prop · FZ03110 · 1975-12-31 00:00:00 — Personalen vid förskolorna har också uttrycktönskemål om en speciell programproduklion för förskolan. Det finns likasåuttalade behov av utbildningsinsatser i form av ljud- och bildprogram riktadetill förskolepersonal, föräldrar och andra vuxna. 1 likhetmed kommitién och flertalet remissinstanser anser jag det angeläget med enfortsatt produktion av ljud- och bildprogram för förskolan. Under förskoleårenläggs gmnden för individernas personlighetsutveckling. Det är därför viktigtatt på alla sätt söka stimulera barnens förutsättningar för en mångsidigutveckling. Ljud- och bildprogram utformade med detta syfte och rätt infogade iverksamheten kan bidra till en sådan stimulans. De kan t. ex. väcka barnensintresse för att delta i kulturaktiviteter av skilda slag och underlättakontakterna med sådana organisationer som bedriver bam- och ungdomsverksamhet.Ljud- och bildprogrammen bör också kunna spela en viktig roll redan under förskoleårennär det gäller att orientera om vårt samhälle och förhållandena i andrasamhällen samt alt röja undan fördomar om t. ex. könsroller och framtidayrkesval. På förskolesidan är det svårt att avgränsa utbildningsprogram frånallmänna barnprogram. Produktionen av förskoleprogram kan därför ses som enväsentlig del av samhällets insatser för bamkulturen. Ljud- ochbildproduktionen för förskolan bör riktas både till hemmavarande barn och tilldem som deltar i förskoleverksamhet. Likaså anser jag att det är angelägel attprogramorganet producerar program för såväl föräldrautbildning som för kommunernasfortbildning av förskolepeisonal. 1975/76:110 97 Kommittén konstaterar att drygt två tredjedelar avdaghemmen har tillgång lill TV. Däremot saknar de flesta förskolorna filmprojektoreroch videobandspelare. Kommittén anser det angelägel att förskolorna får tillgångtill viss teknisk apparatur - främsl TV-apparater - för mottagning avförskoleprogrammen. En gradvis uppbyggnad av audiovisuell utrustning pågårockså för förskoleverksamhetens del. För bam som är fysiskt, psykiskt eller socialthandikappade samt för invandrarbam är utbildningsinsatser i form av ljud- ochbildprogram särskilt angelägna. Dessa bam har ofta ett sämre utgångsläge änandra barn och behöver därför särskilt behov av stöd och stimulans för sinutveckling. Del är därför viktigt alt dessa bams speciella behov ställs i förgmndennär det gäller insalser från samhällets sida. Utbildningsprogramorganet börsåledes, enligl min mening, i sin produktion för barn i förskoleåldern ägnaspeciell uppmärksamhet ål barn med särskilda behov. Därvid bör självfallet enbedömning göras om ljud- och bildprogram är de lämpligaste insatserna. I likhetmed handikapporganisationerna vill jag understryka vikten av program sominformerar om handikapp av skilda slag. Jag vill i delta sammanhang ocksåframhålla behovet av fortsatt utvecklingsarbete för att så långt möjligtanpassa produktionen efter barnens skilda fömtsättningar att tillgodogöra sigprogrammen. Det samspel som redan sker och kan utvecklas mellan bam- ochungdomsorganisationerna och förskolan bör också återspeglas i programorganets verksamhel.Likaså bör i samarbeiet med folkrörelserna exempelvis behovet avföräldrautbildning uppmärksammas. Del är därvid av stor betydelse atlutvecklingen av föräldrautbildningen fortsätter och intensifieras. Kommitién konstaterar att dokumenterade behov av ljud- ochbildprogram föreligger inorn ungdomsskolan och anser att dessa behov bör tillgodosesgenom produktion av ett gmndutbud samt vid behov genom särskilda insatser. Ellsärskilt anpassat gmndutbud bör också göras för elever med särskilda behov. Kommilténföreslår vidare att programutbudet i huvudsak täcks genoni egen produktion påsåväl riksplanet som regionalt och lokalt och alt programmen etersänds tillstörsta del för att möjliggöra direktmottagning främst på låg- ochmellanstadierna. De flesta remissinstanser, som berör den allmännainriktningen av programorganets produktion för ungdomsskolan, tillstyrkerkommitténs förslag. Många framhåller betydelsen av att speciella insatser görsför elever med särskilda behov. SÖ betonar att också ljud- och bildutbudet förvissa delar av gymnasieskolan bör öka och att programorganel även bör produceraprogram förde yrkestekniska linjerna inom gymnasieskolan. TCO anser atl ljud-och bildprogram för ungdomsskolan främst bör produceras för sådanaundervisningsområden där dessa medier har speciella förutsättningar alt skapastimulans, individualisering och elevaktivitet. 1975/76:110 98 Ilikhet med kommiltén och flertalet remissinstanser anser jag del angelägel meden produktion av ljud- och bildprogram för ungdomsskolan. Den bör bl. a. kunnaanvändas för all i undervisning och informaiion lill föräldrar och skolanspersonal konkretisera och klargöra de övergripande målen för skolan och deallmänna riktlinjema för arbetet inom denna. Enligt min mening har ljud-och/eller bildinslag, som föregås av en noggrann undervisningsplanering medsyfte alt åstadkomma en smidig samverkan mellan programmen och andra inslag iundervisningen, också goda möjligheler atl bidra till ett mera omväxlande ochstimulerande skolarbete. Det är i detta sammanhang viktigt alt elevema tränas lillsåväl förståelse för som kritisk granskning av den informaiion som förmedlasgenom ljud och bild. Tidigarehar jag betonat alt ljud- och bildprogram för förskolebarn bl. a. kan bidratill att väcka barnens intresse för kulturaktiviteter. Detta gäller även förungdomsskolans del. Skolan skall förbereda eleverna för olika arbetsuppgifteri samhällel och/eller fortsatta studier samt göra det möjligl för dem att gefritiden etl meningsfullt innehåll. Program som förmedlar erfarenheter från samlkunskap och information om skilda delar av kullurlivet kan också stimulera elevematill etl ökat deltagande i kulturell verksamhel. I detla sammanhang spelarfolkrörelserna en viktig roll, och det är därför angeläget alt skolprogrammenförmedlar information om deras skilda verksamhetsområden. Betydelsenav att ungdomsskolans elever får kontakt med ocherfarenhet av arbetslivet har särskilt uppmärksammals. Jagvill i detta sammanhang erinra om vad statsrådet har anfört idessa frågor i prop. 1975/76: 39 om skolans inre arbete m. m. Inom detta områdehar ljud- och bildprogram fömtsättningar att utgöra värdefulla inslag iundervisningen. Med ljud- och bildprogram kan elevema tidigt få en viss uppfattningom skilda arbetsmiljöer och kännedom om olika arbetsuppgifter. Vidare kan insalseri form av ljud- och bildprogram medverka lill atl föriindra de attityder sominnebär begränsningar i individens fortsatta studie- och yrkesval. Jag villdock betona att ljud- och bildprogram inte kan ersätla elevernas direktakontakt med skilda arbetsmiljöer och personer verksamma i arbetslivet. De fårmera ses som ett komplement till sådana kontakter och ett medel att informeraom arbetsmiljöer som, t. ex. på grund av avstånd, inte är tillgängliga föreleverna. Jagdelar också kommitténs uppfattning att programorganets produktion för ihuvudsak ungdomsskolan skall bestå av elt grundutbud samt vid behov av särskildainsatser. För vissa grupper inom ungdomsskolan anser jag att produktion avljud- och bildprogram är speciellt angelägen. Jag avser då elever med särskildabehov av stöd och stimulans i skolarbetet, t.ex. invandrarelever ochhandikappade elever. Som jag har nämnt delas denna uppfattning avflertalet remissinstanser. För att ljud- och bildmaterial skall få den avseddaeffekten för dessa grupper är det av vikt att det utformas på ett sådant sätt atllärarna ges möjligheter att anpassa utnyttjan- Prop.1975/76:110 99 det till de individuella behoven. Användning av ljud- ochbildprogram får alltså inte leda lill minskade kontakter mellan lärare ochelever utan skall ge lärama vidare fömtsättningar atl stimulera elevema lillaktivitet och utveckling. Vid programplaneringen måste en prövning ske om eltljud- och bildprogram för elever med svårigheter har fördelar jämfört med andrainsalser. Jag vill också stryka under möjligheterna all med ljud- och bildprogramsprida information om och förståelse för olika handikapp. I likhet med SÖ anserjag att yrkesutbildningen inom gymnasieskolan bör ägnas ökad uppmärksamhet.Ljud- och bildinslag bör med fördel kunna utnyttjas i många momenl inom dennaundervisning. Ljud- och bildprogram kan också enligl min mening användasi fortbildning av lärare och övrig skolpersonal bl. a. för all visa på olikaförekommande arbetssätt i skolan i enlighet med de riktlinjer för skolansförnyelse som statsrådet förordat i den nyssnämnda propositionenom skolans inre arbele. Sådana insalser bör genomföras efler samråd med SÖ ochberörda forlbildningsavdelningar vid länsskolnämnder och lärarhögskolor. Kommittén konstaterar all del finns goda tekniska fömtsättningarför att använda ljud- och bildprogram i ungdomsskolan. Radioprogram bandas på AV-centralemaför vidare distribution och användning. Skoloma har också god tillgång lillljudbandspelare. På gmnd av bristande tillgång på apparatur för inspelninganvänds TV-programmen på gmndskolans låg- och mellanstadier huvudsakligen genomdirektmollagning. TV-program kan bandas vid mer än hälften av AV-cenlralema föranvändning huvudsakligen på högstadiet och i gymnasieskolan. Många skolor harnu också möjlighet att själva banda TV-program. I likhet med kommittén anser jag atl det finns skäl somtalar för alt skolprogram bör etersändas. Det främsta motivet för etersändningär att det blir möjligt för AV-centraler och enskilda skolor att banda programmen.Vissa nackdelar är dock förknippade med direktmollagning av etersända program.Läraren och eleverna är t.ex. vid sin lektionsplanering bunden av all passa enbestämd tidpunkt och att följa programmet i sin helhel vid ett enda tillfälle.Delta begränsar möjUghetema både att anpassa programmet till den aktuellaundervisningssituationen och att under programmets gång diskutera skildaavsnitt i detta. Sä länge gmndskolans låg-och mellanstadier saknar tekniska fömtsättningaratt använda bandade TV-program är det likväl angeläget att TV-utbudet tilldessa distribueras via etern för direktmollagning. Kommiltén konstaterar att det finns behov av fortbildningför lärare i metodiska frågor kring användningen av ljud- och bildprodukter ochföreslår att ökade insatser bör göras på delta område. En grundläggande förutsättning för att ljud- ochbildprogram skall utgöra värdefulla inslag i undervisningen är atl läramaliksom beträffande övriga läromedel har nödvändiga kunskaper om såvälprogrammens innehåll som om hur de kan fogas in i undervisningen för alt göradenna livfullare och 1975/76:110 100 Både i grundutbildning och fortbildningav lärare måste därför tas upp metodiska frågor orn användning av ljud- ochbildprogram i undervisningen. Så sker också . Kommittén har redovisatpositiva erfarenheter av regionala skolprogram. Jag anser alt vissregional/lokal skol-radioverksamhel bör bedrivas även fortsättningsvis och jag fömtsätteratt Ulbildningsprogramorganet träffar avtal härom med ochSveriges Lokalradio. Ljud- och bildprogram förden gmndläggandehögskoleutbildningen började framställas i störte omfattning först under 1960-talel.Dessa läromedel är således elt förhållandevis nyll inslag i högskoleutbildningen.Särskilda anslag har införts för pedagogiskt utvecklingsarbete ur vilka medelkan utgå för olika typer av läromedelsproduktion. Utöver medel från dessa anslaghar läroanstalterna rätl alt disponera medel ur resp. driflkostnadsanslag förframställning av läromedel. Produktionen av ljud-och bildprogram har iallmänhet skett lokalt vid läioanstaltema. I vissa fall har man därvid anlitatsärskild personal. För att en lokal produktion av ljud- och bildprogram skallvara möjlig har universiteten och de slörre högskoloma fåttteknisk utrustning och vissa personella resurser. Dessa insatser har,tillsammans med en aktiv medverkan från den pedagogiska personalen i framslällningsarbetel,medfört att en avsevärd produktion av Ijud-och bildprogram har kommit tillstånd. TRU I skulle bedriva försöksverksamhet med främsl TV-programför grundläggande teknisk utbildning vid dåvarande högskoleenheten i Linköpingsamt vid samhällsvetenskaplig fakultet. innefattades även medicinskfakultet i uppdraget. Resultatet av denna försöksverksamhet finns redovisat i TRUI:s slutbetänkande (SOU 1973: 19) TRU:s försöksverksamhet 1967-72. TRU II gavs en annan inriktning i och med atl förskolanoch vuxenutbildningen skulle prioriteras i dess arbete. Detta innebär attkommitténs insalser på högskoleområdet har varit begränsade. Kommitténföreslår nu en fortsatt och utökad användning av ljud- och bildprogram ihögskolan. Merparten av produktionen bör även i fortsättningen ske lokalt vidde olika högskoleenheterna. Kommittén grundar dessa förslag på erfarenheter ochönskemål från universitet och högskolor. föreslår kommittén att utbildningsprogramorganelbör kunna bi-Iträdahögskoleenheterna med bl.a. produktionsteknisk rådgivning och . ( produktion avmer omfattande projekt. Remissinstanserna inom högskoleområdet tillstyrker iallmänhet kommitténs förslag om ökad produktion, som lill slörre delen börutföras lokall. För det nya utbildningsprogramorganet bör enligtremissinstansernas uppfattning uppgiftema inom högskoleområdet - som kommilténhar föreslagil - främst avse produktionsteknisk rådgivning, tillhandahållandeav 1975/76:110 101 avancerad teknik samt produktion av omfattande projekt ochinsatser för utbildningarmed läromedelsbrisl. Jag vill erinra om att förutsättningarna förläromedelsproduktionen för den gmndläggande högskoleutbildningen är väsentligt annoriundaän för ungdomsskolan. För ungdomsskolan gäller centralt fastställda läroplaner.1 högskolan kommer ansvarel för utbildningens innehåll lill mycket stor del attligga på lokala högskoleorgan. Alla kursplaner, som innehåller bl. a. uppgiflerom läromedel, kommer alt fastställas lokalt och detta innebär atl för en slordel av högskoleutbildningen kommer underiag att saknas för en centralproduktion av läromedel som passar för samtliga berörda högskoleenheter. Dettaförhållande talar för kommitténs uppfattning att den övervägande delen avläromedelsproduktionen i fråga om ljud- och bildprogram för den grundläggandehögskoleutbildningen bör vara lokal. En annan skillnad mellan ungdomsskolan och högskolan äratt den lärarledda undervisningen har en avsevärt mindre omfattning ihögskolan och att denna undervisning har en annan karaktär än den som vanligenförekommer i ungdomsskolan. Jaginstämmer i kommitténs och remissinstansernas bedömning av behovet av ljud-och bildprogram för den gmndläggande högskoleutbildningen. Jag delar ocksåuppfattningen att merparten av en sådan verksamhet bör äga rum vid högskoleenhetemaoch där så befinns lämpligt i samverkan mellan olika enheter. Kommitténsförslag ligger i linje med den inriktning för sektorn som regering och riksdaghar angett genom särskilda anslag för pedagogiskt utvecklingsarbete och genomatt universitet och högskolor har försetts med produktionsutmstning, visspersonal och medel för utbildning av lärare i produktionsteknik. Som jagtidigare har förordat bör ulbildningsprogramorganet prioritera insatser förförskolan och vuxenutbildningen och endast i mindre omfattning produceraprogram för högskoleutbildningen. Utbildningsprogramorganels uppgifter förhögskoleområdet blir därför i produktionshänseende begränsade till dyrbara ochtekniskt avancerade läromedel. Utbildningsprogramorganet kan även fylla en viktiguppgift som rådgivare i produktionstekniska och likartade frågor. Den närmareinriktningen av utbildningsprogramorganets produktion inom högskoleområdet börbestämmas efter samråd mellan utbildningsprogramorganet och avnämarna inomhögskolan. Som allmän riktlinje bör dock gälla att produktionen i första handskall avse bristområden inom såväl äldre som nyare utbildningsvägar. Jag vill i delta sammanhang också ta upp frågan om deorganisatoriska formerna för distansundervisning inom högskolan. UKÄ har påuppdrag av Kungl. bedrivit försöksverksamhet med dis-tansundervisning,som f n. utvärderas. TRU 11 har behandlat distansundervisningens organisalioni belänkandet (SOU 1975: 72) Distansundervisning. framnågot förslag i denna fråga utan begränsar sig lill atl skissera alternativaorganisationer för distansundervisningen pä högskolenivå. Ett alternativ är endistansundervisning uppbyggd vid en Prop.1975/76:110 102 Denna skulle kunna ha formen av en särskild distanshögskola, ensärskild avdelning knuten till ell av universiteten eller elt samhällsägtförelag inom läromedelsområdet. Enligl elt annal alternativ baseras distansundervisningenendera på de sex universiteten eller - mera decentraliserat - på elt störte anlalhögskolor. Oavsett vilket alternativ som väljs fordras enligt kommittén enfältorganisation i form av lokala studiecentra för den nödvändiga verksamhetenpå eller i närheten av de studerandes hemorter. Till fältorganisationensuppgifter hör bl. a. all informera om och stimulera olika gmpper tillutbildning, all svara för en organiserad studievägledning, främst i grupp påett stort antal orter, samt atl arrangera intensivkurser under studiernas gångförlagda till lämpliga befintliga läroanstalter. I sin analys avalternativen pekar kommitién på de skillnader som finns mellan länder där manprövat ett centralt system, t. ex. det brittiska Open University-systemel, ochSverige. Till följd av den starka ställning som folkbildningen har i vårt landgenom studieförbundens och folkhögskolornas verksamhet finns etlrikt förgrenat nät av vuxenulbild-ningsanordnare både geografiskt och idé- och inlressemässigl.Delta förhållande saknar motsvarighet utanför . Den fältorganisation somär nödvändig för alt distansundervisning skall kunna bli effektiv finns såledesi huvudsak redan uppbyggd i , medan del i blev en av detcentrala organets viktigaste uppgifler atl bygga upp en sådan organisation. Kommilténframhåller också den skillnad som finns meUan och isynen på universitetens rättigheter och skyldigheter samt deras relationer lillsamhällel i övrigi. Del ekonomiska ulfallel av en centralt organiserad distansundeivisningi meningen en rimlig kostnad per studerande jämfört med vad som gäller förandra former av undervisning, är starkt beroende av befolkningsunderlaget.Trots alt har mångfall större befolkningsunderlag än harkursutbudet via Open Universily blivit begränsat jämfört med vad universiteteni allmänhet erbjuder. Del är därför myckel tveksamt om del är möjligl atl lillgodtagbara kostnader anordna distansundervisning i en ceniral organisalion ivårt land. Fördelama med en ceniral organisalionjämfört med en decentraliserad är enligl kommitién bl. a. all en bättresamordning av utbudet av distansundervisning kan uppnås och all de centraltproducerade studiematerialen med stor sannolikhet kommer att ha en bättrekvalitet och mångsidighet än de lokall producerade. försvåraremellertid en sådan organisation den kontakt med de studerande som är enviktig fömtsättning för en god distansundervisning. Kommitién betonar också alten centralt organiserad distansundervisning inte står i överensslämmelse medden av beslutade högskolereformen. Remissinstansema har medendast elt par undanlag förordal en regionalt organiserad distansundervisning.Till dem som förordal etl regionall alternativ hör statskontoret, UKÄ, SÖ, dencentrala organisationskommittén Prop.1975/76:110 103 förhögskolereformen (H 75), i (LO), TCO, Vuxenskolan, () och ABF. Statskontoret anser atl en forlsallförsöksverksamhet med distansundervisning bör inriklas på att vidareutveckla formemaför en decentraliserad organisation med regionstyrelserna som huvudmän. Enligt H75 bör distansundervisningen ses som en integrerad del av utbildningsutbudet ihögskolan, i första hand utbudet av enstaka kurser. De bör därför enliglkommittén så långt möjligt planeras och ledas i samma former som enstaka kurseri allmänhet. Del innebär all regionslyrelsema skall ha del samordnadeplaneringsansvaret i resp. region och fördela medel på högskoleenheter. Hurmånga och vilka högskoleenheter i varje region som skall anordnadistansundervisning bör enligt H 75:s mening avgöras med hänsyn till fömtsättningarnai del enskilda fallet. Samma uppfattning har LO, som dessutom stryker underall de cenirala organisationsallernativen inle lorde slå i överensstämmelse medhögskolereformen. SÖ och TCO anser atl distansundervisningen skall bedrivas avde sex universiteten men kunna utvidgas även lill andra högskolor. UKÄförordar alt undervisningen skall kunna anordnas även av andra högskolor änuniversiteten men atl del bör finnas en regional samordning. Det bör vara deregionala organens uppgift att svara för denna samordning. Föregen del får jag anföra följande. 1975:9 om reformering avhögskoleutbildningen framhöll jag all jag inle ser distansundervisning som ell altemativlill ulbildning i reguljära former vid permanenta enheter ulan som elt viktigtoch delvis nödvändigt komplement lill sådan ulbildning. godtog deltasynsätt (UbU 1975: 17 s. 69, rskr 1975: 179). Samlidigl godtog ocksåall regionstyrelserna inom högskolan skulle ha ansvaret för all samordna ochplanera utbildningsutbudet inom regionema samt för fördelningen av medel förenstaka kurser på högskoleenheter och orter. Del är främsl för enstaka kursersom distansundervisningen kan utnyttjas. Av vad jag har anfört följer atl regionslyrelsemaskall ha en ceniral roll när del gäller alt bedöma behovet av enstaka kurserbl. a. i form av dis-lansundervisning. Betydande resurser finns redan vidåtskilliga högskoleenheter för produktion av material som lämpligen kanutnyttjas i distansundervisning. Även detta förhållande talar för allinitiativ lill planering och genomförande av distansundervisning bör ligga pålokal och regional nivå. Regionslyrelsema har då möjlighet all samordna insatsemainom regionen. Jag ansluter mig således i delta avseende lill de synpunklersom H 75 har framfört. Utbudetav distansundervisning inom en region kommer givelvis all gmnda sig på den efierfråganoch del behov som högskole- och regionstyrelserna anser finns. Del hindrar inleatl en viss del av distansundervisningen kan fömtses vara av intresse ävenutanför den region inom vilken den anordnas. Det är också länkbart atl någoneller några kurser inom varje regions distansundervisning är unika för rikel. Regionslyrelsemabör la initiativ lill samråd mellan sig och mellan berörda institutioner förall där- Prop.1975/76: HO 104 igenomundvika dubbleringar av kurser med vidare intresse än enbart för en region. Distansundervisningeninom högskolan kommer med säkerhet alt ha skiftande utformning. Till en del kanden tänkas ske genom enskilda studier förenade med siudiehandledning pertelefon från vederbörande institution saml med inslag av korta perioder avmuntlig undervisning. Till en del kan den länkas ske genom utnyttjande avkorrespondensmaterial och material för lokala gmppsludier. 1 flertalet fallkommer de högskoleenheter liU vilka anvisar resurser fördistansundervisning atl själva kunna producera del studiematerial som fordras.I vissa fall ärdet emellertid troligt alt högskoleenheterna behöver anlita denservice och den rådgivning som cenirala produklionsorgan kan ge. När delgäller distansundervisning baserad i huvudsak på kortespondens utgör Hermodsskola - numera genom statens medverkan införlivad i - ochBrevskolan sådana produklionsorgan. Jag vill i delta sammanhang erinra om atl ellav motiven för statens medverkan vid sammanförandet av och var atl en sådan åtgärd skullegarantera en fortsatt tillgång lill erfarenheter saml tekniska ochmetodiska kunskaper på distansundervisningens område. Erfarenheterna av densamverkan som har ägt rum mellan och högskole-myndighelemasamt och har varit goda. Jag fömtsätter därför att det även ifortsättningen kommerait visa sig ändamålsenligt med en samverkan. 1 fråga omdistansundervisning, för vilken del fordras etersända inslag, blir dennaturliga samarbetspartnem på ceniral nivå del utbildningsprogramorgan som jagi det följande kommer att förorda skall inrättas.