prop · FZ03107 · 1975-12-31 00:00:00 — I dessa fall har renägaren blivil beskattad förrenhjordens tillväxt trots att några kontanta medel inte har uppburits.Lantbrukarnas skatteddegation anser, såsom redan har antytts i del föregående, atldjurhållningen i renskötsel i princip ligger nära djurhållningen i jordbruk.Lager av renar vid övergång till bokföringsmässig redovisning bör därförbehandlas på samma sätt som gäller för djur i jordbruk i molsvarande situation.Det innebär således att renägarna bör få rält all åsälla ingångsvärden för siamdjur.Enligt delegationen bör därvid i normalfall samtliga renar per den 31 decemberkunna räknas som stamdjur. Med hänsyn till det ringa antalet skattskyldiga ochde för rennäringen speciella förhållandena bör det enligt delegationensuppfattning kunna godtas alt antalet stamdjur vid övergångsiillfallei läggs tillgrund för ingångsvärdet. En renräkning efter höstslakten året före övergångsårel Prop.1975/76:107 32 skullekunna ge underlag för hur antalet stamdjur skall bestämmas. SSR, som delardelegationens uppfattning att stamdjuren skall få åsättas ingångsvärden, anseratt som starndjur bör betraktas nettorenhjorden efter höslslakt och att det intebör bli några svårigheter atl tillämpa en sådan regel, eftersom det i sambandmed övergången till del nya systemet bör kunna utföras en renräkning efterslakt. För att tillförlitligheten av en sådan renräkning skall kunnakontrolleras, kan värdena jämföras med uppgifterna i tidigare gjordarenräkningar. Flerlalerremissinstanser finner det lämpligt all efter övergången på sätt som harföreslagits i promemorian anknyta värderingsreglerna för lagret av renar tillde regler som gäller för djur i jordbruk. Lantbrukarnas skaltedelegationframhåller atl man då kan utnyttja de erfarenheter som har vunnits vid den nupågående övergången till bokföringsmässig redovisning i jordbruk. Kammarrätteni påpekar atl det i promemorian inie har framlagts något förslag omändring i första punkten sjätte stycket av anvisningarna till 41 ;; KL, dvs.del stycke som innehåller en supplemenlär-regel för lagervärderingen, tillämpligäven vid värderingen av lager av djur på jordbruksfastighet. Enligtkammarrättens mening bör denna regel kunna tillämpas även vid beskattningen avinkomst av renskötsel, varför lagtexten bör kompletteras med ett tillägg härom. Länsstyrelseni framhåller att renlängderna endast redovisar antaletrenarutan uppdelning efter älder och kön och riksskatteverkel därför årligenbör fastställa ett genomsnittsvärde per ren i stället för den uppdelning avvärdet på olika grupper som är föreskriven beträffande lager av djur påjordbruksfastighet. promemorian framförda uppfattningen att sameby skall anses vara oinskränktskattskyldig har i allmänhet inte föranlett några erinringar från remissinstansernassida. SSR har dock en avvikande uppfattning. Enligt förbundet kan samebynknappast vara att betrakta som en ekonomisk förening. Förbundet anför attrennäringslagens konstruktion av samebyn bygger på den historiskaorganisationen för arbetsgemenskap mellan samer och familjer som friståendeenheter och på att vissa administrativa uppgifter skulle flyttas över frånlappväsendet till byarna. Det som i allmänhet föranleder bildande avekonomiska föreningar är enligt SSR medlemmarnas önskemål att bli befriade frånpersonligt betalningsansvar för föreningens skulder. Detta nödvändiggörreglerom en obligatorisk fondbildning, i första Prop.1975/76:107 33 handföratl säkerställa borgenärsintresset. Genom atl medlemmarna är befriade frånpersonlig ansvarighet för skulderna skapas den riskvillighet och handlingsfrihetsom är förutsättning för verksamheten i en ekonomisk förening. Enligt SSRbygger samebyns konstruktion emellertid främst på nämnda faktorer av ickeekonomisk natur. Samebyn kan därför inte jämställas med en ekonomisk förening.Förbundet biträder i stället rennäringssakkunnigas uppfattning och föreslårall sameby bör upptas bland de juridiska personer som skall eriäggakommunalskall endasl för inkomsi av fastighet och som är frikallade från skyldighelatl erlägga statlig inkomstskatt och förmögenhetsskatt. 1promemorian har föreslagits att sameby bör hänföras till den grupp av juridiskapersoner som har att erlägga statlig inkomstskatt med 32 "o.Lantbruksstyrelsen liksom Lantbrukarnas skaltedelegation framhåller alt man närdet gäller skatteuttaget bör beakta de för rennäringen säregna förhållandenagenom att begränsa skalteultaget lill 15 "o. Denna uppfattning delas av SSRför del fall att samebyarna skulle anses oinskränkt skattskyldiga. Förslagetatt införa en regel om avdragsrätt för lönetillägg som sameby lämnar tillmedlemmarna biträds från flera håll. Lantbruksstyrelsen är dock kritiskt inställdtill detta förslag. Styrelsen framhåller att de principer efter vilka samebyarnahar alt arbeta inte kan ge upphov till någon utdelningsbar vinst. Utjämningsker genom de koslnadsbidrag som varje renskötande medlem påförs vid årets slut.Det saknas därför såväl i rennäringslagen som i samebyarnas stadgar regler förhur uppkommen vinst skall fördelas. Enligl styrelsen föreligger det inte någotbehov av all införa en regel om avdragsrält i denna situation. Vidremissbehandlingen har man från flera håll berört frågor om arbetsgivaravgifteroch egenavgifter inom rennäringen. Länsslyrelsen i anser, i likhelmed vad som har anförts i promemorian, alt samebyarna inte bör ha någonsärställning när del gäller skyldigheten alt utge socialförsäkringsavgifter ochatt renägarna i samma omfattning som gäller för andra rörelseidkare bör erläggaegenavgifter avseende renskötselrörelse. Länssivrelseni Norrbollens län påpekar att enligt nuvarande regler skall två storaräkenskapsposter, som har samband med varandra, i del ena fallet upptas underinkomst av tjänst (lön med kostnadsersättning) och i det andra fallet utgöra enavdragsgill omkostnad i rörelsen (uttaxerade medel). 3 1975/76. .\'r 107 Prop.1975/76:107 34 falldå inkomster och utgifter går jämnt upp eller då det uppslår överskott blir enligtlänsstyrelsen resultatet avgifts- och förmånsmässigt sett måhända ungefär rätt.Men - t. ex. i samband med renkatastrofer -kan den situationenuppstå all tjänsteinkomsten inte blir tillräckligt stor för att täcka ett rorel.seunderskott.I sådana fall leder uppdelningen till ett otillfredsställande resultat. SSRdelar inte uppfattningen att sameby i detta sammanhang - liksom inte heller belräffandeinkomsttaxeringen -skall betraktas som.arbetsgivare i förhållande tillmedlemmarna. Eiftersom utbetalning från sameby lill enskild medlem enligtförbundet bör betraktas som inkomst av rörelse, bör socialförsäkringsavgifternaföljaktligen utgå i form av egenavgifter. Deti promemorian framlagda förslaget att från skatteplikt för mervärdeskatt skallundantas sådan avgift som renskötande medlem i sameby har att erlägga iförhållande till reninnehavet har fått ett blandat mottagande. KammarräiienI och lantbruksstyrelsen liksom även lantbruksnämnden i Jämilandslän tillstyrker en ändring i överensstämmelse med promemorieförslaget. SSRförklarar att förbundet hälsar förslaget med stor tillfredsställelse.Samtidigt påpekar förbundet att ändringen skulle få till följd atlmervärdeskatt kommer atl utgå för skötesavgift, som skall betalas av same somär skötesrenägare i sameby, samlidigl som icke-samisk skötes-renägare ikoncessionssameby inle skall betala någon skatt. För att undvika gränsdragningsfrågoroch administrativa svårigheter föreslår förbundet all befrielsen frånskyldighet alt eriägga mervärdeskall utvidgas lill atl gälla även för samer somär skölesrenägare i sameby. Enligl kammarkollegiet bör del övervägas om inteundanlaget från skatteplikt kan utsträckas till att omfatta all samebys skötselav renar. Riksskatteverkelav.styrker den föreslagna ändringen och framhåller bl.a. att lagstiftaren redangenom att tillskapa gränsen omsättning förredovisningsskyldighet har givit uttryck för uppfattningen att "skatteförluster"vid högst denna omsättning inte är av sådan storleksordning att de behöverbeaktas i mervärdeskattesammanhang. anser vidare att det ärotillfredsställande från rättvisesynpunkt att den föreslagna undantagsregelnmedför olika beskattning av person som är medlem i sameby och person som inteär det. Även länsslyrelsen i avstyrker förslaget. Enligtlänsstyrelsens uppfattning har det helt övervägande antalet renskötandemedlemmar i samebyarna en skattepliktig omsättning som överstiger 10 000 kr.Renägare, som inle uppnår denna omsättning, har rätt alt göra avdrag förmervärdeskatten i inkomstdeklarationen. Enligl länsslyrelsen lorde därför de avrennäringslagen förorsakade negativa ekonomiska konsekvenserna såvitt avsermervärdeskatten vara obetydliga. Liknande synpunkter framförs av länsstyrelsenI . Prop.1975/76:107 35 Fleraremissinstanser anser - i likhel med den uppfattning som framförts ipromemorian - atl del inle finns skäl alt med lagreglerna om skogskonto somförebild införa särskilda regler om rennäringskonton. SSR framhåller å andrasidan alt sådana regler med hänsyn lill de avsevärda inkomstfiuk-tuaiionernainom rennäringen skulle få en utomordentligt slor betydelse för alt underiättaen fungerande livdjurshandel. Ettpar remissinstanser, däribland SSR. har särskilt berört frägan om att gesamebyarna möjligheter att utnyttja systemet med investeringsfonder förkonjunkturutjämning. SSR anser att det föreligger behov av att införa ettsådant system bl. a. på grund av att samebyarna kan komma atterhålla stora extraordinära intäkter i samband med exploateringar. Promemoriansförslag att de nya reglerna om deklarationsskyldighet, bokföringsmässigredovisning m. m. bör kunna tillämpas första gången vid taxering harmötts av kritik frän flera håll. SSR förutser alt betydande svårigheter kommeratt uppstå i det fall att regler om redovisning efter bokföringsmässiga grunderskulle liilämpas redan från , eftersom en sådan övergång måsteföregås av kurser och upplysningsverksamhet m. m. Även Lantbrukarnas skaltedelegationär av den uppfattningen att övergången bör framskjutas. Delegationen uppger atterfarenheterna från jordbrukssidan visar att det är svårl att nå alla med informaiionpå . Problemet för rennäringen är dessutom, påpekar delegationen, attför åtskilliga renägare skall steget tas från ell läge därdeklarationsskyldighet för inkomst av renskötsel inte har förelegat till eltläge med fullständig bokföringsmässig redovisning. Även lantbruksstyrelsen och länsslyrelsenI anser att övergångstidpunkten bör senareläggas. Reformenår 1971 av rennäringslagstiftningen innebar atl statsmakterna genom olika ålgärdersökte förbättra förutsättningarna för att rennäringen skall kunnabedrivas rationellt och med tillfredsställande krav på lönsamhet.Framtidsutsikterna för rennäringen ansågs goda, om man kunde skapa former förett effektivt samarbete mellan renägarna och genom olika statliga åtgärderfrämjade rationaliseringsslrävandena. Enav dessa åtgärder - vid sidan av statliga stödåtgärder på det ekonomiskaområdet - var omorganisationen av de tidigare lappbyarna till samebyar. Därigenomgjorde man del möjligl att samla renarna i slörre och mer ra- Prop.1975/76:107 36 Organisatoriskt blev samebyarna en typ av juridisk person och isina huvuddrag uppbyggd enligt de principer som gäller för ekonomiskaföreningar. 1971års reform haraklualiserat vissa förändringar på skatteområdet. Dessa harbehandlats i promemorian (Ds Fi 1975:5) Beskattning av rennäringen, m. m. 1sammanhanget bör tas upp vissa nu gällande bestämmelser av huvudsakligentaxeringsteknisk art och som är utformade direkt med tanke på förhållandenainom rennäringen. Reglernaför beskattning av rennäringen har principiellt sett inte skilt sigfrån de beskattningsregler som gäller i allmänhet. Den renskötande befolkningeni har uppskattats till drygt 2 500 personer. Renskötselområdet äruppdelat på 49 samebyar. Härjämte kan påpekas att rennäringen erbjuder vissaproblem som är typiska för denna verksamhet och som knappast återfinns i andranäringsgrenar. Dessa omständigheter kan emellertid inle anföras som skäl för enskattemässig särbehandling. Principerna för beskattningen bör således varadesamma för rennäringen som förändra näringsgrenar även i fortsättningen.Endast på detta sätt kan man nämligen åstadkomma likformighet och rättvisa vidbeskattningen. En utgångspunkt bör således vara alt man i princip bör försökaundvika särskilda beskattningsregler för rennäringen och i stället inrikta sigpå alt skapa ändamålsenliga lösningar inom del befintliga regelsystemet. Denrättsliga uppbyggnaden av rennäringens lokala organisalion har inte någon direkimotsvarighet inom andra näringsgrenar. Det kan vara på sin plats atl här nämnanågra ord om de särdrag som har betydelse från skallesynpunkt. Detkanske mest påfallande särdraget inom rennäringen är den form av ekonomisksamverkan som sker inom samebyns ram. Samebyns verksamhet har rättsligt settanknutits till de principer som lagen om ekonomiska föreningar bygger på. Ensameby är således en juridisk person och kan som sådan förvärva rättigheter ochikläda sig skyldigheter. Byn har till ändamål att för sina medlemmars - deenskilda renägarnas - gemensamma bästa ombesörja renskötseln inom bynsbetesområde. Detta sker genom att byn sköter medlemmarnas renar samt planerar,bygger och underhåller de för renskötseln nödvändiga gemensamma anläggningarna.Byns ekonomiska verksamhet är begränsad till vad som direkt har samband medrenskötseln. Kostnaderna fördelas mellan medlemmarna efter reninnehavel. stadgar skall ange grunderna för hur föreningen äger förfoga överuppkommen vinst och hur det skall förfaras med tillgångarna i samband medföreningens upplösning. För samebyarna saknas motsvarighet lill dessa regler. 1samband med rennäringslagens (1971:437) tillkomst uttalades (prop. 1975:51 s.173) att en samebys inkomster och utgifter i princip skall utjämnas för varjeår och attdet därför inte uppkommer någon utdelningsbar vinst. Det uttaladesvidare att man inte heller bör räkna med att en sameby upplöses - i varje fall inlepå det sätt som kan ske Prop.1975/76:107 37 meden förening eller ett bolag. Även om en samebys verksamhet i huvudsak skulleupphöra till följd av alt medlemmarna slutar bedriva renskötsel bör nämligenbyn finnas kvar för all göra del möjligl för andra rensköt-selberälligade altdriva rennäring inom byns betesområde, eventuellt efter sammanslagning medannan sameby. Andra betydelsefulla särdrag i förhållande till de ekonomiskaföreningarna är alt del för samebyarnas del saknas regler om insatskapital, attmedlemmarna har personlig ansvarighet för samebyns förpliktelser och altrennäringslagen saknar bestämmelser om obligatorisk fondbildning. Bestämmelsernai rennäringslagen gör det naturiigt atl jämföra samebyarna med de ekonomiskaföreningarna. Detta utesluter inte all jämförelser med vissa andraassociationsformer kan vara av intresse. Vad jag närmast tänker på ärhandelsbolag och vissa samfälligheter men också de s. k. sambruksföreningarnainom jordbruket. Samtliga dessa associationsformer tjänar syflel atl fördelägarnas/medlemmarnas gemensamma räkning ombesörja viss ekonomisk verksamhet. Närdet gäller ulformningen av beskattningsreglerna är det självklart all man börta de associalionsrällsliga reglerna som ulgångspunkl. Man bör å andra sidan inleöverdriva kravet på överensslämmelse mellan den associalionsrällsliga och den skatteräUsligaregleringen. Praktiska synpunkler - t. ex. på frågan huruvidaassociationsformen skall utgöra särskilt skattesubjekt eller inle - måste fåöverväga. Även om handelsbolaget, som är juridisk person, men som i likhet medsamebyn utmärks av personligt ansvar för bolagsmännen och avsaknad av bolagskapilal,skattemässigt inle betraktas som särskilt subjekt är del dock lämpligl all låtasamebyn vara särskilt skattesubjekt. Den närmare innebörden av detta ståndpunklslagandeskall jag redovisa närmare i avsnitt 5.3. 5.2.1Övergång UU bokföringsmässig redovisning m. m. Enliglgällande regler är inkomst av renskötsel atl hänföra lill inkomstslagetrörelse. Inkomsten skall således egentligen beskattas enligt bokföringsmässigagrunder. Detta innebär atl taxeringen skall ske med beaktande av in- ochutgående lager av varor - däri inbegripet bl. a. djur liksom av in- ochutgående fordringar och skulder. 1 verkligheten torde emellertid sedan längeinkomst av renskötsel ha beräknats enligl den s. k. kontantprincipen. En avanledningarna lill all man i praktiken har godtagit kontantprincipen vidberäkningen av renskölselinkomst torde vara alt taxeringen sällan sker pågrundval av självdeklaration och med utnyttjande av bestämmelserna om undanlagfrån deklarationsskyldigheten i 22;? Ensituation liknande den som föreligger i fråga om rennäringen har förelegatockså i andra slag av rörelse. Frågan behandlades av statsmakterna Prop.1975/76:107 38 år1973 (prop. 1973:119, SkU 1973:31, rskr 1973:191, SFS 1973:322, 323). Därvidbeslutades, i syfte atl mildra skattekonsekvenserna vid en övergång från dittillstillämpad praxis, att utgående värden på lager, fordringar och skulder vidövergång skulle få tas upp lill reducerade belopp . Genomett tillägg lill punkt I anvisningarna lill 41 ;:; KL har uttryckligen föreskrivitsatl som värde av ingående lager, fordringar och skulder skall upptas värdet avnärmast föregående beskattningsårs utgående lager, fordringar och skulder. Ominte nämnda övergångsregler hade införts, skulle det sammanlagda beloppet avutgående lager och fordringar minskal med beloppet för skulder på en gånglagils upp lill beskattning. Reglerna innebär nämligen att den sornvid föregående års taxering inle deklarerat utgående fordringar och lager,trots alt sådana tillgångar har funnits, inte heller kan få avdrag förmotsvarande ingående balansposter. Genoni övergångsreglerna får förövergångsåret värdena tas upp lill lägst en tredjedel av annars tillåtna värdeoch för nästa beskattningsår till lägst två tredjedelar saml till fulla värdenvid utgången av andra året efler övergångsåret. En förutsättning för alt dessaregler skall få tillämpas är att del sammanlagda beloppet av utgående lager ochfordringar med avdrag för utgående skulder uppgår till minst 6 000 kr.Bestämmelserna liilämpas med början i princip fr. o. m. 1promemorian framhålls att de nu redovisade övergångsreglerna givelvis skalltillämpas för sådana renägare som fr.o. taxering blir beskattade enliglbokföringsmässiga grunder. Dessuiom föreslås atl liknande regler skall kunnatillämpas, även om övergång skett senare än fr. o. m. taxering.Förslaget har inte föranlett några erinringar från remissinstansernas sida. Jagdelar den i proniemorian framförda uppfattningen att renägarna bör beredassamma möjligheter som andra rörelseidkare atl mildra verkningarna av enövergång till bokföringsmässig redovisning. Det kan visserligen göras gällande atlrenägarna på samma sätt som alla andra rörelseidkare haft möjligheter attutnyttja övergångsregler och att det därför saknas anledning all justi deras fall skjuta ytterligare på tidpunkten för övergången. Den i vissaavseenden oklara skattesituation som har uppstått efter rennäringslagensikraftträdande har medfört att kontantprincipen kommit att tillämpas i storutsträckning även efter införandet av regler om övergång lill bokföringsmässigredovisning. Som jag har framhållit lorde delta förhållande ha sambandmed den begränsade skyldigheten för samer atl avge självdeklaration. I de falltaxering har skett utan tillgång till deklaration på grund av attdeklarationsskyldighet inte har förelegat, kan man uppenbarligen inte tala omatt inkomstberäkningen skett efter bokföringsmässiga grunder - även om detmöjligen fingeras att in- och utgående balansposter är oförändrade. Enligt minmening kan det under dessa förhållanden inle rimligen krävas atl renägarna borttillämpa övergångsregler. Prop.1975/76:107 39 Jagbiträder därför förslagel att renägare, som ännu inte har övergått till bokföringsmässigredovisning, genom särskilda övergångsregler bör få möjlighet alt i praktiken -på samma sätt som gäller för andra rörelseidkare - fördela skatteeffekternaunder en period omfattande flera beskattningsår. Med hänsyn tillinkomstförhållandena och kapitalstrukturen inom rennäringen föreslår jag altskatteeffekterna skall kunna fördelas . - Övergången tillbokföringsmässig redovisning bör anpassas lill ikraftlrädandebestämmelserna förde föreslagna ändringarna i taxeringslagen. Övergången bör således i principske senast vid taxering. Vidremissbehandlingen har föreslagits att renägare vid övergången till bokföringsmässigredovisning skall få rätt att åsatta ingångsvärden på stamdjur. Därvid har manbl.a. hänvisat till att det ligger nära till hands att jämföra djurhållningeninom rennäringen med vad som gäller inom jordbruket. Reglernaom ingångsvärden för djur vid övergång lill bokföringsmässig redovisning inomjordbruket har samband med att kostnaden för nyuppsättning av stamdjur vidtaxering enligl konlanimeloden enligt praxis inle har ansetts avdragsgill.Genom rätten till ingångsvärde för stamdjur har man sökt kompenserajordbrukaren för atl han inle har fått avdrag för ny-uppsällningskosinaden,trots alt han efter övergången till bokföringsmässig redovisning blir beskattadför intäkt vid försäljning även av stamdjur. Förrennäringen är förhållandena annorlunda. Inkomsi av renskötsel beskattas sominkomst av rörelse. Vid inkomstberäkningen skall således de regler som gällerför delta inkomstslag tillämpas. 1 rörelsebeskatiningen finns det inte någonmotsvarighet till den nämnda skattemässiga behandlingen av stamdjur i kontantmässigtredovisat jordbruk. Rörelseidkare har följaktligen inte heller medgivits rätt tillingångsvärden i samband med övergång till bokföringsmässig redovisning. Enrenägare har således enligt rörelsereglerna rätl alt fullt ut få avdrag försina kostnader för inköp av renar till renskötselrörelsen. I praktiken har detofta förekommit alt renägare har taxerats ulan tillgång till självdeklarationeller särskild uppgift enligt 32 S TL. 1 den mån andra uppgifter om kontantainkomster m. m. inie har stått till förfogande i dessa fall, har taxeringarnafått ske schablonmässigt. Bruttointäkterna har enligt skattechefernasanvisningar kunnat beräknas som produkten av det antal renar som har sålts lillslakt och medelslaktvärdet per ren. De allmänna driftskostnaderna kan vidareenligt samma anvisningar uppskattas med ledning av vissa procentangivelser iförhållande till de beräknade neitointäkterna. Syftet med de.ssa anvisningarfrån skattecheferna har uppenbariigen varit atl ge taxeringsmyndigheternavägledning för uppskattning av renägarens kontanta inkomsi av rensköiselrörelsen.Inkomstberäkningen kan således även i dessa fall sägas ha skett enligt kontantmetodenpå samma sätt som har praktiserats för åtskilliga andra former avrörelse. De avdrag som har medgivils för allmänna driftskostnader och somenligt vissa an- Prop.1975/76:107 40 visningarhar kunnai uppskattas så högt som lill 50 "n av bruttointäkterna har uppenbariigenvaril avsedda all läcka samtliga omkostnader i rörelsen och således ävenkostnader för djurinköp. Med hänsyn lill det nu anförda finns del enligl minmening inte skäl alt införa regler om ingångsvärden för stamdjur i rensköiselrörelse. KLinnehåller inle någon specialregel för värdering av djur i rensköiselrörelse.1 allmänhet har värderingsfrågorna saknat aktualitet, efiersom inkomsten ipraktiken inle synes ha beräknats enligl bokföringsmässiga grunder och såledesulan hänsyn lill in- och utgående varulager. Lagerav djur på jordbruksfastighet får inle las upp lill lägre belopp än av devärden som fastställer för olika slag av djur i skildaåldersgrupper på grundval av genomsnittspriserna på dessa djurslag under enperiod av tolv månadernärmast föreden beskattningsåret. Enliglpromemorian föreligger det inle skäl alt inom rennäringen arbeta med skildaregler för skattemässig värdering av stamdjur och omsättnings-djur. Vidaresaknas enligl promemorian skäl alt för rennäringen ha generösare regler än vadsom gäller för värdering av djur inom jordbruket.