prop · FY0340 · 1975-12-31 00:00:00 — Länsstyrelsenfinner inle alt arbetsgruppen anför sådana sakskäl för en omfördelning avarbetsuppgifterna att del motiverar en avvikelse från de allmänna strävanden lillregionalisering av den statliga verksamheten, som har kommit till uttryck undersenare år. Länsstyrelseni anser bl. a. all del inle lorde vara möjligt att på centralnivå svara på förfrågningar från landels 278 kommuner -i varje fall inte inomrimlig tid. Dessa tidskrävande uppgifter måsle, anser , i så fallmenligt påverka mera angelägna planerings- ochforskningsverksamhet, vilkel i sin lur medför att bakgrundsmaterial för denkommunala rådgivningsfunktionen inle kommer atl finnas i tillräckligutsträckning. finner vidare arbetsgruppens resonemang om behovetav regional verksamhet förvånansvärt mol bakgrund av all vidbehandlingen av prop. 1972:33 uttalade sig för en forlsall utbyggnad avhemkonsulentorganisationen. Enligllänsstyrelsen i ler det sig för flertalet kommuner osannoliktall den rådgivnings- och hjälpverksamhet som hemkonsulenterna bedriver skullehelt kunna övertas av central myndighet. Ofta krävs personligt besök ikommunen eller personligt sammanträffande med den som söker råd eller hjälp,anför , som konstaterar atl detta kan åstadkommas av lill länsstyrelsenknutna och för uppgiften väl utbildade befattningshavare, men knappast genomen personell utökning av den centrala myndigheten. framhållervidare att inle bara en central myndighet är engagerad i den verksamhethemkonsulenterna bedriver. Förutom nämns KO, allmännareklamationsnämnden, SPK, och livsmedelsverket. Länsstyrelsenpekar ocksä på del förhållandet atl hemkonsulenterna i sin verksamhet i storutsträckning samarbetar med andra myndigheter och organisationer på länsplanel. ÄvenSveriges hemkonsulenters förening framhåller atl andra centrala organ har behovav en regional förankring med specialisering på konsumentfrågor. Föreningenanför vidare, all en regional instans har bättre förutsättningar än en centralall på ett naturiigt sätt utjämna de variationer som förekommer lokall i den konsumenlpolitiskaverksamheten och tillika fungera som en sammanhållande länk mellan kommunernainom en region. Härutöver påpekar föreningen atl del finns regionala organinom många väsentliga verksamhetsområden av politisk, facklig, branschmässigoch samhällelig karaktär, liksom inom TV, radio och press, och att samverkanmed dessa organ 4 Rili-Kdnon tQ7S t nml Nr 40 ärnödvändig också inom det konsumentpoliliska omrädet. Denna samverkan sker enliglföreningen bäst genom etl bibehållande av den nu på regional nivå fungerandekonsumentverksamheten. Hemkonsulenternasbetydelse i regioner där avstånden är stora och kontaktmöjligheternaförsvårade framhålls av bl. a. kommun, som anser atl den regionalaorganisationen utgör etl värdefullt stöd för kommunernas verksamhet, icke minsti utbildningshänseende och i informationsverksamheten. En centralisering avdenna organisation skulle medföra försvårade kontaktmöjligheter och ökad byråkralisering,anför kommunen och menar, alt kommunerna även i fortsättningen bör ha tillgång lillregionalt placerad personal för rådgivning och annan vägledning. I varje fallbör det enligt kommunen stå klart att behov av den regionala organisationenföreligger i etl län av struktur. skulle den föreslagna indragningen av hemkonsulenterna innebära enbetydande försvagning av möjligheterna till koslupplys-ning i samverkan medövrig hälsoupplysning. Förslaget avstyrks därför. Någraav de remissinstanser, som avstyrker en avveckling, hävdar alt hemkonsulenlorganisationeni stället bör förslärkas, varvid en specialisering på olika områden borde kunnaåstadkommas inom varje län. Hit hör i , och hemkonsulenters förening. Länsstyrelseni anser alt del regionala organet kommer atl ha vikliga länsomfaltandeinformations-och utbildningsuppgifter saml kompletterande specialistfunklionerinom konsumtionens delområden såsom ekonomi, konsumenlräll, kost- ochnäringsfrågor, bostad, beklädnad, frilid m. m. Någraremissinstanser anser att hemkonsulenlljänsterna inte får avvecklas enbart påde grunder som arbetsgruppen anfört ulan förordar alt frågan övervägs ytteriigare.Hit hör KO, som framhåller atl arbetsgruppen inte redovisat hur de hittillsuppbyggda regionala konsumentvärdsfunklionerna fungerat i praktiken. Vidaresaknar KO en genomlysning av de särskilda förhållanden och erfarenheter somfinns när del gäller den hittillsvarande regionala och lokalakonsumentverksamheten i storstadsområdena. Dessa frågor måsle enligl KO ansesvara av sådan vikt all de bör närmare belysas innan formerna för den regionalaoch den lokala konsumentverksamheten slutligt fastställs. Övrigainstanser som förordar atl hemkonsulenlfrågan utreds ytteriigare ärlänsstyrelserna i , och län. , ,, och kommuner saml länsavdelning av . Följandeinstanser, som inte lar närmare ställning i fråga om avvecklingen avhemkonsulenterna, anser att behov finns av konsumentpolitisk resurs på regionalnivå, nämligen , KF-LO-TCO, ABF och Kris-lianstads kommun.Härvid anför atl man delar arbetsgrup- pensuppfattning om att all direkt konsumentvägledning bör ske genom kommunernasförsorg. När det gäller det bistånd till kommunerna som gäller sakupplysningari del löpande arbetet instämmer i arbetsgruppens uttalande om atlden kommunala verksamheten bör slå i direkt kontakt med . Verketbiträder vidare meningen atl stora krav kommer atl ställas på centralapersonalresurser och beredskap för alt lill alla delar kunna tillgodose behovetav direkt hjälp ute i kommunerna. Enligt verkels bedömning kan del emellertidäven på regionall plan behövas vissa resurser för atl bistå kommunerna, främsli samband med uppbyggnaden. Vidare framhålls all vissa uppgifter av konsumentpolitisknatur även framgent kommer att åligga länsstyrelserna och atl särskildaresurser kan komma atl krävas även härför. Verkel understryker i sammanhangetbehovet av atl kunna delegera uppgifter som ledning, kontakter med massmedier,regionala och lokala organ saml direkta informationsåtgärder i samband med bl.a. kampanjer och utställningar. Former och uppgifter för en regionalorganisation bör beredas i samband med ställningstagande till arbetsgruppenspromemoria, anser verket. KF-LO-TCOanför att vissa uppgifter av konsumentpolitisk natur även i framliden kommeralt åligga länsstyrelserna och räknar med alt nya arbetsområden kan tillkomma,varför en funktion för konsumentfrågor behövs även pålänsstyrelserna. 1 sammanhanget konstaterar organisationerna all frågan om bildningsorganisationernaskulle kunna la ansvaret för vissa uppgifter på det regionala planet inie harberörts av arbetsgruppen. KF-LO-TCO anser frågan av sådan vikt atlkonsumentverket, i samråd med de centrala bildningsorganisaiionerna, närmarebör undersöka förutsättningarna härför. Uppgiftermed utbildning, organisation av ulslällningsverksamhel och vissa länsomfaltandeinformationsinsatser måsle fullgöras även och en viss regionalsamordning av lokala insatser måsle ses som rationell och önskvärd, anför ABF. kan ansvaret för arbetsuppgifterna, som måste skötas på regionalnivå, överföras lill bildningsorgani-salionernas dislriktsorganisalioner, somär väl lämpade all handha utbildnings- och ulslällningsverksamhel saml olikakampanjer. ABF påpekar all man har en väl fungerande konsulenlverksamhel somskulle kunna byggas ut och förslärkas med nya uppgifter av detta slag. finner del viktigt att folkrörelsernas speciella förutsättningarall engagera medborgarna för gemensamma verksamheter och opinionsbildning tas tillvaraäven på regional nivå och menar all en nära samverkan mellan konsumentverketoch folkrörelsernas regionala organisationer således måsle ses som angelägen. Länsstyrelseni län konstaterar att det lorde vara nödvändigt alt vissauppgifter i fråga om utbildning, ulslällningsverksamhel m. m. ligger kvar hoslänsstyrelsen och ifrågasätter därför om det är välbetänkt all helt dra in denuvarande hemkonsulenlljänsterna. är av den upp- fattningenalt det bör övervägas om en hemkonsulenlljänsl bör finnas vid varjelänsstyrelse även i fortsättningen. Liknande synpunkter anförs av i län samt och Malmökommuner. Förslaget om avveckling avden regionala funktionen tillstyrks, i några fall med smärre reservationer,eller lämnas utan erinran av , SPN, , , länsstyrelsernai och , distributionsutredningen, konsumenttjänstutredningen.Kommunförbundet, åtskilliga kommuner. finner att de skäl, somanförs för atl den löpande kommunala verksamheten bör stå i direkt kontakt medkonsumentverket och att sålunda en regional verksamhet som mellaninslans äronödig, är välgrundade. Förbundet tillstyrker därför all hemkonsulenlljänsternavid dras in i och med all den kommunala verksamheten byggs ut.Den kurs- och ulslällningsverksamhel i t. ex. hushålls- och beklädnadsfrågorsom hemkonsulenterna i icke ringa omfattning initierat och bedrivit kan detdock bli svårt för kommunerna all svara för. Förbundet förulsälter emellertidall fortsatt verksamhet av delta slag ombesörjs av centralt lillsammansmed organisationer av olika slag. a. bör studieförbunden tillsammans medKommunförbundet och dess länsavdelningar kunna användas som kanaler. Förutställningar och informationssam-mankomsler bör biblioteken i betydandeutsträckning kunna utnyttjas, anser förbundet. Kommunförbundetmenar dock att arbetsgruppens tidsplan för förändringen kan vara något föroptimistisk. De hemkonsulenter vilka kvarstår i sina befallningarvid 1976 årsingång bör därför enligl förbundet t. v. arbeta som förut men i nära kontaktmed den kommunala organisation som byggs upp. Genom en sådan successiv övergänglill del nya systemet undviks all det för allmänheten uppslår en lucka itillgången till service pä konsumentrådgivningens område, framhållerförbundet. Liknande synpunkter framförs av i . konstaterar att hemkonsulenterna besitter stor erfarenhet ochhar blivit uppskattade som upplysare. Förbundet förutsätter althemkonsulentkårens kunskaper och resurser väl tillvaratas inom konsumentarbeteloch att detta sker genom atl hemkonsulenterna går över lill den kommunala konsumentpoliliskaverksamheten eller utnyttjas centralt. Under utbyggnadsskedet lorde dock enviss forisatt regional verksamhet behövas, menar förbundet. anför all man i en framlid kan diskutera att konsumentverksamhetenpå länsplanel har som huvudman för alt få verksamheten pariamenlarisklförankrad i likhet med den kommunala. Denna tanke förs också fram av Bollnäskommun. Länsstyrelseni menar att ringa befattning med den konsumenlpolitiskaverksamheten som sådan i och för sigtalar för atl hemkonsulenltjänsterna överförs till . Underförutsättning atl hemkonsulenternas nuvarande regionala staiionering bibehållshar därför intet alt erinra mol en sådan ändring i huvudmannaskapet. SPKberör effekterna på priskontoren vid länsstyrelserna och anför all dessa ibetydande grad kommer alt påverkas av den föreslagna utbyggnaden av denkommunala verksamheten. Del är naturiigt att priskontoren när det gällerprisfrågor kommer atl utnyttjas av de kommunala tjänstemännen, menar nämndensom mol bakgrund härav anser en resursförstärkning vid kontoren som nödvändig. 4.5Effekter på central nivå Förslagetalt förstärka resurserna hos tillstyrks eller lämnas utanerinran av samtliga remissinstanser utom och . Flera av de instanser, som tillstyrker en förstärkning,understryker att detta är av avgörande betydelse för en effektiv kommunalverksamhet. Särskilt understryks behovet av juridisk förstärkning. Konsumentverketframhåller, att en kraftig förstärkning av resurser behövsredan fr. om. budgelårel 1975/76 för atl verkel skall kunna möta kraven frånden kommunala verksamheten, och understryker alt förstärkningen är nödvändigäven om det finns en regional organisation. Förstärkningen måsle omfatta såvälservice- och väglednings-funktionerna som utbildnings- och uiredningskapaciielen,anser verkel och pekar särskilt på det angelägna i atl den juridiskakapaciteten och resurserna för bearbetning och analys av inrapporterade problemförstärks. Verketlillstyrker, atl den personal som skall svara för servicen i sakfrågor lill konsumenlsekrelerarnaspecialiseras med verkets delprogram mathållning, bostad, beklädnad, frilid, konsumenlrälloch övriga konsumentfrågor som utgångspunkt. i länframhåller all en lösning bör eftersträvas där rådgivning lämnas av tjänstemänpä , som är i nära kontakt med den utredandeverksamheten. Kommunförbundetfinner del angeläget alt dokumentation och rådgivning till dekommunala konsumentvägledarna kan ombesörjas på ett tillfredsställande sätt.En utbyggnad av resurserna för verkets informations- och rådgivningsservice lillkommunerna tillstyrks därför. Förbundet finner del angelägel betona atlverkets uppgifter gentemot kommunerna skall vara av servicekaraktär och inte fårutvecklas mol tillsyn och anvisningar. ,som finner den föreslagna förstärkningen anmärkningsvärd inle minst med hänsyn lillalt arbetsgruppen inle lagt fram något förslag om hur verket skall organiserasför atl lilirredssiällande kunna ge service ät kommunernas konsumentverksamhet,avstyrker bestämt all den genomförs. Följandeinstanser anser alt verkel, för alt kunna ge kommunerna tillfredsställandeservice, måsle ha en väl utvecklad forsknings- och provningsverksamhet,nämligen länsstyrelserna I och län. och Luleåkommuner saml och och länshushållningssällskap. Härvid anför I atl omkonsumentverket trots resursförstärkning ensamt skall svara för direktkontaktenmed de lokala konsumenirådgivarna och överta den regionala verksamheten såfinns det risk att detta kommer au ske pä bekostnad av forsknings- ochprovningsverksamheten. Denna är i sin tur en förutsätining för en meningsfylldlokal vägledning och rådgivning. anser atl del vid utbyggnad av resurser ärsynnerligen angelägel, atl forsknings- och provningsverksamheten byggs ut. Enrådgivare måste ha tillgång till objektiva testresultat och dessa resultatmåste snabbi komma fram efter marknadsförandet av en produkt. 1 detta avseendeär förhållandena myckel otillfredsställande, framhåller förbundet. SPKframhåller det angelägna i atl konsekvenserna för nämndens egen situation avdet aktuella förslaget penetreras. Nämnden anför alt man är beredd atl stödjaoch engagera sig i en utökad konsumentpolitisk verksamhet så långttillgängliga resurser tillåter. Konsumentfrågornahar ägnats ökande uppmärksamhet. Statsmakterna har inomramen för samhällets konsumentpolitik på flera områden vidtagit ålgärder somsyftar lill all stärka konsumenternas ställning. Det kan här vara pä sin platsall kortfattat erinra om några av dessa. Enrad lagar har tillkommit , vilka alla syftar lill alt stärka konsumentskyddet.Hit hör lagen (1970:412) om otillböriig marknadsföring (marknadsföringslagen),lagen (1971:112) om förbud mol oskäliga avtalsvillkor (avtalsviUkorslagen), konsumeniköplagen(1973:877), lagen (1971:238) om hemförsäljning m. m. (hemförsäljningslagen) ochlivsmedelslagen (1971:511). Här bör också nämnas rätthjälpslagen (1972:429) ochlagen (1974:8) om rättegängen i tvistemål om mindre värden. Vidare arbetarflera utredningar med sikte på att föreslå ytteriigare lagstiftning på området,exempelvis vad gäller kreditköp och konsumenttjänster. Endelvis ny organisation har tillskapats för det konsumentpoliliska arbetet. Föratt tillämpa de särskilda lagarna om otillböriig marknadsföring och oskäligaavtalsvillkor inrättades konsumentombudsmannen (KO) och marknadsrådel (numeramarknadsdomstolen). Därefter tillkom som centralförvaltningsmyndighet för konsumentfrågor. komstinnebar atl vikliga centrala konsumentpoliliska uppgifter samordnades. Konsumentintressenahar beaktats även på andra säll. Ålgärder har sålunda vidtagits för altförbättra servicen för olika konsumentgrupper. Etl exempel utgör del stöd, somsedan den ulgår lill kommersiell service i glesbygd.Distributionsfrågorna är föremål för en mera övergripande översyn av dislribulionsulredningen(H 1970:14). Vidsidan av samhällets konsumentpoliliska aklivileler utförs ett tämligen omfattandefrivilligt arbete inom konsumenlområdel. Jag tänker i första hand pä denverksamhet som bedrivs inom folkrörelser av skilda slag. Hit hör bl. a.konsumentkooperationen, fackliga organisationer, studieförbund samtpensionärsföreningar. Dessa organisationer lämnar värdefulla bidrag lill delkonsumentpolitiska arbetet, bl. a. genom sina opinionsbildande och allmäntinformativa insatser. Avvad jag nu har anfört framgår alt de konsumentpoliliska insatserna i fleraavseenden har intensifierats på senare lid. I olika sammanhang har emellertidframhållits vikten av atl konsumentpolitiken ges en förstärkt lokal förankring.Så skedde i samband med riksdagsbehandlingen av propositionen med förslag lillriktlinjer för och organisation av samhällets konsumentpolitik m. m. (prop.1972:33; NU 1972:40; rskr 1972:225), där del slogs fast att verksamheten arenuppgift för offentliga organ och att fortsatta överväganden skulle inriktas päatt finna möjligheter för ett kommunall engagemang. Kommunernahar emellertid endasl i begränsad utsträckning engagerat sig ikonsumentpolitiken. En anledning härtill synes ha varit en tämligen utbreddosäkerhet om den kommunala verksamhetens innehåll och organisation.Förutsättningar bör nu finnas atl undanröja denna osäkerhet saml alt fä tillstånd en fördjupad medverkan i konsumentpolitiken. En arbetsgrupp inomhandelsdepartementet har övervägt dessa frågor. Arbetsgruppens rapport harvarit föremål för en omfattande remissbehandling. 5.2Allmänt om kommunernas medverkan i konsumentpolitiken Arbetsgruppenframhåller att en nära kontakt mellan samhällets konsumentverksamhet och deenskilda konsumenlerna är en grundläggande förutsätining för atlkonsumentpolitiken skall bli verkligt framgångsrik. Vidare menar arbetsgruppenatt en sådan kontakt bäst upprätthålls pä lokal nivå och all det därför ärangelägel alt en väl utvecklad lokal verksamhet kommer till stånd. Gruppen harkommit lill slutsatsen atl den lokala verksamheten i första hand bör bedrivasunder kommunall huvudmannaskap. 1likhet med en bred remis.sopinion ansluter jag mig lill arbetsgruppens bedömningarrörande behovet av en lokal konsumentpolitisk verksamhet. Vidare vill jagliksom flertalet remissinstanser understryka, alt denna verksamhet bör ankommapä kommunerna. Arbetsgruppenhar övervägl om den kommunala konsumentpoliliska verksamhetenbör regleras i lag. Härvid konstaleras bl. a. atl verksamheten i allt väsentligtär av samma karaktär som arbetet inom andra sektorer, vilka utgörsjälvklara delar av den kommunala verksamheten. Vidare konstateras att delokala betingelserna för verksamheten kan vara skiftande, vartill kommer aukonsumentpolitiken rent allmänt är sladd i stark utveckling. Arbetsgruppenanser del mol denna bakgrund varken nödvändigt eller lämpligt med lagstiftningutan utgår från att kommunernas medverkan kommer lill stånd genom frivilligaåtaganden. Arbetsgruppenavvisar vidare tanken på statsbidrag till kommuner, som engagerar sig i den konsumentpoliliskaverksamheten. Som skäl härför anförs bl. a., alt del är en allmän strävan allgöra slödätg".rder till kommunerna mera generella och undvika statsbidrag,som skall särskilt läcka vissa kost-pader. Vidare skulle ett bidragssystemnödvändiggöra detaljregleringar och kontroll. Endaslelt fåtal remissinstanser förordar att verksamheten skall regleras i lag.Däremot anser åtskilliga instanser till skillnad från arbetsgruppen att statsbidragbör utgå. I båda fallen anförs som huvudsakligt motiv att kommunernasengagemang annars inle kan väntas fä önskvärd omfattning. , sominte har någon erinran mol ståndpunkten alt statsbidrag inte skall utgå,förutsätter att kommunerna skall kompenseras för de nya uppgifterna som eltresultat av förekommande överiäggningar med regeringen om kommunernasfinansieringsproblem. Enligtmin mening flr den verksamhet som det här blir fråga om anses vara sådanaangelägenheter, som det enligt kommunallagstiftningen ankommer på kommunernaalt handha. 1 likhet med flertalet remissinstanser delar jag arbetsgruppensuppfattning atl en lagreglering av verksamheten varken är behövlig ellerlämplig. Regeringenhar slutit en överenskommelse med , som bl. a.innebär alt kommunerna kommer alt erhålla betydandegenerella statliga bidrag. Jag är mot bakgrund härav och vad Kommunförbundetanför samt med hänsyn lill de motiv som arbetsgruppen anger inle beredd atlförorda särskilda statsbidrag på detta område. 5.3Verksamhetens innehåll och organisation Konsumentpolitikensyftar lill alt stödja konsumenlerna och förbättra deras ställning påmarknaden. Den är avgränsad till de problem som hänger samman medkonsumenternas köp -av varor och tjänster som bjuds ut på den privata marknadeneller på marknader som arbetar enligt likartade principer. Arbetet inomkonsumentpolitiken omfattar uppgifter av skilda slag. Vilka uppgifter som iförsta hand skall ankomma på kommunerna måsle bestämmas med hänsyn lill vad somär mest ändamålsenligt. Arbetsgruppenföreslår atl vägledning för enskilda konsumenter blir en Prop,1975:40 45 huvuduppgiftför den kommunala konsumenlpolitiska verksamheten. Andra uppgifter föresläsbli atl lämna allmän information i konsumentfrågor, rapportera förhållanden avintresse till centrala myndigheter, avge remissyttranden samt stödjakonsumentpolitiska aktiviteter inom kommunen. Tvåalternativa lösningar i fråga om ansvarigt kommunall organ diskuteras avarbetsgruppen. Den ena lösningen är alt särskild konsumentnämnd inrättas, ochden andra är alt frågorna får sortera direkt under kommunstyrelsen. Församordning och informationsutbyte mellan kommunerna och folkrörelserna föresläsatl särskilda referensgrupper knyts till det ansvariga organet. För det löpandearbetet föreslås kommunerna inrätta en vägledningsfunktion i förvaltningen. Arbetsgruppensriktlinjer för den kommunala konsumenlpolitiska verksamheten har på de flestapunkter vunnit bred anslutning hos remissinstanserna. Även jag kan i stortansluta mig till arbetsgruppens förslag härvidlag. Genom den föreslagnaverksamheten skapas bättre möjligheter för medborgarna all tillgodogöra sig detstöd, som samhället erbjuder inom ramen för konsumentpolitiken. Den närakontakten med enskilda konsumenter, som en verksamhet innebär, medförvidare atl konsumentproblemen lättare kan registreras och vid behov förasvidare till lämplig instans inom eller utom kommunen. Förslagen bör enligl minmening kunna vara vägledande för kommunernas medverkan i konsumentpolitiken. Pånågra punkter vill jag bl. a. mot bakgrund av vad remissinstanserna anför emellertidnärmare kommentera arbetsgruppens förslag. Flera remissinstanserkommenterar vägledningens närmare innehåll, varvid några menar attarbetsgruppens förslag om kommunernas handläggning av reklamalionsfrågor kaninnebära risker för alt gränserna för den kommunala kompetensen överskrids.Andra instanser menar all den kommunala verksamheten bör ges en mera aktiv rolli fråga om reklamationslvisier än vad arbetsgruppen föreslår. Flera instanserberör också frågan om rapportering lill centrala myndigheter. Några av dessa,företrädesvis de som representerar kommunerna, menar att rapporteringen måstebegränsas, medan andra, huvudsakligen centrala myndigheter och organisationer,betonar -rapporteringens betydelse för den egna verksamheten. Föregen del finner jag all den föreslagna hanteringen av reklamations-frågorna fåranses uppfylla de krav på objektivitet och likabehandling, som måste ställas päen verksamhet. Rapporteringen lill centrala myndigheter ärbetydelsefull för del konsumentpoliliska arbetet. Jag vill dock betona all delgäller alt finna former för rapporteringen som är enkla och inte innebär atlnågra mera betydande resurser måste avhändas andra vikliga delar avverksamheten. Denna fråga bör observeras av de centrala organen i del fortsattaarbetet på området. Enfråga av särskilt intresse är samspelet mellan kommunerna och or-ganisationslivel.Arbetsgruppen anser att en uppgift för kommunerna skall vara att stimulera lillkonsumentpolitisk debatt och lill studieverksamhet.