prop · FZ0350 · 1975-12-31 00:00:00 — Föratl utröna vilka effekter ell system med dödsboanmälan skulle kunna få har enliglpromemorian genomgåtts 1 500 av de 9 761 bouppteckningar som år 1973inregistrerades vid . Hade ett institut med dödsboanmälanfunnits och utformats på sätt promemorian anger skulle sannolikt avbouppteckningarna kunna ha ersatts av dödsboanmälan. Enligt promemorian synesalltså inte obetydliga rationaliseringsvinster vara att hämta för myndigheteroch enskilda. 4.3 Utformningen av dödsboanmälan Enligtpromemorian måste elt anmälningsförfarande uppenbariigen göras mycket enkelt,om det skall innebära bestämda fördelar jämfört med den okompliceradebouppteckningen. Sättet blir i stor utsträckning beroende på vem som får göraanmälan och vem som svarar för att den är sakligt riklig. Ipromemorian avvisas tanken på att tingsrätten skall avgöra huruvida en fullständigbouppteckning är nödvändig eller inle. En sådan ordning skulle kunna ge upphov tillsvårbedömbara gränsfall och medföra ett ökat arbete för tingsrätterna. Normaltsaknar rätten underlag för att bedöma om bouppteckning måste upprättas. Attskaffa in utredning på denna punkt skulle bli betungande för rätlen ochförorsaka de enskilda besvär. Enligt promemorian ligger det därför nära lillhands att i elt normalt anmälningsfall bara kräva att domstolen gör en formalprövning.En sådan förutsätter emellertid att garantier kan erhållas för alt anmälan är rikligi sak. Sådana garantier synes man enligt promemorian bäst kunna få, om anmälangörs av en företrädare för del allmänna. ombesörjer på många hållkom- 1975/76:50 21 munalaförtroendemän eller tjänstemän bouppteckning och boutredning efter personer somvid sin bortgång var ensamstående, ulan tillgångar eller omhändertagna förvård. Eftersom dessa kategorier i stor utsträckning kommer att omfattas av ettsystem med dödsboanmälan är det naturligt alt anknyta till denna praxis. Ettannat skäl för att anmälan skall göras av socialvårdstjänstemän eller liknandeär att de inte sällan torde ha känt den döde i livstiden eller i sin tjänst harhaft med hans angelägenheter atl skaffa. I övriga fall där dödsboanmälan kankomma i fråga är del lätt för anförvanter och andra att vid inträffat dödsfallvända sig lill socialnämnden. I promemorian föreslås därför att dödsboanmälanskall göras av socialnämnden eller av person som nämnden har särskilt förordnal.Normall lorde enligt promemorian sådant förordnande böra ges åt tjänsteman inomsocialvården. Även nämndeman eller annan förtroendeman med erfarenhet av bouppteckningsförrättningarbör emellertid kunna komma i fråga. I kommuner som har inrättat socialcentralnämnd ersätter denna nämnd socialnämnden. Beträffandeformen för dödsboanmälan sägs i promemorian anden uppenbarligen måste varaskriftlig. I anmälan bör till en början tas in den dödes fullständiga namn,personnummer, bostadsadress och dödsdag. Även den dödes hemvist, dvs. denkommun och församling i vilken han var mantalsskriven, bör anges. Mantalskrivningsortenär avgörande för vilken domstol som skall ta emot anmälningen. F. n. åliggerdet varje tingsrätt alt se till att bouppteckning efter den som har avliditinom domstolens jurisdiktion ges in inom laga lid. Enligl promemorian bördenna skyldighet uppenbariigen ändras så, att tingsrätten kontrollerar att delsker antingen bouppteckning eller dödsboanmälan. Identifieringsuppgifterna ianmälan kommer lill användning, när rätten prickar av inkommande anmälningar motde underrättelser om dödsfall som sänds in från pastorsämbetena enligt 40 Sfolkbokföringskungörelsen (1967:495). Ensärskild fråga som behandlas i promemorian är om dödsbodelägarna bör antecknasi dödsboanmälan. Ett krav på atl anmälan alltid måste innehålla fullständigauppgifter om dödsbodelägare skulle komplicera anmälningsförfarandet, eftersomnödvändig släktutredning kan vara svår och fordra mycket arbete. Frånordningssynpunkt och för framlida bruk kan det å andra sidan vara värdefulltatt uppgifter om dödsbodelägare dokumenteras i en anmälan. En kompromiss somenligt promemorian inle förefaller alltför betungande för anmälaren är attföreskriva alt anmälan skall uppta namn och bostadsadress på dödsbodelägare, iden mån uppgifterna är kända för anmälaren. Ipromemorian framhålls att den centrala delen i en dödsboanmälan blir anmälarensintyg att tillgångarna inte överstiger föreskrivna gränsbelopp. Till ledningför dem som kan komma alt göra dödsboanmälan bör lämpligen utfärdas anvisningarför värderingen av tillgångarna. Uppenbarligen bör värderingen ske efter sammaprinciper som gäller beträffande värdering av tillgångar som skall las in ibouppteckning. Uppstår någon tvekan huruvida 1975/76:50 22 värdetav tillgångarna överstiger gränsbeloppen, bör enligt promemorian dödsanmälaninte få ske. I stället måste bouppteckning förrättas enligt vanliga regler. I promemorian framhållsvidare att anmälaren uppenbariigen bör ha en viss plikt att själv besiktigaeller på annat sätt undersöka den dödes och i förekommande fall efterlevandemakes tillgångar. Detta innebär emellertid inte att några mer omfattandeefterforskningar skall behöva göras. Tillgångarna kan emellertid ibland behövautökas med lön eller semesterersättning som betalas ut först efter dödsfallet.I undantagsfall bör anmälaren få godta andras uppgifter att tillgångar saknas.Ett sådant förfarande kan enligt promemorian vara tillräckligt när ett barnhar dött och föräldrarna kan tillfrågas. Har anmälaren vetskap om någonomständighet som talar för att tillgångar kan finnas, måste han enligtpromemorian undersöka saken närmare. I normala fall bör det räcka med attbesöka den dödes bostad samt gå igenom lösöret och efterlämnade handlingar.Särskilt testamenten, bodelningsinstru-menl, äktenskapsförord och försäkringshandlingarär av intresse, eftersom de kan utgöra hinder för dödsboanmälan. Kompletterandeupplysningar kan behöva inhämtas från anhöriga eller samboende. Enligtpromemorian ligger det i sakens natur alt den som avser atl göra dödsboanmälanavstår därifrån, om han får reda på atl dödsbodelägare, borgenär eller annanbehörig person motsätter sig sådan anmälan och i stället vill ha bouppteckningtill stånd. Till dödsboanmälan bör iregel kunna användas förtryckt blankett som tillhandahålls av det allmänna.Formulärets närmare avfattning bör enligt promemorian lämpligen bestämmas avDON. För alt underlätta bruket av dödsboanmälan, när den avlidne inte har fyllt18 år, bör övervägas om pastorsämbetet, som underrättelse omdödsfallet sänds till tings-rätlen, även skall direkt underrätta vederbörandesocialnämnd. Det skulle därvid enligt promemorian kunna åligga nämnden att låtaundersöka om förutsättningar för dödsboanmälan föreligger i det enskildafallet. Den som i förekommande fall skall göra dödsboanmälan bör fullgörauppdraget på sådant sätt att barnets föräldrar inte åsamkas mer besvär änuppgifternas inhämtande kräver. I spädbarnsfallen lorde ofta ett telefonsamtalvara tillräckligt för ändamålet. 4.4 Följdändringar m. m. Enliglpromemorian medför institutet dödsboanmälan att vissa jämkningar av formelleller redaktionell art bör vidtas i ÄB. Därutöver föreslås emellertid ävennågra ändringar av saklig natur, bl. a. när det gäller reglerna om ansvar förden dödes gäld. Enligt promemorian bör betalningsskyldighet för den dödesskulder åvila delägarna bara intill värdet av den dödes egendom, närdödsboanmälan har gjorts. Bestämmelserna om ansvar för gäld i 21 kap. ÄB böralltså inte vara lillämpliga. En föreskrift härom föreslås Prop.1975/76:50 23 i21 kap. 19 S ÄB. Enligt denna paragraf gäller motsvarande redan för egendomsom inte hade kunnat tas i mät hos den döde. Genom ansvarsbefrielsen avlägsnasett hinder mot skifte av kvariåtenskapen. Skulleskyldighet att föranstalta om bouppteckning uppslå efter det att dödsboanmälanhar gjorts, bör gäldsansvar föreligga som om anmälan aldrig hade skett, påsamma sätt som gäldsansvar enligt 21 kap. 13 S ÄB föreligger i fall då dödsbodelägare,sedan boet har blivit avträtt till förvaltning av boutredningsman, har utverkaträttens förordnande att boet inte längre skall förvaltas på det sättet. Enbestämmelse härom föreslås bli intagen i 21 kap. 19 S. Enligtpromemorian är del givet att vissa olägenheter kan uppkomma, om del uppstår ettgäldsansvar i efterhand. Beaktas bör emellertid alt även om bouppteckningsedermera förrättas, så torde det ofta inte uppstå gäldsansvar till toljd avregeln i 21 kap. 19 S om utmätningsfri egendom. Vidare bör uppmärksammasbestämmelsen i 21 kap. 18 S om ansvarsfrihet för dödsbodelägare som ej harnjutit förmån av boet och inle heller har tagit annan befattning med del än atlhan har fullgjort vad som åligger honom enligl 18 kap. 2 S och deltagit iförrättandet av bouppteckning. Vid tillämpning av bestämmelsen i 21 kap. 14 Som gäldsansvar på grund av försummelse att förrätta bouppteckning i rält tidgäller den tremånaderstid som har angetts i 20 kap. 8 a S tredje stycket. Ensärskild fråga som behandlas i promemorian gäller omhändertagandeplikten i 18kap. 2 S ÄB. Enligt detta lagrum skall - som redan angetts i avsnitt 2 - dendödes egendom vårdas av den som är närmast därtill i avvaktan på att egendomenkommer under förvaltning av samtliga dödsbodelägare. Vårdnadsskyldig är bl. a.bodelägare som i praktiken kan se till egendomen. Sådan delägare är vidareskyldig att underrätta övriga delägare om dödsfallet och göra anmälan lillrätten när behov av god man för delägare föreligger (jfr 18 kap. 4S andrastycket ). När det inte finns någon som är vårdnadsskyldig enligtde nu återgivna reglerna inträder en tillfällig omhändertagandeplikt för dendödes husfolk eller husvärd eller för annan som är närmast därtill. Skyldighetföreligger även att tillkalla dödsbodelägare, som tar egendomen i sin vård,eller att anmäla dödsfallet till rätten. berörda åligganden tillkommerdessutom alllid polismyndigheten. Har anmälan om dödsfallet gjorts tillrätlen, skall denna vid behov förordna god man att vårda egendomen, underrättadödsbodelägarna och undersöka behovet av god man enligt . Detblir alltså tingsrätten som får försöka skaffa en god man all ta hand om dendödes egendom i de fall när det är svårl att uppbringa någon annan som mervaraktigt åtar sig uppdraget. Del framhålls i promemorian alt det i smärredödsbon är en föga lockande uppgift att tjänstgöra som god man, eftersom ringaeller ingen ersättning i förhållande till besväret kan väntas utgå. Stundom kanden gode mannen inte ens få ersättning för sina utlägg. En sådan ordning är uppenbariigenotillfredsställande. 1 promemorian föreslås därför att anmälan om dödsfallinte längre skall göras till rätten utan Prop.1975/76:50 24 istället till socialnämnden. Det bör därefter åligga nämnden att fullgöra vadsom ankommer på delägare. a. bör nämnden vara skyldig att föranstalta ombouppteckning, när ingen annan gör det. När förulsällningar finns, bör nämndenenligt promemorian liksom annan bouppleckningspliktig vara oförhindrad att istället la initiativ till dödsboanmälan. I7 S lagen (1928:281) om allmänna arvsfonden anges atl rätten skall förordnagod man atl företräda fonden när denna är arvinge eller universell lestamentstagare.Undantag görs dock bl. a. för det fallet att boet utvisar brist och god man intebehövs för all la vård om boets tillgångar. Undantag torde enligt promemorianockså alltid böra medges när boet har så ringa omfattning att dödsboanmälansker. Med hänsyn härtill föreslås en ändring i berörda paragraf Ipromemorian föreslås vidare en ändring i 26 S protokollskungörelsen (1971:1066)av innebörd atl dödsboanmälan skall tas in i rättens bouppteckningsprotokoll. 4.5 Kostnader m. m. Ipromemorian påpekas atl kommunala förtroendemän och tjänstemän ärengagerade i arbetet med upprättande av bouppteckningar. Detta gäller i inteobetydlig utsträckning smärre dödsbon. t.ex. har årligenlöneutgifter på mer än . för tjänstemän som upprättar bouppteckningaroch utreder sådana dödsbon. En skyldighet för kommunerna att genomsocialnämnden medverka vid dödsboanmälan m. m. kan naturiigtvis i vissa fallinnebära ökade kostnader. I de kommuner där man redan nu sysslar med boutredningaro. d. torde dock de sammanlagda kostnaderna bli lägre, eftersom systemet meddödsboanmälan blir mindre kostnadskrävande än motsvarande arbete medbouppteckningar. Samtligai promemorian föreslagna författningsändringar föreslås träda i kraft den 1januari 1976. De nya bestämmelserna anses böra vara tillämpliga i fråga omdödsfall som inträffar efter ikraftträdandet. 1975/76:50 25 5 Remissyttrandena 5.1 Allmänna synpunkter Deti promemorian framförda huvudförslaget om en uppmjukning av bouppteckningspliktenhar tillstyrkts eller lämnats utan erinran av flertalet remissinstanser. Tilldessa hör tingsräii. llngsiäit, , ,, kammarkollegiet, , riksrevisionsverkel,, bankinspektionen, , landsarkivet iGöteborg, i , socialutredningen, familjelagssakkunniga.Svenska kommunförbundet. , kommunsiyielse, Malmösociala ceniralnäinnd, komnninslyrdse, , ,och . Malmötingsrätt konstaterar att bouppteckningsförfarandet är onödigtbetungande för de efterlevande. Det gäller särskilt när barn dör vid späd ålderutan att efterlämna tillgångar. I andra fall - exempelvis då ensamståendeavlidit utan att efterlämna anhöriga och andra närstående och utan någraegentliga tillgångar- upplevs etl upprätthållande av den obligatoriskabouppteckningsplikten som meningslöst. Stundom kan det t. o. m. vara ogöriigtatt faen bouppteckning till stånd därför att någon bouppleckningspliktig intekan anträffas och möjligheteratl av allmänna medel ersätta särskilt förordnad bouppteckningsförrättaresaknas. Det arbete som i sådana fall läggs ned på atl upprätthållabouppteckningsplikten är utan motsvarande nytta för vare sigenskildellerdetallmänna.Tingsrätienhälsardärförmed tillfredsställelse en ordning som förenklar förfarandet i avsedda fall ochsom till offentlig myndighet knyter det praktiska ansvaret för att erforderligutredning av avlidens bo kommer till stånd. ;fe/-É'v/s/o/;svÉ'/-A'É'/understrykerdel angelägna i atl förenkla bouppteckningsförfarandet. Verket ifrågasätter omman inte på vissa punkter kan gå längre än promemorieförslagel och uppnå ytteriigareförenklingar. Bankinspektionen anser de föreslagna ändringarna vara iväsentliga delar väl motiverade och ägnade atl i betydande utsträckning underiättasåväl enskildas som myndigheters befattning med dödsbon som upptar endast obetydligatillgångar. Riksarkivetframhåller att bouppteckningarna för äldre lid utgör ett centralt och viktigtkällmaterial både då det gäller redovisningen av dödsbodelägare ochredovisningen av boet. Den detaljerade specifikationen av lösöret har stortvärde för forskningen. Även senare tiders bouppteckningar utgör ett värdefulltmaterial för t. ex. ekonomisk-historisk forskning. Så har exempelvis studiumav förmögenhetsbildning gjorts med bl. 1975/76:50 26 från1930- och 1940-talen som källmaterial. Bouppteckningar har också använts föratt studera utbredningen av vissa maskintyper inom jordbruket. Källvärdet avbouppteckningarna är emellertid beroende av hur fullständig och detaljeradredovisningen av boets lösöre är. redovisas lösöretalltmer summariskt och schablonmässigt. Särskilt gäller detta mindre dödsbon.Ur kulturhistorisk synvinkel har därför bouppteckningarnas källvärde minskalsamtidigt som ersättningsmaterial från annat håll otvivelaktigt ökat. Detinformationsbortfall som dödsboanmälan skulle medföra då det gäller mindrebemedlades egendomsförhållanden lorde därför inte innebära en alltför storförlust. Även från släktforskningssynpunkt torde en ofullständig uppräkning avdödsbodelägarna få accepteras då det gäller dödsbon efter mindre bemedlade.Därigenom undviks tidsödande efterforskningar. Även landsarkivet i Göieborgkonstaterar att man utan överdrift kan säga alt redovisningen ibouppteckningarna har blivit mer och mer summarisk och atl detta förhållandeminskat deras värde för kulturhistorisk forskning. Det finns numera annatmaterial, t.ex. tidningar, som ger ett bättre material för sådanaundersökningar. LänsstyrelsenI anser att det i nu avsedda dödsbon knappast föreligger någotbehov av ett formbundet bouppteckningsförfarande med kallelser tilldödsbodelägarna och i många fall mycket omfattande utredning om vilka som ärdödsbodelägare, åtgärder som vid anlitande av t. ex. advokat kan förorsakakostnader som överstiger boets tillgångar. Genom dödsboanmälan kan man besparadödsbodelägarna onyttig pappersexercis och troligen ge tingsrätterna en inteobetydlig lättnad i arbetet med inregistrering av bouppteckningar. Innan förs'agetgenomförs, bördock ett mer allsidigt statistiskt material inhämtas förbedömande av de väntade rationaliseringsvinsterna. faw///c/ags-sa/c/cHrtwgoframhållerattde upprepade framställningarna om bouppteckningspliktens begränsning visarattdet nuvarande obligatoriet i många hänseenden upplevs såsom onödigt ochbesvärande. En uppmjukningärdärför påkallad och de sakkunniga ansluter sig helttill den principiella tanken bakom förslaget att göra undantag från skyldighetalt förrätta bouppteckning. Också kommunförbundet ställer sig uttryckligenpositivt till promemorieförslaget. konstaterar all dethar förekommit att socialhjälp har utgått till begravningskostnader eftersombefintliga tillgångar använts till bestridande av bouppleckningskostnader föralt efterforska anhöriga, boende såväl inom som utom landet. Handläggningen avsådana ärenden är tids- och kostnadskrävande. Det har förekommit attdödsbodelägare kallats men att förrättningen har ägt rum utan atl någon avdelägarna har infunnit sig. Detta har främst gällt när äldre syskon elleravlägsna anhöriga är dödsbodelägare. Oowa/-e/ö/*w«(/efanser atl den väsentliga vinsten med promemorieförslagel ligger i attallmänheten befrias från skyldigheten alt förrätta bouppteckning i sådanafall, där det framstår som onödigt och ibland t. o. m. som stötande att Prop.1975/76:50 27 För tingsrätternas del torde förslaget knappast medföra någonpåtaglig minskning i arbetsbelastningen. Arbetsinsatsen föratt granska ochregistrera en dödsboanmälan torde nämligen enligt förbundet vara nästan likastor som närdet gäller en enkel bouppteckning. vitsordarattbehov föreliggerav att i synneriigen enkla dödsbon ersätta den ordinariebouppteckningen med etl anmälningsförfarande. Den föreslagna dödsboanmälan förefallerenliglsamfundet vara väl ägnad alt fylla elt sådant behov. delar uppfattningen att ett förenklat förfarande bör kunnaanordnas när den avlidne efterlämnar endast smärre tillgångar. Föreningenfinner den förordade lösningen ändamålsenlig. Hovrättenför , , . , och landsarkivet i ställer sig kritiskatill förslaget om uppmjukning av bouppteckningsskyldigheten. Hovrättenför anser alt de fall som avses med förslaget är av relativtokomplicerad natur och att de för den enskilde med nu gällande ordning inte kananses vara särskilt betungande ur arbets- och kostnadssynpunkt. De obetydligalättnader som ett eftergivande av bouppteckningsplikten i dessa fall skulleinnebära för den enskilde kommer däremot att medföra ökad arbetsbelastning försocialnämnden och dess tjänstemän som enligt förslaget har att föranstalta omdödsboanmälan. Enligt hovrätten kan även antas alt allmänheten kommer altförsöka utnyttja möjligheten till dödsboanmälan i oträngt mål med åtföljandeonödigt arbete för den tjänsteman inom socialvården som har att ombesörjadödsboanmälan. Hovrätten anser att de fördelar som förslaget kan innebära förden enskilde skulle resultera i så stora nackdelar för det allmänna att någonrationalisering inte skulle uppnås. Halmstadstingsrätt ifrågasätter om förslaget bör genomföras utan att man något meraingående belyser och diskuterar frågor om bouppteckningens funktioner i civilrättsligthänseende. Förvaltnings- och redovisningsuppgifter uppkommer så snart detfinns några tillgångar. Även om tillgångarna bara förslår till att betalabegravningskostnaderna och andra av dödsfallet föranledda utgifter är någonform av förvaltning nödvändig. 1 princip är det den avlidnes rättsinnehavaresom disponerar tillgångarna för berörda utgifter. Blir det medel över skalldessa fördelas. Erfarenheten torde visa att delägarna ofta har intresse av ensådan delning även när behållningen är obetydlig. Enligt tingsrättens meningtorde en dödsboanmälan, i vart fall då någon behållning kan väntas uppkomma,inte kunna föranleda befrielse från vissa förvaltnings- ochredovisningsbestyr. Även perifera och kanske svårnådda andelsägare harrättigheter som i gällande regelsystem inte kan negligeras. Det måste alltidutrönas vem som är delägare. De förvaltnings- och redovisningsbestyr som harberörts torde knappast i praktiken kunna fullgöras enklare än genom enkontrollerad bouppteckning och en slutuppgörelse i form av slutredovisning -arvskifte. Sannolikt skulle ett eftergivande av bouppteckningskravet föra medsig att redovisningsskyl- 1975/76:50 28 digheteninle sällan helt åsidosattes. Tingsrätten ifrågasätter därför om del ärlämpligt att i föreslagen omfattning låta dödsboanmälan ersätta bouppteckning.Införs dödsboanmälan, bör användningen strängt begränsas lill de huvudgrupperav fall som berörs i promemorian. Det rör sig sålunda om fall av klarmedellöshet och när minderårig avlidit. Medellöshetsfallen torde kunnaavgränsas genom alt del exempelvis anges att tillgångarna uppenbarligen inteförslår till annat än begravningskostnader och andra med dödsfalletsammanhängande kostnader. Redovisnings- och skiftesfrågorna får i sådana fallingen aktualitet. Ifall den döde är minderårig kan exempelvis begränsningargöras till de okomplicerade fall, när egendomen är av mindre värde och skall tillfallasamboende föräldrar som redan före dödsfallet förvaltat den. Enligttingsrättens mening skulle önskvärda förenklingar kunna nås utan att manbehöver överge en generell bouppteckningsskyldighet. De formulär som harutarbetats av och som prövas vid bl.a. tingsrätten har synts mycketändamålsenliga. Ytterligare förenklingar kan vara möjliga med någralagändringar och en mera liberal praxis. Tingsrätten nämner också all den intehar erfarenhet av några svårigheter att få in bouppteckningar. Sådanasvårigheter är troligen i huvudsak begränsade till de största orterna. /?/te5/cfl//ei'c/A.<:'/avstyrkeratl promemorieförslagel läggs till grund lor lagstiftning. Verket anser början alt släklulredningar med anledning av ett dödsfall inte kan få underiåtasutan atl gällande regler om rätt till och fördelning av arv ändras. Av ÄB måsteframgå i vilka situationer nämnda regler inle skall gälla samt när man på grunddärav skall få underlåta atl forska efter arvingar. Vidare måste regleras vilkapersoner som skall ha rätt lill kvariåtenskapen i sådana fall. I sammanhangetmåste beaktas att del i de flesta fall som avses med dödsboanmälan torde finnasnågot att skifta. Vidare bör beaktas föremål som kan ha affektionsvärde. Ettvisst mått av ansträngningar för efterforskning av arvingar och lestamentstagarebör krävas även om tillgångarnas värde efler ekonomiska bedömningar är ringa.Den effektivare personregistreringen torde för övrigt i allt högre grad bidra lillatt underiätta efterforskningar. Från exekutionsrältslig synpunkt försämrar endödsboanmälan utmätningsmannens möjligheter genom alt det inte anges vilkatillgångar som finns. Det är inte ovanligt med skatteskulder i små bon.Promemorieförslaget innebär att frågan huruvida bouppteckning får ersättas avdödsboanmälan kan avgöras helt oberoende av skuldernas storlek.Riksskatteverket delar inte de i promemorian redovisade bedömningarna på denna punklutan anser att så snart det finns skulder i etl dödsbo den nu gällande formellaordningen bör iakttas. Enligl verkels mening vore det en alltför storinkonsekvens i vårt rättssystem atl på etl så förenklat sätt som dödsboanmälaninnebär lyfta av betalningsansvaret för skulder, sombetalningsansvaret hos den levande gäldenären är omgärdat med så många centralacivilrättsliga regler. Verket anser alt del bör undersökas om en förenkling av bouppieckningsförfarandeti stället 1975/76:50 29