prop · FY03103 · 1975-12-31 00:00:00 — Även om bolagetgenom nedsättningen skulle sätta sin solvens i sådan fara, alt man, såsomsituationen ler sig vid nedsättnings-tillfället, måste utgå ifrån att bolagetej kan belala köpesumman, torde avtalsparten i princip ej ha rält att redan vidnedsätlningstiUfället häva köpeavtalet. Hävningsrätt på grund av s. k. anteciperadmora lärer nämligen i allmänhet ej tUlkomma en säljare förrän tiden för hansegen preslationsskyldighet är inne (jfr 39 § köplagen). Trots bolagets befaradeinsolvens kan således avtalsparten få vidtaga förberedelser med åtföljandekostnader för alt vara beredd att fullgöra leveransen vid den avtaladetidpunkten, för den händelse bolaget då skulle vara i stånd att betalaköpeskillingen. En tillämpning av förevarande paragraf skulle kunna förhindra,att avtalspart hamnar i denna prekära situation. Visar det sig, när denavtalade leveranstiden är inne, atl bolaget till följd av nedsättningen ejförmår betala köpesumman, kan avtalsparten innehålla godset och häva köpet.Avtalsparten kan alltså i så måtto begränsa nedsätlningens skadeverkningar,att han ej behöver lämna godset ifrån sig utan att få betalning. Därmed kommeremellertid avtalsparten långtifrån alltid i samma ekonomiska läge som omavtalet fullgjorts. När så ej är fallet, kan avtalsparten visserligen krävaskadestånd men risken för alt bolaget inte heller kan fullgöra sinskadeståndsskyldighet har ökats genom nedsättningen av aktiekapitalet. En sådanriskökning kan avtalsparten ej avvärja med slöd av andra regler änbestämmelserna i förevarande paragraf. I än sämre belägenhet skulleavtalsparten i det tagna exemplet kunna komma genom nedsättningen, omköpesumman enligt avtalet skulle erläggas efter leveransen i ställetför med denna. Den omständigheten i och för sig alt en från börjansäker fordran på köpeskillingen genom nedsättningen förvandlats lill en osäkerfordran medför nämligen inle rätt för avtalspart, som sålt på kredit, att hävaköpet ens vid leveranstidpunkten. Avtalsparten kan således bli nödsakad atttill och med lämna godset ifrån sig trots att en kanske betydande riskökningdrabbat honom genom nedsättningen. Först om bolagels ekonomiska ställning tillden grad försämrats genom nedsällningen, alt det framstår såsom tämligensäkert, att köpesumman ej kommer alt rätteligen erläggas, har avtalsparten rällatt vid leveranstidpunkten häva köpet, om ej genast efter anmaning säkerhetställes för köpeskillingen (se 39 § köplagen). Det nu sagda må vara tillräckUgtför alt åskådliggöra, att även den som vid den relevanta tidpunkten är bådefordringsägare och gäldenär i samma rättsförhållande bör behandlas somborgenär vid tillämpningen av förevarande paragraf. Enligt förslagelskall fråga om jämlikt 9 kap. 17 § av bolagsstämmans beslut omnedsättning av aktiekapitalet (resp. beslut om vinstutdelning eller omnedsättning av reservfonden eller om fusion) och fråga om tillstånd attverkställa beslutet handläggas och avgöras i skilda processuella förfaranden.Den föreslagna ordningen kan leda till mindre önskvärda resultat.Sålunda kan det inträffa, att sedan rätlen genom lagakraftvunnet beslut lämnattillstånd att verkställa bolagsslämmobeslut rörande exempelvis nedsättning avaktiekapitalet eller fusion och rättens beslut registrerats med verkan enligt 6kap. 14 kap. 5 §, bolagsstämmobesluletblir upphävt genom dom i klandermål. Att helt förhindra, atl frågan omtillstånd att verkstäUa ett bolagsslämmobeslut avgöres före frågan om något gUligtbolagsstämmobeslut överhuvud föreligger, låter sig inle göra, därför attväckande av klandertalan mol bolagsslämmobeslut ej alltid är eller lämpligenkan vara inskränkt till viss i lag bestämd tid och tillståndsärendetföljaktligen kan vara slutgiltigt avgjort, innan klandertalan ens är väckt. Omklandermål och tiUslåndsärende är anhängiga , finns dock möjlighetatt förebygga, alt frågan om bolagsslämmobeslulets giltighet och tillståndsfråganavgöres i olämplig tidsföljd. I klandermålet kan rätten sålunda, såsom framgårav 9 kap. 17 § sista stycket i förslaget (jfr även 15 kap, 3 §rättegångsbalken), interimistiskt förordna, atl bolagsstämmans beslut ej fårverkställas. Har så skett, bör naturligtvis lillslånd till verkställighet tillsvidare inte lämnas. Vid behov får tillståndsärendet förklaras vilande. Blirden slutUga utgången i klandermålet den, atl bolags- slämmobeslulet upphäves, förfaller frågan om tUlstånd altverkställa beslutet. Om klandermål och tillståndsärende handlägges vid sammadomstol, torde några särskilda åtgärder ej erfordras för att den tidsmässigasamordningen av målets och ärendets handläggning skaU komma till stånd. Ärdäremot klandermål och tillståndsärende anhängiga vid olika domstolar, bör pålämpligt sätt sörjas för att den domstol som handlägger tiUslåndsärendet fårkännedom om interimistiskt beslut, som meddelas i klandermålet. Genommeddelande enligt 6 kap. 7 § första slyckel får registreringsmyndighelen vela,när och var tillståndsansökan göres. Denna myndighet får genom underrättelseenligt 9 kap. 17 § sista stycket jämväl kännedom om interimistiskt beslut iklandermål. Det förefaller därför ligga nära till hands att ålägga registreringsmyndighelenatt underrätta den domslol som handlägger tillståndsärendet om interimistisktbeslut, som annan domstol meddelat i pågående klandermål. Den nu berördaunderrättelseskyldigheten bör även avse lagakraflvunnen dom, varigenom bolagsstämmobesluletupphävts eller ändrats. Bestämmelser om underrättelseskyldighet kan lämpligenupptagas i registreringsförordningen. 6 kap. 7 § Enligt första slyckel skall rätten lämna underrättelse lillregistreringsmyndighelen bl. a. om beslut, som meddelats med anledning avansökan enligt 6 kap. 6 §. Registrering av sådant beslut kommer därför i allmänhetalt ske innan beslutet vunnit laga kraft. För altaktiekapitalet skall anses nedsatt förutsattes emellertid enligt andra stycket,att rätlens beslut om bifall till ansökning enligl 6 § vunnit laga kraft. Isådant fall anses aktiekapitalet nedsatt redan vid den lidpunkt då rättensbeslut registrerades. Någon särskild registrerings-åtgärd beträffande detförhållandet att laga kraft inträtt skall icke ske utan den angivna rättsverkanav att beslutet vinner laga kraft inträder automatiskt. Någotbehov av att registrera rättens beslut innan det vunnit laga kraft torde inle föreUgga.Det synes därför vara en lämpligare ordning att rätten lämnar underrättelse omsitt beslut till registreringsmyndigheten först sedan beslulel vunnit laga kraft.Härigenom vinnes att, för del fall alt rätten bifallit ansökan enligt 6 §,registreringen får den verkan att aktiekapitalet är nedsatt. Lagrådetföreslår alt bestämmelsen om rätlens underrättelseskyldighet ändras i enlighetmed det anförda, förslagsvis genom all före "beslut" iförsta stycket införes "lagakraftvunnet". 7 kap. 1 § GäUande aktiebolagslag upptar i 69 § ett principielltförbud för aktiebolag att mot vederlag förvärva egna aktier. har emellertid förbudet utsträckts till att gälla allafång, alltså även benefika sådana: gåva och testamente. Härigenom uppkommervissa svårigheter vid tillämpningen av den i första stycket tredje punkten intagnaregeln om att avtal i strid mot förbudet är ogiltiga. I vad mån gåva är att anse som avtal är föremål för delademeningar. Gåvotagare har dock ingen skyldighet att mottaga gåvan utan haralllid möjlighet att avböja denna. Tillämpning av tredje punkten i vart fallanalogivis på gåva synes därför böra leda till att gåvan anses vara ogiltig. Annorlunda förhåller det sig med testamente. Del äralldeles klart att testamente inte är något avtal, och tredje punkten är alltsåinte tiU-lämplig på testamente. Eftersom emellertid förvärvsförbudet enligt detvå första punktema gäller också förvärv genom testamente, ligger det måhändanärmast till hands att på förvärv av egen aktie genom testamente tillämpa vadsom gäller i fråga om testamente som inte kan verkställas enligt sin ordalydelse.En näraliggande möjlighet kunde vara alt låta dödsboet sälja aktiema ochöverlämna valutan till bolaget. 9 kap. 1 § Det hänvisas till vad som anförls vid 4 kap. 25 §. 9 kap. 3 § Lagrådet föreslår att fjärde stycket flyttas till 2 § ochdär får utgöra ett tredje stycke. Det må anmärkas att bolagsordningen för elt aktiebolag kantänkas innehålla föreskrift av innebörd att antalet röstande vid bolagsstämmahar betydelse för giltigheten av beslut i visst hänseende. Vid tillämpning avsådan föreskrift torde fjärde fondstyrelsen böra betraktas som en röstande ävenom rösträtten för aktierna utövas av flera ombud. Någon uttryckliglagbestämmelse härom torde inte erfordras. (Jfr i SvJT 1975 s. 9 kap. 5 § Enligt tredje stycket skall med beslut i' där angivenfråga anstå till fortsatt stämma om ägare till en tiondel av samtliga aktierbegär det. I remissprotokollet anföres att bestämmelsen är avsedd att utgöraett komplement tUl minoritetens rätt enligt 15 kap. 5 § att hindra bolagsstämmanatt fatta beslut om ansvarsfrihet (rätteligen kan, såsom framgår av avfattningenutav 15 kap. 5 §, minoriteten inte hindra majoriteten att bevUjaansvarsfrihet; vad minoriteten kan göra är att, genom att rösta emotansvarsfrihet, förbehålla sig befogenheten att väcka skadeståndstalan; jfr vadlagrådet anför vid 15 kap. 5 §). Det får antagas vara avsett att beslut omanstånd i överensstämmelse med vad som gäller i fråga om beslut att vägraansvarsfrihet skall kunna fattas av en vanlig majoritet vid stämman, även ommajoriteten inte representerar en tiondelav samtliga aktier i bolaget. Detta synes böra komma tUl uttryck i lagtexten. Detremitterade förslaget utgår från att, om styrelsen obehörigen vägrar att förain någon såsom aktieägare i aktieboken och därigenom hindrar honom från attdeltaga i bolagsstämma, han kan klandra beslut som fattats på stämman. Talerätleni detta hänseende bör i likhet med vad som är fallet enligt gällande lag (138§ 1 mom. första stycket) komma till uttryck i lagtexten. Det kan lämpligenske genom att till första stycket i paragrafen fogas en andra punkt av följandelydelse: "Sådan talan kan föras även av den som styrelsen obehörigenvägrat att införa såsom aktieägare i aktieboken." I fråga om tredje stycket2 må påpekas att enUgt det remitterade förslaget samtycke tillbolagsstämmobeslut av alla eller vissa aktieägare ej i något fall kan krävas,om inte föreskrift i sådant hänseende intagits i bolagsordningen. Med vissa aktieägareåsyftas inte bara ägare till aktier av visst slag (jfr 3 kap. 1 § i förslaget)utan också t. ex. vissa namneligen angivna aktieägare eller ägare av aktier medvissa angivna nummer eller alla ägare av bundna resp. av fria aktier (attbundna resp. fria aktier inte är att betrakta som aktier av oUka slag framgårav uttalande i specialmotiveringen till 3 kap. I §). Iförevarande paragraf och 5 § ges bestämmelser om bl. a. revisors uppdragstid.Innebörden av dem är något oklar. Molsvarande regler för styrelseledamot, vilkaupptagils i 8 kap. 1 och 2 §§, har utformats på etl annat sätt, som inte tordekunna leda till missförstånd. Del synes lämpligt alt bestämmelserna om revisorsuppdragstid får en utformning som närmare anknyter till regleringen i 8 kap. Härvid bör första stycketi förevarande paragraf delas upp i tre stycken. I det nya andra stycket böräven, med någon ändring, upptas viss del av regleringen i 5 § första stycket.Andra stycket av förevarande paragraf i departemenlsförslaget bör, i oförändradavfattning, bli ett fjärde stycke. I enUghet med det angivna kan förevarandeparagraf förslagsvis få följande lydelse: "Revisor väljes avbolagsstämman. Skall flera revisorer utses, kan dock i bolagsordningenbestämmas att en eller flera av dem, dock icke alla, skall utses i annanordning. Revisorsuppdrag gäller för tid som anges i bolagsordningen. Om uppdraget ej skall gällatills vidare, skall uppdragstiden bestämmas så att uppdraget upphör vid slutetav ordinarie bolagsstämma på vilken revisorsval förrättas. Bolagsstämmankan utse en eller flera revisorssuppleanter. na lag sägs om revisor skall i tillämpliga delar gälla omsuppleant. Förslag alt hos länsslyrelsen påkalla tillsättande av en revisoratt med övriga revisorer deltaga i revisionen kan framställas på bolagsstämmadär revisorsval skall ske eller förslagel enligt kallelsen till stämman skallbehandlas. Bilrädes förslaget av ägare till en tiondel av samtliga aktier ellertill en tredjedel av de vid stämman företrädda aktierna, skall länsslyrelsen påbegäran av aktieägare efler hörande av bolagels styrelse utse revisor för tidentill och med ordinarie bolagsstämma under näst-följande räkenskapsår." I 10 kap. 5 § bör, utöver vad som angivits, görasytterligare ändringar för att få närmare överensslämmelse med 8 kap. 2 §. Paragrafenföreslås få följande avfattning: "Uppdrag att tills vidare vara revisor upphör när nyrevisor utsetts. Uppdrag som revisor upphör , om revisorn eller densom utsett honom begär det. Anmälan härom skall göras hos styrelsen och, omrevisor som ej är vald på bolagsstämma vUl avgå, hos den som tillsatt honom. Upphör revisors uppdrag eller uppkommer för honomhinder enligt 24 § eller enligt bolagsordningen all vara revisor och finnes ejsuppleant, skall styrelsen vidtaga åtgärd för alt ny revisor för den återståendemandattiden tUlsättes." 10 kap. 4 § Enligl första stycket 1 i förevarande paragraf kan den ejvara revisor som bilräder vid bolagels bokföring eller medelsförvaltning ellerkontrollen däröver. Detsamma gäller enligt 2 i nämnda stycke den som äranställd hos eller eljest intar en underordnad eller beroende stäUning tillnågon som själv är jävig enligl vad angivils. Enligt tredje stycket fårrevisor inle med visst undantag för inlernrevisorer i bolaget vidrevisionen anlita revisorsmedhjälpare, mot vilken jäv att vara revisorföreligger. Enligt remissprotokollet innebär dessa stadganden att revisor ellerrevisorsmedhjälpare inle bör ta någon befallning med den löpande bokföringen. I revisorsuppgift att granska styrelsens och verkställande direktörens förvallning bör,liksom enligt gällande rält, anses ingå att tillse atl dessa organiserarbokföringen och medelsförvallningen saml kontrollen däröver på ett betryggandesäll. Häri ligger bl. a. att den omständigheten, alt revisor inte bör handhaden löpande bokföringen, ej hindrar atl han kan lämna råd och anvisningar belräffandebokföringen och bokslutet. Vid sin granskning av organisationensändamålsenlighet bör revisor vidare kunna undersöka, t. ex. stickprovsvis, ivilken ordning bolagels egen kontroll utövas, och vid behov föreslå ändringar.I sammanhanget kan vidare erinras om vad som i den allmänna motiveringen iremissprotokollet (avsnitt 13.7.) anförs om förvaltningsrevision och om deunder- handspåpekanden i olika hänseenden som enligt praxis kanlämnas av revisorn till bolagsledningen. I revisors uppgifter ingår självfalletockså alt tillse all organisationen medger alt revisorn kan tUl denna anknytasin egen kontroll revisorsgranskningen av bokföringen och me-delsförvallningenpå elt tillfredsställande sätt. För alt inte oklarhet skall behöva uppstå i detsist angivna hänseendet synes lämpligen en smärre redaktionell jämkning böraske av ordalagen i första stycket 1 så att det framgår alt med kontrollen avsesbolagets kontroll. Av någraremissinstanser och av föredragande statsrådet har berörts det falletatt den revisionsbyrå, där ett bolags revisor är verksam, också lämnar bokföringshjälptill bolaget men genom andra personer än revisorn. Något hinder mot en sådananordning föreligger inte jämlikt gällande aktiebolagslag. Enligt 12 § kommerskollegietsrevisorskungörelse, som gäller auktoriserade revisorer och godkända revisorer,får den kronologiska bokföringen (grundnoteringarna) eller medelsförvallningen inleulföras av anställda på samma revisionsföretag som revisorn. Fallet täcks bortsettfrån lägen då revisorn är underställd bokföraren inte av de föreslagnajävsreglerna i annan mån än att revisorn inte får använda bokföraren sommedhjälpare vid revisionen. Onekligen kan ifrågasättas lämpligheten av attfullgörandet av grundbokföringsupp-gifterna (jfr 8 § i det till lagrådetlikaledes remitterade förslaget till ny bokföringslag) och revisionen i ettbolag anförtros personer från samma bokförings- och revisionsföretag. Enuttrycklig regel som hindrar detta bör införas i aktiebolagslagen. Däremotsynes del föra för långt att förbjuda alt en som är anställd på samma företagsom revisorn biträder bolaget med de led i bokföringen som hör till huvudbokföringen(jfr 9 § i förslaget till bokföringslag). I sådana fall då bokförings- ochrevisionsföretagets medverkan omfattar endast dessa led är det bolaget som hargjort de grundläggande noteringarna och alltså fastställt bokföringens reellainnehåll. Den ifrågasatta utvidgningen av jävsbestämmelserna kanlämpligen få den formen att punkt 2 av första stycket i förevarande paragrafändras sålunda: "2. är anställd hos eller eljest inlager en underordnadeller beroende ställning till bolaget eller någon som avses under 1 eller ärverksam i samma förelag som den som yrkesmässigt bilräder bolaget vidgrundbokföringen eller medelsförvaltningen eller bolagets kontrolldäröver,". 10 kap. 5 § Belräffande avfattningen av förevarande paragraf hänvisastill vad lagrådet föreslagit vid 10 kap. 1 §. 10 kap. 14 § I specialmoliveringen till förevarande paragraf har återgettsuttalanden aven remissinstans om vissa svårigheter som ibland kan uppstå för enlänsstyrelse, som skall behandla ansökan om utseende av minoritetsrevisor, attfå tillgång till handlingar hos bolaget t. ex. aktiebok, stämmoprotokoll som behövs för ärendets prövning. Föredragande statsrådet har hänvisat tillatt i sådana fall 191 § UL kan bU tiUämplig. I anslutning härtill bör tillförebyggande av missförstånd framhållas att det är sökanden i ärendet hoslänsstyrelsen, dvs. en eller flera aktieägare, som har att hos överexekutorgöra framställning om handräckning enligt nämnda lagrum i UL för handlingarnas utfående.Länsstyrelsen i egenskap av beslutande myndighet i ärendet om utseende avgranskare enligt förevarande paragraf kan inle själv meddela vitesförläggandepå grundval av 191 § UL eller påkalla tillämpning av detla lagrum. Det nusagda har giltighet också då länsstyrelse skall utse minoritetsrevisor enUgt 10 kap. 1 § andra stycket i det remitteradelagförslaget (fjärde stycket enligt vad lagrådet förordat vid 10 kap. 1 §)eller utse revisor med stöd av 10 kap 6 §. 11 kap. 1 § Ifråga om förhållandet me:llan årsbokslut enligt det till lagrådet jämvälremitterade förslagel till ny bokföringslag och årsredovisning enligt denföreslagna aktiebolagslagen utgår förslagen uppenbarligen från att sammaresultat- och balansräkningar som utgör bolagets årsbokslut också skall med möjUghet,i ett par hänseenden, liU jämkningar av mindre betydenhet ingå iårsredovisningen. I de föreliggande lagtexterna kommer emellertid ej dettatill fullt nöjaktigt uttryck. I andra stycket av förevarande paragraf utsägsvisserligen, att årsredovisningen skall upprättas med iakttagande avbokföringslagens bestämmelser, men i förslaget till bokföringslag som gällerårsbokslutet finns ingen uttrycklig hänvisning till de särregler förresultat- och balansräkningarna som ingår i aktiebolagslagen. Bestämmelsen i 3§ första stycket bokföringslagen utsäger endast att i lag meddelade beslämmelsersom avviker från bokföringslagen skall gälla, men aktiebolagslagen innehåller,med den lydelse 11 kap. har enligt förslaget, bara beslämmelser omårsredovisningen, däremot inga föreskrifter som uttryckligen avser årsbokslutet. Vadsom erfordras är alltså alt av aktiebolagslagens eller bokföringslagens avfattningklart skall framgå, vilka av bestämmelserna i kap. aktiebolagslagen omårsredovisning som också äger lillämpning på årsbokslutet. En genomgång visar,atl detla är avsett alt gälla huvuddelen av bestämmelserna. Undantag bildartill en början 11 kap. 2 och 3 §§; detta synes någorlunda tydligt framgå avlagtexten. Av uttalanden i motiven framgår vidare, att 5 § sista stycket och 6§ första stycket inte skall äga tUlämpning på årsbokslutet. Slutligen är detuppenbart, att 9 § om förvaltningsberättelsen ej kan avse årsbokslutet. Lagrådet har övervägt olika metoder att åstadkomma deteftersträvade förtydligandet. En utväg vore alt bygga upp bestämmelserna i 11kap. så, att till en början, delvis genom hänvisning till bokföringslagen, fastslåsvad som skall gälla för årsbokslutet som ju kommer först i tiden och altdärefter anges vilka avvikelser som får göras vid årsredovisningen. En sådanteknik skulle emellertid sannolikt kräva en ganska avsevärd omarbetning av 11kap. En annan lösning vore att i 3 § bokföringslagen direkt ange, genom enuppräkning, vilka lagrum i 11 kap. aktiebolagslagen som skall gälla ocksåårsbokslut. Denna metod, som från rent lagteknisk synpunkt måhända skulle varaden bästa, har emellertid den olägenheten att man vid en framlida anpassning avandra associalionsrättsUga lagar, såsom lagen om ekonomiska föreningar m. fl.,till den nya aktiebolagslagens system förmodligen skulle behöva utökauppräkningen i 3 § bokföringslagen med ytterligare elt inte obetydligt antallagrum. Lagrådet har slutligen stannat för alt förorda en lösningsom innefattar ändring av vissa av bestämmelserna i 11 kap. aktiebolagslagenav mindre omfattande karaktär än den ovan antydda. I första hand börförevarande paragraf ändras bl. a. i så måtto att därav tydligt framgår att debestämmelser i 11 kap., med undantag av 5 § sista slyckel och 6 § förstastycket, som avser innehållet i resultaträkning och balansräkning, skall ha lillämpningockså i avseende på årsbokslut. Vidare bör några förtydligande ändringar,närmast av formell karaktär, göras i 5 § sista stycket och 6 § första stycket. Under åberopande härav och med beaktande av vad som anförsvid 5 § föreslås atl 11 kap 1 § får följande lydelse: "För varje räkenskapsår skall avges årsredovisning.Denna beslår av resultaträkning, balansräkning och förvaltningsberättelse. I fråga om resultaträkning och balansräkning i årsredovisningoch i årsbokslut enligt bokföringslagen (1975: 000) gäller, förutom bestämmelsernai nämnda lag, föreskrifterna nedan i detta kapitel. Dock äger 5 § andra stycketoch 6 § första stycket detla kapitel tillämpning endast på resultaträkning ellerbalansräkning i årsredovisningen. Även i fråga om förvaltningsberättelsen gäller att denskall upprättas med iakttagande av god redovisningssed." 11 kap. 4 § Föreskrifterna i första stycket av förevarande paragraf bortsett från punkterna 2 och 3 överensstämmer till sitt sakliga innehåll medbestämmelserna i 15 § fjärde stycket i det till lagrådet jämväl remitterade förslageltill ny bokföringslag. Såsom föredragande statsrådet anfört i den allmännamotiveringen är emeUertid avsikten att auvända den lagstiftningstekniken attbokföringslagens regler om årsbokslut skall gälla också för aktiebolag och attaktiebolagslagen endast skall innehålla för bolag nödvändiga särbestämmelser. För atl undvika den nyssangivna dubblyren bör därför första stycket av förevarande paragraf i aktiebolagslagenomredigeras. Förslagsvis kan lagrummet få följande lydelse: "Utan hinder av vad i 15 § fjärde stycketbokföringslagen (1975: 000) föreskrives om användningen av belopp, varmedvärdet av där avsedd anläggningstillgång uppskrives, får sådant belopputnyttjas även till fondemission eller avsättning lill en uppskrivningsfond,vilken får lagas i anspråk endasl för ändamål som avses i nämnda lagrum ibokföringslagen eller för fondemission." I specialmotiveringen till förevarande paragraf uttalas, ianslutning till bestämmelsen om förbud mot uppskrivning över fast egendomstaxeringsvärde, all bolag . med flera fastigheter inte får skriva uppfastigheternas sammanlagda redovisade värde ulöver molsvarande sammanlagdataxeringsvärde. Innebörden härav är bl. a., såsom närmare utvecklas ispecialmotiveringen tiU 15 § bokföringslagen, all i vissa situationer någoneller några av fastigheterna inte kan uppskrivas lill sitt eget taxeringsvärdetill följd av att andra fastigheter är redovisade högre än sinataxeringsvärden. 11 kap. 5 §