prop · FZ0339 · 1975-12-31 00:00:00 — Organisationen bör i enlighet med förslaget utformas så attden berör en bestämd del av en arbetsenhet åt gängen. pekar vidare på möjligheten alt låta elevermedverka som undervisare eller ledare av gruppaktiviteter. Att äldre eleversåledes i vissa situationer blir lärarassistenter åt yngre kamrater, finnerutredningen tilltalande. Tyngdpunkten i fråga om elevernas medverkan tordeemellertid komma att ligga inom skolans interna service. Elevernas ökade medverkan fömtsätter förhandlingarför de personalgrupper som har i avtal begränsad arbetsvolym. har såledesi sina förslag om t. ex. vilka krav som bör ställas pä skolledningen beaktatatt tid för ledningsuppgifter ställs till förfogande dels genom minskadundervisning för rektor/studierektor, dels genom förslag om studieledare ochkonlaktlärare (24.3 och 18.4). 1 fråga om övrig lärarpersonal har utredningennärmare utvecklat sina synpunkter i kap. 19 och därvid föreslagit altarbetstidsfrågorna blir föremål för förhandlingar. Även beträffande denicke-pedagogiska personalen menar utredningen alt de fackliga frågorna måsteuppmärksammas. Denna personal för en till vissa delar ny roll genom mer direktmedverkan och ansvar i skolans fostraruppgift. anger slutligen att en närmare kartläggning börgöras beträffande innehåll och tolkningar av vissa författningar för att bringaklarhet i inom vilka juridiska ramar elevers och personals aktiva medverkan iden egna miljön har all utformas. 1975/76:39 64 Nuvarande regler om skolgångsbefrielse, särskildundervisning och jämkad studiegång ger skolan vissa möjligheter att hjälpa denlilla grupp låg-preslerande eller svagmotiverade elever som har avsevärdasvårigheter med skolans reguljära arbete. De elevproblem det här för det mesta är fråga omlåter sig enligt sällan sammanfattas i enkla diagnoser. Några relativt välavgränsade kategorier elever går dock alt urskilja. En sådan grupp är de s. k. skolvägrarna.Karakteristiskt för dessa är stark ångest för skolan, ofta uttryck i illamåendeoch gråtattacker när barnet skall lämna hemmet . En hämmadpersonlighet med stark bindning till någon av föräldrarna kan vara andrakännetecken. Att inordna skolvägrare i regelbunden skolgång kan vara en myckettidskrävande uppgift om del över huvud taget lyckas. Inte sällan måste manbefria dem från skolan under en och därvid kan särskildundervisning ges. 1 enstaka fall kan elev pä detta sätt under en betydande delav sin skolplikt få undervisningen begränsad . Denmetod man i allmänhet använder vid skolvägran går ut på alt gradvis vänjaeleven vid alt gå i skolan. Detta kan ske genom att man till att börja medinskränker vistelsen i skolan till någon enstaka lektion per dag, somefter hand utökas. Där PBU har erforderiiga resurser kan ocksåföräldrabehandling ingå i åtgärderna. De förfaringssätt man nödgas tillgripanär det gäller att komma tillrätta med skolvägran förutsätter ofta enlångtgående anpassning av elevens studieförhållanden. En annan grupp är de utåtriktade aggressivaeleverna som ständigt kommer i konflikt med omgivningen, varigenom de får fögautbyte av undervisningen och försvårar eller omöjliggör ett meningsfulltarbete i skolan. Bakom sådana beteenderubbningar kan ligga såväl miljöfaktorersom medicinska förhållanden. Trots placering i olika former avobservationsundervisning är det i enstaka fall omöjligt alt bereda dessaelever en tillfredsställande skolgång, eftersom de inte förmår klara degruppsituationer som undervisningen innebär. De utpräglat svagmotiverade eleverna utgör åter enannan kategori i detta sammanhang. Deras bristande intresse för skolan kanexempelvis ta sig sådana uttryck som skolk, passivitet eller aggressivitet.Ibland kan orsakerna ligga inom skolan: upprepade misslyckanden, otillräckligabasfärdigheter etc. Placering i mindre grupp (specialundervisning) är en åtgärdsom ofta tillgrips vid sådana svårigheter. När man inte trots nämnda insatser lyckastillfredsställande ordna dessa elevers skolsituation har utsträckt pryo varitett medel som, framför allt innan Lgr 69 infördes, inte sällan utnyttjats. En kombinationav praktiskt arbete och viss undervisning torde ge möjlighet till en meraplanmässig påverkan av eleven. Under nuvarande förhållanden är detta ettförfaringssätt som endast går att tillämpa i årskurs 9 i samband med jämkadstudiegång. Prop.1975/76:39 65 Äveninom högstadiet i övrigt uppkommer emellertid ibland problem dä ett sådantarrangemang skulle gynna eleven. Nuvarande bestämmelser om särskild undervisning,jämkad studiegång samt skolgångsbefrielse har enligt vissa svagheter, somgör att de ibland är svåra alt tillämpa eller som kan medföra negativakonsekvenser för en enskilde eleven. Den särskilda undervisningen innebär imånga fall en skenlösning av pedagogiska problem genom att man sjukskrivereleven. En sådan sjukskrivning sätter eleven i undantagssituation som kan varaett steg i en utstötningsprocess. Den jämkade studiegången har, bl. a. på grundav den relativt omständiga administrativa proceduren och de schematekniskasvårigheterna, inte blivit en smidig metod för lösning av problem på högstadiet.Även om kraven skärpts på kommunerna vid tillämpningen av skollagen 36 §beträffande för tidig avgång, är "annan lämplig sysselsättning" inteen nöjaktig ersättning för reguljär skolgång. föreslår i stället ett åtgärdsprogram med s. k.anpassad studiegång för enskild elev. Inom ramen för detta program skalländringar kunna vidtas inom timplanen för årskursen t. ex. omfördelning av tidmellan ämnen, införande eller uteslutning av ämnen eller ämnesmoment, och helaeller delar av inlärningen skall kunna föriäggas utanför de ordinarieskollokalerna. Förfaringssättet bör enligt kunna få komma ifråga inom alla årskurser men torde huvudsakligen få gällaeleverna på högstadiet. Vid utformningen av den anpassade studiegången börsträvan vara att pä grundval av elevens behov och intressen tillförsäkra honombästa möjliga inlärningsbetingelser. Skolan måste ha möjlighet till en friareprioritering mellan ämnen och ämnesmomeni. Högsta prioritet bör ges basfärdigheteroch andra funktioner, som eleven kommer att vara starkt beroende av efterfullgjord skolplikt. Eleven själv och hans föräldrar bör ta aktiv del iplaneringsarbetet. Beslut om anpassad studiegång skall enligt SIAkunna fattas av bestyreisen, när andra åtgärder inom eller utanförarbetsenheten inte gett eller kan förväntas ge nöjaktigt resultat. Bestyreisenskall sedan vara ansvarig för att beslutade åtgärder fortlöpande utvärderas.Bestyreisen skall rapportera till skolstyrelsen i kommunen när beslut omanpassad studiegäng fattats. Av rapporten skall framgå hur åtgärdsprogrammet äruppbyggt. Målet för programmet skall anges, innehållet redovisas samtuppgifter lämnas om vilken personal och vilka lokaler som krävs, vilkenlidsplanering som gjorts samt vilka metoder som skall användas för utvärdering. Den inlärning som den anpassade studiegången skallge kan enligt ske i de ordinarie skollokalerna, i annan skola, på annanarbetsplats i samhället men endast undantagsvis i elevens hem. Strävan börvara att i möjligaste mån föriägga studierna till skolan. För några elever kandock en arbetsplats utanför skolan skapa bättre förutsättningar för inlärning.Beträffande elever med vissa speciella störningar, exempelvis skolvägran, kandet dock vara nödvändigt att åtminstone under en övergångstid godta attstudierna helt bedrivs i hemmet. 5 1975/76. 1975/76:39 66 Eftersom det gäller en mycket liten grupp elevermed påtagligt varierande förutsättningar och behov, torde det vara omöjligt attuppställa fasta krav beträffande den tidsmässiga omfattningen av undervisningenoch handledningen. Allmänt bör dock gälla, alt älgärdsprogrammel bör omfatta arbetsdagarav samma längd som för övriga elever inom årskursen. En strävan måste ocksåvara att återföra eleven till skolan och kamratgruppen så snart detta lämpligenkan ske. 1 ett fåtal särskilt allvariiga fall torde intenyss nämnda åtgärder ge skolan möjlighet att ordna elevens skolgång på etttillfredsställande sätt. Orsakerna kan vara att svårigheterna har sin grund iförhållanden som skolan inte har möjlighet att påverka. I sådana fall måstebarnavårdsnämnden ta över skolstyrelsens ansvar. kan det också varanödvändigt att hänskjuta frågor som rör enskilda elevers skolgång tilllänsskolnämnd. Anpassad studiegång kan för elev innebära bortfallav ämne eller ämnen under kortare eller längre lid. De problem detta kaninnebära i samband med årskurs- och stadieövergångar bör ägnas specielluppmärksamhet vid uppföljningen av åtgärden. föreslår att elev som genomgått årskurs 9 medanpassad studiegäng erhåller grundskolekompeiens. Utredningen menar att sammaregler beträffande betygs- och kompetensfrågor som gäller för jämkadstudiegång skall gälla för anpassad studiegång. Om möjligheter skapas till anpassad studiegång fördetta vissa stadgemässiga konsekvenser. Bestämmelserna om särskildundervisning enligt skolförordningen 5 kap. 45 i; ges ändrad lydelse genom att"eller liknande omständighet" utgår. Bestämmelsen om skolplikt iskolförordningen 2 kap. 11 5; andra stycket ges ändrad lydelse genom att"eller annan lämplig sysselsättning" utgår. Bestämmelserna om jämkadstudiegång enligt anm. 12 till timplan 5 i Lgr 69 utgår. I skolförordningeninföres bestämmelser om anpassad studiegång och tillämpningsföreskrifter börutfärdas. Under /72 lät göra en undersökningav elevfrånvaron på högstadium och i gymnasieskolan.Undersökningen visade bl. a. att omfattningen av den totala frånvaron påhögstadiet successivt ökade från årskurs 7 till årskurs 8 för att därefter nåen topp i årskurs 9. Flickor hade i allmänhet högre frånvaro än pojkar. Dentotala frånvaron i storstadsområden visade sig vara högre än iglesbygdsområden. Frånvarons omfattning inom ett och samma storstadsområdevarierade med rekryteringsområdets bebyggelseform så att frånvaron var högre iområden som dominerades av höghus än i områden med övervägandesmåhusbebyggelse. Olika skolor uppvisade vidare en betydande inbördes variationi frånvarohänseende. Stora skillnader förelåg i frånvarons omfattning mellanparallella klasser inom en och samma skola. 1975/76:39 67 Enligt kan dessa resultat inte generellt gällasamtliga skolor, emedan undersökningen inte är representativ för landet somhelhet, men den allmänna slutsatsen är att åtgärder bör vidtas såväl generelltsom selektivt för att minska frånvaron. föreslår att närvaroplikt liksom börråda i grundskola och gymnasieskola. All frånvaro bör förhandsanmälas och skallregistreras. Anmälningsskyldighet vid frånvaro åvilar elevens föräldrar/annanvårdnads-havare eller på gymnasieskolan eleven själv. Vid icke förhandsanmäldfrånvaro skall anledningen till frånvaron undersökas. Skolan äransvarig för frånvaroregistreringens organisation och genomförande liksom förinformation till eleverna och deras föräldrar om motiven för registreringensamt dess sätt att fungera. Såväl registrering som analys av frånvarons orsakerskall ske fortlöpande. Informationen om frånvaron bör systematiseras så, attden kan utgöra grund för snabba åtgärder och eventuella omfördelningar avresurser. Vidtagna åtgärder utvärderas kontinuerligt och justeringar görsfortlöpande. Elev på gymnasiesladiet bör efter medgivande av skolan kunna fåföriägga viss del av arbetet utanför skolans lokaler i form av betingsstudier,vilket beslutas av klasskonferensen. Hemmen skall informeras om förekommandefrånvaro. Förskolans övergripande mål bör enligtBarnstugeutredningen (SOU 1972i26 och 27 Förskolan) ge uttryck för samhälletssyn på och omsorg om varje barn i dess rätt till goda utvecklingsmöjligheter.Det bör också ge uttryck för en framtidssyn och relateras till den blivandevuxna människans utvecklingsmöjligheter i hennes ömsesidiga förhållande lillsamhället och dess utveckling. I de övergripande målen betonas samarbete, öppenhetoch mångsidighet i synen på personlighetsutvecklingen, Barnstugeuiredningen slår fast att förskolan harviktiga koppligar till såväl utbildnings-som socialpolitiken. Utredningenframhåller framför allt de problem som är förknippade med kontinuiteten iövergången mellan förskola och lågstadium. Enligt utredningen utgör förskolan ett fundamentför skolan, där del är väsentligt att bevaka att del för det enskilda barnetfinns en kontinuitet mellan förskola och skola. Förskolans pedagogik har i vissutsträckning haft inflytande på framför allt lågstadiets pedagogik. Denkontinuitet som bör eftersträvas innebär inte en ensidig inskolning, 1framliden behöver, fastslår utredningen, skolan byggas upp från förskolan ochnärmare kopplas till socialpolitiken. En viktig uppgift på del lokala planet är all sökagöra övergången mellan förskola och lågstadium smidig, så attbarnen upplever en kontinuitet. Dessa samarbetsfrägor kan bli en naturligstartpunkt för den pedagogiska integrering som måste föregås av ett successivtnärmande. 1975/76:39 68 gångspunktenfören samordning bör vara att skolan utvecklingspsykologiskl lar vid därförskolan slutar framhåller barnstugeutredningen. 1 de utvecklingsteorier och det pedagogiska programpå vilket barnstugeuiredningen baserar sina förslag till inre organisation ochutbyggnads-planering av förskolan har man sökt beakta kontinuiteten ochsamverkan organisatoriskt och pedagogiskt så långt som varit möjligt. Enutvärdering av de projekt och försök som sker under ledning avtillsynsmyndigheterna för förskolan resp. skolan är enligtbarnstugeutredningens mening väsentlig. Centralt bör detta ske genom samverkan och samrådenligt den modell som barnstugeutredningen skisserat. Regionalt måste dialogen främst avse fortbildningoch information genom gemensamma studiedagar regionvis kring samverkan. Lokalt bör samrådsgrupper bildas i alla kommuner. I förlängningen av den försöksverksamhet som pågåroch planeras inom förskole- och skolområdet kan enligt bamstugeutredningensmening skönjas en "stadieskola", dvs, en kontinuitet för barnenutvecklingspsykologiskl, pedagogiskt och metodiskt från förskolan upp tillmellanstadiet i . framhålleratt samarbete mellanförskola och grundskola är angeläget med hänsyn till att övergängen frånförskola till lågstadium bör underlättas för varje barn. Förskolan har ettansvar att förmedla en positiv attityd lill den fortsatta skolgången. Denattityden kommer till stånd dels genom att barnet uppleverinlärningssituationen i förskolan gynnsamt, dels genom att barnet, i väntan påskolgången, introduceras i skolmiljön. å sin sida bör också insesitt ansvar att motsvara de förväntningar, som barnet då kan tänkas ställa påett positivt inlärningsklimal när det börjar i lågstadiet. Barnstugeuiredningen diskuterar olika pedagogiskamodeller och väljer utifrån detta en pedagogisk modell, som betonar samspeletmellan individ och omgivning och som kallats dialogmodell. I betänkandetbeskrivs den enligt följande: Den dialogpedagogiska modellen utgår från all detbör försiggå en kontinueriig dialog mellan barn och vuxen, på både ett inreoch ett yttre plan, som gäller ett ömsesidigt givande och tagande i fråga omkänslor, upplevelser och kunskaper. Målet för detta slag av pedagogik kan sägasvara att individen successivt skall arbeta sig fram till de värderingar ochnormer den vill hävda och själv efterleva. Framgång i förhållandetill detta mål kan knappast under de tidiga barnaåren registreras ikvantitativa kunskaper eller speciella beteenden. Målet rör i djup bemärkelseindividens personligheisuiveckling . Känslomässigt, socialt ochintellektuellt. Modellen förutsätter att den vuxne ser barnet som en människamed potentiella möjligheter lill vidareutveckling, med egna uttrycksbehov ochmed egna resurser att upptäcka valmöjligheter i tillvaron. Den utvecklingen ärendast möjlig genom den vuxnes aktiva engagemang i vad barnet gör och vad deluttrycker. I stället för att utvärdera vad barnet gör måste den vuxne tolkabarnels beleende som ullryck för hur det uppfattar sin omvärld. 1975/76:39 69 betyderatt barnet måste möta respekt för sina värderingar och ställningstaganden, mendet måste också i kontakten med den vuxne lära sig förstå altkunskapsbeteenden, normer etc. kan omprövas utifrån nya infallsvinklar. 1stället för att barnet lär sig att det finns rätta svar på frågor och en visslösning på ett problem liksom definitiva kunskaper alt inhämta, bör del lärasig att utifrån en kritisk inställning samla nya fakta att självt ta ställningtill. i dialogmodellen kan inte fungerastatiskt utan måste förstå sig själv som en individ stadd i fortsatt utvecklingi en livslång process, där egna erfarenheter och förändringar i den egnalivssituationen påverkar sättet att fungera i det pedagogiska arbetet. I dialogmodellen befinner sig vuxen och barn ivissa avseenden i samma situation. Båda påverkar varandra genom ömsesidigtgivande och tagande. Den vuxne har emellertid utvecklingsmässigl nått längre änbarnet och har därför större erfarenhetsmalerial, som ställs till barnetsförfogande. Men barnet utvecklar också mönster. Det som väsentligen kan ske i dialogmodellen, äratt bamet upplever en vuxen som öppet kan ge uttryck för sina känslor,upplevelser, kunskaper, tankegångar, värderingar m. m. och samtidigtrespekterar och tar ställning till vad bamet uttrycker, I en sådan ömsesidigprocess kan barnets resurser, såväl känslomässigt som intellektuellt, frigörasoch fungera som en helhet. Barnet vågar tro på sig självt och sin förmåga attväxa till en självständig människa. Den vuxnes dynamiska samspel med barnet kanäven tänkas fungera som modell för barnets framlida sociala utspel, därför attbarnet konkret upplevt samverkans villkor av givande och tagande (SOU 1972i26). Mål och delmål liksom teoriunderiag och pedagogisktprogram avser förskolan i dess helhet, såväl hellids- och deltidsförskola ochför åldrarna lill . Arbetssätt och metodik utformas givelvisnågot olika i förhållande till olika utvecklingsfaser. diskuterar skolmognaden (avsnitt 11.4) ochjämför tre olika teorier och för alla tre gäller att det ej blir särskiltfruktbart att arbeta med skolmognaden som en gränslinie mellan förskolan ochlågstadiet. Däremot understryks behovet av samverkan mellan stadierna. SIAmenar att det finns stora likheter mellan barnen i förskolan och på lågstadiet.Del finns ingen skarp gräns mellan olika faser i utvecklingen. Barnet glideröver från ett utvecklingsstadium lill ett annat. mognadsbegreppet är menarSIA därför mycket relativt. Utgångspunkten är därvid en definition avbegreppet skolmognad som menar att skolmognad innebär, att barnet nått enutvecklingsnivå som svarar mot de krav som lärarna ställer pä elevens förmågaalt tillgodogöra sig undervisningen i årskurs 1. En definition med sådanutformning uppvisar emellertid svårigheten, för att inte säga omöjligheten, altdefiniera skolmognadsbegreppet. De skolmognadsundersökningar som redovisats avutredningen ger vid handen att skolmognadsprov som utförs ärotillföriitliga mätinstrument. mognadsproven är ej heller förankrade i enutvecklings-psykologisk eller psykologisk-pedagogisk teori. 1975/76:39 70 detej möjligt att ange en viss procentuell del av nybörjarna som skolmogna. Om enelev betraktas som skolmogen eller ej kan bero på hos vilken lärare han hamnar.Skolmognadsbegreppet bör därför bytas ut mot mer preciserade begrepp,lämpligtvis mot de som används i läroplanen för , t. ex.intellektuell utvecklingshämning, inlärningssvårigheter vid undervisningen isvenska samt beteendestörningar. Skolmognadsproven mäter endast en liten specifikdel av den totala personligheten. De mäter kunskaper och färdigheter barnentillägnat sig före skolstarten. Då det finns risk att nybörjarundervisningenstyrs av erhållen poäng på detta prov kan elever från mindre stimulerandehemmiljöer redan från början hamna i ett underiäge framhåller utredningen. Flexibel gruppering av eleverna inom arbetsenhetensram, stödundervisning och insatser av speciallärare och annan personal börgöra det möjligt att effektivt hjälpa elever som har svårigheter redan vidskolstarten. Någon organisation med s. k. skolmognadsklasser bör därför menarSIA inte förekomma. Med del beslut som fattat om en allmänförskola och med det förslag om skoldag som har lagt fram följer, att vadsom sägs om uppskov med skolstarten i skollagen 32 S bör utgå. 1 lagen om förskoleverksamhet(I973il205) bör av samma skäl I och 4 §§ ändras. För att en mjuk övergång skall komma till stånd förde enskilda barnen har både barn och föräldrar behov av en fördjupad samverkankring stadieövergången förskola-lågsladium. Många föräldrar behöver ökad upplysningom vad skolstarten (avsnitt 11.5) innebär. föreslår (avsnitt 11.6) att för en mjukövergång skall komma lill stånd behövs därför pä del lokala planet särskildaarbetsgrupper, både för löpande arbete och för planerings- ochutvecklingsfrågor som rör i första hand övergången förskola-lågstadium ochsamverkan mellan stadierna. En sådan arbetsgrupp bör bestå av representanterför skolstyrelse, (social centralnämnd), fritidsnämnd,föräldrar och de båda stadiernas personal. Utredningen lar upp en rad exempelpå arbetsuppgifter för detta samverkansorgan. Ett mycket betydelsefullt inslag i åtgärderna isamband med övergången förskola-lågstadium är utbytet av information mellanskola och föräldrar. Utredningen konstaterar att inskrivningen är en viktigform för informationsutbyte och föreslår att den blir ett obligatoriskt inslagi kontakten hemskola. Det av barnstugeutredningen föreslagna pedagogiskaprogrammet i förskolan, som bl. a. innebär en systematiseradbegreppsinlärning, kan enligt vad själv påpekar i sitt betänkande resulterai att ett större antal barn än som är fallet är färdiga för t. ex. läsning,skrivning och räkning året före skolstarten. Andra barn däremot har enlångsammare utvecklingstakt och är inte alls färdiga för t. ex, läsinlärningvid skolstarten. Meden allmän förskola blir det konstaterar utredningen synneriigen an- 1975/76:39 71 gelägetför att beakta den normala spridningen i fråga om nybörjarnasutvecklingsnivå och att differentiera undervisningen så, att varje barn kanfortsätta där det slutade i förskolan. Del är även viktigt, att grundskolanbeaktar och följer upp förskolans metoder när det gäller att stödja barnetssociala och känslomässiga utveckling. För att få kontinuitet mellan förskola ochlågstadium är det viktigt alt de båda lärarkategorierna känner till varandrasverksamhetsområden, dessas mål, innehåll, metoder och miljö. De bör även hakännedom om varandras utbildning saml dess mål och innehåll. För att underiättasamverkan mellan de två lärarkategorierna bör inom resp. rektorsområde -förskoleområde finnas en lärare med speciella kontaktuppgifter. Kommunens samverkansorgan för förskolefrågorna börla initiativ lill att sexåringarna på olika sätt får bekanta sig medgrundskolans personal och miljö året före skolstarten. Organisationen av dessabesök måste vila på de lärare som har kontaktuppgifter. Det är också nödvändigt att förskolans elever fördirekt inblick i hur man arbetar på lågstadiet. Sådana skolbesök bör därförvara obligatoriska. Dessa besök är mycket betydelsefulla menar , eftersom dekan vara avgörande för nybörjarnas inställning till skolan längre fram. Delärare som som har kontaktuppgifter bör därför göra upp ett program för dessaskolbesök. Föräldrarna bör också fä möjlighet att under en dagi början av läsåret få vara med sitt barn i skolan och lära känna barnets nyamiljö och de personer som skall ha hand om barnet . 3.1.8Klass- och undervisningsgrupper, arbetsenheter Inledningsvis erinrar om attundervisningsgruppens eller klassens storiek inte påverkas enbart av gällandedelningstal utan också av en rad andra förhållanden. Det har därför varitangelägel for utredningen att kartlägga hur stor del av sin undervisningslid iskolan elevema i olika årskurser och ämnen tillbringar i undervisningsgrupperav olika storiekar. visar att eleverna i årskurs 1 tillbringar 28 %av undervisningstiden i grupper med tio elever eller färre och till igrupper med 21-25 elever. 1 årskurs 3 är motsvarande resp. .