prop · FZ0377 · 1975-12-31 00:00:00 — En del remissinstanser har velal slopadenna spärr helt, andra har uttalat sig för en lägre gräns. För egen del anserjag en avgränsning med utgångspunkt i arbetad tid är den lämpligaste av demetoder som står till buds. innebär enligt min mening en rimligavvägning. Om ett lägre timantal väljs skulle taxeringsmyndigheterna tvingasatt pröva avdragsyrkanden rörande arbetsinsatser av ringa omfattning där enkontroll inte är praktiskt genomförbar. Reglerna om förvärvsavdrag ochskattereduktion lämnar för övrigt en kompensation där makes arbetsinsatser ärmåttliga. Såsom skatteutredningen har föreslagit får tidskravet anpassas medhänsyn till sjukdom m. m.. Likaså anser jag att de av utredningen föreslagnareglerna för tid före och efter äktenskapets ingående bör genomföras, Skatteulredningens förslag innebär vidare altarbete i hemmet normalt inte skall beaktas, Även denna begränsning motiveras avkravet att inte lämna utryinme för opåkallade skattelättnader. En delremissinstanser har velat gå längre och förordat att arbete i bostaden intealls skall beaktas. På andra håll har man ansett förslagen alltför snäva ochmenat atl arbetet som sådant bör vara avgörande och inte var det utförts. Även jag anser en begränsning i detla hänseendevara nödvändig. Om särskilda lokaler för verksamheten finns bör arbete ibostaden inte medräknas. I sådana fall lorde de arbetsuppgifter som utförs ihemmet normall ha mer indirekt betydelse för verksamheten, och skälen till attlåia dessa uppgifter grunda rätt till inkomstuppdelning är mindre starka. Genomkravet på att arbetet normall skall ha utförts utanför bostaden erhåller man eni viss mån objektiv och kontrollerbar begränsning till de fall där make varitfaktiskt verksam i rörelsen. Regeln beträffande arbete i bostaden bör dock intevara utan undanlag. Fall kan tänkas där det är motiverat alt beakta även arbeiesom har utförts i bostaden. En förutsättning bör då som har nämnts vara attsärskilda lokaler saknas för det arbete som medhjälpande make har utfört. Enannan förutsälining bör vara alt arbetsuppgifterna inte får innehålla inslag avprivat natur. Hit hör framför allt telefonpassning, representation, körning avprivatbil och andra mer allmänna göromål, I jordbruk bör arbete i bostadendelvis kunna beaktas. Om exempelvis en lantbrukarmaka har utfört ca 500 limmarsarbete inom det egentliga jordbruket så bör tidskravet ansesuppfyllt om hon dessutom har utfört ca 100 timmars kontors- ochbokföringsarbete i bostaden. Även i fråga om rörelse kan medhjälpande makesarbete vara föriagt till hemmet. Som exempel vill jag nämna åkerirörelse, därmake tar upp beställningar, eller verksamhet i större omfattning där biträdelämnas genom ordermottagning eller skötsel av bokföring och räkenskaper. Avbetydelse kan härvid vara i vad mån del av bostaden har ställts i ordning förarbetsuppgifterna, Somjag tidigare nämnt skall dock arbeie i bostaden bedömassynnerligen restriktivt. Ommedhjälpande make har utfört arbete på del sätt jag här har angett Prop.1975/76:77 67 skallviss inkomsluppdelning få ske. Härvidlag får dock medhjälpande make intetillgodoräknas större ersättning .som kan sägas motsvara marknadsmässigtvederlag och inte heller mer än 1/3 av neiiointäkien av verksamheten. Medmarknadsmässigt vederiag förstås närmast avtalsenlig lön för arbetet. Givelviskan det i det enskilda fallet vara svårt att bestämma skäligt vederiag. 1 dennadel kan taxeringsnämndernas arbete underiättas genom att RSV utgerförteckningar över vad som kan sägas vara rimlig ersättning för olikaarbetsuppgifter. Sådana allmänt vägledande föreskrifter kan verket utfärda ulanatt särskilda lagbestämmelser behöver införas. har föreslagit atlinkomstuppdelningen sker på så sätt att medhjälpande make beskattas enligt elts, k. delägaralternativ, något som genomgående har godtagits avremissinstanserna. Detta innebär att medhjälpande make själv får svara försociala avgifter m. in. Förslaget innebär däremot inte alt sådan make heltlikställs med delägare. Utredningen har föreslagit vissa särregler i bl, a,skogskontolagen (1954:142), Vidare skall makarna ha en viss ömsesidiguppgiftsplikt och regler härom avses bli intagna i taxeringslagen (1956:623).Skatteutredningens förslag i dessa delar har i allmänhet inte föranletterinringar under remissbehandlingen och jag föreslår att de genomförs. Med anledning av ett påpekande underremissbehandlingen om skattetillägg vill jag nämna att makarna ansvarar varoch en för riktigheten av sin egen deklaration. Om t. ex. den huvudsakligtverksamme maken nedbringar inkomsten i förvärvskällan på oriktigt sätt kan ävenden medhjälpande makens deklarerade inkomsl bli för låg. Om då sistnämnde makehar saknat insyn i verksamheten kan felaktigheten för denne makes vidkommandeemellertid vara ursäktlig och befrielse bör då kunna medges från skattetillägg.Några särskilda bestämmelser härom utöver de som finns behövs inte enligtmin mening, 6.4Gemensam verksamhet m. m. Reglerna för medhjälparfall bör, som jag tidigarehar nämnt, inte komma till användning när makarna tillsammans driver enverksamhet. Några remissinstanser har ansett atl det kan bli svårt att ipraktiken närmare dra gränsen mellan medhjälparfall och gemensam verksamhet.Begränsningsreglerna i fråga om avdragsrätten avses alltså inte tillämpas idet sistnämnda fallet. Myndigheterna föreslås dock få rätt att prövaskäligheten av den inkomstfördelning som makarna kommer överens oin vidgemensam verksamhet. Enligt min mening är regler av det slag som skatteutredningenhar föreslagit påkallade av rättviseskäl. I vissa fall kan det givetvis varasvårt att avgöra om gemensam verksamhet eller medhjälparfall föreligger. Svårigheternabör dock inte överdrivas, 1 betänkandet har vissa omständigheter angetts som börvara vägledande vid bedömningen. 1975/76:77 68 somfordrar särskild utbildning eller kompetens bör normalt inte bereda störresvårigheter. Har makarna i stort sett samma utbildning och deltar de i arbeteti lika mån finns det anledning atl tillämpa reglerna för gemensam verksamhet.Är det däremot fråga om en verksamhet där krav på utbildning eller särskildkompetens inte direkt kan uppställas får ytterligare faktorer vägas in. Om tvåmakar tillsammans driver ett jordbruk och är lika verksamma bör detta kunnabedömas som gemensam verksamhet, i synnerhet om de äger lika stor del avjordbruket och även har samma ekonomiska ansvar. Det nu sagda gäller ävenåtskilliga verksamheter i rörelseform där själva verksamheten som sådan utövasav båda makarna och samma förhållanden i övrigt föreligger som i det nyssnämnda exemplet. Däremot bör gemensam verksamhet i denna bemärkelse inte ansesföreligga i alla de fall där en av makarna svarar för själva rörelseverksamheiensom sådan (taxirörelse, byggnadsverksamhet, konsultverksamhet m. under detatt den andre maken svarar för t. ex, koniorsbeionade göromål, även om bådaäger del i förvärvskällan. Jag biträder sålunda de förslag för gemensam verk-sainhetsom skatteutredningen har lagt fram. Vid gränsdragning mellan gemensam verksamhet ochmedhjälparfall kan äganderätten lill förvärvskällan tillmätas betydelse. Fråganom äganderätten är dock inte avgörande. har föreslagit attreglerna för medhjälparfall skall tillämpas även om en av makarna äger helaförvärvskällan men den andre står för verk.samheten. Den make som ägerförvärvskällan kan därvid, trots sin äganderätt, vara att skattemässigt bedömasom medhjälpare. Om de tidigare angivna förutsättningarna för inkomstuppdelninginte är uppfyllda kommer den huvudsakligt verksamme maken att bli beskattad förnettointäkten av förvärvskällan. Om sedan den som äger förvärvskällan uppbärinkomsl av densamma utan all ha utfört arbeie i angiven omfattning skall dennainkomsl behandlas som B-inkomst, 1 den mån ägaren har utfört arbete i sådanomfattning att ett medhjälparfall föreligger sker beskattningen såsom förA-inkomst. Uppbär ägaren därutöver ersättning från den andre, blir detta beloppalt behandla som B-inkomst. 1 enstaka fall kan ägarmaken uppbära både A- ochB-inkomst. Bestämmelser härom avses bli intagna i bl.a. 9S 3 mom. andra stycketlagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. förslag i denna del harkritiserats av en del remissinstanser. Några har ansett att det ärprincipiellt fel alt inte beskatta den make som äger förvärvskällan enligt debestämmelser som gäller för ägare. Ändra har framhållit att lagstiftningen ionödan kompliceras genom en ytterligare uppdelning på A- och B-inkomster, För egen del anserjag följande. Ifrågavarandeavsnitt av utredningsförslaget utgör ett komplement lill reglerna för desedvanliga medhjälparfällen. Begränsningsreglerna för dessa skulle lätt kunnasättas ur spel om makar med verkan i beskattningshänseende kunde fördelaäganderätten sinsemellan på önskat sätt. Ett skäl för att införa en möjlighettill inkomstuppdelning Prop.1975/76:77 69 är,somjagredan harnämnt,önskemålenomskattemässig neutralitet mellan olikaföretagsformer. Detsamma måste då rimligen gälla även skilda innehavsformer.Även de nu nämnda reglerna för medhjälparfällen bör omfattas vid en avvecklingav den faktiska sambeskattningen. Reglerna kan verka något invecklade men lordeendast komma till praktiskt bruk i mer speciella situationer Det kan alltså tänkas all hela inkomsten av enförvärvskälla i första hand bör beskattas hos den make som har utövatverksamheten och inte hos den verklige ägaren. Avdrag för värdeminskning avbyggnader och markanläggningar, för minskning av skogs ingångsvärde, försubstansininskning genom uttag av naturtillgång samt procentavdrag tillkommer iregel ägaren. Dessa avdrag skulle då inte utan vidare kunna utnyttjas vidtaxeringen i den nämnda situationen. Fall av detta slag synes tillhöraovanligheten. Den make som äger fastigheien torde regelmässigt betinga sigersättning av den brukande maken, såsom arrende eller liknande. Värdeminskningsavdragm, m. kan då avräknas mot denna ersättning. Jag anser inte att det behövssärskilda bestämmelser för de fall jag nu har berört. Utredningen förordar i detla sammanhang attbestämmelsen i 52 S 1 mom. kommunalskattelagen (1928:370), KL, alt mannen skallbeskattas för boets gemensamma inkomst upphävs liksom motsvarande regel vidförmögenhetsbeskattningen, eftersom de inte längre fyller någon funktion. har föreslagit attförvärvsavdragel för make som har inkomsl av jordbruksfastighet höjs till sammanivå som i fråga om andra A-inkomster eller till . Förslaget hartillstyrkts eller lämnats utan erinran under remissbehandlingen och jagföreslår atl det genomförs. Däremot anserjag liksom utredningen alt förvärvsavdrageti de fall inkomstuppdelning inte skall ske alltjämt bör vara I . Enomprövning av detta avdrag bör anstå till dess skatteutredningens slutligaförslag har lagts fram, Föreiagsskalteberedningen har beträffandefämansbolagen föreslagit att begränsningsreglerna för medhjälparfall även skallavse personer som sammanbor under äkienskapsliknande former, Detla begrepp ärvidare än det nuvarande skatterältsliga äktenskapsbegreppei i 65 S KL,har däremot inte föreslagit en dylik titvidning. Även om godaskäl kan anföras för utvidgningen anser jag likväl i likhet medskatleutredningen alt frågan lämiiligen bör prövas i samband med en meromfattande översyn av lämiljebeskattningen. Enligt förslaget kan inkomsluppdelning och särbeskattningske även om ersättning faktiskt inte har utbetalats lill den medhjälpandemaken. Vidare kan särbeskattning ske också om parterna i sinasjälvdeklarationer inte har gjort inkomstuppdelning. Det kan således tänkas alten särbeskatlad medhjälpande make saknar medel till alt betala skatten. Föratt hindra att de 1975/76:77 70 nyareglerna missbrukas på så sätt alt makarna i samförstånd underlåter alt betalaskatt och att denna inte heller kan indrivas, har skatteutredningen föreslagitett särskilt makeansvar. Den make som står för verksamheten skall ansvara föratt den andre makens skatter vederbörligen betalas. En särskild regel häromavses bli intagen i en ny 77 b S i uppbördslagen (1953:272), UBL, Förslaget harkritiserats under rernissbehandlingen. För egen del vill jag framhålla följande. Det storafiertalet makar kommer givetvis att lojalt erlägga den skatt som påförs efterinkomstuppdelning. De fall där skatt inte erläggs kan förmodas bli mycketsällsynta. Av rättviseskäl bör emellertid en ansvarsregel flnnas för dessafall, även om regeln kan leda till visst administrativt merarbete. Jag förordaralltså att det införs en ansvarsregel i huvudsaklig överensstämmelse medutredningens förslag. Detta bör emellertid kompletteras på ett par punkter.Sålunda bör även preliminär B-skatt täckas av ansvarigheten. Vidare skallbetalning i första hand avse tilläggspensionsavgift i enlighet med bestämmelsernai 2 S 3 mom. UBL. Frågan har betydelse främst i de fall medhjälpandemaken harandra inkomster. Den av mig föreslagna ändringen innebär således att belopp somerlagts av antingen medhjälpande make eller uttagits hos den andre maken iförsta hand skall avse tilläggspensionsavgift. I anledning av ell påpekande från en remissinstansvill jag nämna att makeansvaret bygger på att makar under bestående äktenskaphar fått möjlighet lill inkomstuppdelning och särbeskattning. Makeansvaretupphör därför inte vid äktenskapets upplösning. Eftersom medhjälpande make iregel har erlagt preliminärskatl lorde den andre maken inte behöva vara räddför alltför stora skattekrav i efterhand. Vid den ekonomiska uppgörelsen ianledning av äktenskapets upplösning får ett skatleansvar beaktas på sammasätt som makarnas övriga skulder. 1 övrigt får makarnas skatteförhållanden bedömas påvanligt sätt. Den ene makens överskjutande skatt kan således inte automatiskttas i anspråk för den andres kvarstående eller restförda skatter. Någonsärskild kviti-ningsregel för dessa fall anserjag inte påkallad. Om utmätningblir aktuell får den ske på vanligt sätt. Det kan tänkas att medhjälpande makehar eriagt preliminär skatt inen alt det sedermera visar sig attförusättningarna för särbeskattning inte är uppfyllda. Denne make får dåöverskjutande skatt under del att den andre kan få kvarskait. Genom atlutnyttja reglerna om jämkning, fyllnadsinbetalning m. m. kan makarna i storutsträckning undvika olägenheter i detla hänseende. Genom särskilda övergångsbestämmelser till 1973 årslagstiftning (SFS 1973:374-375), då avdragsrätten för på makeägdpensionsförsäkring slopades, öppnades en möjlighet för gift skattskyldig attmed verkan i skattehänseende överlåta pensionsförsäkring på maken.Skatteutredningen har uttalat atl del kan finnas anledning alt . då ensärbeskattning införs, ge de makar som begagnade sig härav möjlighet attåterföra försäkringen till den ursprunglige ägaren. Jag delar denna uppfattningoch föreslår att Prop.1915/16:11 71 Återföringen bör dock ske , Reglerna härom bör tas in iövergångsbestämmelserna, har föreslagit attavdragsmöjlighelerna för lön till den skatlskyldiges barn begränsas. Förslagengår här längre än vad företagsskatteberedningen har förordat förfåmansbolagens vidkommande. förslag innebär all avdrag inteskall medges för lön till studerande barn utom såvitt avser arbetesom utförts under sommarferier eller annat uppehåll av minst en månadsvaraktighet. Förslaget i detta hänseende avser givetvis även barn som passerat18-årsgränsen, För barn mellan föreslås vidare att avdrag endastskall medges om barnets inkotrist av arbete hos föräldrarna är så stor att denföranleder skatteplikt, Avdragsförbudel har föreslagits omfatta även barn sominte är hemmavarande. Utredningsförslaget har kritiserats starkt, inteminsl av företrädare för näringslivet. Kritik har även framförts från andraremissinstanser och då främst i fråga om äldre studerande barn. De föreslagna begränsningarna innebär en avvägningmellan å ena sidan kravet på avdragsrätt för lön i de fall barn verkligen harutfört en betydande arbetsinsats i föräldrarnas förvärvsverksamhet och å andrasidan kravet pä en sådan utformning av reglerna att obehörigainkomstuppdelningar hindras. Man kan i detta hänseende peka på en rad fall därföräldrar genom att avlöna barn försökt få avdrag för periodiska understöd, somannars inte skulle ha varit avdragsgilla. Riskerna för missbruk är givetvisstörst i fråga om studerande barn och de framlagda förslagen har utformats motdenna bakgrund. Enligt min mening innebär skatteutredningens torslag en rimligavvägning i fråga om kravet på avdragsrätt och riskerna för missbruk. I frågaom yrkesverksamma barn innebär förslagen knappast någon förändring iförhållande till vad som gäller, i vart fall inte om barnet har fyllt 18 år.Även studerande barn kan enligi lör.siaget uppbära lön med avdragsrätt förföräldrarna så fort arbetsinsatsen har varit av påtaglig omfattning. Avdragsrätten bör, som skatleutredningen harföreslagit, begränsas även såvitt avser icke hemmavarande barn. Förslaget idenna del bör kompletteras på så sätt atl arbetsgivaravgifter inte skall las ulmed mindre avdragsrätt för lönen föreligger vid taxeringen. Så är fallet redannu men i de för-läitningar. som reglerar arbetsgivares skyldighet alt erläggasådana avgifter, bör ordet "hemmavarande" utgå. Förslag lilländringar i dessa delar har utarbetats i samråd med cheferna försocialdepartementet, , ,och . Jag föreslår all skatteulredningens förslaggenomförs även på denna punkt. Avsikten är att senare föreslå att motsvaranderegler skall gälla även för fåmansbolag. Prop.1975/76:77 72 Jag vill i delta sammanhang ocksä ta upp frågan omett par mindre ändringar i UBL. Det gäller möjligheten för folkpensionär medpreliminär B-skatt att betala denna skatt med utfallande pension.Uppbördstermin slutar normalt den 13 i uppbördsmånaden (23 S UBL) medanpensionen blir tillgänglig för lyftning först den 15. (SkU 1974:57,rskr 1974:360) har uttalat att del här gäller en fråga av begränsad räckviddmen alt den inte vill motsätta sig ändrade bestämmelser i syfte att få lillstånd en samordning. Lösningen bör enligt sökas på uppbördssidangenom ändrade regler lör respitavgift. Skattskyldigsom har försummat att betala in skatt under rätt uppbördstermin, men somerlagt skatten senast den 18 i den månad, under vilken terminen har infallit,är skyldig atl erlägga en särskild avgift, den s. k. re-spitavgiften (54 SUBL). Jag förordar mot bakgrund härav att folkpensionär, för vilken harutfärdats debetsedel på preliminär B-skatt, befrias från skyldighet atterlägga respitavgift för den preliminära skatt som betalas senast den 18 iuppbördsmånad. Härigenom blir det möjligt för sådan pensionär alt betala sinpreliminärskatt med pensionen på den aktuella månaden. Praktisktavses systemet fungera så att pensionären vid inbetalningar av skatt styrkeratt han uppbär folkpension, Posifunkiionären underlåter då alt ta ut den eljestföreskrivna respitavgiften. För atl göra det enklare för postpersonalen viddenna bedömning avses , i samråd med riksskatteverket.framställa en särskild handling varav framgår att den skattskyldige är folkpensionärmed preliminär B-skatt eller på annat lämpligt sätt underlätta förfarandet. Enligt 54 S tredje stycket UBL skall i samband medbetalning av respitavgift skatteanvisningen förses med frimärke lill beloppsom motsvarar den eriagda avgiften. Så sker numera inte i praxis, 1 ställetanges avgiftens storlek pä det postkvitio som den skattskyldige erhåller. Jagföreslår alt lagtexten ändras i enlighet med det nu tillämpadeförfaringssättet. Mittförslag i denna del föranleder ändring av 54 S UBL, Skatteutrednin,gen har uppskattat att skatteutlagetår (taxering) vid ett genomförande av utredningens förslagskulle bli ca 100 milj. kr, lägre än vid oförändrade regler. Av beloppet fallerdrygt hälften på kommunerna. Det framhålls att underlaget för beräkningarna ärmycket osäkert. Då återverkningar pä kommunernas ekonomi först aktualiseras1978 i samband med statens skatteutbeialning till kommunerna, bör denekonomiska fördelningen mellan siat och kommun lämpligen bedömas i samband medkommunalekonomiska utredningens ställningstaganden, som beräknas slutföras1977, Jag av.ser att senare återkomma till denna fråga. De nya reglerna föreslås träda i kraft omedelbartoch tillämpas första gången vid taxering eller för motsvarandeperiod. Prop.1975/76:77 73 Med hänvisning till vad jag har anfört hemställerjag att regeringen föreslär alt antaga förslagen till 1. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), 2. lag om ändring i lagen (1947:576) om statliginkomstskatt, 3. lag om ändring i lagen (l947:577)om statligförmögenhetsskatt, 4. lag om ändring i skogskontolagen (1954:142), 5. lag om ändring i lagen (1951:763) om beräkning avstatlig inkomstskatt för ackumulerad inkomsl, 6. lag om ändring i uppbördslagen (1953:272), 7. lag om ändring i taxeringslagen (1956:623), 8. lag om ändring i lagen (1954:243) omyrkesskadeförsäkring, 9. lag om ändring i lagen (1960:77) ombyggnadsforskningsavgift. 10. lag om ändring i lagen (1961:300) om avgift försjöfolks pensionering, 11. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmänförsäkring, 12. lag om ändring i lagen (1968:419) om allmänarbetsgivaravgift, 13. lag om ändring i lagen (1970:742) omlönegarantiavgift, 14. lag om ändring i lagen (1971:282) omarbetarskyddsavgift, 15. lag om ändring i lagen (1973:372) omarbetsgivaravgift till arbetslöshetsförsäkringen och det kontantaarbetsmarknadsstödet, 16. lag om ändring i lagen (1975:335) omarbetsgivaravgift till arbetsmarknadsutbildningen, 17. lag om ändring i lagen (1975:358) omvuxenutbildningsavgift. 18. lag om ändring i lagen (1975:380) omdelpensionsförsäkring. Regeringen ansluter sig till föredragandensöverväganden och beslutar alt genom proposition föreslå att antaga deförslag som föredraganden har lagt fram.