prop · FZ0379 · 1975-12-31 00:00:00 — Beredningen föreslår mot denna bakgrund atlaktieägaren i den särskilda deklaraticnsbilagan skall, oavsett förmånens värde,redovisa samtliga ut- Prop.1975/76: 79 55 gåendenaturaförmåner med undanlag för irivselförmåner av obetydligt ekonomisktvärde. Vid prövning av om skattepliktgränsen, , överskridits skallvidare beaktas även förmåner från personalstiftelse knuten till bolaget.Beredningen föreslår dessutom att bestämmelsen i 37 S 1 mom, O TL om undantagfrån skyldighet att i kontrolluppgift lämna uppgift om naturaförmåner ändrasså att bestämmelsen inte omfattar ovillkorligt skattepliktiga förmåner. 1 deltasammanhang betonas att naturaförmåner som allmänt sett innebär en direktinbesparing av levnadsutgifterna - arbetsgivaren tillhandahåller t, ex, fritelefon eller eriägger prenumerationsavgift på dagstidning ellermottagningsavgift för radio eller TV - bör göras ovillkoriigt skattepliktiga. I och FöreningenSveriges kommunala taxerings-revisorer tillstyrker de föreslagna ändringarna avden skaltemässiga behandlingen av förmåner av mindrevärde. /./Fanser däremotatl regler av innehåll att naturaförmåner som f n. är skattefria skallbeskattas, komplicerar skal-teförfattningarna och avstyrker förslaget i dennadel. SAF och in-dustriförburi. ',' anför alt förmån av billig lunchskattemässigt bör behandlas lika oavsett om arbetsgivaren är fåmansbolag ellerinte. Enligt 28 S 1 mom. KL skall till intäkt av rörelsehänföras värdet av de varor och produkter som tas ut för rörelseidkarens, hansfamiljs eller övriga hushållsmedlemmars räkning. Motsvarande bestämmelser finnsbeträffande inkomstslagen jordbruksfastighet och annan fastighet. Någon regelom skatteplikt för varuutlag finns däremot inte för inkomstslaget tjänst. Avordalydelsen i 32 S 1 mom. KL framgår emellertid atl förutom vissa uppräknadeersättningar även annat som utgått för tjänsten skall beskattas. Värdet avvaror och produkter, som ingår i lön eller annan inkomst, skall enligt 42 S KLberäknas efter ortens pris, dvs. i regel efter del allmänna saluvärdet. Egenföretagaren skall enligt 6 Sbokföringslagen(1929:ll7) i den löpande bokföringen ange vad han i pengar ellerannal tagit ut ur rörelsen. Detta innebär att värdet av varuutlag skallbokföras synligt i särskilda poster i räkenskaperna. Gällande regler och praxis om separat redovisningav varuutlag är inte tillämpliga på aktiebolag. Om en fåmansbolagsägare hävdaratt han eriagt kontant betalning för sina varuutlag och all dessa likvideringår i redovisade dagskassor kan ett sådant påstående inte bemötas med atlförfarandet strider mot lagbestämmelser. Prop.1975/76:79 56 Beredningen föreslår att en särskild bestämmelsetas in i 30 S TL om skyldighet för fåmansbolag att separat redovisa aktieägaresuttag av varor och tjänster. Redovisningen skall enligt förslaget omfatta uttagäven utanför bolagets ordinarie sortiment, t. ex. varuinköp för bolagsägarensräkning via bolaget. Bestämmelsen föreslås få samma innehåll sotn 6 Sbokföringslagen. Uppgift skall lämnas på den särskilda bilagan om delsammanlagda uttagsvärdet. Beredningens förslag rörande varuutlag hartillstyrkts eller lämnats ulan erinran av de remissinstanser som uttalat sig isaken. LRF anser dock att de föreslagna reglerna inte passar i fråga om störrefåmansbolag. 3.8Köp och försäljning av e};endoni 1 skatteförfaltningarna finns inte några särskildabestämmelser som tar sikte på köp och försäljning av egendom mellan fåmansbolagoch dess aktieägare. Vid den skaltemässiga bedömningen av sådana transaktionerlar i stället ledning hämtas från domstolarnas praxis. Därvid torde för detförsta gälla att elt bolag inte har rätt atl behandla tillgångar, som intebehövs i den av bolaget bedrivna verksamheten, som rörelsetillgångar. Anskaffarett bolag, som saknar fast driftställe, t. ex. möbler och konstverk, lorderätten lill avdrag för anskaffningskostnaden inte föreligga. Detta gäller varesig inventarierna köpts av aktieägare eller av någon utomstående. Avdragsräti föreligger däremot, om den avfåmansbolagei förvärvade tillgången kan antas vara lill nytta för bolaget. Hartillgången förvärvals från aktieägare skall emellertid, i den mån prisetöverstiger det allmänna saluvärdet, skillnadsbetoppei beskatias hosbolagsägaren som utdelning (eventuellt som lön). Motsvarande beskattninginträder om aktieägare förvärvar tillgång av bolaget till underpris. I fråga om fastighet godtas normalt taxeringsvärdetsom uttryck för fastighetens allmänna saluvärde. I ett flertal rättsfall hardock ett yrkande av den skattskyldige att i stället få tillämpa ett väsentligthögre marknadsvärde accepterats. Den skallskyldige har alltså viss valrättmellan de olika värdena. Prop.1975/76:79 57 Beredningen framhålleratt fämansbolagen genom attköpa tillgångar som inte behövs i bolagets verksamhet kan tillgodoföraaktieägare betydande skattevinster. Detsamma gäller om tillgångar, som i ochför sig är till nytta för bolaget, .säljs till aktieägaren för underpris ellerköps av honom för överpris. Beredningen konstaterar vidare att en förstaförutsättning föratt komma lill rätta med transaktioner av dessa slag - vilkaökat i omfattning efter införandet av förbudet för aktieägare att låna medel avbolaget - är atl taxeringsmyndigheterna erhåller ett tillräckligtfaktaunderiag. Beredningen föreslår därför atl aktieägaren i densärskildadeklarationsbilagan skall lämna uppgifi om köpeavtal och ändra därmedjämföriiga transaktioner mellan köpare och bolaget. Vad gäller de materiella reglerna föreslårberedningen beträffande lös egendom att det bör skattemässigt förhindras atlfåmansbolag tillförs andra tillgångar än sådana som är nödvändiga för dessverksamhet. Anskaffar bolaget egendom som uteslutande är avsedd för aktieägaresprivata bruk, bör enligt beredningen denne beskattas för ett belopp motsvarandehela köpeskillingen för tillgången i fråga. Beloppet skall av aktieägarenredovisas som intäkt av tjänst eller intäkt av kapital. Har egendomenförvärvals av aktieägaren eller någon honom närstående skall vederiaget föregendomen anses utgöra skattepliktig realisationsvinst. För bolagetsvidkommande föreslås att anskaffningskostnaden inte skall föranledaavdragsräti, vare sig pä en gång eller i form av värdeminskningsavdrag. Egendomav detta slag skall alltså hos bolaget betraktas som inte avskrivningsbaratillgångar. Förlust på avyttring av tillgången skall inte utgöra avdragsgillkostnad. Om del kan konstateras atl den egendom somaktieägaren säljer lill bolaget är nödvändig för verksamheten, bör enligtberedningen nuvarande regler gälla. Beskattning såsom för förtäckt utdelningbör komma i fråga om priset överstiger tillgångens verkliga värde. Som framgåttav avsnitt 3.2.2 föreslås dock en specialregel för det fall att fåmansbolaganskaffar dyrbarare bilar. Den del av priset som överstigeranskaffningskostnaden för en bruksbil föreslås bli tillagd hos bolaget. Vid försäljning av fastighet från aktieägare tillbolaget bör enligt beredningen aktieägarens realisationsvinst beräknas utanindexuppräkning och ulan det fasta tillägget på . per år.Vinstberäkningen skall alltså Prop.1975/76: 79 58 skepå samma sätt som gäller i fråga om realisalionsföriust (punkt 3 avanvisningarna till 36 S KL). Avser förvärvet en rörelsefaslighet skall bolagetsavskrivningsunderlag, såsom f n., fastställas med utgångspunkt i köpeskillingen. Beredningen har dock funnil atl möjlighet böröppnas att medge undantag från den särskilda realjsationsvinstberäkningen.Dispens föreslås kunna komma i fråga när försäljningen sker av organisatoriskaskäl och inte syftar till atl uppnå skatteförmåner. 1praxis har godtagits att taxeringsvärdet används som uttryck för fastighetensvärde vid försäljning från ett bolag till aktieägare och att del aktuelladagsvärdet används vid försäljning från aktieägare till bolaget. Enligtberedningens uppfattning bör i båda fallen fastighetens värde fastställas medutgångspunkt i en opartisk värdering. Någon författningsbestämmelse härom harinte ansetts nödvändig. Förslaget atl aktieägaren skall beskattas förbelopp motsvarande anskaffningskostnaden för inventarier som är avsedda föraktieägarens privata bruk och att bolaget skall vägras värdeminskningsavdragför egendomen i fråga, tillstyrks av bl. a. RSV, I länoch Föreningen taxeringsrevisorer. Kammarrätten i Stockholmoch några länsstyrelser framhåller atl avsaknaden av avdragsräti för bolagetkan synas vara en tillräcklig sanktion mot förfaranden av detta slag. Vägrad avdragsrätti kombination med beskattning av aktieägaren leder enligt dessa remissinstansertill en dubbelbeskattningseffeki som ur materiell synvinkel synes varasvårmotiverad. LRF anför att beredningen inte klariagt hurfåmansbolag och delägare skall beskattas vid inköp av onödig egendom i de fälldå fåmansbolagei har flera delägare. SAF och avstyrkerförslaget och hävdar atl särskilda beskattningsregler bör inträda endast närbolaget inköper personligt lösöre e. d. Kammarrätteni anser att den föreslagna bestämmelsen om att marknadsvärdet alltidskall ligga till grund för bedömningen om förtäckt utdelning e. d. föreliggervid överiåtelse av fast egendom bör komma lill uttryck i lagtexten. EnligtLRF:s uppfattning saknas anledning atl införa särskilda regler för beräkning avrealisationsvinst om aktieägare säljer fastighet till bolaget förmarknadspris. LRF anför vidare att dispensbeslut efter besvär bör kunna prövasav regeringsrätten. Prop.1975/76: 79 59 3.9Hyresrätt, patenträtt in. Till intäkt av rörelse räknas enligt punkt 1 andrastycket av anvisningarna till 28 S KL intäkt vid avyttring av patenträtt ellerliknande tidsbegränsad rättighet. Detsamma gäller intäkt vid avyttring avhyresrätt och av varumärke, firmanamn eller annan rättighet av goodwillsnatur. En enskild rörelseidkare eller ett rörelsedrivande bolag, som säljerrättighet av nu angivet slag, skall således redovisa försäljningslikviden somintäkt av rörelse. Bedömningen har emellertid blivit annorlunda i de fall dårörelsen bedrivits av ett bolag men rättigheten innehafts av bolagsägarenprivat. 1 flera rättsfall har nämligen regeringsrätten funnit att ersättning,som aktieägaren uppburit på grund av försäljning av hyresrätt, palenträtt e.d., inte skall beskattas såsom intäkt av rörelse utan enligt reglerna förbeskattning av realisationsvinst. Eftersom dessa rätligheter är hänföriigatill sådan lös egendom som avses i 35 S 4 mom. KL, sker inte någon beskattningav vinsten innehav. Enligt beredningens uppfattning utgör nuvaranderegler för beskattning av ersättning som aktieägare uppbär vid försäljning avhyresrätt och patenträtt o. d. en betydande lucka i skattelagstiftningen. Någotsakligt skäl atl inte behandla dessa ersättningar på samma sätt oberoende avanvänd företagsform sägs inte föreligga. Beredningen föreslår därför attskattskyldig som säljer hyresrätt, patent och andra rätligheter, som harsamband med eller eljest anknytning lill fåmansbolag i vilket han äger aktier,beskattas för hela köpeskillingen. Intäkten skall därvid hänföras tillförvärvskälla i samma inkomstslag under vilket bolagets verksamhet skallredovisas. Från intäkten medges avdrag för anskaffningskostnaden eller iförekommande fall oavskriven del därav. Bestämmelsen föreslås även gällaförsäljningar från delägare i handels- och kommanditbolag. Beredningens förslag om beskattning av vederlag förhyresrätt, palenträtt och annan liknande rättighet som avyttras av delägare ifåmansbolag tillstyrks av RSV, Föreningen revisorer, de länsstyrelser som yttrat sig i saken. SAF och industriförbundavstyrker förslaget och åberopar därvid att vederlaget vid ett genomförande avrealisationsvinstkommitténs förslag (SOU 1975:53) kommer att träffas av den s.k. eviga realisationsvinstbeskattningen. 1975/76: 79 60 3.10Skuldreserverinyar, lantieru in. Som tantiem räknas i allmänhet arvode som - vidsidan av fasl lön eller annan beloppsmässigt fixerad ersättning - utgår tillstyrelseledamot, eller annan ledande befattningshavare i bolaget. Tantiemutgår regelmässigt i förhällande till vinstens eller omsättningens storiek ochkan därför beloppsmässigt fastställas först sedan bolagets räkenskapsår gåtttill ända. Vid beräkning av inkomst av rörelse får ett bolaggöra avdrag för avlöningar och andra kostnader för personal som är eller harvarit anställd i rörelsen. Till sådan kostnad hänförs även tantiem, såvidautgivandet av detta inte undanlagsvis är att bedöma som en vinstdisposition(förtäckt utdelning). Inkomsl av rörelse skall beräknas enligtbokföringsmässiga grunder varav följer alt avdraget för tantiem får åtnjutasvid taxeringen avsättningen gjorts. Bolagsägaren beskattasemellertid normalt för tantiemet nästföljande år, eftersom det först då ansestill sitt belopp känt och därmed tillgängligt för lyftning. Beredningen anför att tantiem och liknandedispositioner i slor omfattning används för att nollställa bolagels resultatoch därigenom eliminera dubbelbeskattningen. erhålls ofta en skattekreditgenom all tantiem, bonustillägg. provisionsersättning o. d. lyfts avaktieägaren först under det därpå följande aret. Genom användningen av bruteträkenskapsår kan denna skattekredil förlängas ytterligare. Beredningenframhåller att motsvarande möjlighet inte föreligger för egenföretagaren ochinte heller för delägare i handelsbolag och kommanditbolag. För att uppnå överensstämmelse med andraföretagsformer föreslår beredningen alt reserveringar för obetaldalöneförmåner och därmed jämföriiga kostnader avseende aktieägare i fåmansbolagskall tas upp som intäkt hos aktieägaren fördel år för vilket avsättningengjorts i bolagets räkenskaper. Reservering för semesterlön föreslås dock böragodtas pä samma sätt som för anställda utanför ägarkretsen. Beredningenframhåller dock atl större avsättningar än enligt de i semesteriagen (1963:114)angivna minimireglerna inte bör accepteras. Reserveringar avseende tantiem ochliknande löneskulder skall enligt förslaget redovisas pä den särskildadeklarationsbilagan. Beredningens förslag rörande tantiem o. d. tilldelägare i fåmansbolag har mött viss kritik, t några remissyttranden anförs attdel föreligger problem atl fastställa storleken av tantiemet isådan tid all bolagsägaren kan redovisa beloppet i sin självdeklaration föråret i fråga. Prop.1975/76:79 61 påsvårigheter beträffande den preliminära skatt som belöper på tantiemet och påbehovet av särskilda övergångsbestämmelser det år då omläggningen träder ikraft. Enligt kammarräiien i bör vidare det för tantiem föreslagnaundantaget från konlanlprincipen inte behandlas i anvisningarna till 32 S KLutan i 41 S KL. har i april 1975avlämnat delbelänkandet (SOU 1975:21) Pensionsförsäkringar - Avdragsrätt vidinkomstbeskattningen för försäkringspremie och kontoavsällning m. m. Ibelänkandet, som innehåller en utförlig för den skaltemässigabehandlingen av pensioner, föreslås nya villkor för atl en försäkring skallkunna godtas som pensionsförsäkring och begränsningar i avdragsrätten förpremie för sådan försäkring. Vidare föreslås begränsningar i rätten alt medobeskattade medel göra avsättning för tryggande av pension. Föreiagsskalteberedningen anseratt de avlivförsäkringsskattekommittén föreslagna reglerna är i väsentlig grad ägnadeatt förhindra att fåmansbolag i fortsättningen missbrukar avdragsreglerna förpensionskostnader. Beredningen har i sitt betänkande inte lagt fram någotförslag i ämnet. Vad gäller avdrag för pensionskostnader m. m.hänvisar flertalet remissinstanser lill vad de anfört med anledning avlivförsäkringsskattekommilténs betänkande (se härom prop. 1975:31 s. 94-111), Enligt punkt 2 a av anvisningarna till 29 S KL fårarbetsgivare göra avdrag för medel, som avsätts till personalstiftelse enligtlagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m. m. (tryggandelagen).Som förutsättning för avdragsrätten gäller i princip att stiftelsen har tilländamål att främja annan välfärd åt arbetstagare - eller arbetstagaresefterievande - hos företaget än sådan som omfattas av arbetsgivarens skyldighetenligt anställningsavtal. Avsatta medel skall överiämnas till stiftelsenkontant eller i form av aktier, obligationer och därmed jämföriiga tillgångar.Stiftelsen skall stå under tillsyn enligt lagen (1929:116) om tillsyn överstiftelser. Prop.1975/76:79 62 1 likhet med förmåner som utgår från arbetsgivarendirekt är anställda > - eller tidigare anställda - i princip skattskyldiga förförmåner från personalstiftelse. Även här undantas dock förmån av mindre värdesom utgålt i annat än pengar, såvida förmånen kan antas inte vara avsedd attutgöra direkt vederiag för utfört arbeie. 1 praxis har av personalstiftelseutgivna resesubventioner avseende semestermål i och utlandet inteansetts vara förmån av mindre värde. Subventionerna har följaktligen ansettsskattepliktiga. Förmånen av att få hyra en semesterstuga i till eltmed . nedsatt pris har däremot inte föranlett beskattning. Beredningen framhåller atl iryggandelagensbestämmelser om personalstiftelse inte beaktar de speciella förhållanden sområder i fåmansbolag. Lagstiftningens huvudsakliga syfte, nämligen attuppmuntra företagen till sociala välfärdsanordningar för det stora flertaletanställda, kommer såvitt gäller fämansbolagen ofta i andra hand. Äv enundersökning, som beredningen genomfört, framgår sålunda alt bolagets ägareofta kan råda över stiftelsen och för egen del disponera över de resurser förvälfärd som tillskapats i denna. Mot denna bakgrund föreslår beredningen atlavsättning lill personalstiftelse skall beaktas vid taxeringen endast omfåmansbolagei stadigvarande sysselsätter minsl 50 anställda årsarbetskrafter.Riksskatteverket föreslås dock få möjlighet alt medge dispens från dennaspärregel om det föreligger betryggande säkerhet för att de anställdasintressen i stiftelsen tillvaratas. I fråga om beskattning av förmån av mindreekonomiskt värde föreslår beredningen all förmåner från personalstiftelsesammanläggs med förmåner från bolaget vid bedömningen av omskattepliktsgränsen, , överskridits eller inte. Flertalet av de remissinstanser, som ytlral sigöver beredningens förslag otn personalstiftelser, anser att avdrag föravsättning till sådan stiftelse bör få åtnjutas även om antalet arbetstagareunderstiger 50. RSV och kammarrätten i anför i det sammanhanget atlavgörande för avdragsrälten bör vara om arbetslagarna i fåmansbolagei har ellverkligt inflytande i stiftelsen. Föreningen auktoriserade revisorer samt SAFoch hävdar att eventuellt förekommande missbruk börstävjas genom ökad kontroll och inte genom införandet av regler som utestängerdet stora flertalet fåmansbolag från möjligheten att utnyttjapersonalstiftelser för personalens välfärd. Prop.1975/76:79 63 Elt vanligt sätt för huvudaktieägare atttillgodogöra sig obeskattade vinstmedel i fåmansbolag har varit uttagi form av lån. Förutom alt lånen inte föranlett beskattning uppställdes oftainga krav på säkerhet, ränta eller amorteringar. Lånen medförde därförskaltemässiga fördelar som bolagets reella ställning försämrades. Motdenna bakgrund har i 75 a S AL införts elt principiellt förbud för aktieägarealt uppta lån i sill bolag (prop. 1973:93, LU 1973:19, rskr 1973:238; SFS1973:303). Förbudet, som gäller lån efter , avser förutomaktieägare styrelseledamot och VD i bolaget samt vissa närstående personer.Genom särskilda undantagsregler omfattar låneförbudet inte lån mellankoncernföretag och lån till aktieägare som äger av aktiekapitalet,dock högst 500 aktier Förutom undantagsbestämmelserna kan enligt75 b S AL medge dispens från låneförbudet om synneriiga skäl talar för detta. 1 remiss till lagrådet avförslag till ny aktiebolagslag anför föredragande statsrådet bl. a. alt de skälsom uppbär låneförbudet inte är av sådan art alt ogiltighet bör anses inträdaför de försträckningsavtal som ingåtts i strid mot låneförbudet. Däremot kanenligt föredraganden, som hänvisar till sina uttalanden i prop. 1973:93, ettolagligt lån utgöra skattepliktig intäkt för låntagaren. 1 lagrådets yttrandekritiserades dessa båda uttalanden. Lagrådet anmärker att ett uttalande meddenna generella räckvidd inte kan anses ha stöd i gällande skattelagstiftningeller praxis på området. 1 och för sig kan det, anför lagrådet, ibland tänkasalt en såsom lån betecknad betalning från elt aktiebolag med hänsyn till desärskilda omständigheterna är alt betrakta som lön eller vinstutdelning. 1sådant fall torde utbetalningen i skattehänseende naturiigen komma att bedömasefter sitt reella innehåll. Föreligger emellertid inte en sådan situation, utanutbetalningen även i sakligt hänseende är alt bedöma som ett lån, kan detförhållandel alt lånetransaktionen strider mot ullåningsförbudet rimligen intemedföra att utbetalningen i beskattningssammanhang skulle bli att betrakta somlön eller vinstutdelning. 1975:103 konstaterar föredragande statsrådetalt lagrådels yttrande i delta sammanhang kan leda till osäkerhet om hurlagslridiga låneutbetalningar skall behandlas i laxeringssamman-hang. F, n.torde således viss osäkerhet föreligga på detla område. Beredningen, som erinrar om andel ursprungligamotivet för låneförbudet i förslå hand var att förhindra skatteflykt, föreslåratl en bestämmelse införs i KL av innehåll alt lån, som tagits i strid motbestämmelserna i 75 a S-AL, skall utgöra skattepliktig inkomst för låntagaren.Eftersom en sådan bestämmelse likväl i undanlagsfall kan komma alt medföra inteavsedda Prop.1975/76:79 64 skatteeffekter,bör enligt beredningen en möjlighet öppnas att korrigera taxeringen för delfall att den skaltskyldige inom fem är återbetalar lånet, dvs. inom sammaperiod som han kan anföra extraordinära besvär. Beredningen föreslår därför altskatlskyldig, som visar att återbetalning skett, skall ha rätt att anförabesvär mot den av lånet föranledda taxeringen i särskild ordning. Ledamoten reserverar sig med instämmandefrän ledamoten mot förslaget atl utöver straffsanktion enligt ALinföra en onyanserad beskattning såsom en extra påföljd för olagligaaktieägariån. RSV och flertalet länsstyrelser tillstyrker iprincip beredningens förslag om alt skattemässigt behandla lån som lön. RSVframhåller emellertid att det är nödvändigt all på ell lämpligt sätt beaktamöjligheten till rättelse. i anser all endastlån, som inte återbetalats, bör utgöra skattepliktig inkomst. Länsstyrelserna IMalmöhus samt framhåller att särskilda regler måsteinföras för det fall all det är huvudaktieägarens make eller barn som tagit uppdet olagliga lånet. Föreningen auktoriserade revisorer. och avstyrker atl civilrättsligtgiltiga lån skall kunna föranleda straff enligt AL som länetskattemässigt behandlas som lön. 3,14Ränta på aktieägares lån 1973 införda reglerna om begränsning iaktieägares m. fl. rätt alt låna pengar av aktiebolag förekommer i principendast två grupper av lån till aktieägare i fåmansbolag. Den ena gruppen avserlån som tillåtits med stöd av dispensregeln i 75 b S AL och den andra gruppenlån som lämnats före , Enligt 75 c S AL skall i båda dessa fallnamnet på låntagaren anges i en särskild förteckning. Är låne- och räntevillkoren marknadsmässiga, medförlånet inte någon belastning för bolagets ekonomi och inte någon fördel föraktieägaren. Räntan skall i delta fall som regel av bolaget redovisas somintäkt av kapital och av aktieägaren som avdragspost vid beräkningen av inkomst(underskott) av kapital. Utgår däremot inte någon ränta är det delvis oklart i vadmän denna förmån för aktieägaren inverkar på bolagets beskattning. Del torde åena sidan förhålla sig så att bolaget beskattas för beräknad ränta på lånet otnförfarandet ansetts innebära ett kringgående av gällande regler om dubbelbeskattningeller kedjebeskattning av aktiebolags inkomsl. Om ett förvaltningsbolag lämnarett räntefritt lån till bolagets ägare, torde sålunda Prop.1975/76:79 65 bolagetbeskattas för beräknad ränta. Å andra sidan torde taxeringsmyndigheterna oftabortse från det räntelösa lånet i de fall då aktieägaren kan eliminerabeskattningseffekten genom alt höja sitt löneuttag med elt belopp motsvarandevad han skall erlägga i ränta.