prop · FZ03164 · 1975-12-31 00:00:00 — Avgiften kan visserligen efterges av efteransökan (11 5), anför RÅ, men det förefaller inte vara rimligt att åläggabyggnadens ägare att göra sådan ansökan. Ansökningen torde kunna göras avbyggnadsnämnden, men del framstår enligt RÅ som naturiigare att 10 5 förstastyckei av den föreslagna lagen omformuleras så att de otillfredsställandebesluten inte behöver fattas. Kammarrätten konstaterar att del kan görasinvändningar mol den föreslagna ordningen. Enligt kammarrättens mening är emellertidfördelarna med förslaget betydande. Framför allt försvåras härigenom handelnmed olovligt uppförda byggnader genom den försiktighet som köpare och långivaremåste iaktta. Kammarrätten framhåller emellertid all en köpare som vill hållasig skadeslös mäste hos kunna inhämta tillföriiiliga uppgifterbeträffande den fastighel han avser alt köpa. Någraremissinstanser tillstyrker förslaget med viss tvekan. Till dessa hör samt och kommuner. Förbundetfinner del uppenbart att de föreslagna reglerna kommer att medföra obehagligaöverraskningar för många fastighetsägare, som inte själva är ansvariga förolovliga byggätgärder. Förbundet instämmer i det antagande som görs ipromemorian om att praxis förmodligen kommer att utvecklas så att iköpekontrakt intas klausuler av innebörd alt säljaren åtar sigbetalningsskyldighet för avgifter av nu berört slag och att därigenomöverraskningar för köpare kommer alt undvikas. Enligt förbundet gäller dettaemellertid huvudsakligen de fasiighetsöveriåtelser som förmedlas av seriösafastighetsmäklare, medan sådana garantiutfäsielser i övrigaöveriåtel-sesituationer inte torde bli vanliga. Förbundet anser det betänkligtatt lagstiftaren överiåter åt enskilda att - i en fråga av närmast straffrättslig karaklär -genom civilrättsliga dispositioner åsladkomma denansvarsfördelning mellan parter, som det rätteligen ankommer på lagstiftarenatt göra. Detta gäller enligt förbundet särskilt när man från början kanförutse att många enskilda - äv okunnighet eller av andra skäl - inte kommeratt utnyttja möjligheten med garantiutfäsielser. Förbundet är emellertid klartmedvetet om att det knappast är möjligt att undvika den föreslagna regleringen,om samhällets möjligheter att ingripa skall bli effektiva, och vill därför inteavstyrka förslaget. Förbundet betonar dock nödvändigheten av att informationom lagstiftningen verkligen tränger ut till allmänheten. ifrågasätter om inle avgiftsskyl- Prop.1975/76:164 193 dighelenkan läggas på säljaren i sådana fall då köparen kan visa att han varken känttill eller bort känna till att fastigheten kommit till på olagligt sätt. Länsstyrelseni påpekarail de lagrum i jordabalken som reglerar säljarensoch köparens rättigheter och förpliktelser inte är avsedda att tillämpas på defall då det gäller administrativa påföljder gentemot köparen. Enligllänsstyrelsen bör bestämmelser införas i jordabalken som direkt behandlar dennasiluation. Enligt Svenska kommunal-tekniska föreningen bör del övervägas attinföra skyldighel för säljare av fastighet att svara för alt på fastighetenbefintliga byggnader inte har uppförts olovligt. innebär förslaget en klart försämrad ställning för enköpare, som är ovetande om att det objekt han köpt är olovligt uppfört. Genomköpekontrakt kan han visseriigen skydda sig på papperet, framhåller kommunen,men det ankommer på honom att, sedan han fått svara för påföljderna, göra sinregressrätt mot säljaren gällande med allt vad delta i praktiken kan innebära iform av framslällning av skadeståndskrav, stämning inför rätta m. m. Kommunenifrågasätter om detta har blivit tillräckligt beaktat i förslaget. kommunanser att förslaget inte är godtagbart moliveral. framstår förslaget i denna del som inkonsekvent.Lämpligheten av att avgifterna, som till sitt syfte ändå måste vara attlikställa med straff, skall kunna påföras annan än den som begått överträdelsenmåste enligt samfundet starkt ifrågasättas. Möjligheterna för enfastighelsköpare att genom rimliga undersökningsåtgärder bringa klarhet i omfastigheten till alla delar är lagligen uppförd är i det närmaste obefintliga.Förslaget måste dessutom uppfattas som ett övervältrande från det allmänna tillden enskilde av utredningsarbete och därmed förenade kostnader samtrisktaganden, som i delta sammanhang rimligen måste åvila det allmänna.Samfundet anser sålunda att promemorian i denna fråga alltför starkt betonarsamhällsintresset utan att tillräckligt beakta konsekvenserna för den enskilde.Samfundet vill därvidlag särskill peka på att de ekonomiska och praktiskakonsekvenserna för köparen av en fastighet kan bli förödande som hansmöjligheter att lagligen och praktiskt gardera sig i förhållande till säljarenmåste bedömas som begränsade, i vart fall i beaktande av den tidrymd som kanbli aktuell. Det förQänar enligt samfundet att påpekas att köparenshävningsrätt enligl 4 kap. 12 5 jordabalken är begränsad till fräntillträdet, om inte säljaren förfarit svikligt. I praktiken torde detta medföraatt köparen blir hänvisad till att föra lalan mol säljaren om avdrag päköpeskillingen. Dylika processer kan kompliceras av alt förflutit frånköpet och att fastigheten bytt ägare . Det är enligt samfundetsmening helt orealistiskt att räkna med alt säljare av fastigheter generelltsetl är villiga att ställa säkerheter, som gäller från köpet. motsätter sig förslaget och anför i Prop.1975/76:164 194 alllväsentligt detsamma som . framhållerhärutöver alt det i vissa fall torde vara omöjligt för den enskilde att utföraen säker kontroll. Det gäller exempelvis när i liden en ålgärd har utförts.Förbundet påpekar vidare att jämförande ritningsunderiag inte sällan saknas hosbyggnadsnämnderna. Hovrätten över och finner den föreslagnaordningen uppenbart orättfärdig. Länsstyrelseni anser att avgifterna bör påföras den som har gjort sigskyldig till del olovliga byggandet. Om ägaren emellertid i enlighet medförslaget skall påföras avgifterna bör lagbestämmelserna enligt länsstyrelsenförtydligas, så alt därav klart framgår att med ägare avses ägaren vid dettillfälle då frågan om avgift av första gången tas upp tillprövning och att senare överiåtelse saknar betydelse även om besvär anförs ochavgiftsfrågan således prövas även av annan instans. Förslagetatt beslutanderätten i påföljdsfrågorna skall läggas på byggnadsnämndentillstyrks eller lämnas utan erinran av i stort sett alla kommuner som yttrarsig i frågan. finner det dock principiellt tveksamt att enpolitiskt vald nämnd skall vara beslutsmyndighet vid bestämmandet av destränga påföljder som del föreslagna avgiftssystemet innebär. Kravet pårättssäkerhet gör det enligt kommunen nödvändigt att harlillgång till juridisk expertis vid handläggning av frägor enligt den nyalagen. Avde övriga remissinstanser som yttrar sig över förslaget i denna del kan omkringhälften sägas vara positiva med tvekan medan återstoden avstyrker förslaget.Till den först nämnda kategorin hör RÅ, som konstaterar all det i detta fallnaluriigen är som skall se lill alt lagstiftningen på områdetfungerar. Enligt RÅ kan emellertid vissa olägenheter vara förknippade med attbyggnadsnämnden är såväl service- och lillsynsorgan som straffande ochbroltsanmälande myndighet. RÅ framhåller vidare att man knappast harvelat godta att kommunala nämnder får befogenheter av det slag det här kanvara fråga om, med inslag av dömande och straffmätning. Det är enligt RÅ ocksåtveksamt om nämnderna har den fasthet i organisationen som bör krävas för dessafunktioner. RÄ vill emellertid inte framföra nägon erinran mol förslaget idessa hänseenden. RÅ konstaterar att länsstyrelserna skall ha tillsyn överbyggnadsnämndernas arbeie som de också är besvärsinstans och kan geeftergift. Liknande synpunkter anför länsåklagarmyndighelen i . Deti promemorian föreslagna avgiftssystemet har den fördelen att del skullemedföra enklare och snabbare handläggning anför länsåklagarmyndighelen iSiockholms och . Förundersökning skulle inte bli erforderiig, ochhandläggningen hos byggnadsnämnderna skulle Prop.1975/76:164 195 endaslvara underkastad bestämmelserna i förvaltningslagen. Denna enkelhet inämndernas handläggning av ärenden om byggnadsavgift anser myndigheten dockmedföra att förslaget inger betänkligheter från rättssäkerhetssynpunkt. Fråganom en viss åtgärd kräver byggnadslov kan exempelvis vara svår attavgöra. Bortseende från subjektiva faktorer kan stundom ge stötande resultat.Risk föreligger även för viss slentrian i handläggningen. Vissa omständigheterföreligger enligt myndigheten dock som talar mot den tvekan man kan hysa motatt frågan om avgifter läggs hos . Myndigheten framhåller därvidatt nämndens beslut om avgifter kan överklagas hos länsstyrelse, kammarrätt ochi vissa fall även regeringsrätt. Så kommer, om förslaget går igenom, säkeriigenatt ske i stor utsträckning, i vart fall i början. Vidare får avgifterna efteransökan hos nedsättas eller efterges, om särskilda skälföreligger. Även denna möjlighet lorde komma att begagnas i en inte ringautsträckning. Genom att fallen ofla lorde bli prövade i högre instans, kommerlänsstyrelserna enligt myndighetens mening alt kunna få enuppfattning om hur bestämmelserna tillämpas och bidra till en sund praxis.Genom sin tillsynsskyldighet över byggnadsväsendet i länet har länsstyrelsenför övrigt en direkt skyldighet att följa utvecklingen. Myndigheten framhålleratt en förutsättning för förslagets genomförande måste vara att byggnadsnämndernatillförs administrativ förstärkning. Föratt kunna uppdaga svartbyggenerfordras en större satsning på fältarbetet. Dessutom måsle nämndernasadministration av avgiftssystemet och utförande av talan inför domstol omutgivande av försuttna viten innebära en inte obetydlig ökning avarbetsuppgifterna. Med nu redovisade uttalanden är myndigheten bereddtillstyrka förslaget. Sveahovrätt framhåller att det från principiell synpunkt är tveksamt ombyggnadsnämnd bör ges så långtgående befogenheter som föreslås. Liknandeuppfattning har kronofogdemyndiglielerna i och i . Även enligtLRF kan det ifrågasättas om byggnadsnämnd bör tilläggas de befogenheter somförslaget redovisar, eftersom det för den enskilde kan medföra ekonomiskapåföljder av betydande omfallning. Förslaget utgår emellertid från att någonskälighetsbedömning inte skall ske, att avgifter uttas efter vissa bestämdaschablonregler och att handräckning meddelas på helt objektiva grunder. Av denanledningen har LRF ingen erinran mot förslaget. Även kammarkollegiel synesgodta förslaget på grund av all inte skall företa någonskönsmässig prövning. Hovrättenöver och finner det uppenbart olämpligt och stridande motfundamentala rättsprinciper att föra över handläggningen av frågor omingripande mot lagstridiga beteenden från domstolar till administrativamyndigheter eller-vilket måste anses än mer olämpligt-till politisktsammansatta organ. Hovrätten vill bestämt varna häremot. Detta gäller inteminst mot bakgmnd av den kritik som från olika håll Prop.1975/76:164 '96 riktatsmot tillämpningen av reglerna om skattetillägg och förseningsavgift itaxeringslagen (jfr t.ex. JO 1975 s. 376). En utredning med uppgift att se överdet skatteadministrativa sanktionssysiemet har också tillsatts . Attunder sädana förhållanden nu införa ett liknande system på ett helt nytt områdeförefaller hovrätten mindre lämpligt. Inteheller Näringslivets byggnadsdelegalion anser det lämpligt att anförtroadministrativa myndigheter uppgiften att debitera de föreslagna avgifterna,vilka kan få mer långtgående betydelse än normala straff Rättssäkerhetsskälkräver att den enskildes förhållanden i så viktiga frågor får bedömas avdomstol. I likhei med RÅ påpekar delegationen också att det kan medföraolägenheter om blir såväl service- och lillsynsorgan sombestraffande myndighet. och ansluter s\g till delegationens yttrande. HandelskammarenI och kommun. Även länsåklagaren i avstyrkerförslaget i denna del. Sverigeskommunala förvallningsjurisler förklarar sig ha den principiella inställningenatt det är en siatlig uppgift att beivra brott, oavsett att den i viss mänskönsmässiga bedömningen av huruvida olovligt byggande föreligger ellerhuruvida detta har den svårighetsgraden att det bör föranleda åtgärd från detallmännas sida är en uppgift för . ändååläggas uppgiften att ta ut s. k. byggnadsavgift måste enligl föreningensuppfattning särskild uppmärksamhet ägnas nämndernas tillgång till juridisktskolad personal samt behovet av kontroll av att handhavandet av lagen blirlikformigt, såväl inom en och samma kommun som över riket. Enligtförslaget skall fråga om nedsättning och eftergift prövas av länsstyrelsenefter ansökan. Detta innebär, anför kammarrätien i att det vid sidanav den vanliga besvärsordningen skapas en särskild ordning för omprövning avpåförda avgifter. Delta är enligl kammarrättens mening ägnat att skapabetydande svårigheter. Systemet medger alt påförda avgifter kan bli föremål föromprövning i två omgångar. Det kan sålunda först föras* talan mot påförd avgifigenom besvär till länsstyrelse och, om utgången där ger anledning till det.fortsatt besvärstalan i kammarrätt och eventuellt regeringsrätt. Därefter kanfråga om nedsättning eller eftergift av den påförda avgiften aktualiseras hoslänsstyrelsen genom ansökan. beslut kan i sin tur överklagastill kammarrätt och regeringsrätten. Det dubbelarbete och den tidsutdräkt somett sådant förfarande skulle medföra kan knappast accepteras. Det framstårenligl kammarrätten i och för sig som en naturiig ordning att prövningen ifråga om nedsättning och eftergift görs redan i första instans, dvs. avbyggnadsnämnden (jfr 116 d 5 taxeringslagen). Om prövningen i detta avseendeinle anses böra ske i byggnadsnämnd, bör den kunna hänföras till länsstyrelsepå så sätt att länsslyrelsen ges möjligheter Prop.1975/76:164 197 att,när besvär har anförts, ocksä pröva huruvida avgift, som i och för sig börpåföras, av särskilda skäl kan nedsättas eller efterges. Denna prövning skulledå ske inom det vanliga besvärsinstitutets ram, Ytteriigare en möjlighet kanenligt kammarrätten vara att fordra särskild ansökan lill länsslyrelsen menföreskriva att ansökan skall ske inom vanlig besvärstid. Om besvär anförs ochansökan görs , kan ansökningen och besvären därefter prövas i ett sammanhang. anseratt förslaget i denna del inte överensstämmer med den strävan att ge dekommunala organen större självständighet som utvecklats i andra sammanhang. detta speciella fall ge en särskild befogenhet att efterprövabyggnadsnämndens beslut synes inte vara motiverat. I de fall nya omständigheterkan påvisas, som ändrar förutsättningarna för ett avgiftsbeslut, ärbyggnadsnämnden uppenbariigen oförhindrad att efter ansökan ta upp beslutettill omprövning, anför kommunen. Att prövning skulle varaerforderlig för all de byggande inte skulle bli obilligt behandlade anserkommunen alt det knappast finns något fog för att påstå. Förvaltningslagensregler om kommunicering synes ge erforderiiga garantier för alt den byggandefär tillfälle att före ett avgiftsbeslut ta del av de skäl på vilka beslutetgrundas och framföra sina synpunkter i ärendet. Sedan beslul fattats kan detgenom besvär föras vidare till prövning av och kammarrätten. Attdärutöver ge en särskild befogenhet att efterge eller nedsättaavgiften kan enligt kommunen knappast bidra till att göra avgiftssystemeteffektivt. Det fär vidare en negaliv effekt när skall hävda sinkompetens i avgiftsärenden. Kommunen avstyrker därför alt färden föreslagna efterprövningsrätten. kommun, som ställer sig heltoförslående till förslaget i denna del, anför i allt väsentligt sammasynpunkter som . Även kommun anser att byggnadsnämndenbör ges möjlighetatt efterge eller nedsätta avgift. Enligt kommunens meningskulle detta innebära en smidigare handläggning i avgiftsfrågorna och samtidigtinte ge allmänheten den uppfattning om bristande samstämmighet mellan olika myndighetersbedömning rörande denna påföljd som föreslaget system otvivelaktigt skulleinnebära. EnligtFagersta kommun kan förslaget i denna del, i förening med att byggnadsnämndensdiskretionära prövningsrätt kraftigt beskurits, underiätta nämndens arbete ifrågor som åtminstone i mindre kommuner med nära kontakt mellan allmänheten ochbyggnadsnämndens ledamöter ofta ger upphov till långdragna utredningar ochdiskussioner. EnligtNacka kommun (majoriteten) kommer antalet ansökningar om nedsättning eller eftergiftatt med sannolikhet bli myckel stort, inte minst av det skälet, att det kanvara fördelaktigt förden betalningsansvarige att förhala inbetalandet. Del börenligt kommunen därför övervägas, om inte den av beslutadestraffavgiften bör nedsättas hos Prop.1975/76:164 198 iavvaktan på slyrelsens prövning. Vidare bör föreskrivas inom vilkensådan ansökan skall vara inlämnad lill länsslyrelsen för alt vinna beaktande. Somredan torde ha framgått anser både kommuner och övriga remissinstanser att ellgenomförande av förslagel i promemorian kommer att medföra behov av ökaderesurser hos byggnadsnämnderna. Utöver vad som har redovisats i det föregåendekan anmärkas att i anför atttillämpningen av avgiftssystemet kräver inte obetydliga administrativainsatser av och dess Qänsteman. Reglerna om beräkning av deolika avgifterna är inte okomplicerade. Fördelningen av avgifter på stat ochkommun samt pä kommunen ankommande uppbörds- och indrivningsåtgärder vadbeträffar byggnadsavgifterna skapar enligt ytteriigareadministrativt arbete. Byggnadsnämnderna torde, särskilt i mindre kommuner,inte heller - vid jämförelse med lokal skattemyndighet avseende påförande avskalletillägg - ha sådan administration och personal som erfordras förtillämpning av avgiftssystemet. finner det knappast troligt attkostnaden för delta arbete täcks av de byggnadsavgifter som infiyter.Länsstyrelsen framhåller i detta sammanhang att införande av avgiftssystemetdessutom torde, genom besvärsprocesser rörande avgiftsbesluten, uppbörd ochindrivning av tilläggsavgifter m. m. föra med sig en ansvällning även av denstatliga administrationen. Frågan om byggnadsnämndernasbehov av ökade resurser tas upp också av RSV. Trots all det enligt RSV i exempel där byggnadsnämnder visat bristande förmåga att agera motolovligt byggande utgår RSV från att de nya bestämmelserna kommer att tillämpaspå ett omdömesgillt sätt. Detta förutsätter emellertid att nämnderna ges ökadepersonella och administrativa resurser för denna nya och jämfört med tidigaremer aktiva verksamhet. RSV vill särskilt understryka det angelägna i attbyggnadsnämnderna tillförs juridisk sakkunskap för att kunna riktigt utöva deföreslagna utökade befogenheterna. Behovet av juridiskt utbildad personalpåtalas även av länsslyrelsen i och kronofogdemyndigheten iGöteborg. 3 Straffrättsliga påföljder och särskild avgift Ipromemorian föreslås att överträdelser av bestämmelsema i BL och BS - med visstundantag - skall följas av administrativa avgifter i stället för avstraffrättsliga sanktioner. Remissinstansernas inställning i stort till deltaförslag har berörts i avsnittet om ett nytt påföljdssystem. I förevarandeavsnitt redovisas vad remissinstanserna i övrigt anför med anledning avförslaget. Någraremissinstanser hyser betänkligheter mot att helt avkriminalisera det olovligabyggandet. i ifrågasätter om inte Prop.1975/76:164 199 destraffrättsliga påföljderna i skärpt form bör finnas kvar vid kvalificeratolovligt byggande vid sidan om avgiftssystemet i enlighet med de principer somtillämpas på andra rättsområden där ekonomiskt påföljdssystem införts. förordar att strafföestämmelser skall finnas för grova fallav olovligt byggande. Kommunen finner det från allmänpreventiv synpunktbetänkligt att helt avskaffa straff som påföljd för olovligt byggande. Ocksåhovrälien över och framhåller att man riskerar att förlora denpreventiva effekt som ligger i en straffsanktion. Att helt upphävabe-stämmelsenom fängelsestraff fördeall variigastefallenanserhovrätlen inte välbetänkt. JKanser det vara en brist i det föreslagna påföljdssysiemet att detta uteslutandeär inriktat på innehavaren-ägaren av det olovligt uppförda. Även om skälen fören koncentration av insatserna på denne är fullt begripliga, finner JK detönskvärt att ingripanden, åtminstone i grava fall, kan ske även mot den somvidtagit den olovliga åtgärden, dvs. gärningsmannen, i fall när denne intelängre är ägare. Enligt JK kan detta lämpligen ske genom att denstraffrättsliga påföljden behålls men begränsas till nyssnämnda fall. Brottsförebygganderådel konstaterar att förslaget på en enda punkt innebär en avvikelse från deninslagna vägen med avkriminalisering. Sålunda föreslås, anför rådet, att dennuvarande straffrättsliga regleringen av åsidosättande av villkor i tillståndenligt 136 a 5 tredje stycket BL bibehålls. Rådet skulle helst se alt ävendessa fall kunde lösas inom del administrativa sanktionssystemet men finnerdet tänkbart att man inle kan undvara straffbestämmelsen. Rådel anseremellertid att man i den fortsatta handläggningen i departementet börytteriigare överväga denna fråga. Somhar nämnts förut anser RÅ del vara en förutsätining för ett väl fungerande nyttsyslem alt detta lämnar minsta möjliga utrymme för diskretionär prövning. 1detta hänseende kan man enligt RÅ ställa sig något tveksam till förslaget omsärskild avgift. Sådan avgift skall ulgå med minst 200 och högst , vilketinnefattar ren straffmätning. RÅ ifrågasätter om man inte här i stället börstadga en helt fixerad avgift, eventuellt med olika belopp för skilda typer avförseelser. Utformningen avbestämmelserna i förslaget och de uttalanden i anslutning till dem som finns ipromemorian lyder enligt kammarrätten I SundsvaU på att nämnden inte skallföreta någon diskretionär prövning när den skall besluta om särskild avgiftskall påföras. gäller, anför kammarrätten, all nämnden beiräffande de formerav underiåtenhet som åsyftas har en välmotiverad befogenhet att skönsmässigtpröva om anmälan till åtal skall ske. Den föreslagna ordningen medadministrativ avgift innebär därtill att någon prövning moisvarande den somgörs av åklagare enligl RB 20:7 inle kommer alt ske. Lagtexten bör enliglkammarrättens mening därför kompletteras med ett stadgande som gerbyggnadsnämnden rält att i bagalellfall underlåta att påföra särskild avgift.Liknande synpunkter anför Föreningen Prop.1975/76:164 200 Kammarrätten erinrarvidare om att i 147 5 BL kriminaliseras vissa åtgärder som företas i strid mot17 och 47 55 i samma lag och att del därvid inte alltid är fråga om åtgärdersom kräver byggnadslov. Kammarrätten påpekar att förslaget synes saknastadgande om påföljd i de fall där byggnadslov inte krävs. , somtillstyrker förslaget om särskild avgift, anser att maximibeloppet bör höjasavsevärt för att ge avsedd verkan. Ett möjligt alternativ vore all ingenmaximigräns anges utan att beloppet fär beslämmas med hänsyn till den åtgärdsom avses med ingripandet. Kommunen anför att även sådana överträdelser somavses med bestämmelsema om särskild avgift kan ha avsevärd ekonomisk innebörd.I ett för kommunens byggnadsnämnd aktuellt ärende, där avvikelse skett frånritningarna avseende bottenbjälklaget för 30 småhus, har kostnaden för avbyggnadsnämnden påfordrad rättelse beräknas till per hus. Att denbyggande i ett sådant fall skulle kunna påföras en avgift om synesenligt kommunen otillräckligt även om avgiften skulle gälla per hus. Kommunenyrkar alt max-imibeloppetfördensärskildaavgiftenhöjstill minslS 000kr, Kommunenanservidare att den särskilda avgiften i enlighel med förslaget bör tas ut av densom gjort sig skyldig lill underlåtenheten eller överträdelsen, vilken iallmänhet lorde vara den som stårsom sökande av byggnadslovet, Även . Föreningen samtGöteboigs, , och kommuner anser att maximibeloppetförden särskilda avgiften bör höjas. Föreningen samt och Örebrokommu-neranser att det av lagtexten bör framgå vem som skall anses skyldig atteriätta avgiften. Föreningen anser att den särskilda avgiften bör indexregleras, eftersomden på grund av infiationen eljest föriorar större delen av sin avsedda verkanefter . Liknande synpunkter anför samtHaninge.