prop · FZ0318 · 1975-12-31 00:00:00 — Vadgäller förslagen om ändringar i utlänningslagstiftnuigen framhåUs från flerahåll det angelägna i att genom en samordning av reglerna söka uppnårättslikhet inom de nordiska länderna, speciellt beträffande beslämmelserna omuppehåUstiUstånd och avlägsnande ur landet. Vissa instanser, bl. a. hovrättenför , framhåller dock att kommitténs förslag börylterligare utredas innan andra åtgärder vidtas. Enligt LO bör förslaget vidarebehandlas inom det nordiska arbetsmarknadsutskoltet. advokatsamfundförordar att utlänningsutredningen får som nytt uppdrag att fullföljakommitténs förslag. I fråga om giltighetstidenför uppehålls- och arbetstillstånd samt beträffande förutsättningarna för ochinnebörden av bosättningstillstånd, där kommittéförslaget väsentligen anslutertUl gällande ordning i , har remissinstanserna inte framfört någonerinran mot förslaget. har emellertid i sitt yttrande fört fram tanken påen helt ny ordning enligt vilken bosättnuigstillstånd ersätts av permanentuppehållstUlstånd (se vidare under 7.1). förslag om möjUghet alt återkalla uppehålls-och arbetstillstånd dåutlänning inte iakttar med tiUståndet förenat villkor anser att någravägande skäl för en sådan ordning inte har anförts av kommittén. Attarbetstillstånd inte bör såsom f. n. kunna återkallas på en så allmän grtmdsom "särskUda skäl" finner riktigt i de fall utlänningen befinnersig i landet. Om utlänningen ännu inte rest in i landet är situationenemellertid annorlunda. pekar på den organiserade överföringen av utländskaarbetstagare, där alla i en grupp har beviljats arbetstillstånd före inresan.Enligt visar det sig ofta att alla dessa inte reser hit. Vederbörandeföretag önskar då självfallet att arbetstillstånd meddelas för några andra ändem som inte kommer. I sådana fall bör det enUgt naturligtvis vara möjligtatt återkaUa tillståndet för dem som inte rest in. Kommitténs förslag ombesvärsrätt över avslag på ansökan om uppehålls- eller arbetstillståndavstyrks av i den del avslag sker på andra skäl än s. k. vandelsskäl. SIVerinrar om att elt avslag på ansökan om uppehållstUlstånd inte i sig medföratt avlägsnande ur 1975/76:18 79 Härför erfordras ett beslut om förpassning, över förpassningsbeslutföreligger viss besvärsrätt och pekar på utlänningsutredningensförslag till klagorätt utan inskränkning. Det måste enligt vara uteslutetatt införa allmän klagorätt över både avslag på ansökan om arbetstillstånd ochdet eventuellt därefter kommande beslutet om förpassning. Sammasynpunkter framförs av i som i likhet med SIVavstyrker kommitténs förslag i denna del. LOkonstaterar att meddelande av arbetstillstånd skall liksom hittiUs i principgrundas på en generell arbetsmarknadsprövning. På grund härav avvisar LOförslaget om besvärsrätt över vägrat arbetstillstånd. Närdet gäller kommitténs förslag till avvisningsgrunder anser atl en vissförsvagning av rättssäkerheten för utlänningar kan bli följden. pekardärvid på dels grunden att utlänningen av annan särskUd omständighet (äntidigare brottslighet) kan antas komma att här eller i annat nordiskt land begåbrott av inte endast ringa betydelse, dels gmnden alt utlänningen utomlandsbegått allvarligt brott. Under förutsättning av bl. a. en restriktivtUlämpning vUl dock inte motsätta sig förslaget. I fråga om den föreslagnamöjligheten att avvisa uflänning som kan antas komma att bedriva verksamhet somutgör uppenbar fara för den allmänna ordningen och säkerheten, finner SIVformuleringen alltför vag och ägnad att ge utrymme för godtycke. Enligt ärde övriga avvisningsgrunderna tUlräckliga varför avstyrker alt nu nämndagrund för avvisning införs. i Stockholmslän motsätter sig att avvisning endast skall kunna ske vid gränsen.Länsstyrelsen framhåller de praktiska svårigheter som kan vara förknippade medkommitténs förslag och nämner därvid särskilt alt gränskontroll inte säUan skerförst sedan gränsen passerats, t. ex. beträffande lågresenärer. Skall i sådanafall institutet bortvisning användas i stället för avvisning, erinrarlänsstyrelsen om att ell beslut om bortvisning inle skall kunna verkstäUasförrän det vunnit laga kraft, något som i sin tur kan göra det nödvändigt medomhändertagande etc. Med hänsyn till dessa olägenheter förordar länsstyrelsenalt avvisning skall såsom f. n. kunna ske även efter utlänningensankomst till riket. Förslagetatt nordbo skall kunna utvisas endast om synnerliga skäl förehgger föranlederlänsstyrelsen i , som i likhet med de flesta remissinstansernatiUstyrker förslaget, att väcka frågan om nordbo över huvud taget skallbehandlas annorlunda än landets egna medborgare i fall av brottsUgt beteende o.dyl. Länsstyrelseni är däremot kritisk tUl denna del av kommitténs förslag.Länsstyrelsen framhåller att utvisning och förvisning riktas huvudsakligen motpersoner som kan sägas sakna fast anknytning till landet. Det kan därför enhgtlänsstyrelsen antas att rehabi- Prop.1975/76:18 80 literingav dessa personer sker bäst i deras hemland. Det kan enligt inteheller bortses från att ett asocialt beteende uppstått efler förstärkts vidflyttningen till och därför utgör ett tecken på särskildaanpassningssvårigheter. avstyrker därför kommitténs förslag. Ävenlänsstyrelsen i är kritisk mot förslaget och framhålleratt mer adekvata behandlingsmetoder såväl straffrättsliga som sociala regelmässigt står tUl buds i hemlandet och där också framstår som merbegripliga för personen i fråga. Med utgångspunkt i sin egen erfarenhetantyder också att utvisning på grund av asociaUtet i heltövervägande grad berör nordiska medborgare. accepterarinte kommitténs uppfattning att med utlänningar, som befunnits kvalificeradeför ett bosättningstillstånd, jämställa personer vars enda kvaUfikation är attvara nordbo, även om de är gravt kriminellt och socialt belastade.Länsstyrelsen avstyrker förslaget. Vadslutligen angår frågan om benämning av de olika avlägsnande-formerna avstyrkerbl. och benämningen "bortvisning". Bådainstanserna förordar att "utvisning" används för allt avlägsnandeefter inresa. 6 Departementspromemoria (Ds A 1975: 2) med förslag till vissa ändringar iterroristlagen 6.1 Promemorian Ipromemorian föreslås bl. a., att vissa materiella ändringar vidtas iterroristlagstiflningen i samband med att denna integreras i UtlL. Förslagengår ut på ytterligare precisering av terroristbestämmelsemastill-lämpningsområde, begränsning av möjligheten tUl s. k. pohtisk utvisnmgenligt 34 § UtlL, inskränkning av rätten för regeringen att meddelaföreskrifter för utlänning enligt UtlL och terroristlagen samt upphävande avde särskilda bestämmelserna i terroristlagen om tvångsåtgärder i spaningssyfte.Som en följd av integreringen föreslås andra former för den parlamentariskakontroUen av terroristlagstiftningens tillämpning. I promemorian erinras om att frågan om förutsättningarnaför ingripanden med stöd av terroristlagen stod i centrum för diskussionen vidlagens tillkomst. Det gällde, å ena sidan, att få en sä effektiv lagstiftningsom möjligt och, å den andra, att tiUgodose rimliga rättssäkerhetskrav. Detförstnämnda önskemålet ansågs inte kunna uppfyUas, om rekvisiten föringripanden måste knyta an tiU vad som är känt om utlänningens egen person ochföregående verksamhet. Skälet var främst att sådan information i storutsträckning saknas. Därför anknöts awisnings- och utvisningsgrun- 1975/76:18 81 dernai stället till det förhållandet, att utiänningen tillhör eller verkar förterroristgrupp- eller organisation. Även om den lösning som valdes förterrorisllagens del bedömdes nödvändig mot bakgrund av de utomordentligtallvarliga förhåUanden som föranledde lagens tiUkomst, framstår det enligtpromemorian som i hög grad önskvärt, att awisnings- ochutvisningsbestämmelserna knyts tiU utlänningens egna förehavanden och deslutsatser om hans farlighet som de leder till. I promemorian undersöks om detinte är möjligt att i vart fall delvis knyta förutsättningarna föringripandena till utlänningens person. Idet sammanhanget konstateras att lagen i själva verket redan nu tilllämpasendast på sådan utlänning som vid en individuell prövning har bedömts utgöra ensäkerhetsrisk. MöjUghet borde därför finnas atl införa ett personligt rekvisitsom förutsättning för ingripande ulan alt lagstiftningens syfle därigenomförfelas. Närdet gäller frågan vilka krav som skaU ställas på utredningen angående utlänningenstidigare verksamhet och den därmed sammanhängande faran för att han här iriket begår terroristhandlingar anförs i promemorian, atl redan anknytningentill terroristgmpp eller organisation skapar en presumtion för att utlänningeni fråga är farlig. Det bör enligt förslaget mot den bakgrunden kunna ansestiUräckligt för ingripande, om det dämtöver med hänsyn till vad som är käntom utlänningens föregående verksamhet eller eljest föreligger fara för althan medverkar till terroristhandlingar. Därmed avses att det i det konkretafallet föreligger sådan fara. Vid den bedömningen får enligt promemorianbeaktas om utlänningen fldigare har medverkat i lerrorislhand-lingar eller ärmisstänkt för sådant brott. Även andra omständigheter, såsom att han intar enledande ställning i en terroristgrupp eller -organisation eller deltar meraaktivt i dess verksamhet, bör kunna medföra att rekvisilet anses uppfyllt.Däremot kommer bestämmelsen inte alt omfatta de utlänningar som utgör passivamedlemm.ar. Det betonas att ändringen väsentligen innebär en anpassning tillgällande praxis. Äveni ett annat hänseende föreslås en precisering av bestämmelsen om lagenstUlämpningsområde. 1973: 37 (s. 21) uHalades att lagen är avsedd atttillämpas uteslutande på sådana grupper och organisationer som genom sinverksamhet i det förflutna har visat att de systematiskt använder våld ävenmot oskyldiga i främmande land och därför kan befaras göra det också i Sverige.Befrielserörelser som för en väpnad kamp i sitt hemland och eventuellt videnstaka tillfällen har riktat angrepp mot utländskt intresse avsågs däremotinte omfattas av lagen. I promemorian föreslås att den i propositionen angivnabegränsningen av de grupper och organisationer som åsyftas tydUgare kommer tUluttryck i lagtexten. Därigenom undviks att osäkerhet rörande lagsflftningensräckvidd uppkommer hos de utlänningar som inte berörs. 6 1975/76.1 saml. Prop.1975/76:18 82 föreslåsdärför en begränsning av tillämpningsområdet uttryckligen ske till gmpp ellerorganisation som, enhgt vad som är känt om dess tidigare verksamhet, utanförsitt hemland använder våld, hot eller tvång för politiska syften och tiU följddärav kan befaras även här i landet bedriva sådan verksamhet. Regeringens möjlighet att enligt 34 § UflL tiUgripa utvisning"när det finnes påkallat av hänsyn till rikets säkerhet eller eljest istatens intresse" har karaktären av ett yttersta remedium när ettväsentUgt statsintresse hotas. Utvisningsmöjligheten torde heller inte hautnytflats (SOU 1972: 84 s. 110). I promemoriansägs emeUertid, att redan möjligheten tUl politisk utvisning av utlänning här ilandet kan antas ibland uppfattas som ett latent hot av de utlänningar somvistas i vårt land. En förutsättning för att bestämmelsen skall behållas bördärför vara, att det kan fastslås att den alltjämt fyller ett behov. Detframhålls i promemorian att liUkomsten av terroristlagen i viss mån har ändratfömtsättningarna för tillämpningen av 34 § UtlL. Av motiven till motsvarandebestämmelse UtlL framgår att politisk utvisning kan tillgripas bl.a. i fall där allmän ordning och säkerhet hotas. Enligt promemorian torde defall som åsyftas i stor utsträckning vara just sådana faU där terrorisllagen nuär tUlämplig. Enligt motiven tUl terroristlagen skall i de angivna fallen denlagen i första hand tillämpas. Terroristlagen anges emellertid inte täcka aUade fall på vUka 34 § UtlL är tillämplig. Viktigast i det sammanhanget är attterroristlagen inle tar sikte på fall av hot mot rikets säkerhet. Slutsatsenblir att behovet av en möjlighet för regeringen atl tillgripa poliflskutvisning kvarstår. Motden bakgrunden tas i promemorian upp frågan om eventuell ändring av paragrafenslydelse. Utvisning enligt 34 § UtlL får som framgått flllgripas när detpåkallas av hänsyn tiU rikets säkerhet eller eljest i statens intresse. Detförstnämnda rekvisilet är det i sak viktigaste. Det bedöms även vara tillräckligtpreciserat. Annorlimda förhåller det sig med det andra rekvisilet. Även om enviss uppstramning kan åstadkommas, torde det enhgt promemorian knappast varamöjligt att ge rekvisilet en sådan utformning, att det med tillräcklignoggrannhet ger vid handen i vilka situationer utvisning får ske. Motden nu angivna bakgrunden föreslås att den sist nämnda awis-ningsgrunden utgår.För detta sägs också tala de ökade möjUgheter till utvisning som tillkommitgenom terroristlagen. De fall som inte täcks av terroristlagen och inte hellerrör rikets säkerhet bedöms vara så säll-sällsynta, att något egentiigt behovunder nuvarande förhåUanden inte förehgger av en möjlighet tiU politiskutvisning. Föreskrifterenligt UtlL och terroristlagen. Enligt 34 § UtlL har rege- 1975/76:18 83 ringenmöjlighet att som alternativ tiU avlägsnande föreskriva särskildainskränkningar och vUlkor för utiänningens vistelse här i riket. Bestämmelserangående föreskrifter om inskränkningar och vUlkor för utlänning, vilka är avintresse i detta sammanhang, flnns även i 9 och 51 §§ UtlL samt i 9 §terroristlagen. I 9 § UtlL anges att uppehåUstiUstånd får begränsas tiU attavse uppehåU endast inom viss del av riket och förbindas med de föreskriftersom i övrigt befinns erforderliga. Enligt 51 § kan regeringen meddela behövligaföreskrifter för utlänningens vistelse här när avlägsnandebeslut upphävs. Haruflänning avvisats eller utvisats enhgt terroristlagen och skall beslutet inteverkstäUas får, som förut nämnts, regeringen enligt 9 § i lagen meddelaföreskrifter om inskränkningar och villkor för sådan utlännings vistelse iriket. I promemorian framhållsatt det av olika skäl är önskvärt, att lagtexten ger en precisering av vad deföreskrifter som meddelas skall kunna innehålla. Ett förtydligande sägs lättastkunna åstadkommas genom en begränsning av rätlen att ge föreskrifter till attlåta dessa gälla i huvudsak endast vistelseort och anmälningsskyldighet.Begränsningen anges ha den fördelen utöver att den medger viss precisering, därigenom markerar att inga inskränkningar får göras i här vistandeutlänningars andliga fri- och rättigheter. Av promemorian framgår att dehittills utfärdade föreskrifterna inte vid något tiUfälle har avsett annat änvistelseort, bostad, arbetsplats eUer anmälningsskyldighet, även om nuvarandebestämmelser teoretiskt har gjort det möjhgt att förbjuda exempelvis politiskverksamhet. Något behov av föreskrifter av annat slag än vad som hittillskommit tUl användning bedöms inte heller finnas i fortsättningen. I den månfråga är om brottslig verksamhet finns möjligheter tiU ingripande i annanordning. Motdenna bakgrund föreslås den begränsningen i fråga om regeringens rält attmeddela föreskrifter enhgt 34 och 51 §§ UtlL och 9 § terrorisllagen, altregeringen får meddela inskränkningar och villkor endast i fråga omutlänningens vistelseort, byte av bostad och arbetsanslällning samtanmälningsskyldighet. Ändring i 9 § UtlL sägs på motsvarande sätt böraövervägas. Terroristlagensbestämmelser om särskilda tvångsåtgärder i spaningssyfle avviker frånbestämmelsema i RB, lagen (1952: 98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedeli vissa brottmål och lagen (1969: 36) om telefonavlyssning vid förundersökningang. grovt narkotikabrott m. m. i framför allt det hänseendet, att tvångsmedlenfår tillgripas trots att konkret misstanke om brott inte föreligger. Bortsettfrån de begränsningar som hänför sig till terrorisllagens lill-lämpningsområde,räcker det i princip för tUlämpningen av dessa tvångsmedel att det bedöms varaav betydelse att tiUgripa sådant medel för att utröna om åtgärd som utgör hotmot allmän ordning och säkerhet planeras eller förbereds. Tvångsåtgärderna haralltså karaktär av spa- 1975/76:18 84 ningsåtgärder.Möjligheterna att tillgripa särskilda tvångsåtgärder i spaningssyfte harenligt promemorian tagits i bruk endast under de två är somterrorisllagen gällt. I promemorian framhållsatt tvångsåtgärderna otvivelaktigt innefattar långtgående ingrepp i enskildspersonliga förhållanden. Det sägs därför finnas anledning alt i samband medfrågan om en integrering av terro-ristbestämmelserna i på nytt överväga,om de särskUda tvångsåtgärderna i terroristlagen bör behållas. Utgångspunktenmåste vara, att ett bibehållande av sådana regler vid en permanentning avterroristlagstiflningen kräver tungt vägande skäl. Enligt promemorian är det idelta sammanhang svårt att bortse ifrån den ytterst begränsade tillämpningen avbestämmelserna. Mot den bakgrunden anges övervägande skäl tala för att desärskilda tvångsmedelsbestämmelserna bör kunna avvaras. Till detta kommer attbestämmelser i skilda lagar om telefonavlyssning f. n. är under utredning iannat sammanhang (utredningen (Ju 1974: 08) om telefonavlyssning). Det föreslåsi promemorian därför att bestämmelserna om särskilda tvångsåtgärder i 1013 §§terroristlagen inte förs över i UtlL. Terroristlagens nuvarande utformning som ensärskild, tidsbegränsad lag tillgodoser enligt promemorian i hög grad intressetav parlamentarisk insyn i lagens tillämpning. Vid en integrering avterrorisllagen i UtlL måsle emellertid sökas andra vägar för en sådan insyn ochkontroll. Utgångspunkten föreslås dock förbli att information tiU riksdageneller något riksdagsorgan skall ske årUgen och innehålla i huvudsak sådanauppgifter som redovisas i förlängningsproposition med den begränsning somföljer av alt de särskUda tvångsåtgärderna avskaffas. Ipromemorian diskuteras olika lösningar. Man kommer slutligen fram till att denlämpligaste ordningen för parlamentarisk insyn och kontroll beträffandeterroristbestämmelserna borde vara att redovisningen underställs . Redovisningenföresläs även i fortsättningen ankomma pä regeringen och då lämnas i skrivelsetiU . Det föreslås vidare alt redovisningen skall innehålla uppgiftom bl. a. de organisationer eller grupper på vilka terroristbestämmelserna ärtillämpliga, antalet personer som upptagits på den av RPS enligt 1 §terroristiagen upprättade förteckningen samt de åtgärder som vidtagUs med stödav terroristbestämmelserna. Förslagethar fått elt positivt mottagande av remissinstanserna, som genomgående menaralt del alltjämt finns ett behov av särskild lagstiftning mot politiskavåldsdåd. Några av remissinstanserna har under- Prop.1975/76:18 85 stmkitatt detta behov bättre tillgodoses genom en permanent lagstiftning än genom dehittillsvarande tidsbegränsade bestämmelsema i terroristlagen. Sådanasynpunlcter framförs av hovrätten för och . RÄ menar attsådan lagstiftning systematiskt har sin plats i UtlL. Länsstyrelseni pekar på att UtlL och dess tillämpning kännetecknas av storöppenhet och en liberal inställning gentemot utlänningar, av vilka ett stortantal invandrar och väl anpassar sig tUl det svenska samhället. Det kan därförenligt ifrågasättas om inte de för extrema situationer anpassadeskyddsbestämmelserna mot terrorismen kommer att i viss mån bryta motutlänningslagstiftningens allmänna karaktär. RPS pekar på svårigheternaatt i ett öppet samhälle som vårt med verklig effekt förebygga terrordåd. Ettökat skydd mot terrorhandlingar måste enligt RPS bygga på bättre möjligheteratt få fram informationer samt på direkta skyddsåtgärder för hotade personeroch byggnader. För att fä underlag för sådana bedömningar krävs ökadespaningsinsatser från polisens sida och framför allt ökat internationelltsamarbete, så att polisen kan få vetskap om händelsersom kan tyda på planering av terroristaktioner i vårt land. Det internationellasamarbetet är sålunda enligt RPS av avgörande betydelse i detta sammanhang. Vadförst gäller frågan om terroristlagstiftningens tillämpningsområde tillstyrksallmänt att elt personligt rekvisit av det slag som angetts i promemorianinförs i lagtexten. i län avstyrker emellertidförslaget i denna del. Man menar att införandet av ett personligt rekvisitallvarligt skulle minska lagens effektivitet. uttrycker tvekan beträffandeuttrycket "eller eljest" som förefaller alltför vagt. Ipromemorian görs visserligen en exemplifiering av omständigheter som kan utgöragrund för av- eller utvisning. Dessa exempel bör enligt verket anses varatäckta genom formuleringen "med hänsyn till vad som är känt om hansföregående verksamhet". föreslår därför att uttrycket "ellereljest" utgår. Ävenförslaget att i lagtexten införa en uttrycklig begränsning av de grupper ochorganisationer som omfattas har i allmänhet mottagits positivt. LO anförexempelvis att den föreslagna preciseringen är väl motiverad eftersom farhågorofta har uttalats i debatten att terrorist-lagen skulle kunna tUlämpas motbefridserörelsema. JK och hovrätten för har emellertid avstyrktförslaget i den delen. JK framhåller sålunda att det väl kan tänkas fall där enutländsk organisation ännu inte tUlgripit våld utanför hemlandet men därmycket starka skäl talar för att man kommer att göra det. kan mycketväl tänkas vara det första land utanför hemlandet där organisationen är bereddatt utöva våld e. d. JK anser det därför otUlfredsställande 1975/76:18 86 omavvisning inte får tillgripas i sådana fall. Hovrätten för anförsom skäl för sin ståndpunkt att den föreslagna ändringen enligt hovrättensmening inte medför någon precisering. Lagtexten skulle vidare vinna på att denföreslagna ändringen uteslöts. Slufligen ifrågasätter hovrätten om inte lagenborde innehålla bestämmelser om den granskning som RPS' förteckningunderkastas, i första hand av regeringen. RPS framhåller attsystemet med avvisning med stöd av den s. k. terroristlagen har visat sigmindre effektivt. Endast i ett fall har avvisning skett enligt lagen.Styrelsen hade i detta fall redan i förväg information om att vederbörandeämnade försöka resa in i och tidpunkten när det skulle ske, vUketenligt RPS gör att detta fall måste betecknas som ett rent undantagsfall. RPSframhåller vidare att terroristerna ofta byter identitet och att de hartillgång till olika uppsättningar av identitetshandlingar. Inresekontrollensker vidare vid de nordiska yttergränserna, vilket medför särskildasvårigheter. Till bilden hör också att arbetet med att föra terroristlistan ochatt sprida den till olika polismyndigheter är omständigt. RPS anser därför attsystemet med avvisning baserad på en särskild förteckning över presumtivaterrorister bör avvecklas. säger sig förutsättaatt utlänning på vilken terroristbestämmelserna tillämpas och som i densituationen gör invändning om politiskt flyktingskap får sitt ärende prövatenligt hiltUlsvarande ordning, dvs. att ärendet överlämnas till regeringen viaSIV, som bör avge yttrande i ärendet. Remissinstansemahar tillstyrkt en begränsning av möjligheterna till s. k. politisk utvisning(34 § UtlL). framhåller att förslaget att uttrycket "eller eljest istatens intresse" i 34 § UtlL skall utgå ligger i linje med verketsprincipiella uppfattning att vaga formuleringar bör undvikas. Frånvissa håll har dock gjorts invändningar mot att, som föreslås i promemorian,behålla möjligheten enbart för de fall då utvisningen är påkallad av hänsyntill rikels säkerhet. JK anför att förslagets innebörd torde bli att exempelvisinte ens en poliflsk verksamhet av sådant slag att den allvarligt stör vårtlands förbindelser med annan stat kan föranleda utvisning. JK tillägger att detknappast någonsin torde komma i fråga att beteckna verksamheten som ett hot motrikets säkerhet. En viss uppstramning av gällande lydelse av 34 § anses dockönskvärd. Hovrätten för menar att rekvisilet "i statensintresse" borde ersättas med ett stadgande som tillgodoser kraven i FN:sresolution av om otillåten inblandning i staters inre angelägenheter m.m. och förklaring av om territoriell asyl. Inte heller iMalmöhus län anser promemorieförslaget övertygande i denna del. 1975/76:18 87