prop · FZ03210 · 1975-12-31 00:00:00 — 1970:142 s. 98-99 och 1971:142 s. 28).Samhällets engagemang genom olika stödåtgärder till gäldenärer med finansiellasvårigheter har ökat. uppskjuts ofta mer ingripande åtgärder, när detkan förväntas att företaget kan få statligt 1975/76:210 87 Kronofogdemyndighetema tar såsom företrädare förstaten som skatteborgenär ofta kontakt med länsstyrelser, företagarföreningar,kreditinstitut m.fl. för att undersöka möjligheterna att undvika konkurs förgäldenären i sådana fall, i vilka skäl av nu angivet slag gör sig gällande. Detfinns enligt utredningen anledning understryka vikten av att samhälletsinformationsberedskap ökas så att förutsättningar skapas för snabba ochdifferentierade åtgärder från det aUmännas sida. Man kan därför enligtutredningen överväga att skapa ett informationssystem, som i så god tid kanunderrätta om en gäldenärs sviktande ekonomi att mer rationella och adekvataåtgärder än konkurs kan tillgripas. Officiella institutioner som domstolar,publicus m.fl. kunde åläggas att rapportera tUl dettainformationssystem. I framtida lagstiftning bör enligt utredningen omsäkerhetsåtgärder m.m. i skatteprocessen vidare skapas möjlighet tillavveckling av företag även utan tillämpning av konkursinstitutet. tvångsförvaltning av rörelse bör därför göras möjliga. Även kronofogdemyndigheteni distrikt menar att tvångsförvaltning bör kunna anordnas. Åtgärdenbör enligt kronofogdemyndigheten kunna sättas in på ett så tidigt stadium attrådrum skapas för noggrarm bedömning av lämplig form för antingen avvecklingeller sanering och för bedömande av förutsättningar för bidrag från det aUmännatill fortsatt verksamhet. Också metallindustriarbetareförbundet tar medinstämmande av LO upp vissa samhäUsekonomiska aspekter påkonkursförvaltningen. Förbundet påpekar att konkursförvaltaren vid en konkursomedelbart StäUs inför valet, om rörelsen skaU fortsättas eller inte. Han skalldå enligt gällande lag endast beakta vilket som är fördelaktigast förföretagets borgenärer. De samhällsekonomiska aspekterna måste emeUertid kunna görasgällande enligt förbundets mening. Det är betydligt lättare att få enekonomiskt bärkraftig rekonstruktion av ett företag till stånd om driftenaldrig har upphört. Förbundet påpekar att konunittén tyvärr inte har behandlatfrågan, om hur de eventuella samhäUeliga fördelama av att ett konkursföretagsverksamhet fortsätter skall beaktas utan att övriga borgenärers intressenåsidosätts. 1 de fall då en konkurs inte endast är av ringa betydelse för detallmänna bör staten ges rätt till någon form av medförvaltning från och medinitialskedet i konkursen. Förbundet anser att dessa problem borde utredasnoggrannare och leda till åtgärder. Enligt statens industriverks uppfattning bör samhälletsskilda intressen i korUcursföretag beaktas vid prövningen av betänkandet.Verket syftar främst på att starka regional- eller sysselsättningspolitiskaskäl kan tala för att rörelsen i ett konkursföretag drivs vidare i en ellerannan form. Ett uttryck härför är enligt verket att beslötatt statliga bidrag under vissa förutsättningar kan utgå för tidsbegränsadfortsatt drift till nedläggningshotat företag. Syftet med detta stöd är attskapa rådrum för bl.a. utredningar om företaget kan rekonstrueras, eventuelltmed hjälp av statliga insatser. Även verket menar att någon form av statligmedför- Prop.1975/76:210 88 valtare bör finnas vid företagskonkurser. Statens dominerande roll i flertalet konkurser berörs ävenav i som finner det synnerligen angeläget, attdet allmänna genom lagstiftning bereds ökade möjligheter till kontroll av ochinsyn i förvaltningen av samtliga konkursbon, såväl de som irmebar tillgångarsom de tillgångslösa. Vid en revision av konkurslagstiftningen bör enligtlänsstyrelsen statens möjligheter till insyn och kontroll ytterligareundersökas, innan regler om ett nytt summariskt konkursförfarande införs. Ävenlänsstyrelsen uppehåller sig vid möjligheten att förordna statlig medförvallare. Om staten i egenskap av borgenär genom lagstiftning bereds möjligheteratt på ett tidigt stadium kontrollera de dispositioner, som en enskildgäldenär med betydande skulder vidtar, torde det enligt varamöjligt att begränsa statens ekonomiska förluster till följd av konkurser.Därigenom erhålls erdigt även möjligheter att vidta åtgärder,innan det har gått så långt att betalningsinställelse måste ske. Synpunkter liknande dem som har förts fram avindustriverket och i anförs av länsstyrelsernai och . Även RRV tar upp frågan om samhällets intresse ikonkurssammanhang. RRV påpekar att konkurslagskommittén tydligen inte haransett att frågan innefattas i utredningsuppdraget. RRV har därför avstått frånatt behandla frågan. Det är emellertid enligt RRV:s mening angeläget att densnarast får sin lösning. LO påpekar att förvaltarens uppgift enligt gällande lag äratt ta till vara borgenärernas intressen. I företagskonkurser är det emellertidenligt LO inte minst viktigt att frågor om nedläggning eller försäljning avföretag blir beaktade från arbetsmarknads- och regionalpolitisk synpunkt. Föratt detta skall kunna ske krävs enligt LO:s mening att samhället får en merframträdande roll i dessa konkurser. Det bör enligt LO föreskrivas skyldighetför konkursförvaltaren att underrätta behörig myndighet, statlig som ,om inträffade företagskonkurser och inhämta synpunkter i frågor om nedläggningoch försäljning av företag. erinrar om att den nyalagstiftningen beträffande aktiebolag har syftat till att ta bort åtskilliga avde små aktiebolag som ofta går i konkurs. Förbundet utesluter inte attytterligare åtgärder konuner att bli nödvändiga för att förhindra att bolagbildas, går i konkurs och återuppstår i form av ett nytt bolag. Förbundetpåpekar möjligheten av att vissa personer svartlistas eller att länsstyrelsenfår föra ett specieUt lämplighetsregister i stil med det som tiUämpas förkörkort. Flera remissinstanser menar att man vid en reformering avkonkursrätten allmänt bör eftersträva att samhället får ett ökat inflytandeöver konkursförvaltningen både i små och stora konkurser. TUl dessa instanserhör utredningen om säkerhetsåtgärder m.m. i skatteprocessen, länssty- Prop.1975/76:210 89 relsen i län, LO, kronofogdeföreningen ochåtskilliga kronofogdemyndigheter. Utredningenom säkerhetsåtgärder m.m. i skatteprocessen framhåller att det är avutomordentlig betydelse att den som skall handha förvaltningen i förerddadkonkurs har särskilda förutsättningar att kunna tillgodose samhällets och deenskilda borgenärernas ofta motstridiga anspråk. Utredningen anser det varauppenbart att kronofogdemyndighetema med sina personella resurser och sinexekutionsrättsliga erfarenhet är särskilt lämpade för uppgiften. De har vidaregoda möjligheter att kunna beakta näringspolitiska och sociala aspekter vid enkonkurs. Kronofogdemyndighetema får genom sin verksamhet i allmänhet godkännedom om gäldenärer med finansiella svårigheter. Härigenom skulle kronofogdemyndigheternasom förvaltare genom snabba och mindre ingripande åtder kunna tillgodoseborgenäremas intressen och i förekommande fall åstadkomma en rationeU planeringav samhällets stödåtgärder. Dessutom kräver enligt utredningen statensdominerande engagemang som skatteborgenär att förvaltarskapet anförtros ettorgan, som har ett mer uttalat intresse av att effektivt bevaka det allmännasfordringar på skatt och avgift och som är särskUt insatt i de problem som kanuppstå vid indrivning av sådana fordringar. och kronofogdemyndigheten i betonar vikten av att olika samhälleliga organ bör engageras för attneutralisera skadeverkningama av företagskonkurs. Detta skulle i ordinärkonkurs kunna tänkas ske genom att kronofogdemyndigheterna görs tilltillsynsorgan. En annan möjlighet är enligt kronofogdeföreningen att låtakronofogdemyndighetema vara förvaltare i samtliga konkurser med rätt attöverlämna sådana förvaltningsuppgifter som kräver särskUd sakkunskap till advokateller annan lämplig person. Inte heller RSV är främmande för en sådan ordningmen finner inte anledning att i nu förevarande sanunanhang gå närmare in påfrågan. i uppehållersig vid samhällets bristande möjligheter till insyn i och kontroll avkonkursbon med de regler som f.n. gäller. Under pågående konkurs har t.ex.kronofogdemyndigheten, som företräder det allmänna, ingen möjlighet att enssom borgenär få ta del av förvaltarens räkenskaper. anserdetta tala för att förvaltningen av konkursbon bör överföras till det allmänna.Kronofogdemyndigheten i distrikt framhåller att konkursförvaltning iförsta hand innebär en praktisk tiUämpning av de exekutionsrättsliga reglerna,att exekutionen i sin helhet bör ses som en del av rättsväsendet och attförvaltningen bör göras helt statlig. Även i län finnernämnda skäl tala för att förvaltningen görs statlig. menar attför en sådan lösning också talar de arbetsmarknads- och regionalpolitiskaintressen som i vissa fall skall bevakas. i Västerviksdistrikt påpekar vidare att Prop.1975/76:210 90 man för att uppnå en opartisk och effektivkonkursförvaltning bör låta denna handhas av en särskild förvaltningsmyndighetinom varje hovrätts-onruåde direkt underställd RSV och sidoordnadkronofogdemyndighet. Enligt kronofogdemyndigheten kan också genom en sådanlösning vinnas fördelar i fråga om bl.a. redovisningsteknisk sakkunskap för revisionoch branschkunnig sakkunskap för avveckling. Överåklagareni uttalar att ju mer samhället utvecklas, desto större blir detallmännas intresse och behov av insyn med hänsyn till dem som är anställda iföretag, statens skatteanspråk m.m. På grund härav kan det ifrågasättas om inteförvaltaren, trots utredningens ståndpunkt, borde ha en ställning förenad medämbetsansvar. En liknande inställning har RSV, länsåklagarmyndigheten iGöteborgs och län samt kronofogdemyndigheten i distrikt. tar särskilt upp frågan om de anställdasinflytande över förvaltningen av konkursbo. LO anser att det itillgångskonkurser är av stor vikt att konkursförvaltningen bedrivs i närakontakt med de anställda och deras fackliga organisationer. LO menar attkonkursförvaltare måste åläggas att underrätta vederbörande fackligaorganisationer om pågående konkurser. LO anför vidare att kommittén i detframlagda betänkandet knappast alls har behandlat dessa frågor. LO ser det somen brist att inte kommittén under utredningsarbetet har låtitarbetstagarorganisationerna komma till tals med synpunkter vad beträffar frågorsom rör företagskonkurser. ger uttryck för enliknande instäUning. Någraremissinstanser behandlar förhåUandet mellan utmätningsinstitutet m.m. och detsummariska konkursförfarandet. RSV framhåller att verket delarkonkurslagskommitténs uppfattning att fortsatt behov firms av ett summarisktkonkursförfarande även om utmätningsinstitutet görs effektivare på sättlagberedningen har föreslagit. Möjligen kan antalet konkurser som skallhandläggas i summarisk ordning komma att minska. En sådan nedgång skulle i såfall ha samband med bl.a. konkursens funktion vid indrivning och avskrivning avskatter. RSV berör i sanunanhanget också förhåUandet till reglerna omutmätningsed. RSV nämner att kronofogdemyndighetema numera vid skatteindrivningi aUmänhet själva får välja exekutionsform. Kronofogdemyndigheterna tordeallmänt anse att hot om konkurs är ett mera verksamt medel än utmätningsed föratt erhålla betalning. Denna uppfattning bekräftas av kronofogdeföreningen.Föreningen uttalar vidare att även om det efter ett införande avutsök-ningsbalken finns anledning vänta en ökning av antalet förhör och motsvarandeminskning av antalet konkurser betydelsefuUa skiUnader kvarstår somnödvändiggör bibehållande av konkurs i förerddad form. Med hänsyn bland annattill konkursens betydelse för tillämpning av lönegarantilagen anser , attett förenklat konkursförfarande i fråga om sådana konkurser som handläggsenligt reglema om fattigkonkurs Prop.1975/76:210 91 inte kan ersättas genom ett effektivareutmätningsförfarande. Å andra sidan menar att det är uppenbartatt ett genomförande av utsökningsbalken konuner att kraftigt minska antaletkonkurser och att de konkurser som blir kvar i allmänhet inte konuner att varaså enkla att ett summariskt förfarande kan användas. Samfundet påpekar ocksåatt i en stor del av nu ifrågavarande konkurser gäldenären är aktiebolag medett aktiekapital om eller obetydligt däröver och att huvuddelen avdessa aktiebolag troligen kommer att upplösas . i påpekar attkonkursen har bieffekter som gör att en borgenär kan vilja sätta en gäldenär ikonkurs även om det inte, såvitt kan bedömas, finns utrynune för utdelning. 1den mån sådana verkningar kan röjas undan, bör detta automatiskt leda till enminskning av antalet konkurser med ett syfte som ligger vid sidan avkonkursinstitutets egentliga. Det förtjänar enligt vidare attnärmare studeras om inte bokföringsbrottet, i likhet med vad som gäller övrigagäldenärsbrott, genom ändring i kan lösgöras från sambandet medkonkurs. Det bör också övervägas om det är nödvändigt att vidmakthålla kravetpå att gäldenären/arbetsgivaren skall ha försatts i konkurs för att betalningav arbets- eller pensionstagares fordringar skall kunna utgå enligtlönegarantilagen. I sammanhanget nänmer också att en konkurs kanfå verkningar på gäldenärens möjligheter att inneha tjänst eller uppdrag.Föreskrifterna härom bygger enligt på ett föråldrat synsätt.Avslutningsvis framhåller att enligt en utbredd uppfattningkonkursen är personligt nedsättande för gäldenären. Av bl.a. den anledningenkan konkurshot användas som ett verksamt påtryckningsmedel mot en gäldenär sominte betalar. Det kan enligt starkt ifrågasättas om samhället haranledning att stödja denna uppfattning lagstiftningsvägen. 4.2 Huvudgrunderna för lagförslaget i fråga om mindrekonkurser Huvuddelen av remissinstanserna tiUstyrker ettgenomförande av kommitténs förslag. , i Södermanlandslän, , domareförbundet, och lagmannen iJönköpings tingsrätt är dock kritiska mot förslaget och ifrågasätter om intedetta måste arbetas om irman det kan läggas till grund för lagstiftning (seäven under 4.2.3). Av allmänt positiva uttalandenom förslaget kan härredovisas följande. JK förklarar att han helt kan ansluta sig till debedönrmingar som kommittén har lagt till grund för sitt förslag atteffektivisera förfarandet vid de s.k. fattigkonkursema och att förenklahandläggningen vid övriga mindre konkurser. Den förvaltning av mindreon\fattning som föreslås för sistnämnda konkurser finner JK vara vältillfyllest. 1975/76:210 92 och uttalar att de förslag som har lagts frambeträffande nuvarande fattigkonkurser framstår som i stort sett ändamålsenliga.Hovrätten tillstyrker därför att förslaget läggs till grund för lagstiftning.Hovrätten delar också kommitténs uppfattning om fördelarna från kostnads- ochsnabbhetssynpunkt med att tillämpningsorruådet för ett summarisktkonkursförfarande utvidgas till att omfatta även konkurser där tillgångarna kanberäknas överstiga konkurskostnadema men där boet likväl kan antas vara avenkel beskaffenhet. Kommittéförslaget är enligt DON:s mening väl ägnat attligga till grund för lagstiftning. framhåUer särskilt att institutetförenklad konkurs torde medföra administrativa förenklingar, vilka blir tillfördel både för intressenter, som direkt berörs av konkursen, och för dendomstol där konkursen är anhängig. Utredningen om säkerhetsåtgärder m.m. i skatteprocessenanser att kommittéförslaget medför väsentliga fördelar genom att en snabbareoch mindre kostnadskrävande avveckling kan ske av åtskilliga konkurser som nuhandläggs enligt ett omständligare förfarande. Utredningen tillstyrker därför iprincip förslaget. En förutsättning för att förfarandet skall fylla sittändamål är dock enligt utredningens mening att förvaltarskapet anförtroskronofogdemyndighetema. Enligt LO:s mening är det en brist i utredningsarbetet attkommittén inte har utrett och analyserat orsakerna till att korUcursförfarandeti allmänhet är tids- och kostnadskrävande. Även LO godtar dock att kommittéförslagetläggs till grund för lagstiftning under förutsättning att kronofogdemyndigheternaanförtros förvaltarskapet. I likhet med flera andra remissinstanser ansermetallindustriarbetareförbundet att kommittéförslaget skulle innebära eneffektivisering och ett förbilligande av förfarandet i många konkurser.Förbundet instämmer till fullo i förslaget. TCO instänuner i syftet med denföreslagna reformen och anger att förslaget kan antas leda till att utdelningentill konkursborgenärer kommer att öka. har samma uppfattning och anser attkommitténs förslag fyller angelägna behov. Ocksåbankinspektionen ansluter sig till utredningsförslaget. Allmänt sett synes detbankinspektionen irmebära en klar förbättring för kreditinstituten att ettstörre antal konkursfall än f.n. kan komma att handläggas i förenklad form.Denna bedömning tar bl.a. sikte på den högre grad av effektivitet som enligtbankinspektionen bör kunna uppnås. Även bankföreningen finner förslaget välförtjänt att läggas till grund för lagstiftning. anför atttyngdpunkten i betänkandet ligger i det omsorgsfullt underbyggda förslaget ominförande av ett nytt summariskt konkursförfarande. Denna reform har betydanderäckvidd och kan enligt föreningen få den största betydelse, eftersom denbeträffande sammanlagt väl av det totala årliga antalet konkursersynes kunna möjliggöra på en gång smidigare, effektivare, snabbare och biUigarehandläggning. Föreningen tiUstyrker att de välmotiverade förslag som har Prop.1975/76:210 93 lagts fram i denna del blir i allt väsentligt genomförda. anför att lagstiftningen i fråga om konkursförfarandet måste syftatill att dels genomföra och avskriva en konkurs på ett enkelt, billigt ochsmidigt sätt, dels handlägga konkursen med berättigade hänsyn till borgenärernaskrav på resultat. Förslaget utgör en acceptabel kompromiss mellan dessa kravoch kan i stort tillstyrkas av förbundet. En lucka i den nuvarandekonkurslagstiftningen är att en konkurs ofta avskrivs utan atttillfredsställande utredning har gjorts om konkursboets möjlighet att omvandlaegendom i pengar. Förslaget täcker enligt förbundet väl detta behov. Ackordscentralen finner förslaget väl underbyggt ochföredömligt utformat. menar att varje åtgärd som bidrar tillatt reducera kapitalförstöring i konkurs och som tar till vara såvälborgenärernas berättigade intresse som rimliga rättssäkerhetskrav bör hälsasmed tillfredsställelse. Förbundet har mot denna bakgmnd inga principiellainvändningar mot kommitténs förslag till det nya summariska förfarandet. anför att den föreslagna Ordningen konuner att medföraett smidigt och kostnadsbesparande förfarande som de till alla delar anslutersig till. Kronofogdemyndigheteni distrikt anför att vinsten med kommittéförslaget är uppenbar. Genomdet tidsbesparande summariska förfarandet bringas kostnaderna ned högstavsevärt. Kostnaderna för det ordinära förfarandet i en mindre konkurs ståirinte i rimlig proportion till utdelningen. Det kan te sig stötandeför fordringsägarna. Enligt myndigheten har man i förslaget kunnat råda bot pådetta missförhållande. Kronofogdemyndigheterna i , , Eslövs, Hässleholmsoch distrikt anför liknande synpunkter. Sist nämnda myndighet påpekarockså att långsamheten i det nuvarande förfarandet har varit till särskildolägenhet i de fall då tUlämpning av lönegarantilagen har varit aktuell. Kommitténsförslag att återvinning skall kunna ske vid förenklad konkurs godtas utanundantag av remissinstanserna. Sålunda förklarar sig bl.a. TCO helt instämma isyftet med reformen särskilt såvitt avser möjligheten till återvinning vidförenklad konkurs. Av dekritiska remissinstanserna menar att det föreslagna förerUdadeförfarandet i jämförelse med den nuvarande förvaltar-konkursen inte innebärnågra påtagliga förenklingar. Förvaltarens uppgifter är i stort sett desamma.De enda påtagliga skillnadema är att borgenär inte behöver bevaka sin fordranoch att någon rättens ombudsman inte skall finnas. Kommittén har emellertidanfört att rättens ombudsman bör kunna undvaras även i ordinära konkurser ochavser att lägga fram förslag härom . Kommitténs förslag innebär, anförhovrätten vidare, att förfarandet i omkring två tredjedelar av alla konkurserblir betydligt mera komplicerat än f.n. utan att några påtagliga 1975/76:210 94 förenklingar åstadkoms i Övriga konkurser. Hovrätten kandärför inte tillstyrka att förslaget läggs till grund för lagstiftning. Enligthovrättens mening krävs det betydligt radikalare grepp. Länsstyrelseni menar att förslaget inte är tillfredsstäUande frånstatsverkets synpunkt, eftersom det även vid förvaltning av konkursbo som heltsaknar eller endast har ringa tillgångar kan uppstå svåra avvägningsproblem ochförvaltningen inte är underkastad någon särskild tiUsyn eller granskning. Domareförbundetanser de av kommittén anförda skälen för ett nytt summariskt förfarande varabärande såväl vad gäller de s.k. fattigkonkurserna som beträffande en stor delav övriga konkurser. Särskilt gäller detta fall när endast få borgenärer finns.Förbundet ifrågasätter emellertid om kommittén har skapat ett förfarande som ärså förenklat i förhållande till det nuvarande att verkliga vinster uppstår församhället och den enskUde. Avsikten med korUcurs måste vara en exekution av iprincip all egendom tillhörande gäldenären. Andra led i konkursförfarandet,såsom efterforskande av eventueUa gäldenärsbrott, måste vara sekundära vidutfornmingen av regelsystemet. Om man tar bort bevakningsförfarandet, kan detockså befaras, att detta tvärt emot avsikten konuner att medföra nyasvårigheter. Förbundet ifrågasätter därför om inte förslaget måste arbetas omoch andra förenklingar än de föreslagna övervägas. Advokatsamfundethar ingenting att erinra mot kommitténs förslag beträffande de nuvarandefattigkonkursema, även om de föreslagna för-valtaruppgifterna måste leda tillökade kostnader. Vad däremot gäller förslaget att låta det förenkladeförfarandet i inte obetydlig omfattning avse även konkurser som handläggssom ordinära konkurser anser samfundet att stark kritik måste riktas motförslaget. Kommittén utgår från att sådana konkurser där tillgångarnaöverstiger konkurskostnaderna skall kunna i enkla fall handläggas synnerligensnabbt och att man således genom ett förenklat förfarande skall vinna ochäven i kostnader. Enligt samfundets uppfattning är detta en Ulusion, somframför allt har sin gmnd däri att kommittén tror sig kunna åstadkommatidsvinster och kostnadsbesparingar främst genom att slopabevakningsförfarandet och rättens ombudsmans medverkan. Den mest centralauppgiften i en korUcursförvaltning är emellertid de åtgärder som behövs för attombesörja att tiUgångama i konkursen blir realiserade. Beträffande sättet förförsäljning av tillgångarna irmebär kommittéförslaget inte någon förändring isak i förhållande tiU gäUande rätt, vilket i och för sig är naturligt.Samfundet avvisar tanken på att några tidsvinster skall kurma göras genom deföreslagna reglerna utan befarar tvärtom att olägenheter kan uppkonuna. Enligtsamfundets mening hade kominittén bort söka en lösning av det förenkladekonkursförfarandet genom en påbyggnad av det nuvarande fattigkonkurssystemet.Malmö tingsrätt kritiserar förslaget på i princip samma grund somadvokatsamfundet. Tingsrätten uppehåller sig också vid 1975/76:210 95 hur svårt förvaltarens och konkursdomarens arbete kommeratt bli genom att bevakning inte skall ske. Även handelskammarförbundet har ihuvudsak samma instäUning som . Handelskanunar-förbundetbestrider dock inte, att också i konkurser, som inte är att betrakta somfattigkonkurser, situationen ibland kan vara sådan att ett förenklat förfarandeenligt kommitténs förslag med fördel skulle kunna användas. Detta gälleremellertid enligt förbundets mening i ett betydligt mindre antal fall än vadkommittén har förordat. Lagmannen i menar att de uppgiftersom har lagts på förvaltaren i de förenklade konkurserna är så omfattande attdet starkt kan ifrågasättas om förslagets genomförande leder till någonförenkling av konkursförfarandet.