prop · FZ03164 · 1975-12-31 00:00:00 — En av anledningarnatill att man på några områden redan har valt lösningen med administrativa avgiftspåföljderär just all man därigenom undgår att utnyttja det ganska tunga och tidskrävandemaskineri som ett StraffprocessueUt förfarande merendels innebär. En övergångtill en rent administrativ handläggningar motiverad, närdet är ett myckelenkelt material som skall läggas till grund för avgiftspåföljderna. Behöver endaslförekomsten av vissa faktiska förhållanden konstateras, beträffande vilka någontveksamhet vanligen inte behöver råda, är det otvivelaktigt en stor fördel attslippa ta del vanliga rättsmaskineriet i anspråk. Annoriunda ställer det sig,när man har att räkna med att närmare utredningar kan bli nödvändiga för attfå klarhet i om avgift skall tillämpas. Den administrativa myndighet som skallhandlägga avgiftsfrågan lämpar sig i regel inle för utredningar av den karaktärsom förekommer vid förundersökning i brou- 1975/76:164 240 mål,och del kan även anföras principiella betänkligheter mol alt låta denbeslutande myndigheten själv agera i utredande syfte. De skäl som med allt fogbrukar anföras mot ett inkvisitoriskl förfarande i brotlmålsprocessen ägerockså här tillämpning. Vadbeträffar byggnadsavgiften blir det bl. a, med hänsyn till de i remissenföreslagna övergångsbestämmelserna och preskriptionsreglerna inte sällannödvändigt att närmare utreda när överträdelse har ägt rum. Vidare kan vidbestämmandet av byggnadsavgift med ledning av byggnadslovstaxa viss utredningbehövas för att faslslälla beskaffenheten av del objekt ålgärden avsett. Deförut nämnda principiella betänkligheterna, de förhållandevis svagautredningsresurser som byggnadsnämnderna förfogar över och de begränsade möjlighelersom föreligger för den enskilde att inför sådan nämnd förebringa bevisning ärfaktorer som onekligen talar emot att låta byggnadsnämnd döma ut en avgift avden storiek byggnadsavgiften kan fä. Det förhållande som utgör grunden förutdömande av byggnadsavgift, nämligen att byggnadslovskrävande åtgärd harvidtagits utan lov, är emellertid ett faktiskt förhällande som byggnadsnämndenär bäst ägnad att konstatera. Bestämmandet av byggnadsavgiftens storiek i detenskilda fallet torde vanligen inte heller bereda slörre svårigheler.Lagrådet finner därför övervägande skäl tala för att man bör kunna anförtro ålbyggnadsnämnderna att påföra byggnadsavgift. Närdet gäller den särskilda avgiften, innehåller de föreslagna reglerna som föruthar sagts vissa skönsmässiga inslag, som gör del tveksamt att låtaadministrativ myndighet beslula om avgift skall utgå. Med hänsyn till att det iallmänhet är fråga om överträdelser av ordningsföreskrifter och att avgiften ärföga betungande anser lagrådet dock att den föreslagna ordningen även i dennadel bör kunna godtagas. Somframgår av del tidigare anförda föreslår lagrådet alt tilläggsavgiften skallutgå ur sanktionssysiemet och vid allvariigare lagöverträdelser ersättas medstraff och straffavgift utdömda av allmän domstol. Men inle heller en lilläggsavgiftav den karaktär som föreslagits i remissen bör kunna påföras av administrativmyndighet, Möjlighelen all undgå avgiften genom all vidtaga rättelse medföratt ytteriigare krav på ulredning ställs på myndigheten. Vid en avgift avtilläggsavgiftens storiek gör sig också de förut anförda rätlssäkerhetskraven särskillgällande. En sådan avgifi bör inle kunna påföras ulan all en ingående prövninghar ägt rum, med de rättssäkerhetsgarantier som handläggning inför domstolerbjuder. Lagrådet finner sig alltså böra bestämt avråda från att påadministrativ myndighet lägga uppgiften alt besluta om den föreslagnatilläggsavgiften. 6.Straff och straffavgift för kvalificerade fall Såsomredan har framhållits måste krävas att vid sidan av byggnadsavgiften somsanktion mot olovligt byggande annan påföljd tillämpas, när Prop.1975/76:164 241 frågaär om allvarligare överträdelser. Alt den erforderliga kompletteringen avbyggnadsavgiften inle kan åstadkommas genom en lilläggsavgift, ul-formad på sätlsom föreslagits, har också berörts i det föregående, och i samband därmed harlagrådet uttalat att den som gör sig skyldig lill olovligt byggande av merakvalificerad beskaffenhet bör ådömas straff av allmän domstol och att enstraffavgift bör kunna dömas ut. Lagrådetförordar under hänvisning till det anförda, att det remitterade förslagetkompletteras med en bestämmelse av innehåll att den som uppsåtligen eller avgrov oaktsamhet vidtar åtgärd, lill vilken erfordras byggnadslov, utan att sådanilov föreliggerskall,om gärningen innebär kränkning av mera betydande allmäntintresse, dömas lill böter eller fängelse i högst . Denangivna förutsättningen att fråga skall vara om kränkning av ett mera betydandeallmänt intresse bör, liksom kravei pä grov oaktsamhet när gärningen ej äruppsåtlig, kunna ulgöra en lämplig avgränsning av det sirafföara området. Denföreslagna straffskalan har bestämls med tanke på att endast kvalificerade fallomfaltas av bestämmelsen och att det nägon gång kan förekomma mycket grovaöverträdelser. Även om böter kanske blirdet straff som vanligen kommeratttillämpas, bör fängelse ingå i skalan, och den övre gränsen för sådant straffbör sättas så högt som lill . Del är ingalunda ovanligt att sirafföeslämmelser,som syftar lill att skydda väsentliga allmänna intressen, stadgar fängelse i sålång tid. Detta förekommer även när fråga endasl är om icke uppsåtligaförfaranden, t, ex. vid vårdslös skatteuppgift. Vidstraffmätningen torde det finnas anledning beakta, alt med den föreslagnaordningen en överträdelse kan medföra sanktioner av annat slag. Åigärder förall åstadkomma rättelse i vad som olovligen utförts kan exempelvis få såkännbara verkningar för gärningsmannen att skälig hänsyn därtill bör tas vidstraffets bestämmande. All meddela särskilda föreskrifter härom bör dock enligtlagrådets mening inle vara erforderligt. Hänsyn till omständigheter av angivetslag bör kunna tas vid tillämpning av de principer som gäller för straffmälningi allmänhel, Slraffavgiftenär länkt som ett komplement för alt förhindra att någon bereder sig vinninggenom olovligt byggande. För att uppnå detta syfte kunde det ligga nära tillhands alt förbinda den tänkta strafföeslämmelsen med ett stadgande om attekonomiskt utbyte av brottet skall förklaras förverkat. Uppenbara svårighetermöter emellertid att pä förevarande område genomföra en ordning med regelrättförverkande. 1 stort setl samma resultat kan däremot uppnås genom en särskildform av avgift, så konstruerad att värde som kan beräknas motsvara vinningen avdel brottsliga förfarandet dras in till det allmänna. Dentänkta straffavgiften bör kunna tas ul efter prövning av allmän domstol, dockendast när sådani fall föreligger som avses i nyssnämnda straffbestämmelse.Krav på att någon också har blivit fälld lill ansvar enligt be- 1975/76:164 242 stämmeisenbör inte uppställas. Möjlighelerna alt lillämpa straffavgift bör vidarebegränsas så, all avgifi endasl skall komma i fråga vid överträdelse av sådankaraktär alt en vinningssiluation typiskt selt föreligger. Det synes härvidlagnaturligast att knyla an till del remitterade förslaget och göra regeln omstraffavgift tillämplig på fall av olovligt byggande, som enligt förslagetkunnat föranleda lilläggsavgift. Enbart rivning av byggnad torde emellertidinte ge upphov till sådani ekonomiskt utbyte att det finns anledning all idetta sammanhang behandla rivningsfallet på samma sätl som övriga, här avseddaformer av olovligt byggande. Del sagda innebär, att slraffavgift skall kunnadömas ut, när fråga är om uppförande av helt ny byggnad, till- eller påbyggnadav förut befintlig byggnad eller inredande eller ianspråktagande av byggnadeller del därav för väsentligen annat ändamål än det för vilket byggnadenförut varit använd eller enligl byggnadslov får användas. Äveni fråga om de grunder enligt vilka straffavgiften skall beräknas bör ledningkunna hämtas från det remitterade förslagets regler om till-läggsavgiften. 1 vaQefall saknas tillräckligt underiag för alt låta beräkningen av straffavgiftenske efter andra principer. Sålunda bör föreskrivas, all avgiften skallmotsvara för vaQe kvadratmeter våningsyta som gärningen haromfattat. Men såsom framgår av det följande skall domstolen med hänsyn tillomständigheterna i det särskilda fallet kunna bestämma avgiften till lägrebelopp eller efterge betalningsskyldigheten. Om man såsom föreslagitslåter valet av de överträdelser vid vilka straff-' avgift bör komma i frågabestämmas av all en vinningssiluation typiskt sett kan antas föreligga, bör ettmotsvarande betraktelsesätt anläggas pä frågan om vem som skall åläggasbetalningsskyldighet. Med denna ulgångspunkl kommer den som var gärningsman i försiahand i fråga. Situationen torde emellertid ganska ofta vara sådan all den somkan presumeras hösta in fördelar av brottet inte är gärningsmannen själv ulannågon, i vars ställe gärningsmannen var. Bestämmelserna bör därför ulformas såalt slraffavgiften då kan åläggas principalen, denne må vara fysisk ellerjuridisk person. Av särskilt stor praktisk betydelse är alt juridiska personersom aktiebolag, handelsbolag och dödsbon kan dömas alt betala straffavgift pågrund av brott som anställda eller ställföreträdare har begått. I anslutning lillvad som enligt gäller om förverkande bör straffavgift vidare kunnadrabba den som över huvud tagel har beretts genom brottet. Här kommersärskilt i fräga den som vid brollet var ägare till den akluella egendomenutan att tillhöra någon av de två förut angivna kategorierna. Liksom fallet ärvid förverkande kan i vissa situationer solidarisk betalningsskyldighet förstraffavgift vara motiverad, 1 andra situationer kan det finnas skäl att delaupp betalningsskyldigheten. Vad som sammanlagt döms ut bör dock uppenbariigeninte få överskrida den framräknade straffavgiftens belopp. Fördelningenav betalningsskyldigheten mellan dem som kan ådömas Prop.1975/76:164 243 straffavgiftbör i princip göras med beaktande av att den som avgiften riktas motkan vara fördelad på olika sätl. Vid straffavgiftens bestämmande bör emellertidhänsyn även kunna tas lill om förulsalt i verkligheten helt ellerdelvis uteblivit. Rättelse av det som olovligen vidtagits lorde i många fallböra föranleda sådani hänsynstagande. Det kan även ibland finnas anledning all beaklavad som i övrigi drabbar den belalningsskyldige så att avgiften inle bliroskälig i förhållande till den fördel han har vunnit. Vad som har sagts nu börföranleda, att en bestämmelse meddelas om att straffavgift får bestämmas lilllägre belopp eller efterges, om rättelse har skett eller särskilda skäl eljesiföreligger. Vidare bör föreskrivas, att angående straffavgift skall i övrigivad som är stadgat om förverkande av egendoms värde på grund av brott äga motsvarandetillämpning. Härigenom markeras bl. a. alt avgift inte skall tillämpas, om delskulle vara uppenbart obilligt (se 36 kap. 11 5 ). Genom en sådanhänvisning blir vissa preskriptionsfrågor reglerade (se 36 kap, 9 och 10 55brottsbalken) och behöver särskild regel om vem straffavgiften skall tillfallainte meddelas (se 36 kap. 12 5 ). vidare lorde vara klart att bölesindriv-ningsförordningensbestämmelser om böter skall gälla i tillämpliga delar. Pågrundval av de i den föregående framställningen redovisade synpunkterna ansersig lagrådet sammanfattningsvis böra föreslå alt det remitterade förslaget ivad det avser själva påföljdssysiemet jämkas sålunda, att reglerna omtilläggsavgiften i den särskilda lagen lär utgå, att i lagen i stället tas uppen strafföeslämmelse, avseende kvalificerade fall av olovligt byggande, och i anslulningtill denna även en beslämmelse om straffavgift samt alt reglerna om byggnadsavgifienutformas så att avgiften påförs, inte den som vid tiden för avgiflsbeslutär ägare till den egendom på vilken den ifrågavarande olovliga ålgärden harutförts utan i stället den som var ägare när åtgärden vidtogs. Utomdessa mera väsentliga jämkningar föreslår lagrådet i del följande också fieradetaljändringar såviii gäller förslaget till lag om påföljder vid olovligtbyggande m. m. Lagrådet har därför funnii skäl att vid protokollet foga ettförslag till lagtext i den utformning som lagrådet förordar. Detta förslaginnehåller också vissa renl redaktionella justeringar, som inte lorde krävasärskild motivering. Gyllensvärd,och : Enligtvår mening bör beträffande lillämpningen av de beslämmelser om straff och slraffavgiftsom lagrådet förordar gälla den begränsningen att allmänt åtal lär väckas endaslefter anmälan av och att talan om utdömande av straffavgiftinte fär föras annal än efter sådan åtalsanmälan eller efter begäran frånbyggnadsnämndens sida att talan om avgift skall anställas. Som skäl härför villvi åberopa att ansvaret för tillsynen överalt byggnadslagstiftningen efterievsi första hand åvilar nämnden. Prop.1975/76:164 244 hänsynhärtill och till att nämnden har alt beslula om de ingripanden i andra formersom en överträdelse bör föranleda synes det naiuriigast att, fastän det här ärfråga om kvalificerade fall, allmän åklagares möjligheter att föra lalan görsberoende av anmälan eller begäran från nämnden. Härmed vinner man även denfördelen alt polis- och åklagarmyndigheterna befrias från skyldighet att påegen hand bedriva undersökningar om överträdelser skett på ifrågavarandeområde. Vi förordar därför, att 11 och 12 55 i lagrådels förslag till lagtextkompletteras enligt följande. 1115 skrivs in en bestämmelse om att allmäntåtal för gärning som avses i första slycket av paragrafen får väckas endaslefter anmälan av . Bestämmelsen bör få bilda ett tredje stycke iparagrafen. I 12 5 tas upp en bestämmelse, som anger att talan om ådömande avstraffavgift utan samband med åtal fär väckas endast om haranmält gärningen lill åtal eller begärt att talan anställes. Denna beslämmelsebör fä bilda ett stycke för sig, lämpligen placerat i slutet av paragrafen. Lagrådethar tillstyrkt all överträdelser i allmänhet av bestämmelserna om byggnadslovinte skall föranleda straffrättsliga påföljder och att beivrandet av sådanaöverträdelser helt skall ankomma på byggnadsnämnderna. Att lagrådet samtidigtföreslåren särskild strafföeslämmelse sammanhänger med uppfattningen, alt delvid sidan av ovannämnda överträdelser finns vissa andra, som från samhälletssynpunkt är av myckel allvarlig beskaffenhet och mot vilka samhället har behovav att kunna ingripa med den särskilda reaktion som användande av enstraffpåföljd innebär, Svårhetsgraden av del handlande som avses medbestämmelsen framgår av att straffet enligt bestämmelsen skall kunna uppgå tillfängelse , Iåtalshänseende bör brott, som det föreslagna stadgandet avser, med hänsyn lillbrottslighetens typ och svårhetsgrad, kunna åtalas av allmän åklagare oberoendeav anmälan. Härför talar bl. a. behovet av enhetlighet i tillämpningen. Dettafår i förevarande sammanhang särskild betydelse med hänsyn till att, samtidigtsom fråga är om allvariig brottslighet, svårigheler föreligger att närmare angegränserna för del sirafföara området. Enligt det av lagrådet föreslagnastadgandet skall fråga vara om överträdelse av byggnadslovsbestämmelserna, somsker uppsåtligen eller av grov oaktsamhet och innebär kränkning av merabetydande allmänt intresse. Om åtalsanmälan görs till formell förutsättning föråtal, kan befaras att nämndens beslul i frågan om åtalsanmälan i verklighetenockså blir avgörande för i vilka fall åtal kommer att väckas. Att samma slag avförfarande vid tillämpningen av den föreslagna strafföeslämmelsen kan leda tillolika slåndpunktstaganden inom näriiggande kommuner är inte otänkbart. Med detbyggande över kommungränserna, som förekommer, kan delta leda tillstötande resultat. Prop.1975/76:164 245 inteminsl med hänsyn lill den påföljd som kan komma i fråga enligt det föreslagnastadgandet. Detförhållandet att byggnadsnämnderna har att övervaka efterievnaden avbyggnadslagstiftningens bestämmelser i allmänhel lorde medföra att alla typerav överträdelser kommer att aktualiseras inom nämnden. Förekommande fall avgrova överträdelser av byggnadslovsbestämmelserna lorde därvid komma attöverlämnas till åklagarens prövning. Att åtal väcks utan att nämnden fåtttillfälle att yttra sig synes inte behöva befaras. För nämndens verksamhet börvara till fördel att dess bedömning inte behöver fä den betydelse som kan bliföljden av en bestämmelse om åtalsanmälan. Under angivna förhållanden finnsenligt min mening inte anledning att av praktiska skäl göra åtal beroende avanmälan från . Pågrund av vad sålunda anförts anser jag all allmän åklagares ålalsprövningbeträffande brott, varom här är fråga, inte bör göras beroende av åtalsanmälan.Del anförda leder till att inte heller talan om straffavgift bör göras beroendeav anmälan. Förslagettill lag om påföljder vid olovligt byggande m. m. Inledningsvishar lagrådet framhållit, alt påföljd bör i nu ifrågavarande sammanhang endastanvändas som beteckning på sanktionerna avgifter och straff Med anledning häravoch då av lagens rubrik bör framgå att regleringen avser viktiga ingripandenäven på annat sätt än genom tillämpning av dessa sanktioner, föreslås att rubrikenfår lydelsen "Lag om påföljder och ingripanden vid olovligt byggande m, m. 1denna paragraf anges den nya lagens tillämpningsområde omfatta prövning avfrågan om påföljd för överträdelse av BL eller BS eller av någon med stöd avdessa författningar meddelad föreskrift. Eftersom förutsättningarna förtillämpning av de i lagen reglerade åtgärderna från det allmännas sidauttömmande redovisas i följande lagrum, får stadgandet sin främsta betydelseför tillämpningen av bestämmelsen i 2 5 om allmänna skyldighelatt ingripa mot överträdelser. Stadgandet är emellertid inle tillräckligtpreciserat för alt fylla någon uppgift i detta hänseende. Efter orden gällerdet vaQe åtgärd eller uraktlåtenhet som strider mot byggnadslagstiftningen,oavsett om det är någon enskild eller ett offentligrättsligt organ ellerbefattningshavare vid sådant organ som har felat. Meningen är dock inte attlagen skall tillämpas annat än vid enskildas överträdelser av föreskrifter omsjälva byggandet och vad därmed hänger samman. Del är alltså inte avsett attlagen skall vara tillämplig för den händelse t, ex. 1975/76:164 246 reglernaom vad som skall iakttas vid planläggning enligl BL i något fall skulleåsidosättas eller någon skulle bryta mot den i 147 a 5 BL föreskrivnatystnadsplikten. Med anledning härav bör avfattningen av stadgandet jämkas påså sätt, att lagen anges gälla vid överträdelse av sådan föreskrift om byggandesom har meddelats i BL eller BS eller med stöd av någon av dessa författningar.Det bör inte föranleda nägon tveksamhet om att uliryckei "föreskrift ombyggande" här skall omfalla även vad som är föreskrivet i 136 a § BL samlvillkor som har meddelats med stöd av nämnda lagrum, även om det inte i delsärskilda fallet är fråga om byggnadsverksamhet i vanlig bemärkelse eller ens iden något vidgade belydelse vari "byggande" sedan gammalt använts ibyggnadslagstiftningen. Denhär föreslagna bestämmelsen har till ändamål alt framhäva skyldighelatt ingripa mot överträdelser som avses i 1 5 och innebär en närmare utvecklingi visst hänseende av vad som redan enligl 7 5 första stycket BL åvilar nämnden,nämligen att utöva det närmaste inseendet över byggnadsverksamheten. Vidbestämmelsens utformning bör sambandet med delta huvudsladgande rörandebyggnadsnämndens uppgift lämpligen få komma till uttryck. Eftersom nämndens möjligheleratt fullt ut pröva frågor om påföljder och ingripanden enligl den nya lagen ärbegränsade inle bara såvitt gäller siraff och handräckning utan även på andrasätt, bör i paragrafen inte talas om en prövningsskyldighet för byggnadsnämndenutan endasl om en skyldighet för nämnden att la upp sådan fråga tillbehandling, så snart anledning förekommer all en överträdelse har skett. Vid enutformning i enlighel härmed saknas skäl alt uttryckligen ange, att nämndenshandlingsmöjligheter beträffande straff och handräckning såtillvida ärbegränsade som nämnden härvidlag endast kan ha alt avgöra om anmälan lill åtaleller ansökan om handräckning skall göras. Påfiera ställen i remissprotokollet har föredragande statsrådet framhållit attbyggnadsnämnden skall, när byggnadsåtgärd har företagils utan erforderligtbyggnadslov och sådant lov inte kan meddelas i efterhand, se till att rättelseblir genomförd. Denna för hela den föreslagna regleringen så viktiga grundsatsbör finnas inskriven i lagen. Lagrådet föreslår därför, all den nu behandladebestämmelsen om nämndens åligganden kompletteras med en regel om att nämnden idel angivna fallet skall vara verksam för all rättelse kommer till stånd. Idelta uttryck får anses ligga att nämnden, för den händelse den efter att havarit i förbindelse med ägaren finner sig inte kunna lita pä alt dennesjälvmant utför rättelsen, skall begära handräckning eller meddelaföreläggande om rättelse. 1975/76:164 247 Deingripanden vid olovligt byggande som enligt den föreslagna lagstiftningen kankomma i fråga - kanske särskilt de vidgade möjligheterna all framtvingarättelse - är utomordentligt kännbara och kan gå ul över andra än dem som harutfört de olovliga åtgärderna. Särskilt må nämnas, alt ny ägare av fastighetsom varit föremål för sådan åtgärd samt kreditgivare kan bli drabbade. Förfastighetsmarknaden måsle det därför vara av stor betydelse att var och en somhar eller slår i begrepp att förvärva fast egendom eller byggnad på ofri grundeller att bevilja lån mol säkerhel av panträtt i fastighet eller lomlrätl har möjlighelalt förvissa sig om att någon risk för ingripanden enligl den nya lagen inteföreligger. Godtagbara garantier mot sådana ingripanden kan inte gärna erhållaspå annat sätt än genom hänvändelse till vederbörande byggnadsnämnd. Vad den hiltillsvarandeägaren uttalar eller försäkrar är ingalunda alllid något all lita på, ochmånga gånger finns inte möjlighet att hos honom få ersättning eller gottgörelsei annan form för förluster, som beror på att byggnadsbeståndet inle varit lagligenbeskaffat. För att menliga återverkningar på den allmänna fastig-hetsomsättningenskall undvikas synes det därför ofrånkomligt alt byggnadsnämnderna på begäranav dem som har ell berättigat intresse därav lämnar skriftligt besked, huruvidai fråga om viss byggnad eller anordning har vidtagits åtgärd som föranlederingripande enligt den nya lagen. Lagrådet föreslår att en beslämmelse häromskrivs in som ett andra siycke i förevarande paragraf Beaktas inle lagrådetsinvändning mot att ålägga ny ägare avgiftsskyldighet, bör beskedet omfatta intebara frägor om ingripande enligt lagen utan även frågor om avgifi som kanåläggas av . Enligt2 5 första styckei BS åligger del nu alt, när sådant begärs avnågon vars räll kan beröras därav, lämna skriftligt besked huruvida nämnden harmeddelat beslut rörande skyldighet för fastighetsägare all vidtaga särskild ålgärdmed avseende på fastigheten. Lagrådet har övervägt, om inte detta stadgandelämpligen bör föras över till den nya lagen och samordnas med den nu föreslagnaregeln. En sådan ålgärd skulle medföra vissa fördelar men kan enligl lagrådetsmening inte anses tillräckligt motiverad. Beskedenligt 2 5 försia styckei BS anses bara behöva upptaga sådana beslul som är akluella.alliså t, ex, inle sådana som redan har verkställts. På motsvarande sätt börbyggnadsnämnd inle på grund av den nu föreslagna regeln vara skyldig att uttalasig om byggnadsåtgärd som ligger så långt tillbaka i tiden att den omfattas avden nya lagens preskriptionsregler. Attlämna besked av det slag som lagrådet nu föreslår är avsett alt ingå som ettväsentligt led i byggnadsnämndernas myndighetsutövning. En viktig fråga blir.vilka rättsverkningar ett besked skall medföra för den händelse det sedermeravisar sig vara felaktigt. Vad som i det hänseendet tilldrar 1975/76:164 248 sigintresse är besked som - felaktigt - utvisar alt det inte har förekommit någolsom ger anledning till ingripande.