prop · FZ0342 · 1975-12-31 00:00:00 — Föreningen ifrågasatte därför ominte en omarbetning av beskrivningarna på de grova brotten var nödvändig föratt syftet med kommitténs förslag skulle kunna nås utan att man ficken förlängning av strafftiderna. rådhusrätt konstaterade bl. a. alldess praxis på förevarande område innebar alt tillgrepp som förövats medelst inbrottbetecknades som grov stöld om gärningen inte avsåg ringa värde och inte heUerpå grund av övriga omständigheter borde uteslutas från den grova brottsbeleckningen.Denna praxis hade sin grund i de exempel som angavs i lagrummet. De utmättafrihetsstraffens längd stannade inte säUan vid enstaka brottsUghelen.1 jämförelse härmed innebar de av kommittén föreslagna straffskaloma en skärpning.Om det inte var avsett att beteckningen grovl brott skulle användas i deangivna exempelfallen syntes en ändring av exemplifieringen vara påkaUad. Isamma riktning uttalade sig hovrätten för och rådhusrätten iMalmö. Även Advokatsamfundetanslöt sig till den sålunda framförda kritiken. Samfimdet underströk bl. a.att felet med de gällande bestämmelserna om straff för grovt brott inte varatt minimistraffel var för lågt utan att lagtextens formulering fått till följdatt exemplen missförstods och uppfattades som exempel på grova brotl. För altmotarbeta en sådan felaktig laglillämpning låg det därför närmast till handsall ändra formuleringen så att riskerna för missförstånd såvitt möjligtundanröjdes. T. f. landsfogden i uttalade vissa betänklighetermot den föreslagna ändringen eflersom den kunde medföra all domstolarna införutsikten alt behöva döma ut ett såsom alltför strängt betraktat frihetsstraffskulle kunna bli benägna att rubricera även i och för sig grov brottslighet somnormalbrott. Landsfogden i fann inte något att erinra motförslaget med hänsyn tUl den alltför stora mildhet många domstolar visat i målav ifrågavarande slag. De farhågor som uttalatsför att den föreslagna ändringen skulle medföra en inte åsyftad utveckUng iena eller andra riktningen delades inte av , som framhöll attändringen syntes stå i överensstämmelse med den tankegång som låg till grundför gradindelningen av förmögenhetsbrolten. Det fanns enligt hovrättens meninginte heller anledning befara att den föreslagna strafflatituden skidle kommaatt medföra någon omotiverad inverkan på straffmätningen i skärpande riktning. I1958 års lagrådsremiss med förslag lill brottsbalk anförde departementschefeni denna del bl. a. följande: 1975/76: 42 42 I enlighet med kommitténs förslag har minimum för dengrova typen av vissa förmögenhetsbrott, däribland grov stöld, höjts frånfrihetsstraff . Denna ändring innebär enförskjutning av gränsen mellan normalformen och den grova formen av brottet,och syftet är alltså icke atl åstadkomma en allmän straffskärpning vid ifrågavarandebrott. Jag vill i detla sammanhang erinra om all rubriceringen alllid skallske med hänsyn lagen till samtliga vid brottet föreliggande omständigheter. Dei vissa brottsbeskrivningar angivna exemplen på omständigheter, som skallsärskilt beaktas vid bedömande huruvida ett brott är grovl, är sålunda varkenuttömmande eller i och för sig avgörande. Även om exempelvis ett olovligttillgrepp har skett medelst inbrott, kan del därför med hänsyn liUomständigheterna i övrigt bli alt bedöma såsom stöld och icke som grov stöld. Lagrummet avseende grov stöld, såvitt gäller dess allmännautformning, bibehölls i oförändrat skick i propositionen (1962: 10) medförslag till brottsbalk. Proposilionen antogs av utan ändringi hithörande delar. 1 förhållande till motsvarande bestämmelse i SL efler denår genomförda reformen kom sålunda den nya bestämmelsen att skilja sigendast i fråga om strafflatituden. I BrB finns slöldbrolten upptagna i 8 kap. För stöldstraffas den som olovligen lar vad annan tillhör med uppsåt att tillägna sigdet, om tillgreppet innebär skada. Straffet är fängelse i högst (1 §).Följande två paragrafer behandlar de lindrigare brotten snatteri (2 §) och bodräkl(3 §). Beslämmelserna om grov stöld återfinns i 4 § och har följande lydelse. Är brott som i 1 eller 3 § sägs alt anse som grovl, skallför grov stöld dömas till fängelse, lägst och högsl . Vid bedömande huruvida brottet är grovl skall särskiltbeaktas, om del förövats medelst inbrott eller avsett sak som någon bar på sig,om gärningsmannen varit försedd med vapen, sprängämne eller annat dylikthjälpmedel eller om gärningen eljest varit av särskilt farlig arl, avsettbetydande värde eUer inneburit synnerligen kännbar skada. De såsom exempel anförda kvaUfikalionsgrunderna tar siktebåde på handlingen som sådan och det tillgripna objektet. Att de exempel somberör själva handlingen nämns först avses klargöra all sättet för gärningensförövande främst bör vara avgörande. Är detta kvalificerat blir brottet i regelgrov stöld, även om det tillgripnas värde är ringa eller andra omständighetersom hänför sig lill det tillgripna objektet talar i motsatt riktning (SOU 1940:20 s. 105). Det praktiskt mest betydelsefulla fallet av grov stöld ärdet då tillgreppet sker medelst inbrott. Lagen innehåller inte någon närmarebestämning av begreppet inbrott. En sådan bestämning har inte ansettsnödvändig eftersom det här bara är fråga om ett exempel på alla förhållandensom kan medföra atl en gäming skall hänföras till den aktuella svårhetsgraden.Oavsett om det i ett enskUt fall är fråga om ett typiskt 1975/76: 42 43 inbrotteller bara ett inbrotlsliknande förfarande är det sålimda meningen att domstolenbör pröva om brottet efter omständigheterna skall anses som grovt. Somytterligare exempel på omständighet som kan föranleda att etl tillgrepp skallbetecknas som grov stöld anges i lagen att gärningen avser sak som någon bär påsig. Bakom detta exempel hgger bl. a. uppfattningen att en fickstöld vanligenådagalägger såväl brottslig förelagsam-het som genom övning vunnen skicklighetoch därför åt särskilt farlig. Exemplet tar emellertid även sikte på tUlgreppav eller ur handväskor i den bestulnes omedelbara vård. Enligt motiven bördäremot tiUgrepp från sovande eller höggradigt berusade personer inte alltidbedömas lika strängt. Inte heller bör varje handrån eller s. k. snappning,alltså alt ta något ur den bestulnes hand, anses som grov stöld. Stöldkan vidare enligt de angivna exemplen vara att anse som grov på grund av attgärningsmannen var försedd med vapen, sprängämne eller dylikt hjälpmedel.Hjälpmedlet behöver varken ha använts eller ens visats. Det räcker sålunda attgärningsmannen medfört hjälpmedlet i syfte alt eventuellt använda det vidstölden. Somen komplettering av de exempel som avser att markera ell kvalificerattillvägagångssätt anges att gärningen eljest är av särskilt farlig art. Avmotiven framgår alt man här har tänkt bl. a. på fall då gärningsmannen använtlindrigare skräckmedel eller hot än råntvång. Som särskilt farliga bör enligtmotiven vidare anses dels vissa inbrotlsliknande förfaranden och dels fall dågärningsmannen försett sig med särskilda tekniska hjälpmedel för att genomföraen mera organiserad brottslighet t. ex. bil eller motorbåt. I detta sammanhangkonstateras vidare att en enstaka stöld som ingår som ett led i en organiseradbrottslig verksamhet i vissa fall bör betecknas som grov även om inget tekniskthjälpmedel använts. Skälet till att denna sistnämnda situation inte ärsärskilt omnämnd i lagtexten är enligt motiven bl. a. svårigheten att närmare angemåttet av viss organisation eller yrkesmässighet. Även i fall då gärningsmannenär helt ensam och utan hjälpmedel anses en stöld kunna böra bedömas somsärskilt farlig nämligen om gärningen ger prov på större förslagenhet ellerbrottslig företagsamhet. Sådana omständigheter har emellertid inte ansetts varaav så praktisk betydelse att de bör särskilt omnämnas i lagtexten. Äventillgreppsobjektet som sådant har som tidigare nämnts ansetts böra tillmätasviss betydelse för bedömningen om en stöld skall anses som grov. I lagtextennämns här som exempel att brottet avser betydande värde eller innebär synnerligenkännbar skada. Hänsyn skall sålunda kunna las både lill det tillgripnasfaktiska värde och dess särskilda betydelse för ägaren. Är det tillgripnasvärde av särskild betydelse från allmän synpunkt bör detta beaktas. Sammanfattningsvisinnebär den i förevarande lagram intagna ex- Prop.1975/76: 42 44 emplifieringen,att grov stöld förehgger om själva gämingen ådagalägger särskUdyrkesskicklighet, t. ex. fick- eller inbrottsstöld, eller i övrigt är avyrkesmässig typ, exempelvis ingår i en organiserad verksamhet. Närgärningsmannen ger prov på särskUt brottsUg företagsamhet genom att övervinnayttre hinder föreligger också grov stöld. Ett synnerligen vär-defuUt tiUgreppsobjektskaU vidare tUlmätas självständig betydelse som kvalifikationsgrund. Även om enstöld inte kan betecknas som grov enbart med hänsyn tUl sättet den förövats påeller på grund av det tillgripnas beskaffenhet kan dock försvårandeomständigheter vid brottet i båda dessa hänseenden föranleda alt stölden börbedömas som grov. Engenomgång av rättspraxis med utgångspunkt från de i lagtexten angivnaomständigheter som skall särskilt beaktas vid bedömningen av om ett stöldbrottskall anses som grovt visar till en början all inbrottsstöld oftast bedöms somgrov stöld. () har dock i två refererade rättsfaU bedömtinbrottsstölder som stöld. 1 NJA 1944 s. 447 ändrade HD rubriceringen grovstöld tiU stöld då inbrott skett i en låst garderob och avsett böcker till ettvärde av . I NJA 1970 s. 493 ändrade HD likaledes rubriceringen tillstöld i ett faU där tUlgrep-pet skett genom inbrott i en servering och avsettöl och matvaror till etl värde av . I domskälen angavs därvid attstölden, trots all den förövats medelst inbrott, med hänsyn främst tUlbeskaffenheten och värdet av det tillgripna samt det förhållandet att avsikteninle varit att tillgripa annat, inte borde bedömas som grov stöld. En ledamotvar skiljaktig och ville döma för grov stöld med hänsyn tUl att stölden skettnattetid medelst inbrott i en låst byggnad på en obevakad, inhägnad och låstbyggarbetsplats samt att deltagarna i brottet handlat efter föregående samråd. Avintresse i detta sammanhang är vidare rättsfallet NJA 1965 s. 251 i vilket HDbedömt tillgrepp av en radio, en räknemaskin och en rock, sammanlagt värda1.450 kr, genom inbrott på ett kontor som grov stöld trots att brottet begicksslumpmässigt av en berusad person. I domskälen angavs därvid alt fastigheten inleinrymde bostadslägenheter ulan endasi affärs- och kontorslokaler men attbrottet Ukväl måste anses som grovt med hänsyn tiU att det förövats nattetidmedelst inbrott i en fastighet som lämnas obevakad och avsåg ejobetydligt värde. Straffet fastställdes till fängelse . Ett juslitierådvar av skUjaktig mening och ville med beaktande av samtliga omständigheter vidbrottet döma för stöld. HD:sbedömning i det nyssnämnda rättsfallet har kommenterats i en artikel av FolkeHöljer (SvJT 1967 s. 303 ff.). Höljer diskuterar där humvida HD:s bedömningkan ha grundals på andra särskilda kvalifikationsmoment än inbrottet. Vad dåsärskilt angår den omständigheten att Prop.1975/76: 42 45 gärningenförövats hänvisas bl. a. tUl straffrättskommitténs uttalande (SOU1940: 20 s. 104) att det inte kan uppställas som allmän regd att stöldnattetid i bebott hus efler olovligt inträngande eller undangömmande medföralt brottet alltid bör anses som grovt. Enligt Höljer borde sålunda detförhållandet att inbrottet skett nattelid ha än mindre relevans i fall dåstölden förövats i ett obebott hus. Vad gäller den omständigheten att husetvar obevakat hänvisar Höljer också till straffrättskommittén, som uttalat altingalunda alla stölder borde anses som grova bara på den grund att föremåletmåste lämnas utan stängsel eller tillsyn utan att hänsyn här måste tas äventill vad som tiUgrips, dess värde och betydelse från allmän synpunkt eller förägaren (SOU 1940: 20 s. 108). Höljer tUlbakavisar tanken på att någon störreskydds-löshet förelegat hos objektet i förevarande fall än vad som i allmänhetgäller beiräffande fasligheter. Höljer drar därför den slutsatsen att någrasärskilda kvalifikationsmoment utöver inbrottet inte förelegal. Höljer görslutligen det antagandet atl normalstraffet för motsvarande inbrottsstöld förebrottsbalken utgjort A6 månaders straffarbete och alt brottet alltså inle bortbedömas som grovt med hänsyn tUl motiven för höjningen av slraffminimum förgrov stöld. Bland senare refereraderättsfall finns ylterligare ett i vilket HD bedömt tillgrepp genom inbrott somgrov stöld (NJA 1970 s. 353). Det var här fråga om inbrott i sommarstugor.Tillgreppsvärdet understeg . HD anförde alttillgreppen förövats genom inbrott samt gällt lokaler som av praktiskttvingande skäl varit utan tillsyn och i vilka kunnat påräknas att det fannsnågorlunda värdefull och för tillgrepp lämpad egendom. I detta sammanhang finnsockså anledning att fästa uppmärksamhet på HD:s motivering i notisfallet NJA1969 B 22. HD ändrade där rubriceringen av tillgrepp av diverse biltillbehörur en bil i en verkstadslokal från grov stöld till stöld med följandemotivering: I målet kan icke anses styrkt att gärningen förövats medelstinbrott. Varken vad i målet utretts ang. värdet av de tiUgripna föremålen, vUketav RÄ icke påståtts vara högre än , eller av Hovr:n i övrigt anfördaomständigheter eller vad eljest i målet förekommit medför att brottet är attanse som grovt. Från hovrätterna finnsnågra rättsfaU refererade där stöld medelst inbrott bedömts som enkel stöld. ISvJT 1946 rf s. 32 gällde tiUgreppet syllflaskor till ett värde av nio kr.Inbrottet hade skett genom att en märla i en källardörr brutits bort. Försökatt bryta upp en parkeringsautomat ansågs i SvJT 1970 rf s. 14 som försök tillstöld. EnUgt etl annal rättsfall , rf s. 57, bedömdes ett efter inbrotti en lagerlokal företaget tillgrepp av en skrivmaskin, värd , endast somstöld. Inbrottet hade här gjorts utan noggrannare planering och med enklamedel. Inte heller framgick det att gärningsmannen kunnat räkna med 1975/76: 42 46 altfinna egendom av betydande värde i lokalerna. I ett annat fall som avgjorts avhovrätt har slutligen försök tUl tUlgrepp genom inbrott i en livsmedelsaffäransetts vara försök tiU enkel stöld enär anledning saknades att anta attgärningsmannen i affären kunnat komma över egendom liU ett betydande värde (SvJT1971 rf s. 17). Såsomexempel på andra förhållanden som särskilt bör beaktas vid bedömningen av om enstöld bör anses som grov anges som tidigare nämnts bl. a. fickstöld och tUlgreppmed hjälp av vapen, sprängämne o. d. eller alt gämingen "eljest varit avsärskilt farUg art". har i en rapport över straffmälningspraxis(Ds Ju 1973: 8 Straff mätning Rapport om en expertundersökning av straffmälningspraxis Mened, stöld och grov stöld) redogjort bl. a. för domar, där försvårandeomständigheter antecknats och där brotten rubricerats som grov stöld (s. 67 ff).En grupp av sådana mål avsåg tillgrepp från personer, som varit mer ellermindre värnlösa vid brottstillfället. I tre faU skedde tillgreppet från sovandepersoner. Vidare hade stölder från äldre personer bedömts som försvårande. I enhovrättsdom dömdes sålunda till fängelse förtillgrepp av från en 86-årig man. 1 en dom som gällde tillgrepp av9.000 kr uttalade en underrätt atl brottet förövats med stor förslagenhelmol en nära 70-årig person och därför borde leda till ett frihelsberövande avicke kortvarig natur. Straffet bestämdes till fängelse . Tillgreppav en plånbok, innehållande , ur målsägandens hand ledde i en underrätlsdomår 1961 till tio månaders straffarbete. En underrätt dömde en tUltaladtill fängelse för tillgrepp av en börs med från en 55-årigman. Att gämingen riktals mol en arbetskamrat hade särskilt antecknats i tredomar. Den ena var en underrätlsdom och avsåg ett fall då dentilltalade hade stulit ur en resväska från en rums- och arbetskamrat.Påföljden bestämdes lill fängelse . I domen angavs också atltillgreppet gällt en betydande penningsumma och uppenbarligen inneburit synnerligenkännbar skada för den bestulne. Avden tidigare lämnade redogörelsen för gällande rätt framgår att de i lagtextenangivna exemplen som direkt tar sikte på objektet för brottet har relateratstill om detla avser betydande värde eller innebär synnerligen kännbar skada.Av intresse i detta sammanhang är bl. a. rättsfallet NJA 1965 B 34. Den tUltaladehade från en god vän stulit en tavla av . Tavlan var värd 50.000kr men hade genom den tilltalades våUande skadats så att värdet sjunkit tillhälften. HD anförde i domen bl. a. att tillgreppet avsett ett verk av envärldsberömd konstnär, vilket representerade ett högt ekonomiskt värde.Tillgreppet hade därför inneburit synnerligen kännbar skada. På bedömningen måsleäven inverka den skadegörelse konstverket utsatts för genom den tilltalades behandlingav målningen. Det ansågs också anmärkningsvärt alt brottet 1975/76: 42 47 riktatsmot en god vän till den tUltalade, som dessutom visat honom välvilja iekonomiskt hänseende. Brottet var därför att bedöma som grov stöld. Slutiigenkan referatet i SvJT 1973 rf. s. 87 nämnas. Rättsfallet gäUde en person somvidtagit vissa åtgärder i avsikt att stjäla värdepost från en poslbU. Tingsrätten antecknade att gärningen skulle ha varit attbedöma som grov stöld om den fullbordats och dömde för försök till grov stöld.Hovrätten bedömde åtgärderna som icke straffbar förberedelse till grov stöld. Enligtdanska straffeloven är straffet för stöld fängelse i högst elt år ,vid återfall (§§ 276 och 285). Om en stöld är av särskiltgrov beskaffenhet är maximistraffet fängelse (§ 286). Kriterierna förbedömningen av om en stöld skaU anses som grov är något annorlunda utformade äni . Enligt den danska lagen kan sålunda en stöld vara grov beroendepå det sätt, på vilket den förövats, om den förövats av flera i förening ellergenom medförande av vapen eller annal farligt redskap eller medel, på grund avdet tillgripnas betydande värde eller de förhållanden, under vUka det befannsig eller om brottsligheten omfattar ett slörre antal stölder. Enligtfinska strafflagen är straffet för stöld fängelse i högst eller böter(28 kap. 1 §). Böter infördes i straffskalan genom en lagändring . Förgrov stöld är straffet tukthus i högst eller fängelse i minst sexmånader (28 kap. 2 §). Om föremålet för stölden har synnerligen stort värdeeller om gärningen är ägnad att orsaka betydande skada eller riktar den sigmot person, som på grund av hjälplös-hel, föranledd av sjukdom, ålder ellerbostadsförhållanden, inle kan skydda sin egendom eller har gärningsmanneneller, då flera är delaktiga i brottet, någon av dem med gärningsmannensvetskap för brottets begående försett sig med sprängämne eller med skjulvapeneller annat för våld ägnat redskap eller har flera gärningsmän annorledes än avtUlfällig orsak slagit sig samman i syfte att begå stölder, rån eUer andra dylikabrott och bör stölden i ovannämnda eller övriga fall med beaktande av deomständigheter i sin helhet, vilka föranlett brottet och framgår av delsamma,anses som grov, skall gärningsmannen dömas för grov stöld. Enligtnorska straffeloven är straffet för stöld fängelse i högsl (§ 257).Bestämmelsen om grov stöld (§ 258) anger alt särskild vikt vid bedömande av ombrottet är grovt skall läggas vid om stölden förövats medelst inbrott ellerfrån person på allmän plats, om gärningsmannen varit försedd med vapen,sprängämne eller liknande, om stölden gäller ett betydande värde eller omgärningen på andra grunder är av särskilt farlig eller samhällsskadlig art.Straffet är fängelse i högst . Prop.1975/76: 42 48 densom döms för grov stöld tidigare straffats tre eUer för grov stöldeller rån är minimistraffel fängelse , om inte särskilda skäl talardäremot (§ 263 st. 2). Somtidigare nämnts har hovrättsrådet utfört en undersökning av straffmälningspraxisvid bl. a. grov stöld. Undersökningen presenterades i en rapport i juni 1973.Det undersökta materialet omfattar domstolsavgöranden under åren 19611970.Undersökningen har beträffande lillgreppsbrotten främst haft till syfte attsöka belysa hur straffmätningen påverkats av den höjning av straffminimum förgrov stöld tiU fängelse , som trädde i kraft . Föratt ge en mera fullständig bild av utvecklingen omfattar undersökningen också straffmälningenvid stöld. Medledning av resultatet av den sålunda utförda undersökningen konstaterar . a. att straffmätningen vid stöld var förhållandevis jämn under den del avundersökningsperioden då SL fortfarande var tillämplig, dvs. Medelvärdet för de utdömda frihetsstraffen var då omkring 3,7månader. Genomsnittsstraffet för stöld låg sedan kvar på ungefär samma nivåunder . sjönk medelvärdet för deutmätta frihetsstraffen tUl ungefär . Denna nivå var därefterstabil under resten av undersökningsperioden. Fängelsestraff på trefyramånader dominerade och utgjorde sålunda påföljden i ungefärhälften av samtliga undersökta domar. Enanalys av motsvarande medelvärden i fråga om påföljderna för grov stöld gav enmotsatt bild. låg straffmätningen genomsnittligt på enjämn nivå av . Är 1965 steg medelvärdet ochnärmade sig vid undersökningsperiodens slut . hadestraff över utdömts i av det totala antaletfall. var motsvarande andel i genomsnitt medan restenutgjorde sex-månadersstraff. Grönvallanför att undersökningsresultaten såvitt gäller grov stöld i och för sig ärnaturliga under förutsättning att i denna brotlskategori efler BrB:s ikraftträdandeingår grövre fall än under SL-tiden. Medelstraffen för stöld iinder årenl9671970pekar emellertid i annan riktning. Eftersom avsikten med höjningen avstraffminimum för grov stöld var att ett antal brott som tidigare bedömts somgrov stöld i fortsättningen skulle räknas som stöld borde genomsnittsbrottetstöld vara grövre under BrB-tiden och straffmätningen därmed något strängare änunder SL-tiden. Residlatet av undersökningen visade emellertid all 1975/76: 42 49 straffmätningen vid stöld under BrB:s tUlämpning tvärtom hade blivit mildare äntidigare. Föralt söka få ett begrepp om vilka olika faktorer som kan tänkas ha spelat in vidstraffmälningen av stöldbrott har i ett urval av fall närmareundersökt tillvägagångssättet vid stölden, det tillgripnas värde, klienteletsålder och tidigare kriminaUtet. Vadgäller stöld visar denna undersökning att tUl en början en mindre ökning av dettillgripnas genomsnittsvärde har skett . Dennautveckling strider i och för sig mot den mildring av straffen som kunnatiakttas under den del av undersökningsperioden då BrB varit tillämplig. GrönvaUdrar därför den slutsatsen att den registrerade sänkningen av straffnivån intekan sättas i relation tUl tiUgrepps-värdet. Undersökningen av åldersfaktornvisar vidare alt fler ungdomar i åldern dömdes till frihetsstraffenligt SL än enligt BrB, vUket förhållande också talar i armanriktning än mot den genomsnittligt mildare straffmätning som inträtt under BrB:stillämpning. Däremot hade medelvärdet för klientelets tidigare belastningarminskat något . menar dock att den obetydliga förskjutningav antalet belastningar som det här är fråga om inte kan utgöra någonsjälvständig förklaring till den generella sänkningen av straffnivån eflersom genomsniltsbelaslningenvar mycket hög såväl under SL- som under BrB-tiden. antar dock atl ålerfallsfaktornhade större betydelse under SL-tiden än senare och menar sammanfattningsvisall lindringen av straffmälningspraxis för stöld i huvudsak bör hänföras tilldet förhåUandet att aterfallsregeln i SL 4:14 upphävdes vid BrB:s tillkomst. Förgrov stöld visar samma undersökning att tillgreppen avsett något större värdenunder BrB-tiden. EmeUertid har genom alt dela in materialet ivärdeklasser ansett sig kunna påvisa alt det inträtt en slraffskärpning efter BrB:stillkomst även vid lika tillgreppsvärden, och främst då i de klasser somomfattar förhållandevis ringa värden. Mest markant framstår straff skärpningenför värdeklassen O199 kr, där medelstraffet steg från enligt SLtill enligt BrB. Motsvarande tendens kan skönjas även vad gäUerhögre tillgrepps-värden. drar därför den slutsatsen att denkonstaterade värdeökningen knappast kan förklara den generella straffskärpningen.