prop · FZ03148 · 1975-12-31 00:00:00 — medförslag till enklare former för beivrande av mindre lagöverträdelser; Regeringenföreslår att antaga de förslag som har tagits upp i bifogade utdragav regeringsprotokoll. Ipropositionen föreslås vissa ändringar i och isyfte att begränsa och förenkla lagföringen av mindre lagöverträdelser. Förslagettill ändring i innebär att straffbestämmelsen om s. k.snyltningsbrott i 9 kap.' 2 § andra stycket begränsas tUl att omfatta endastdem som skaffar sig rum på hotell eller på pensionat, förtäring på restaurang,kafé eller annat sådant näringsställe, transport med taxi, järnväg, buss ellerannat aUmänt samfärdsmedd eller tiUträde tUl föreställning, som tillhandahållerunder förutsättning av kontant betalning, och inte gör rätt för sig. Vidareföreslås att allmänt åtal för sådana brott i fortsättningen skall ske bara näråtalet av särskUda skäl är påkallat från allmän synpunkt. I fråga omautomatmissbruk föreslås att en särskUd straffbestämmelse i ämnet tas upp i 8kap. 8 a § . Rättegångsbalkenföreslås ändrad så att tillämpningsområdet för strafföreläggande utvidgas.Denna form för beivrande av brott skall sålunda kunna användas generellt vidalla brott vars straffskala upptar dagsböter eller fängelse i högst sexmånader. Högsta straff som får åläggas genom strafföreläggande höjs tUl 60dagsböter. Härigenom kan strafföreläggande i ökad utsträckning ersätta åtal viddomstol i fråga om mindre brott. Det förutsätts att brottet är sådant attsummarisk handläggning är lämplig i det enskUda fallet. 1 1975176.1 saml. Prop.1975/76: 148 2 dåreatt förordna att strafföreläggande får utfärdas även beträffande brott, i varsstraffskala ingår förutom böter fängelse i högst , om brottet i detenskilda fallet inte förskyller svårare straff än 60 dagsböter. Härutöverföreslås också vissa mindre ändringar i regler omhandläggning av brottmål vid domstol. Lag om ändring i Härigenom föreskrives i fråga om dels att 8kap. 12 § samt 9 kap. 2 och 12 §§ skall ha nedan angivna lydelse, dels att i 8 kap. skaU införas en ny paragraf, 8 a §, avnedan angivna lydelse. Föreslagen lydelse 8 kap. 8 a § Begagnar någon olovligen automatapparat genom att användafalska eller främmande sedlar eller mynt eller andra för apparaten icke avseddaföremål, dömes för automatmissbruk till böter eller fängelse . Har brottet medfört skada av betydande värde eller ärbrottet eljest att anse som grovt, dömes för grovt automatmissbruk tillfängelse i högst . För försökeller förberedelse till stöld, grov stöld, rån, grovt rån, tillgrepp avfortskaffningsmedd eller olovlig kraftavledning, så ock för stämpling tilleller underlåtenhet att avslöja rån eller grovt rån dömes tUl ansvar enligtvad i 23 kap. stadgas. SkuUe tillgrepp av fortskaffningsmedd, om brottetfullbordats, hava varit att anse som ringa, må dock ej dömas tUl ansvar som nusagts. För försökeller förberedelse till stöld, grov stöld, rån, grovt rån, tillgrepp avfortskaffningsmedd, grovt automatmissbruk eller olovlig kraftavledning, så ockför stämpling till eller underlåtenhet att avslöja rån eller grovt rån dömestill ansvar enligt vad i 23 kap. stadgas. Skulle tillgrepp avfortskaffningsmedd, om brottet fullbordats, hava varit att anse som ringa, mådock ej dömas till ansvar som sagts. 2 § Är brott som i 1 § sägs med hänsyn till skadansomfattning och övriga omständigheter vid brottet att anse som ringa, skall förbedrägligt beteende dömas till böter eller fängelse . Begagnar sig någon av husrum, Skaffar sig någon förtäring, transport, tillträde till 1. rum påhotell eller på pensio-föreställning eller annat dylikt, nat, som tillhandahålles under förutsättning av kontantbetalning, och gör han ej rätt för sig, dömes, vare sig han vilseleder någoneller ej, för bedrägligt beteende eller, om brottet ej är att anse som ringa,för bedrägeri. Detsamma skall gälla, om någon som har att betjäna allmänhetenefter viss taxa tager betalning utöver taxan utan att påvisa avvikelsen. 2. förtäringpå restaurang, kafé eller annat sådant näringsställe, 3. transportmed taxi, järnväg, buss eller annat allmänt samfärds-medel eller 4. tillträdetill föreställning, som tillhandahålles under förutsättning av kontantbetalning, och gör han ej rätt för sig, dömes, om ej gärningen föranlederansvar enligt 1 eller 3 §, för bedrägligt beteende, vare sig han vilseledernågon eller ej. 12 § Vad i 8 kap. 13 § sägs om uiskränkning i åklagaresåtalsrätt skall äga motsvarande tUlämpning beträffande annat i detta kapitel omförmältbrott än grovt bedrägeri. Bedrägligt beteende som avses i 2 § andra stycket må ejåtalas av åklagare, med mindre åtal av särskilda skäl finnes påkallat ur allmänsynpunkt. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i Härigenomföreskrives att 45 kap. 10, 15 och 16 §§ samt 48 kap. 4, 9, 10 och 12 §§rättegångsbalken skall ha nedan angivna lydelse. Föreslagenlydelse 45 kap. 10 § Istämningen skall rätten tillika förelägga den tUltalade att muntligen ellerskriftligen hos rätten uppgiva de bevis han vill åberopa vid huvudförhandlingenoch vad han vill styrka med varje särskilt bevis. Om inkommen uppgift skallåklagaren genom rättens försorg erhålla kännedom. Kan på grund av den tilltalades erkännande eller annanomständig- Istämningen skallrätten tillika förelägga den tilltalade att muntligen eller skriftligen hosrätten uppgiva de bevis han vill åberopa vid huvudförhandlingen och vad hanvill styrka med varje särskilt bevis. Detta gäller dock ej, om det på grund avden tilltalades erkännande eller annan omständighet kan antagas, att uppgiftom bevis ej erfordras. het antagas, att uppgift om bevis ej erfordras, må dockrätten i stämningen kalla den tilltalade till huvudförhandling. gift skall åklagaren genom rättens försorg erhållakännedom. 15 § Till huvudförhandlingen skall åklagaren kallas.Biträder målsäganden åtalet eller för han eljest talan jämte åklagaren ellerskall han höras i anledning av åklagarens talan, skall ock målsäganden kaUas.SkaU målsäganden infinna sig personligen, förelägge rätten honom vite. Den tilltalade skall kallas tUl huvudförhandlingen i stämningen eller genom särskild kallelse. Föreläggande skall meddelas honom vid vite. Förekommer anledning, att den tilltalade ej skuUe iakttaga sådant föreläggande, må förordnas, att han skall hämtas till rätten. Om instäUande av tUltalad, som är anhållen eller häktad, förordne rätten. Den tilltalade skall kallas till huvudförhandlingen istämningen eller genom särskild kallelse. Skall han infinna sig personligen,förelägge rätten honom vite. Förekommer anledning, att den tilltalade ejskulle iakttaga sådant föreläggande, må förordnas att han skall hämtas tillrätten. Meddelas ej föreläggande eller förordnande som sagts nu skall dentilltalade erinras om att målet må avgöras utan hinder av hans utevaro. Ominställande av tilltalad, som är anhållen eller häktad, förordne rätten. Om kallande av vittne och sakkunnig gälle vad i 36 och 40kap. Stämning, som utfärdas av åklagare, skall innehålla vad i4 § stadgas om stämningsansökan och vara undertecknad av åklagaren. I stämningen skall åklagaren tilllika förelägga den tilltalade att inom viss, av åklagaren bestämd tid muntligen eller skriftligen hos rätten uppgiva de bevis han vill åberopa vid huvudförhandlingen och vad han vill styrka med varje särskUt bevis. Finner åklagaren på grund av den tiUtalades erkännande eller annan omständighet uppenbart, att bevis ej kommer att av den tilltalade uppgivas och att ej heller annan förberedande åtgärd erfordras, må dock åklagaren i stämningen kalla den I stämningen skall åklagaren tilllika förelägga dentilltalade att inom viss, av åklagaren bestämd tid muntligen eller skriftligenhos rätten uppgiva de bevis han vill åberopa vid huvudförhandlingen och vad hanvill styrka med varje särskilt bevis. Detta gäller dock ej, om åklagaren pågrund av den tilltalades erkännande eller annan omständighet finner uppenbart,att bevis ej kommer att av den tilltalade uppgivas och att ej heller annanförberedande åtgärd erfordras. tilltalade till huvudförhandling. Då mål av åklagare utsattes tUl huvudförhandling, åliggehonom att iakttaga de föreskrifter om tiden för huvudförhandling, som meddelats 1975/76:148 6 av rätten; åklagaren äge ombesörja kallelser ochförelägganden, som avses i 15 §. Stämningenskall med därvid fogade handlingar delgivas den tUltalade. Sedan stämningendelgivits, skall den med bevis därom tiUställas rätten. Strafföreläggandefår utfärdas beträffande brott, för vilket ej stadgas svårare straff än böteroch ej heller normerade böter, och vilket, om dagsböter stadgas, finnes förskyllahögst femtio dagsböter eller, jämte annat brott, högst se.x-tio dagsböter somgemensamt straff. Regeringen äger förordna, att strafföreläggande fårutfärdas även beträffande brott, för vilket stadgas dagsböter eller fängelse ihögst men vilket i övrigt iir sådant som anges i första stycket. Strafföreläggande får utfärdas då för brottet stadgas a) böter, dock ejnormerade böter, b) bötereller fängelse . samt brottet ensamt eller jämte annat sådant brott somgemensamt straff finnes förskylla högst sextio dagsböter. Regeringenäger förordna, att strafföreläggande får utfärdas även beträffande brott, förvilket stadgas dagsböter eller fängelse i högst men vilket i övrigt ärsådant som anges i första stycket. Strafföreläggandegodkännes genom att den misstänkte undertecknar och tillställer vederbörligmottagare förklaring, att han erkännijr gärningen och underkastar sig detstraff och den särskilda rättsverkan som upptagits i föreläggandet. Närmarebestämmelser om vem som skall mottaga sådan förklaring meddelas av regeringen. Strafföreläggandegodkännes genom att den misstänkte undertecknar och tillställer vederbörligmottagare förklaring, att han erkänner gärningen och godtager det straff ochden särskilda rättsverkan som upptagits i föreläggandet. Närmare bestämmelserom vem som skall mottaga sådan förklaring meddelas av regeringen. Godkännande, som tecknas pÉi annan handling änföreläggandet, är gällande endast om det klart framgår vilket föreläggande somavses. Skriftligtgodkännande av straffföreläggande får i den misstänktes ställe lämnas av ombudför honom, om till åklagaren inges fullmakt i huvudskrift vilken, utöver > Senaste lydelse 1974: 573. » Senaste lyddse 1974:573. » Senaste lyddse 1968:193. Skriftligtgodkännande av straffföreläggande får i den misstänktes ställe lämnas av ombudför honom, om till åklagaren inges fullmakt i huvudskrift vilken, utöver vad som följer av 12 kap., innehåller förklaringatt ombudet äger godkänna strafföreläggande på den misstänktes vägnar, uppgift omdet brott som godkännandet får avse, varvid skall anges brottets art samt tidoch plats för dess begående. uppgiftom den högsta bötespå-följd som den misstänkte är villig att underkasta sig, uppgift om särskild rättsverkan som är i fråga och som denmisstänkte är villig att underkasta sig. vad som följer av 12 kap., innehåller förklaringatt ombudet äger godkänna strafföreläggande på den misstänktes vägnar, uppgift omdet brott som godkännandet får avse, varvid skall anges brottets art samt tidoch plats för dess begående, uppgiftom den högsta bötespå-följd som den misstänkte är villig att godtaga, uppgiftom särskUd rättsverkan som är i fråga och som den misstänkte är villig attgodtaga. Har sådan fullmakt ingivits till åklagaren, handlingar i saken på denmisstänktes vägnar. Godkännande, som sker sedan åklagaren utfärdat stämningeller stämningsansökan, är utan verkan. Har denmisstänkte förklarat att han icke godkänner strafföreläg-gandet eller efterdelgivning lämnat föreläggandet utan godkännande, får åklagaren väcka åtalför brottet utan stämning genom att till rätten inkomma med framställninghärom. Sådan talan kan avse även särskild rättsverkan som förelagts denmisstänkte till godkännande. Den tilltalade skall få del av framställningen.Åtal skall anses väckt, när åklagarens framställning inkom till rätten. Godkännande,som sker sedan åklagaren utfärdat stämning, stämningsansökan ellerframställning enligt första stycket, är utan verkan. Denna lag träder i kraft . Senaste lydelse 1968: 193. Lagom ändring i lagen (1946: 864) om återgäldande av kostnad för blodundersökningi brottmål Härigenomföreskrives att lagen (1946: 864) skall nedan angivna lydelse. I fråga om skyldighet att liU återgälda kostnad för tagande av blodprov å den som misstankes för brott samt undersökning av sådant blodprov skall vad i 31 kap. är stadgat om kostnad, som enligt rättens beslut utgått av allmänna medel, äga motsvarande tillämpning. Ifråga om skyldighet att till statsverket återgälda kostnad för tagande avblodprov å den som misstankes för brott samt undersökning av sådant blodprovskall vad i 31 kap. är stadgat om kostnad, som enligt rättensbeslut utgått av allmänna medel, äga motsvarande tillämpning. Detta gälleräven om fråga om ansvar för brottet har upptagits av åklagare genomstrafföreläggande. Vadnu stadgats gäller ej blodprov, erforderligt för läkarundersökning, som någonenligt lag eller författning är skyldig att undergå. Dennalag träder i kraft . Sträng, ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , , ,, , Propositionmed förslag till enklare former för beivrande av mindre lagöverträdelser Undersenare år har reformarbetet på rättsväsendets område inriktats bl. a. på attrationalisera verksamheten så att de rättsvårdande organens resurser i störreutsträckning kan tas i anspråk för lagföring av allvarligare brottslighet.UtveckUngen har följt olika linjer. Dels har man genom kriminalpolitiskaåtgärder sökt begränsa utrymmet för straffrättsliga ingripanden i fråga ombeteenden som anses böra tillmätas lågt straffvärde. Den metod som här harkommit till användning är avkriminalisering i skUda former. Dels harlagföringen av mindre brott stegvis flyttats över från handläggning vid domstoltill summariska reaktionsformer som handhas av polis och åklagare. Äv betydelseär inte minst den utvidgning av institutet strafföreläggande som har skettgenom reformer . Fråganom ett nytt institut eller i övrigt nya regler för beivrande av sådanbrottslighet som måste behandlas av domstol i ordinär brottmålsprocess,trots att den är av lindrigare art och i de flesta fall föranleder endastbötesstraff och dessutom i regel är lättbedömd har i skilda sammanhang varitföremål för statsmakternas uppmärksamhet. Sålunda tillkaUades medstöd av Kungl. Maj:ts bemyndigande en sakkunniga för att utreda fråganom formerna för handläggningen av mål angående vissa lindrigare brott m. m.Den sakkunnige, som har antagit namnet brottmålsutredning, avlämnade ija- 1975/76:148 10 nuari1973 delbetänkandet (SOU 1973: 13) Snyltningsbrott och sjukförsäkringsmissbruk.I betänkandet föreslås bl. a. att föreskriften i 9 kap. 2 § andra stycketbrottsbalken (BrB), som innehåller särskilda straffbestämmelser för s. k.snyltningsbrott, upphävs, att automatmissbruk tas upp som ett särskUt brott i 8kap. 8 a § BrB samt att det utförs en ny lagstiftning som gör det möjligt förvissa trafikföretag att ta ut en särskild kontrollavgift i fall då enpassagerare saknar giltig färdbiljett. Utredningenslagförslag bör få fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1. Efterremiss har yttranden över ddbetänkandet avgetts av riksåklagaren (), Sveahovrätt, försäb-ingsdomstolen, () ,, , , ochMalmös allmänna försäkringskassor, (), länsstyrelserna iMalmöhus, och , åtalsrättskommittén,försäkringskasseförbundet, . (), , landsorganisationen iSverige (LO), tjänstemännens centralorganisation (TCO), akademikerscentralorganisation (), föreningen , föreningenSveriges statsåklagare, föreningen . , Stor-Stockholms lokaltrafik ÄB (SL), (;borgs spårvägar.Svenska försäkringsbolags riksförbund, . RÄhar bifogat yttranden från överåklagarna i , och samtfrän länsåklagarna i och . iMalmöhus län har bifogat yttranden från polisstyrelserna i , ochE;>löv samt från socialförvaltningarna i och Helsingborg.Länsstyrelsen i län har bifogat yttrande från Omnibus ÄB, Örebro.Slutligen har försäkringskasseförbundet bifogat yttranden frånföriiäkringskassorna i , , , , ,, , , , , samtGävleborgs län. Brottmålsutredningenhar i sitt slutbetänkande (SOU 1974:27) Mindre brott lagt fram förslag om vissaytterligare åtgärder för att förenkla formerna för beivrande av lindrigarebrott. a. föreslås en utvidgning av tUlämpningsområdet förstrafföreläggande. De i betänkandet upptagna lagförslagen bör fl fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 2. slutbetänkande har yttranden avgetts av justitiekanslern (),riksåklagaren (), hovrätten över och , hovrätten för VästraSverige, hovrätten för övre , , , , , generaltullstyrelsen,, , domstolsväsendets organisationsnämnd(), brottsförebyggande rådet, statskonto- Prop.1975/76:148 11 ret,samarbelsorganet för ÄDB inom rättsväsendet, länsstyrelserna i ,, och , åtalsrättskommittén, Sverigesadvokatsamfund, , föreningarna statsåklagare,åklagare och polismästare, , trafikförsäkringsföreningen. (), (), () och . Remissinstansernahar bifogat yttranden, RÄ från överåklagarna i , och Malmösamt från cheferna för länsåklagarmyndigheterna i , Skaraborgsoch , i från polisstyrelserna iStockholms och polisdistrikt samt i län frånpolisstyrelserna i och polisdistrikt. Någraremissinstanser bar begränsat sina yttranden till att avse vissa särskildafrågor. 2.1Gällande rätts bestämmelser om bedrägeri och snyltning Straffbestämmelsenom bedrägeri återfinns i 9 kap. 1 § BrB. För ansvar förutsätts ett vilseledandesom framkallar en disposition (handling eller underlåtenhet) vilken innebär enförmögenhetsöverfö-ring (för gärningsmannen och skada för denvilseledde eller någon i vars ställe denne är). Straffsatsen är fängelse ihögst . Om brottet är ringa tiUämpas bestämmelsen om bedrägligt beteendei 9 kap. 2 § första stycket BrB, varvid påföljden är böter eller fängelse i sexmånader. Grovt bedrägeri faller under 9 kap. 3 § BrB och bestraffas medfängelse, lägst och högst . Vilseledandet vidbedrägeri kan bestå i att någon genom att uppväcka vUlfardse förmår annan tillhandling eller underlåtenhet av visst slag. Lagens krav på att ett vUseledandeskall föreligga är också uppfyllt i fall då gärningsmannen förmår någon tillhandling eller underlåtenhet genom att vidmakthålla en oriktig föreställningsom denne har. Det fordras därvid att omständigheterna ärsådana att det måste antas att dispositionen ej kommit tUl stånd, om integärningsmannen vidmakthållit villfarelsen. Ett straffbart vUseledande kan ävenföreligga vid ett utnyttjande av en oriktig föreställning hos annan. En förutsättninghärför är dock att det kan anses åligga den som förtiger sanningen att tala omvad han vet. Som ett exempel på ett sådant fall där ett bedrägeriansvar kananses vara påkaUat kan nämnas, att någon utan bedrägligt uppsåt bibringar enannan en oriktig föreställning och därefter kommer på tanken att utnyttja deimavUlfardse genom att med den vilseledde sluta ett för denne ofördelaktigt avtal. Prop.1975/76:148 12 BeträffandedisposUionen kan anföras att lagen kräver kausalitet mellan vilseledandet ochdispositionen dvs. vilseledandet skaU föranleda dispositionen. I lagtextenuttrycks detta så, att gärningsmannen "medelst vUseledande förmårnågon" tiU dispositionen. För straffbarhet krävs dock inte attgärningsmannen alltid måst övervinna ett visst motstånd från den vUsdeddessida. Medbegreppet förmögenhet:;överföring avses att den vilseleddes disposition skallinnebära vinning.för gärningsmannen och skada för den vUseledde eller någon ivars ställe denne är. Med skada avses ekonomisk skada, dvs. att målsäga ndensförmögenhetsställning försämras eller förlust uppkommer för denne. Därmedjämställs enligt straffrättskommittén (SOU 1940: 20, s. 48 ff.) "enbeaktansvärd fara för slutiig förlust". Huruvida och skadaföreligger skall bedömas för dispositionen. DensärskUda bestämmelsen om straffansvar för snyltningsbrott finns intagen i 9kap. 2 § andra stycket BrB. Det är här fråga om en speciell straffbestämmelsesom skiljer sig från bedrägligt beteende i betydelsen "ringa bedrägeri".Gärningen kallas för bedrägligt beteende men har inte som normalt är i BrBåsatts något särskilt namn. Uttrycket snyltning som en samlingsbeteckning pådetta slag av brottslighet får dock anses allmänt vedertaget. Detta begreppantyder ett parasiterande på annans bekostnad och synes därför utgöra enadekvat be-niJmning på sådana beteenden som omfattas av straffstadgandet i 9kap. 2 § andra stycket BrB. Straffbestämmelsenom snyltning kännetecknas av att den riktar sig mot den sorn utan att görarätt för sig begagnar något som tiU-handahålls under förutsättning av kontantbetalning. Såsom exempel nämns i lagrummet, att någon skaffar sig "husrum,förtäring, transport eller tillträde till föreställning der annat dylikt".Det är för bestämmelsens tillämplighet likgiltigt, huruvida någon blivitvilseledd av gärningsmannens beteende. Gärningsmannen straffas för bedrägligtbeteende (böter eller fängelse ) eller, om brottet ej äratt anse som ringa, för bedrägeri (fängelse högst ). I lagrummet harvidare som bedrägligt beteende straffbelagts, att någon som har att betjänaallmänheten efter viss taxa tar betalning utöver taxan utan att påvisaavvikelsen. Dennu beskrivna bestämmelsen om snyltning erbjuder sålunda ett särskilt straffskyddåt dem som enligt vedertagen praxis har att betjäna en okänd allmänhet mot attkontant betalning erläggs i samband med den begärda prestationen. Det har frånmånga synpunkter ansetts angeläget att slå vakt om en sådan allmän service.Detta gäUer inte bara i vårt land utan motsvarande betraktelsesätt har ävenhävd i andra europeiska länder. Det straffrättsliga skyddet gäller i förstahand hotell-, restaurang- och taxinäringen. Som framgår av tidigare nämnda 1975/76:148 . exemplifieringi lagtexten omfattar straffskyddet emellertid även andra, näringsgrenar.Lagrummet nämner begagnande av transport, varigenom bl. a. ges skydd för SJ ochandra aUmänna trafikföretag mot gratisåk-ning utan färdbevis. Vidare nämns ilagtexten "begagnande av tiUträde till plank-ning". lagtexten gjorda iippräkningen av olika näringar som anses böra skyddas avstraffbudet avslutas med uttrycket "eller annat dylikt". Därmed synesi princip inte åsyftas någon annan avgränsning av straffstadgandets räckviddän att det skall vara fråga om en nyttighet som regelmässigt tillhandahållesunder förutsättning av kontant betalning. I praxis har med stöd av bestämmelsenansvar ådömts bl. a. för utebliven betalning tUl tandläkare för tandbehandling(SvJT 1949 rf s. 117). Även annan liknande näringsutövning täcks av straffskyddet, t. ex. behandling av läkare, veterinär eller frisör. Över huvud tagettorde straffskyddet omfatta alla utövare av serviceverksamhet, som enligtvedertagen sed i branschen betjänar annan mot kontant betalning, t. ex.garderobiär och stadsbud. Orden"eller annat dylikt" har även ansetts omfatta s. k. automatbedrägerier.Som ett exempel på ett sådant brott kan nämnas att någon begagnar entelefonautomat och därvid använder ett värdelöst föremål i stället för ettmynt. I äldre praxis bedömdes ett sådant förfarande som ett stöldbrott (SvJT1924 rf s. 41) vilket dock gav upphov till vissa svårigheter eftersom det inteföreligger något egentiigt tUlgrepp utan endast en avsikt att begagnaautomatens service. Men snyltnings-bestämmelsen anses även täcka de fall därautomatmissbruket riktar sig mot en konkret nyttighet, t. ex. bensin ellerandra varor. Om gärningsmannen i stället för att använda det tillvägagångssättsom är föreskrivet tUiägnar sig innehållet genom att bryta upp apparaten blirdet däremot fråga om ett stöldbrott (jfr SOU 1940: 20, s. 138). 2.2Bakgrunden till straffbestämmelserna angående bedrägeri och snylt-nmg äldre germanska rätten medförde varje oredligt rubbande av etträttsförhållande eller underlåtenhet att uppfylla sina lagliga förpliktelserstraffansvar (Winroth, Straffrätt, 1889, s. 213 ff.). En sådan ordningingick i de lagbestämda medel varigenom civila rättsanspråk gjordes gällande.Det var nämligen genom straffhot som en gäldenär ursprungligen tvangs attuppfyUa sina förpUktdser.