstat gjort framställning enligt 6 § i fråga om gärning för vilken lagföring häri landet kan ske endast med stöd av denna lag eller gjort framställning omåtgärd enligt 15 §, skall den som avses med framställningen vid behov lämnasrättshjälp enligt vad som gäller för tilltalad i brottmål. Ersättning som harutgivits av allmänna medel till offentlig försvarare samt kostnad förrättshjälp enligt 36 § rättshjälps-lagen (1972:429) skall alltid stanna påstatsverket. 18 § 1 fråga omförfarandet i ärende enligt denna lag meddelar regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer erforderliga föreskrifter. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Lagen äger ej tillämpning vid samarbete rörande lagföringför brott som har begåtts innan den i I § första meningen nämnda konventionenträtt i kraft mellan och den andra staten. Lag om ändring i Härigenom föreskrives i fråga om dels alt i balken skall införas en ny paragraf, 2 kap. 3 a§, av nedan angivna lydelse, dels alt 2 kap. 5 a § skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 KAP. 3a § Även i annat jall än som avses i 13 §§ dömes för brottefter svensk lag och vid svensk domstol enligt vad som föreskrives i lagen(1975: 000) om internationellt samarbete rörande lagföring för brott. Har fråga om ansvar för gärning Har fråga om ansvar för gärning prövats genom lagakraftägande prövats genom lagakraftägande dom, meddelad i främmande stal dom, meddelad i främmande stat därgärningen förövats eller i fram- där gärningen förövats eller i mande statsom har tillträtt den främmande stat som har tillträtt europeiska konventionen den 28 den europeiska konventionen den om brottmålsdoms in- om broltmålsdoms ' Senaste lydelse 1974: 565. 1975/76:3 7 ternationella rättsverkningar, må internationellarättsverkningar el den tilltalade ej bär i riket lagfö- ler den europeiska konventionen ras för samma gärning, om överjörande uv lagföring i brottmål, må den tilltalade ej bär i riketlagforas för samma gärning, 1. om han barfrikänts från an- 1. om han har frikänts från ansvar, svar, 2. om han harförklarats skyl- 2. om han bar förklarats skyldigtill brottet utan att påföljd bar dig lill brottet utan att påföljd barådömts. 3. om ådömdpåföljd har verk- 3. om ådömd påföljd har verkställtsi sin helhet eller verkställig- ställts i sin helhet eller verkställighetenpågår, eller beten pågår, eller 4. om ådömdpåföljd har bort- 4. om ådömd påföljd har bortfallitenligt lagen i den främman- fallit enligt lagen i den främmandestaten. Första stycket gäller ej i fråga om brott som avses i 1 §eller 3 § 3, 5 eller 6, såvida ej lagföringen i den främmande staten bar skettpå begäran av svensk myndighet. Har fråga om ansvar för gärning prövats genom dom meddeladi främmande stal och föreligger ej på grund av vad förut i denna paragraf sagtshinder mot lagföring, må åtal för gämingen väckas här i riket endast efterförordnande av regeringen eller den regeringen bemyndigat därflll. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Lag om ändring i Härigenom föreskrives att 30 kap. 9 § rättegångsbalkenskall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 9 §1 Sedan tid för talan mol dom utgått, må ej fråga omansvar å den tilltalade för gärning, som genom domen prövats, ånyo upplagas. Om förändring och förening av Om förändring och förening av brottspåföljdså ock om särskilda brottspåföljd, om särskilda rätts rättsmedel gälle vad därom är stad- medel sami om överjörande av gal. lagjöring till främmande stat ivisst fall gälle vad därom är stadgat. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.Senaste lydelse 1964: 166. Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , , , , , , , , , , Lagrådsremiss med förslag till lag om internationelltsamarbete rörande lagföring för brott Inom har utarbetats en konvention omöverförande av lagföring i brottmål (lagföringskonventionen), som öppnades förundertecknande i . Konventionen har, förutom avSverige, undertecknats av , , , , ,och . Konventionen träder i kraft efter den dag dådet tredje ratifikations- eller godkännandeinstrumentet deponerades. Hittillshar konventionen inte ratificerats av någon stat. Företrädare för justitiedepartementen i de nordiskaländerna (utom ) har och hållitöverläggningar i frågan om ländernas tillträde till konventionen. Därvid harsärskilt uppmärksammats möjligbeten av att bibehålla och vidareutveckla deenkla och praktiska former för samarbete i hithörande frågor som f.n. tillämpasi förhållandel mellan de nordiska länderna på grundval av det mellan de högstaåklagarmyndigheterna i dessa länder träffade samar-belsavtalet den 6 februari1970 rörande lagföring i annat nordiskt land än det där brottet bar förövats.Vid överläggningarna enades man om atl föreslå länderna att tillträdakonventionen. , som inte är medlem av , avser att ansluta sigtill konventionen när detta blir möjligt efter ikraftträdandet. Vidöverläggningarna har i allt Prop.1975/76:3 9 väsentligtuppnåtts enighet även om de förbehåll och förklaringar som bör avges vid eneventuell ratifikation. inom upprättad promemoria (Ds Ju 1973:12)Internationellt samarbete rörande överförande av lagföring i brottmål föreslås,att tillträder lagföringskonventionen. I promemorian återges deengelska och franska texterna av konventionen jämte svensk översättning.Promemorian bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1. Efterremiss har yttranden över departementspromemorian avgetts av justitiekanslern(), riksåklagaren (), , hovrätten för ,, , statens invandrarverk,domstolsväsendets organisationsnämnd (), brottsförebyggande rådet,åtalsrättskommittén. Föreningen , Sverigesadvokatsamfund. Föreningen och Föreningen . RÅhar vid sitt remissutlåtande fogat yttranden från överåklagarna i ,och åklagardistrikt samt från länsåklagarna i ,och . bovrätt har bifogat yttranden frånStockholms och tingsrätter. Hovrätten för har bifogatyttranden från , och tingsrätter. Efter remissbehandlingenhar i hållits överläggningar mellan de högstaåklagarmyndighetema i samtliga nordiska länder. Överläggningarna resulterade ietl tilläggsavtal till det förut nämnda samarbetsavtalel den 6 februari1970. I tilläggsavtalet regleras frågan om samordning av bestämmelserna isamarbetsavtalet och bestämmelserna i lagföringskonventionen i förhållandetmellan nordiska länder som har tillträtt konventionen. Itakt med livligare kommunikationer mellan länderna har brottsligheten blivitalltmer internationell. Rörligheten på den europeiska arbetsmarknaden medföräven att de rältsvårdande myndigheterna allt oftare får ta ställning till falldå gärningsmannen är hemmahörande i främmande land eller då brott har begåttsutomlands. Kraven på internationellt samarbete i hithörande frågor har därförblivit allt starkare. Etl led i utvecklingen motökat samarbete mellan de europeiska länderna på brottsbekämpningens områdeutgör tillkomsten av inom utarbetade konvention om straffför vägtrafikbrott (trafikbrottskonventionen), vilken har ratificerats av Prop.1975/76:3 10 (prop.1971:114). Traflkbrottskonvenlionen innehåller regler om lagföring förtrafikbrott och verkställighet av dom avseende sådant brott i fall närgärningsmannen har sitt hemvist i annan konventionsstat (hemviststaten) än dendär brottet har begåtts (gärnings-staten). Konventionen förpliktar hemviststatenatt på framställning av gärningsslaten pröva frågan om lagföring för brotteteller verkställa dom som har meddelats i gärningsstaten. har vidratifikationen gjort förbehåll mot den del av konventionen som innehållerregler om verkställighet i hemviststaten. Tillträdet till konventionen harföranlett utfärdandet av lagen (1971:965) om straff för trafikbrott som begåttsutomlands, vilken trätt i kraft . Genom1970 års konvention om broltmålsdoms internationella rättsverkningar (brotlmålsdomskonventionen),vilken också utarbetats inom , har skapats möjligheter tillinternationellt samarbete för verkställighet av utländska domar även utanförtrafikbrottens område. Konventionen reglerar både verkställighet av dom somhar meddelats av domstol efter förhandling i brottmål och, under vissaförutsättningar, verkställighet av bötesförelägganden och liknandeadministrativa beslut som närmare anges i en bilaga till konventionen. Ettsärskilt avsnitt av konventionen innehåller bestämmelser om brottmålsdomsinternationella rättskraft samlade under rubriken (ej två gånger i samma sak). Här regleras bl.a. frågan om utländsk brottmålsdomsom rättegångshinder i ny process. Brottmålsdomskonventionenhar ratificerats av (prop. 1972:98), ocb ocb trädde ikraft mellan dessa länder. Den har härefter tillträtts även avNorge och har dessutom undertecknats av sex andra stater. tillträdetill konventionen föranledde bl.a. införande i 2 kap. 5 a § (CrB)av bestämmelser motsvarande konventionens ""ne bis inidem"'-regler. Arbetetinom på att åstadkomma så smidiga samarbetsformer som möjligt vidbekämpandet av brottslighet med internationell anknytning har fortsatt genomtillkomsten av konvention om överförande av lagföring i brottmål.Lagföringskonven-tionens huvudsakliga syfte är att säkerställa genomförandet avlagföringen och undvika de olägenheter som uppstår när flera stater enligt sininterna lagstiftning är behöriga att vidta åtgärder för lagföring. Härvid skalläven beaktas den misstänktes intresse av att lagföring kommer till ständ i denstat där det ter sig mest ändamålsenligt. Föratt tillgodose nu nämnda syften innehåller lagföringskonventionen regler somger fördragsslutande stat behörighet att enligt sin strafflag lagfora brott, pävilket strafflagstiftningen i annan fördragsslutande stat är tillämplig, äveni de fall när brottet inte omfattas av 1975/76:3 II denförra statens ursprungliga straffrättsliga kompetens. Denna sub-sidiärabehörighet får utövas bara när framställning sketi från annan konventionsstat.Huvuddelen av konventionen ägnas frågor om hur överförande av lagföring från enstat till en annan skall gå till. Här regleras sålunda förutsättningarna föratt en fördragsslutande stat skall få avlåta en framställning om lagföring iannan konventionsslat liksom för att den anmodade staten skall kunna vägra attvidta åtgärder med anledning av framställningen. 1 det förra hänseendet ärsärskilt den situationen atl den misstänkte har hemvist i den anmodade statenav praktisk betydelse. Konventionen innehåller vidare bestämmelser omförfarandet vid översändande av framställning, om verkan av framställningen iden anmodande och den anmodade staten samt om tillfälliga tvångsåtgärder i densenare staten i samband med att fråga om överförande av lagföring uppkommer. Ikonventionen ingår också särskilda regler om samordning av lagföring när mer änen stat har ursprunglig kompetens att pröva en ansvarsfråga och om "ne bisin idem"-prin-cipens iakttagande. De senare reglerna - sammanförda i del Vav konventionen - stämmer överens med moisvarande bestämmelser ibrottmålsdomskonventionen. Somhar nämnts i inledningen har inom upprättats enpromemoria vari frågan om tillträde till lagföringskonventionennärmare behandlas. I promemorian framhålls att del ibland föreligger betydandesvårigheter att beivra brott när gärningsmannen har lämnat landet innan lagföringhunnit inledas. En lösning av detta problem torde inle kunna uppnås utan ennära samverkan med andra stater. Genom lagföringskonventionen har enligt promemorianskapats ett instrument för sådan samverkan. Vidremissbehandlingen av promemorian har rått allmän enighet om värdet av attmöjligheterna till internationellt samarbete på straffrättens område vidgas.Remissinstanserna har också tillstyrkt att biträderlagföringskonventionen. JK anser att konventionen utgör etl viktigt bidrag tillkampen mot den ökande internationella brottsligheten, främst genom atl denmöjliggör lagföring i betydligt större utsträckning än som f.n. är fallet.Därtill kommer att den brottsliges rättigheter och åleranpassningsmöjligheteri regel torde bäst tillgodoses om konventionen tillämpas. RÅ framhållersärskilt betydelsen av atl lagföring sker i det land där den misstänkte hörhemma och erinrar om de kriminalpolitiska och humanitära fördelar dettainnebär. Hovrätten för pekar på den internationella brottslighetensinriktning mot allt grövre brott och anser att bestämmelserna om utlämning ochbrottmålsdomskonventionens regelsystem inle utgör tillräckligt effektiva medeli kampen mot denna brottslighet. Enligt hovrättens uppfattning gäller det framförallt alt komma lill rätta med den internationella narkotikahanteringen och förmögenhetsbrotts- 1975/76:3 12 lighetenöver gränserna av organiserad och yrkesmässig karaktär. Det föreligger ocksåett betydande intresse av att den som har begått brott mot svensk lag kanlagforas i annat land, till vilket han har anknytning, och där få undergåpåföljden. , som ansluter sig till promemorians ståndpunktvad gäller behovet av ytterligare internationellt samarbete, anser det intetillräckligt att ett sådant samarbete finns på den polisiära sidan utan detmåste också omfatta lagföring och verkställighet om önskad effekt skall kunnanås. Brottmålsdomskonventionen är ett betydelsefullt framsteg i dettahänseende. Lagföringskonventionen utgör ett nytt viktigt steg på den inslagnavägen. Konventionen erbjuder också enligt tingsrätten tillfredsställandegarantier från rättssäkerhetssynpunkt. anför attstyrelsen i sin verksamhet fått känning av att brottsligheten i allt högre gradfått en internationell karaktär. Bl.a. har svårigheten att i vissa fallverkställa ådömda påföljder ökat.