prop · FZ0319 · 1975-12-31 00:00:00 — I någon utsträckning och särskilt beträffande småförelag tordeemellertid de påtalade riskerna finnas även med fackliga organisationer som förvärvare.En företagare med likviditetssvårigheter kan sålunda, kanske i samråd med sinaarbetstagare, komma att utöva påtryckningar pä arbetstagarnas fackligaorganisation för att förmå denna alt tillfälligt mfria och övertalönefordringar. Det torde inte vara lämpligt att utsätta de lokala fackliga organisationernaför dessa kompUkalioner, Det är inte heller nödvändigt med den nu diskuterade,generella formen för utvidgning av garantin för att tillmötesgå önskemålet attfordringar på mätningsarvode och facklig medlemsavgift skall omfattas av denna.Önskemålet kan i stället tillgodoses genom ett uttryckligt omnämnande ilagtexten att förvärven avsett mätningsarvode och facklig medlemsavgift, Ipromemorian föreslås att elt tUlägg i överensstämmelse härmed tas upp i 11 § LGL. 1promemorian berörs vidare problem som ibland uppkommer beträffande ersättningför uppsägningstid i faltigkonkurs. Svårigheterna hänger enligt promemoriansamman med att den gode mannen som utses i dessa konkurser inle har befogenhetalt säga upp anställningsa-vtalet. Detta kan leda till att avtalet inte bliruppsagt vilket i sin tur medför att arbetstagarens fordringar på grund avarbete som utförts efter konkursbeslulel inte omfattas av garantin. Reglernaför behandUng av småkon-kurser håller emeUertid på alt ändras med utgångspunktfrån konkurslagskommitléns förslag att förvaltare skall förordnas även ikonkurser som handläggs i förenklad ordning. I avvaktan härpå torde det enUgt promemorianinte vara erforderligt alt söka åstadkomma någon provisorisk lösning. Iövrigt redovisas i förevarande avsnitt av promemorian några till-lämpningsproblemi fråga om bl. a. förläggning av arbetstagares semester, avräkningsreglerna,skatteavdrag och kontrolluppgifter till ledning för taxering. När det gäller semeslerfråganföresläs endasi en översyn av vissa formulär. Beträffande avräkningsreglernadiskuteras allmänt frågan om en omprövning av dessa regler. I promemorian intasden ståndpunkten atl det nuvarande sambandet mellan avräkningsreglerna för lö- 1975/76:19 31 negarantin,vilka utgår från 11 § FRL och 13 § LAS, bör bibehållas och att ansträngningarnai stället bör inriktas på att få en enkel och smidig tillämpning av reglerna. De skatterättsliga tUlämpningsproblemenrör frågan om skatteavdrag för arbetstagare som har debiterats preUminär B-skatt,frågan om skatteavdrag när arbetslagarens fordringar överstiger maximibeloppetför garantin och avser såväl poster på vilka skatteavdrag skall göras som andraposter samt slutligen frågan om vem som skall lämna kontrolluppgift vidfattigkonkurs när lönegaranlimedel har betalats ut av länsstyrelse. I de bådaförstnämnda frågorna föreslås i promemorian inga åtgärder. Frågan omskatteavdrag för arbetstagare med B-skatt väntas nämligen bli behandlad i ettstörre sammanhang med utgångspunkt från ett avlämnat utredningsförslag.Den andra frågan har redan uppmärksammals av RSV, bl. a. med anledning av attfrågan har aktualiserats i ett mål om införsel, som har avgjorts avhögsta domstolen. I fråga om skyldigheten att lämna kontrolluppgift föreslås enändring i 18 § LGK varigenom denna skyldighet överförs från arbetsgivaren tUllänsstyrelsen. 3.5Utvidgning av garantin till nya personkategorier Ipromemorian framhålls inledningsvis alt entreprenörer, vare sig de är allbetrakta som huvud- eller underentreprenörer, automatiskt är uteslutna frånrätt tUl betalning enligt lönegarantin, eftersom LGL knyter an till arbetstagarbegreppeti FRL. Det erinras om alt redan i samband med LGL:s tillkomst uttaladesönskemål om utvidgning till vissa underenlreprenörsfordringar, men attönskemålen avvisades med hänsyn lill att en utvidgning var rättsteknisktbesvärlig och att frågan om den var motiverad inte kunde besvaras utan närmareutredning (prop. 1970: 201 s. 27 och 63). Önskemålet om en utvidgning av garanflntill underen-treprenörsfordrmgar har därefter framförts i motioner i riksdagen.Åren 1970 och 1971 avslogs motionsyrkandena med hänvisning bl. a. till alt enutvidgning medförde ökade kostnader och att anknytningen till bestämmelsema omlönefordringars förmånsrätt ställde hinder i vägen för en utvidgning. Tillräckligtunderlag atl begära en närmare utredning i frågan ansågs inte föreligga. År1974 anförde lagutskottet i sill av godkända utlåtande (LU 1974: 21)atl, sedan LGL varit i kraft under , det fanns anledning undersökaom det var påkallat med etl särskilt skydd för den del av underentreprenörensfordringar som avsåg anställdas och egen arbetsinsats. Utskottet förutsatte alten utvidgning skulle komma alt övervägas under det arbete med en allmän översynav lönegarantUagstiftningen som då redan igångsatts inom arbetsmarknadsdepartementet.Ifrågavarande motion föranledde därför inte någon åtgärd. Det erinras i promemorian vidare om atl även i har väckts mediemsförslag (A 394/j) om tryggande av underentreprenörsfordringar vid huvudentreprenörs konkurs. Förslaget avvisades av rådet ifebruari 1974. Som motivering anfördes alt hänsynen tiU andra fordringsägareän underentreprenörer talade mot förslaget. Vidare ansågs begreppetunderentreprenör inte kutma definieras entydigt, varken i förhållande flllunderleverantörer eller till andra former av verksamhet. Dessutom hade denordiska länderna sinsemellan olika synsätt på de problem som förslagetinnehöll. Ipromemorian framhålls alt entreprenörerna är självständiga företagare.Innebörden av detta begrepp är dock oklar. Detta beror på att gränsen mellanarbetstagare och självständiga företagare är diffus. Det i sin tur sammanhängermed att gränsdragningsfrågan är aktueU i vitt skilda författningar och atthärigenom olika domstolar och myndigheter svarar för tillämpningen. Ilitteraturen skiljs ofta arbetstagare från självständig företagare enligtsådana moment som är angivna i följande schema: Han har atl personligen utföra Han har faktiskt helt eller så gott som helt själv utförtarbetet Hans åtagande innefattar, att han ställer sin arbetskraft tUlförfogande lill efter hand uppkommande arbetsuppgifter Förhållandet mellan kontrahenterna är av mera varaktigkaraktär Han är förhindrad att utföra liknande arbete avnågon betydenhet åt annan vare sig detta grundar sig på direkt förbud eUer bottnari arbetsförhållandena Han är underkastad bestämda direktiv eller närmarekontroll vare sig detta gäller sättet för arbetets utförande, arbetstideneller arbetsplatsen Maskiner, redskap eller råvaror tillhandahålls honom av medkon-trahenten Han får ersättning för sina di rekta ufläsg såsom förresor Han är ej skyldig alt personligen ulföra arbetet utan kanpå eget ansvar överlåta arbetet helt eller delvis åt annan Han låter faktiskt på sitt ansvar annan helt eller delvisulföra arbetet Arbetsätagandet är begränsat till viss eUer möjligen vissabestämda uppgifter Förhållandet mellan kontrahenterna är av flllfällig natur Varken avtalet eller arbetsförhållandena hindrar honomfrån att utföra liknande arbete åt annan Han besiämmer själv sättet för arbetets utförande samtarbetstid och arbetsplats frånsett hi-skränkningar som påkallas av arbetetsnatur Han har att i arbetet använda egna maskiner, redskap ellerråvaror, åtminstone där dessas värde är mera betydande Han har att själv stå för utgifterna vid arbetetsutförande 1975/76:19 33 Ersättnuig för arbelsprestatio- Vederlaget för arbetsprestatio- nenutgår åtminstone delvis i form nen är helt beroende av verksam- av garanterad lön hetens ekonomiska resultat Hanär i ekonomiskt och socialt Han är i ekonomiskt och socialt hänseendejämställd med en ar- hänseende jämställd med en före- betstagare tagare inom verksamhetsgrenen Hanhar för verksamheten fått personligt tUlstånd eller auktorisation av myndighet(exempelvis tillstånd till yrkesmässig trafik) eller fått egen firmaregistrerad Närdel gäUer alt i ett konkret fall bestämma om en person är alt betrakta somarbetstagare eller självständig företagare har man enligt pro memorian att tahänsyn till alla i samband med avtalet och anställningen förekommandeomständigheter och göra en helhetsbedömning av de olika faktorerna i faUet. I prakflkenkan det därvid vara svårt alt avgöra om en person hör flU den ena eUer andrakategorin. Vissa moment i förestående schema kan peka i ena riktningen, andramoment i den andra. Hardet väl fastställts att viss person som enligt entreprenadavtal utför arbeteåt annan är att betrakta som självständig företagare, kan han vara antingenhuvudentreprenör eller underentreprenör. Huvudentreprenör är han när hanslutit avtal direkt med uppdragsgivaren. Underentreprenör åter är en somslutit avtal med huvudentreprenör. Detär enligl promemorian svårt att åstadkomma en fullständig redovisning översamtliga de branscher inom vUka systemet med underentreprenörer förekommer.Sedan gammalt har det emeUerfld ansetts att underentreprenörer är särskiltvanliga inom byggnadsbranschen men de torde förekomma även inom andra branscher t. ex. inom metaU- och serviceområdet om än i mindre omfattning. Avde inom byggnadsbranschen verksamma företagare, som arbetar somunderentreprenörer, kan uppmärksamheten riktas mot bl. a, elinstallatörer,rörfirmor och målare. Omfattningen av personer och företag inom dessayrkesområden som ekonomiskt drabbas av huvudentreprenörs (byggmästares)konkurs är enligt promemorian utomordentligt svår att bestämma. Förfrågningarsom under utredningsarbetet gjorts hos branschorganisationer, bokförings- ochrevisionsbyråer har inte gett underlag för en bedömning. Utmärkandeför underentreprenörernas fordringar är enligt promemorian att de avser såvällöner som tUlhandahållet material. I den del fordringen avser lön kan den gällasåväl egen arbetsinsats som arbete utfört av anställda. angivnaförhållanden flllsammans med den omständigheten att antalet underentreprenöreroch deras anställda svårligen kan beräknas gör det svårl alt bestämma storlekenpä de lönefordringar 3 1975/76.1 saml. 1975/76:19 34 somhär är aklueUa, Än svårare är del givetvis att ange hur mycket av lönefordringarsom aldrig blir infriat på grund av huvudentreprenörers obestånd. Det kanframhållas att inga föreningar eller organisationer velat tiUhandahällauppgifter som kan ligga tiU grund för en uppskattning av storleken päunderentreprenörernas fordringar eller förluster. har enligt promemorian gett vid handen att löneandelen iunderentreprenöremas utestående fordringar varierar mellan de olikayrkesområdena. Löneandelen har uppskattals flll för elektriskainstallationer, något mindre för rörarbeten, för måleriarbeten ochomkring för byggnadsarbeten. Ipromemorian nämns att statens industriverk har fåtl i uppdrag avchefen för industridepartementet att utreda vissa frägor rörande etableringaroch nedläggningar av företag inom byggnadsbranschen. a. skall konkursutveckUngenunder karfläggas och även underentreprenörerna skall uppmärksammas. Denundersökning som har gjorts utmynnar i promemorian i följandeställningstagande. Det finns vissa underentreprenörer vars arbetsvillkor ståranställningsförhållandet nära. Sociala skäl kan visserUgen åberopas för att flllskapaett särskilt skydd för den kategorin. Detta gäUer när underentreprenören ärfysisk person. Särskilt inom byggnadsbranschen torde det emellertid varavanligt alt underentreprenörens verksamhet drivs i aktiebolagets form. Detskulle dock strida mot lönegarantins idé att låta garantin omfatta ävenjuridiska personers fordringar. En underentreprenör som valt atl driva sin.rörelse i akflebolagsform har därmed övervältrat riskerna för kundernasinsolvens frän sig själv till sitt bolag, I och med delta har han försall sig iden positionen att han knappast bör kunna göra anspråk pä del sociala stöd som garanflnutgör, bolag som flllhandahåller tjänster bör inte komma i ett bättre lägeän ett bolag som tUlhandahåller varor. Vidare framstår behovet avlönegarantiskydd mindre starkt ju större' underentreprenörens verksamhet är.Del kan därför möta avsevärda svårigheter att bestämma var gränsen skall drasför garantiskyddel. Även andra gränsdragningsproblem uppstår. Sålunda finnssvårigheter att avgränsa underentreprenören i vissa fall från arbetstagaren ochi andra fall från underleverantören. Fall kan t. o. m. tänkas förekomma där enoch samma person är att betrakta som både underentreprenör och underleverantör.Om en underentreprenör anlitats av flera huvudentreprenörer kan det vidare varasvårl att avgöra vilken eller vilka av olika poster som är hänförliga tiU justden konkurssatte huvudentreprenören. Enutvidgning av lönegarantin skulle enUgt promemorian säkerligen medföra svårautredningstekniska problem, särskilt om utvidgningen avgränsas till enbartfordringar för underentreprenörens egen och hans an- 1975/76:19 35 Ett annat problem har samband med att många underentreprenörerär bokföringsskyldiga. Är bokföringen inte i ordning lorde underentreprenörenböra bli utan betalning enligt garantin hur väl befogat hans anspråk än är. Enutvidgning av lönegarantiskyddet till underentreprenörer kan enligtpromemorian få vissa inte önskvärda konsekvenser. Från några håU, bl. a.Svenska byggnadsarbetareförbundet och , har hävdats attantalet småföretagare ökat kraftigt och att det bland dem finnsmänga som valt att arbeta som egna företagare endast för alt undandra sig beskattningoch andra förpliktelser och åtaganden mot samhället och de anställda. Dessa småföretagarekan befaras öka tiU antalet om man tillför dem det skydd som lönegarantininnebär, I stället bör möjligheten för icke seriösa personer att etablera sigsom egna företagare begränsas, I promemorian avvisas således på de anfördaskälen tanken på en utvidgning av garantin till underentreprenörsfordringar, I promemorian tas ocksåupp frågan om en utvidgning av lönegarantin till underhäUsberältigads fordranpå underhälls bidrag hos en arbetstagare. Det framhålls att enligt 24 § InfL,gäller att, om medel tUl betalning av s. k. kommunala bidragsfordringar,skatter eUer böter innehåUils genom införsel i lön, gäldenären inle vidare ärbetalningsskyldig för den del av fordringen som motsvaras av innehåUel belopp,även om det inte kan tas ut hos arbetsgivaren. Är fräga om införsel för familjerätlsligtunderhållsbidrag står däremot gäldenären, dvs. den underhållsskyldige, riskenalt innehåUet men ej redovisat införselbelopp inte kan tas ul hos arbetsgivaren.Denna risk har enligt promemorian i stort sett ansetts föreligga endast när detvarit fråga om faltigkonkurs. Om konkursen varit ordinär har nämligen den underhäUsberätligadehafl goda möjligbeter att få utdelning för underhållsfordringen i konkursen.Den un-derhäUsberältigade har nämhgen ägt åberopa den förmånsrätt som tUlkommerlönefordran. Om löneprivilegiet nedklassas kommer den under-hållsberätligadesmöjligheter att få utdelning att bli mindre som riskerna förarbetstagaren att få betala två gånger ökar. Det påtalade problemet utgörenligt promemorian onekhgen en skönhetsfläck i införsdlagstiftningen. Med hjälpav lönegarantin bör den emellertid kunna utplånas. Den underhållsberättigadebör sålunda berättigas alt få betalt enligt garantin för det innehållna meninte utgivna underhållsbidraget. Staten bör på vanligt, sätt efterutbetalningen överta fordringen hos konkursgäldenären. Härigenom kanarbetstagaren befrias från sin betalningsskyldighet för beloppet. Det börpåpekas att kommun som har utgivit bidragsförskott för underhållsbidrag inlebör omfattas av förslaget. Kommun bör utan vidare kunna stå den mycketbegränsade ekonomiska risk om vilken här är fråga. Betalningsansvaret förbidragsförskott skall f, ö, övergå på staten. Bestämmelser ienlighet med det nu anförda föreslås i promemorian tas upp i 11 § andra stycketLGL och 24 § InfL. Prop.1975/76:19 36 4 Remissyttrandena 4.1 Allmänt Förslageni departementspromemorian har fåtl elt välvUligt mottagande avremissinstanserna. Behovet av att utbetalningarna tiU arbetstagarna avlönegarantimedel sker snabbare än f, n, betonas kraftigt. Flertaletremissinstanser tillstyrker med denna utgångspunkt i princip förslagen ihithörande delar. De invändningar, påpekanden och tillägg som görs avser endastett mindre antal punkter och berör mera de praktiska frägor som regleras ilönegarantikungörelsen och tillämpningsföreskrifterna änlagstiftningsfrågorna. LO konstaterar i sittyttrande med liUfredsställelse att förslagen i promemorian står i godöverensstämmelse med LO:s uppfattningar. Enligt LO:s mening bör ändringarna ilagstiftningen, om de genomförs, kunna leda fUl en snabbare och effektivarehandläggning av lönegarantiärendena. Enallmänt skeptisk inställning till möjligheterna alt få en snabbare handläggnmgav lönegaranliärendena genom de föreslagna åtgärderna redovisas av Sveahovrätt, och i samt enkronofogdemyndighet. Sveahovrätt tar också upp frågan om lämpligheten av alt genomföra förslagen ipromemorian . Hovrätten påpekar att förslagen har ett nära samband med deändringar i KL som har föreslagits i konkurslagskommitléns betänkande (SOU1974: 6) Förenklad konkurs. Enligt hovrätten kan det därför finnas anledningatt avvakta kommande ändringar i KL och därefter anpassa regelsystemet förlönegarantin tUl det nya förfarandet. Närdet gäller förslagen till utvidgningar av lönegarantin framförs visserligen endel invändningar, främst från arbetsgivarhåll, men förslagen tillstyrks eUerlämnas utan ermran av flertalet remissinstanser. Några remissinstanserföreslår ytterligare utvidgningar av garantin. Även tUlämpnings- ochtolkningsfrågor av principiell art tas upp i några remissyttranden. 4.2Tiden för utbetalning av lönegarantimedel Uppgifternai promemorian om handläggningstiderna och orsakerna till dröjsmålen med utbetalningarnaav lönegarantimedel föranleder i allmänhet inte några uttalanden iremissyttrandena. Föreningen , SAF och några kronofogdar poängterar dock att inte sällanofullständiga uppgifter från arbetstagama fördröjer handläggningen avlönegarantiärenden, LO anser att om uppgifter för lönegarantin har lämnats avannan, exempelvis arbetsgivaren, bör kronofogdemyndighet resp.konkursförvaltare ha skyldighet att sända kopia av under- Prop.1975/76:19 37 rättelsentUl lill arbetstagaren. Vid tveksamhet om hur beräkningen skallske av ackordslön och uppsägningslön bör kronofogdemyndigheten resp. konkursförvaltarenvara skyldig att kontakta vederbörande arbetstagares fackliga organisation,TCO anför liknande synpunkter. anser att detkrävs intensifierat samarbete mellan ä ena sidan konkursförvaltare,kronofogdemyndigheter och länsstyrelser samt å andra sidan de fackligaorganisationerna. promemorian intagna ståndpunkten alt det nuvarande principiella förbudet motöverlåtelse av rätt till garanti m e d e 1 borde bibehållas föranleder i allmänhetinga uttalanden i remissyttrandena. Några remissinstanser föreslår dock ökademöjligheter till förskott av garantimedel. anför att om deföreslagna åtgärderna i promemorian inte får den effekt som väntas kvarstårproblemet för arbetslagaren alt snabbt få kontanter i avvaktan på garantimedlen.För atl arbetstagaren inte skall tvingas låna pengar på oförmånliga villkor kandet enligt hovrättens mening finnäs skäl att tillåta honom att, efterkonkursbeslutet, överlåta rätten till garantimedel tUl, i allt fall, kreditinstitut. advokatsamfundmenar att möjligheterna att säkerställa rättidig betalning av de anställdaslöner och därigenom fortsatt drift av rörelsen skulle ylterligareförbättras om konkursboet medgavs rätt att inträda i överlåtarens rätt tillgarantibelopp i den mån konkursboet förskotteral utbetalning av lönebelopp somfaller under garantin. Även i sådana konkurser där kontanta medel finns kanmed nu gällande ordning konkursförvaltaren inte använda mer av dessa medel tillakuta löneutbetalningar än vad som med beaktande av i förmånsrättshänseendelikaberättigade fordringar kan beräknas bli fastställt i kommande förslag tUl slutuldelning.Om det av utredningen angående företagsinteckning framlagda förslaget om nedklassningav lönefordringar genomförs, mäste tillgängliga medel i första hand reserverasför innehavarna av företagsinteckningar, vilket skulle ytterligare minska möjligheternatill förskottsbetalning av lönefordringar. Införandet av rätt för konkursboetalt vid förskottsbetalning av lönefordran som faller under lönegarantin inträdai arbetstagarens rätt tiU garantunedel skulle emellertid möjliggöra sädanaförskottsbetalningar ulan risk för alt andra borgenärers intressen skulle trädasför nära. Den av samfundet sålunda ifrågasatta utvidgningen av 11 § LGL skulle inlekomma att motverka syftet med det principiella förbudet mot överlåtelse avrätt till garantimedel, vilket är att förhindra att arbetstagarna säljer sinalönefordringar tUl underpris. Samfundet hänvisar i detta sammanhang till sittyttrande över betänkandet (Ds Ju 1975: 4) Löneprivilegium och förmånsrätt för företagsinteckning.Liknande synpunkter anförs i skrivelsen frän advokaten . FöreningenSveriges kronofogdar anser det angeläget att fackför- Prop.1975/76:19 38 eningamanormalt utnyttjar möjligheten att förskottera lönegarantimedel lUl sinamedlemmar. Förslaget flll ändring i 8§ KL att gäldenärens egen konkursansökan bör innehålla uppgift om löne- ochpensionsskulder och förslaget om ändring i 13 § samma lag att föreläggande för gäldenäratt inkomma med förklaring över borgenärs ansökan skall innehålla anmaning attlämna uppgift om varje borgenär med förmånsrätt enligt 11 eller 12 § FRL, tiUstyrkseller lämnas utan erinran av så gott som alla remissinstanser.Kronofogdemyndigheten i vUl gä ännu längre och föreslår att då enskUdborgenär begär gäldenär i konkurs borgenären åläggs skyldighet alt ikonkursansökan ange om gäldenären är företagare samt namnen på delöneborgenärer som eventuellt är kända för borgenären. Detta bör tillämpassärskilt i de fall då borgenären är löneborgenär. anseratt man inte bör hysa för stora förhoppningar om att gäldenärens eventuella löne-och pensionsskulder blir klarlagda genom den föreslagna regleringen. En gäldenärsom söks i konkurs är ofta inte särskUt samarbetsvillig. Då likväl allamöjligheter all skaffa upplysningar bör tas till vara, har kommittén likvälinget att erinra mot den föreslagna bestämmelsen i 13 § KL. Liknande synpunkteranförs av , , och iMalmöhus län. Konkurslagskommiltén, RSV och kronofogdemyndigheten i Stockholmanser att det inte kan begäras att gäldenären skall kunna avgöra om löne- ochpensionsanspråk är förenade med förmånsrätt eller ej. Gäldenären bör därförendast åläggas att anmäla fordringar som avser lön eller pension. Kommittén anförvidare att i promemorian sägs att gäldenären vid inställelse inför rätten börtillfrågas om sina löne- och pensionsborgenärer. Det ifrågasätts om interätlens föreslagna roll vid gäldenärens inställelse bör regleras i författningoch inle enbart genom motivullalande. anser det tveksamtfrån principiell synpunkt om den föreslagna uppgiftsskyldighelen bör påläggas gäldenären,innan behovet är dokumenterat, dvs. gäldenären har försatts i konkurs. FöreningenSveriges kronofogdar påpekar att, eflersom det inte finns någon sanktion mot gäldenärenför underlätenhet att upprätta förteckning över sina löneborgenärer, finns detstor risk att regeln blir verkningslös. Föreningen och två kronofogdemyndigheterställer sig vidare tveksamma till den mångfald bestämmelser av uppsökandekaraktär som har föreslagits, eftersom dessa bestämmelser kan befaras blityngande för kronofogdemyndigheternas arbete. Förslageti promemorian om ändring i 185 § KL, innebärande skyldighet för gode mannen i fattigkonkursdels att anmäla löne- och pensionsskulder till kronofogdemyndigheten så snartde under arbetet med bouppteckningen kommer till hans kännedom, dels att i bouppteckningen alltid beröra frågan om lönefordringar 1975/76:19 39 oavsett förekomsten av sädana i konkursen, möter iallmänhet inte någon gensaga från remissinstanserna.