prop · FY0332 · 1975-12-31 00:00:00 — De förslag till statsbidrag för förbättrad hantering avhushållsavfall som jag har redovisat torde rymmas inom denna anslagsram. Isammanhanget vill jag också fästa uppmärksamhet på det förhållandet att mångasoptippar inte kah sägas vara acceptabla från miljövårdssynpunkt. Dettagäller också nedlagda soptippar. Risker för föroreningar av ytvatten ochgrundvatten föreligger i många fall. Jag förutsätter att tillsynsmyndigheternanoga följer detta problem och vidtar de åtgärder som behövs för att desSarisker skall kunna elimineras. Naturvårdsverkethar föreslagit att skyldighet införs för hushållen att separera kemikalieresteroch liknande avfall. Arbetsgruppen har inte funnit att delta avfall normaltutgör något problem. Jag är fn. inte be redd att biträda naturvårdsverketsförslag. Frågan öm kemikalier i hushållsavfallet bör dock hållas underuppsikt. Jag har anledning att Utgå ifrån att ger kommunernaråd och anvisningar i den mån en förbättrad insamling kan anses påkallad. Jagtillstyrker slutligen arbetsgruppens förslag att beteckningarna "allmänavstjälpningsplats" och "allmän destruktionsanlåggning" i 4 §renhållningslagen och 51 och 53 §§ hälsovårdsstadgan bör ersättas med"upplagsplats" resp. "behandlingsanläggning". I stadgan börvidare med anledning av nya regeringsformen ordet "Konungen"genomgående bytas ut mot "regeringen". Därjämte bör viss annanändring av formell natur vidtas. Tidningaroch tidskrifter och andra pappersprodukter som hushållen regelmässigt behövergöra sig av med räknas till hushållsavfall enligt 4 § första stycketrenhållningslagen och omfattas således av det obligatoriska kommunalarenhållningsmonopolet. Pappersavfall från industri-, affärs- eller kontorsverksamhetfaller däremot i princip inte under det obligatoriska renhållningsmonopolet.Enligt 4 § andra stycket renhållningslagen kan emellertid kommun genomföreskrift i lokal hälsovårdsordning bestämma att pappersavfall från sådanverksamhet skall forslas bort genom kommunens försorg (frivilligt kommunaltrenhållningsmonopol). I 4 § tredje stycket renhållningslagen föreskrivs attnär orenlighet och avfall skall forslas bort genom kommunens försorg, dvs. munaltrenhållningsmonopol gäller, får annan person än den kommunen anlitar för dettaändamål inte ta befattning därmed. Detta förbud är dock intestraffsanktionerat. Ingripande kan sålunda inte med stöd av renhållningslagenske t.ex. mot insamlingsföretag, som inte anlitas av kommunen. Hälsovårdsstadganoch lokala hälsovårdsordningar innehåller av hygieniska skäl betingadeföreskrifter om hantering av avfall. Beslut om antagande av lokalhälsovårdsordning och ändring däri fattas av kommunfullmäktige och fastställsav (67 och 68 §§ hälsovårdsstadgan). Lokal hälsovårdsordningutarbetas med ledning av en normal-hälsovårdsordning som fastställs avregeringen (67 § stadgan). Gällande normalhälsovårdsordning återfinns ikungörelsen (1971:761) om fast-ställelse av normalhälsovårdsordning enligthälsovårdsstadgan (1958: 663). Kommunernahar rätt att ta ut avgifter för renhållningen enligt lagen (1965:54) omkommunala renhållningsavgifter. Enligt 1 § äger kommun besluta att avgift skallutgå för bortforsling, omhändertagande och oskadliggörande av orenlighet ochavfall som har uppsamlats inom kommunen enhgt renhållningslagen ellerhälsovårdsstadgan. I 2 § finns föreskrifter som innebär att avgiften skallbestämmas enligt självkostnadsprincipen. Utförs renhållningen av entreprenör,får avtalet med denne läggas till grund för beräkning av avgiften, i den måndetta inte medför väsentligt högre kostnad än om kommunen själv utförtrenhållningen. Enligt 3 § skall avgiften utgå enligt taxa som fastställs avkommunens fullmäktige. Enligtarbetsgruppens betänkande insamlades pappersavfall ochreturpapper för återvinning. Denna mängd motsvarar enligt arbetsgruppen ungefären tredjedel av det pappersavfall som över huvud kan komma i fråga föråtervinning. Pappersavfall används som råvara främst vid tillverkning av pappoch kartong av olika slag samt vissa kvaliteter mjukpapper. I betänkandetredovisas att flera pappersbruk planerar att utnyttja avfallspapper i form avgamla tidningar och tidskrifter som råvara vid tillverkning av tidningspapperoch att man inom branschen beräknar att förbrukningen av pappersavfall som basråvarakommer att fördubblas . Avdet pappersavfall som återvinns härstammar enligt arbetsgruppen frånhushållen. Enligt beräkningar som redovisas i betänkandet bör det vara möjligtatt samla in ytterligare nära pappersavfall. Huvuddelen därav ellerca skulle kunna komma från hushållen i form av tidningar ochtidskrifter, medan återstoden skulle kunna samlas in främst från affärer ochkontor. Arbetsgruppenanser att det med hänsyn till främst bristen på skogsråvara och behovet av attspara energi är angeläget att insamlingen av pappersavfall i samhället görseffektivare så att sådant avfall i större omfattning än kommer tillanvändning som råvara vid framställ- 3 1975.1 saml Nr 32 1975: 32 34 ningav papper och papp. För att pappersbruken skall investera i sådan tekniskutrustning som gör det möjligt för dem att basera tillverkningen påpappersavfall som råvara måste brukeri enligt betänkandet garanteras tillgångpå pappersavfall på lång sikt. Det är därför enligt arbetsgruppen angelägetatt insamlingen av papper , till skillnad mot vad som f.n. är fallet,bedrivs kontinuerligt oberoende av priset på pappersavfall. Med hänsyn härtilloch till att kommunerna redan har en uppbyggd organisation för att ta hand omavfall från hushållen och i många fall också avfall från affärer och kontor föreslårarbetsgruppen att pappersinsamlingen fortsättningsvis i huvudsak skall skeinom ramen för det kommunala renhållningsmonopolet. Enligt arbetsgruppensförslag är det främst av återvinningsskäl men också för att nå en bättre täckningav insamlingskostnaden angeläget att allt inom en kommun förekommandepappersavfall som bör återvinnas omfattas av renhållningsmonopol, oavsett omavfallet härrör från hushåll, kontor eller företag av skilda slag. Ibetänkandet understryks att kommun dock bör medge de undantag från renhållningsmonopolet som behövs av praktiska eller andra skäl. Det är enligtarbetsgruppen särskilt angeläget att kontor, affärer och andra företag, somredan nu på ett effektivt sätt samlar upp och till återanvändning levererareget pappersavfall också fortsättningsvis får göra detta. Också ideellaorganisationer som genom pappersinsamlingar finansierar en del av sinverksamhet bör enligt arbetsgruppen fä fortsätta med sådan insamling. Ompappersavfall över huvud skall kunna återvinnas, måste det separeras frånannat avfall. Av främst produktionstekniska och arbetsmiljömässiga skäl anserarbetsgruppen att det pappersavfall som skall återvinnas bör separeras vid"källan". Med hänsyn härtill föreslår arbetsgruppen att hushållenoch andra som lämnar avfallspapper skall vara skyldiga att sortera ut detpapper som skall återvinnas från övrigt avfall. Alltslags pappersavfall kan inte komma i fråga för återvinning. Arbetsgruppenföreslår att separering och insamling skall avse pappersavfall som utgörs avtidningar, tidskrifter och emballage ävensom utgallrade arkivhandlingar ochliknande avfall från kontorsverksamhet. Hushållen bör dock enligtarbetsgruppen vara skyldiga att separera enbart tidningar och tidskrifter. Enligtarbetsgruppen kan kommuns intäkter från försäljning av pappersavfall komma attmedföra att renhållningsavgiften sänks. Arbetsgruppen framhåller vidare attkommun enligt lagen om kommunala renhållningsavgifter torde ha möjlighet attdifferentiera avgiften beroende på om pappersavfall lämnas separat eller inte. Förgenomförande av nu redovisade förslag föreslår arbetsgruppen attrenhållningslagen kompletteras med en bestämmelse som straffbeläggeröverträdelser av det i 4 § tredje stycket upptagna förbudet för annan än den kommunenanlitar för ändamålet att ta befattning med avfall som skall forslas bort genomkommunens försorg. 1975: 32 35 kasmed straffbestämmelsen är enligt arbetsgruppen den mer eller mindreorganiserade insamling av pappersavfall som har legat utanförkommunens kontroll. Med hänsyn härtill föreslås straffbestämmelsen blitillämplig endast på den som yrkesmässigt eller annars i större omfattninginsamlar och forslar bort avfall i strid med ifrågavarande förbud. Bestämmelsenbör enligt arbetsgruppen kunna tillämpas inte bara i fråga om pappersavfallutan i fråga om allt avfall som omfattas av kommunalt renhållningsmonopol. Vidareföreslår arbetsgruppen att en bestämmelse om skyldighet att separera avfall tasin i renhållningslagen och utformas som ett bemyndigande för regeringen att,om det är av särskild betydelse från återvinningssynpunkt, föreskriva attvisst slag av avfall som skall forslas bort genom kommunens försorg skallförvaras skilt från orenlighet och annat avfall i avvaktan på borttransport.Överträdelse av sådan föreskrift föreslås bli straffbar. Separeringsverksamhetbör enligt betänkandet inte sättas igång förrän kommunen vidtagit de ålgärdersom krävs för att insamling och avsättning av det separerade avfallet tillåtervinningsändamål skall kunna ske. Bl.a. behöver långsiktiga kontrakt upprättasmellan vederbörande kommuner, å ena sidan, och pappersbruk ellerinsamlingsföretag, å andra sidan, för att garantera avsättning resp. tillförselav insamlat pappersavfall. Den obligatoriska pappersinsamlingen kommer inteatt kunna påbörjas i alla kommuner. Enligt arbetsgruppen kan vidaretänkas att viss kommun med hänsyn till transportkostnader eller av annat skälinte bör särskilt insamla pappersavfall för återvinning. Med hänsyn härtillföreslår arbetsgruppen att föreskrift om separering skall tillämpas enbart ikommuner beträffande vilka regeringen har bestämt att så skall ske. Inomglesbygdsområden föreslås kommunen själv få besluta om undantag från meddeladsepareringsföreskrift. Föratt renhållningsmonopol skall omfatta pappersavfall som lämnas av andra änhushållen krävs enligt gällande ordning att varje kommun för sig utsträckermonopolet genom föreskrift i sin lokala hälsovårdsordning. Ett sådantförfarande skulle enligt arbetsgruppen innebära en onödig omgång i nuifrågavarande sammanhang. Arbetsgruppen anser det vara lämpligare attregeringen i fråga om de kommuner, där det föreslagna systemet skall tillämpas,med separeringsföreskrift meddelar föreskrift som innebär attpappersavfall som utgörs av tidningar, tidskrifter och emballage ävensomiitgallrade arkivhandlingar och liknande avfall skall forslas bort genomkommunens försorg, även om sådan skyldighet inte åligger kommunen enligt 4 §första stycket renhållningslagen eller enligt föreskrift i lokalhälsovårdsordning. Arbetsgruppen föreslår att regeringen eller myndighet soiriregeringen bestämmer bemyndigas meddela sådan föreskrift genom ett tillägg i 4§ andra stycket i renhållningslagen. Kommun föreslås få befogenhet att beslutaom undantag från tillämpningen av föreskrift om renhållnings- 1975: 32 36 monopolbeträffande viss fastighet, om det kan anses säkerställt att det pappersavfallsom annars skulle ha hämtats genom kommunens försorg kommer att återvinnas utanatt sådan hämtning sker. Talan mot kommuns beslut om undantag skall enligtförslaget få föras hos genom förvaltningsbesvär. Enligtbetänkandet bör föreslagna ändringar i renhållningslagen träda i kraft den 1juli 1975. Arbetsgruppensförslag har fått ett övervägande positivt mottagande vid remissbehandlingen.Några remissinstanser förordar dock att man avvaktar ytterligare utredning ocherfarenheter av försöksverksamhet innan insamling och separering avpappersavfall görs obligatorisk eller att kommunerna ges tillfälle attförbereda reformen under en lång övergångstid. Förslaget om straff för brottmot separeringsskyldighet avstyrks av flera remissinstanser, bland demKommunförbundet och . Angelägenheten av attavsättningen av insamlat pappersavfall tryggas understryks i åtskilligaremissvar. Föregen del vill jag anföra följande. Ökad återanvändning av avfall är nödvändigför att minska slöseriet med naturresurser och utgör även ett viktigt led isträvandena att förbättra miljön. 1 likhet med det övervägande flertaletremissinstanser ansluter jag mig till arbetsgruppens uppfattning att det ärangeläget att pappersavfall tillvaratas i större omfattning än för attanvändas som råvara vid framställning av papper och papp. Detta gäller främstsådant pappersavfall från hushållen som utgörs av gamla tidningar ochtidskrifter men också återvinningsbart pappersavfall från affärer och kontor. Denväntade bristen på skogsråvaror talar för att efterfrågan på returpapperkommer att öka . De inhemska pappersbruken är enligt uppgifter frånpappersindustrin beredda att successivt göra de investeringar i tekniskutrustning som behövs för att ta hand om de ökade kvantiteter returpapper somkommer att insamlas, om arbetsgruppens förslag genomförs. Som arbetsgruppenframhåller kräver de stora investeringar det här är fråga om att industrin kanräkna med en jämn och säker tillförsel av avfallsråvara. Jag ansluter mig tillarbetsgruppens bedömning att det lämpligaste sättet att uppnå behövlig stabiliteti insamlingsverksamheten är att denna bedrivs inom ramen för det kommunalarenhållningsmonopolet med stöd av en författningsmäs-sig reglering och attpappersavfallet därvid separeras vid källan. För hushållens del innebär dettaatt tidningar och tidskrifter måste förvaras skilt från övrigt hushållsavfall iavvaktan på borttransport och inte får blandas samman med sådant avfall. Avflera skäl kan insamlingsverksamheten inte sättas i gång i full skala samtidigti alla kommuner. Det kommer att dröja innan pågående och projekteradeutbyggnader inom pappersmdustrin nått sådan kapacitet att denna kan ta emotallt papper som kan insamlas. 1975: 32 37 Föratt trygga avsättnmgen av insamlat papper måste långsiktiga överenskommelseringås med pappersbruken. Avtal kan också behöva ingås med entreprenörer ommedverkan vid insamlingsarbetet och erforderliga transporter av avfall.Kommunerna behöver för att utarbeta praktiska lösningar, när det gälleranordningar för separering och insamling av pappersavfall. Det kan även tänkasatt viss kommun av hänsyn till transportkostnader eller av annat skäl t.v. intebör särskilt insamla pappersavfall för återvinning. Med hänsyn härtill bör somarbetsgruppen har föreslagit föreskrifter om utvidgat renhållningsmonopol ochseparering träda i tillämpning i en kommun först när de förberedande praktiskaarrangemangen blivit klara för kommunens del. Beslut om tillämpning börmeddelas av regeringen efterhand som nämnda förutsättningar uppfyllsbeträffande de olika kommunerna. Regeringen kan bl.a. antas ha överblick överkapacitetsutvecklingen inom industrin. Genom en sådan ordning bör kommunerna fåtillräckligt rådrum för organise' ring av insamlingsverksamheten. Inteminst med hänsyn till den medverkan från fastighetsägares och hyresgästers sidasom fordras för ett framgångsrikt genomförande av insamlingsverksamheten är detönskvärt att denna ger ett sådant ekonomiskt resultat attrenhållningskostnadema för den enskilde kan nedbringas. Under allaomständigheter bör krävas att kommunerna får full täckning förinsamlingskostnadema vid avyttringen av pappersavfallet. Bl.a. med hänsyn tillatt detta till följd av kommunemas leveranskapacitet kan utnyttjassom basråvara vid pappersframställning bör det enligt min mening finnasförutsättningar för att kommunerna skall kunna teckna för längre tidsperioderbindande leveransavtal med pappersbruk till priser som ger godkostnadstäckning. Det bör ankomma på kommunerna att sluta sådana avtal. Skullesvårigheter uppkomma får andra åtgärder övervägas. Jagförordar sålunda att bestämmelser införs om insamling och separering avpappersavfall i kommunernas regi i huvudsaklig överensstämmelse medarbetsgruppens förslag. I enlighet härmed bör genom tillägg i 4 § andra stycketrenhållningslagen regeringen bemyndigas att utvidga det kommunalarenhållningsmonopolet till att omfatta även annat avfall än hushållsavfall ochdärmed jämförligt avfall. Därigenom kan återvinningsbart pappersavfall frånaffärer och kontor föras in under renhållningsmonopolet. Som kommer att berörasi det följande (avsnitt 4.3) avses att bemyndigandet också skall kunnautnyttjas i fråga om visst kemiskt avfall. Regeringen bör kunna överlåta åtförvaltningsmyndighet eller kommun att meddela föreskrifter om utvidgning avrenhållningsmonopolet. För att kommunen skall kunna upprätthålla renhållningsmonopoleti fråga om insamling av papper och annat som hör under detta föreslår jagvidare att renhållningslagen i enlighet med arbetsgruppens förslagkompletteras med en bestämmelse om ansvar för den som 1975: 32 38 yrkesmässigteller annars i större omfattning samlar in och forslar bort avfall i strid meddet förut nämnda förbudet i. 4 § tredje stycket. Ansvarsbestämmelsen börupptas i en ny paragraf, betecknad 6 §. I lagen bör slutiigen tas in enbestämmelse, betecknad 5 §, av innehåll att regeringen skall, om det är avsärskild betydelse från återvinningssynpunkt, kunna föreskriva att visst slagav avfall som skall forslas bort genom kommunens försorg skall förvaras skiltfrån annat avfall och orenlighet i avvaktan på borttransport och meddela debestämmelser som behövs för ändamålet. Därigenom blir hushållen skyldiga attskilja ut tidningar och tidskrifter från övrigt avfall. Det föreslagna bemyndigandetöppnar möjlighet att föreskriva separering också beträffande t. ex. glas ochplåt, även om detta inte är aktuellt f. n. Regeringen bör kunna överlåta åtförvaltningsmyndighet eller konunun att meddela föreskrifter om separering. Förgenomförande av den föreslagna separeringen av pappersavfall från hushållenkrävs i första hand att särskilda utrymmen eller behållare iordningställs påfastigheterna för förvaring av papper. För hushållens del kommersepareringsskyldigheten att innebära att gamla tidningar och tidskrifter intefår blandas samman med vanliga sopor eller kastas i sopnedkast. Papperet måstei stället bäras till härför anvisade utrymmen på fastigheten. Enligt minmening kan man räkna med att det stora flertalet medborgare har en sådanpositiv inställning till återvinning av pappersavfall att de lojalt kommer atträtta sig efter de behövliga föreskrifterna, även om dessa i motsats till vadarbetsgruppen har föreslagit lämnas utan straffsanktion. Jag anser det medhänsyn därtill utgöra tillräckligt påtryckningsmedel för genomförande av separeringen,om kommunerna får befogenhet att medelst vitesföreläggande förmå i första handfastighetsägare att ställa sig till efterrättelse de föreskrifter omanordnande av särskilda behållare m.m. som kan komma att utfärdas. Isammanhanget kan även nämnas att kommunen som arbetsgruppen har påpekat harlaglig möjlighet att differentiera renhållningsavgifterna beroende på ompappersavfall lämnas separat eller inte (prop: 1965:21 s. 30). Det ankommer påregeringen att meddela föreskrifter om vite. Jagutgår från att behovet av särskilda utr}'mmen och tekniska anordningar förhushållens avfallsseparering kommer att beaktas i planverketsbyggnadsföreskrifter för nybyggen. Förriksdagens information vill jag nämna att jag avser att föreslå regeringen attutnyttja de bemyndiganden som enligt vad jag har förordat bör tas in irenhållningslagen i huvudsak på det sätt som arbetsgruppen har föreslagit. Idet följande ämnar jag i detta hänseende uppehålla mig närmare vid vissafrågor som aktualiserats under remissbehandlingen eller aimars är av särskiltintresse. Somhar framgått av det föregående är avsikten att den obligatoriska pappersinsamUngenskall byggas ut successivt. De;tta,bör ske genom att regeringen beslutar attföreskrifter om titvidgning av renhållningsmonopolet och separering avpappersavfall skall träda i, tillämpning i de olika kommunerna allteftersompappersindustrins kapacitet byggs ut och kommunerna hinner organiserainsamlingsverksamheten och. vidta arrangemang för avsättning av papperet. Ianslutning till uUalande av kommun förbundet och vissa andra remissinstanservill jag betona att dylika beslut av regeringen givetvis kommer att föregås avsamråd med berörda kommuner. Detbör ankomma på kommunerna att besluta om formerna för och omfattningen avinsamlingsverksamheten. Kommun bör alltså, som arbetsgruppen föreslagit, kunnabesluta att separeringsföreskrift inte skall tillämpas i t.ex.glesbygdsområden. Inom sådana områden kan utbytet i många fall antas bli såringa att insamling inte kan anses motiverad med hänsyn tilltransportkostnaderna. Kommunen bör också få bemyndigande att meddela närmarebestämmelser för tillämpning av föreskrifter om utvidgat renhållningsmonopoloch separering. Härvid bör kommunen bl.a. kunna föreskriva att pappersavfallskall avlämnas på annan plats än förvaringsplats på enskild fastighet, t.ex. ien container. I samr band med meddelande av föreskrifter om separering måstesjälvfallet . beaktas att förvaring av pappersavfall kan medföra olägenheterfrån bl.a brandskydds- och miljövårdssynpunkter. Detbör också ankomma på kommun alt medge undantag från till-lämpningen avrenhållningsmonopolet i särskilda fall. Som arbetsgruppen har framhållit börkommunen kunna medge sådant undantag i fråga om kontor, affärer och andraföretag som på ett seriöst och rationellt sätt själva sköter insamlingen avpappersavfall. Då frågan om undantag i nu nämnda fall kan ha stor ekonomiskbetydelse för dylika företag med hänsyn till investeringar som gjorts imaskinella anordningar för bunt-ning av pappersavfall m.m. bör talan motkommuns beslut få föras hos såsom förvaltningsbesvär. Jagvill i likhet med arbetsgruppen understryka vikten av att ideellaorganisationer som bedriver seriös insamlingsverksamhet ges möjlighet att ocksåi fortsättningen göra detta. På samma sätt som en kommun kan anlita utomståendeför att ombesörja borttransport av avfall kan kommunen träffa avtal med ideellaorganisationer om medverkan i insamlingsarbetet på särskilda villkor. kommunförbundet har framhållit kan dock kommunernas ansvar för attinsamlingsverksamheten bedrivs så rationellt som möjligt i vissa fall ledatill en viss restriktivitet i detta hänseende. Jagförordar att de föreslagna lagändringarna skall träda i kraft den 1 juli 1975utom såvitt avser ansvarsbestämmelsen i 6 §. Denna bör träda i kraft först den1 för att bereda företag och organisationer som sysslar medinsamlingsverksamhet på vilken bestäm- 1975: 32 40 melsenär tillämplig skälig tid att inrätta sig efter de nya förhållandena. Somframgått av det föregående avses att de genom de föreslagna lagändringarnagivna bemyndigandena för regeringen skall utnyttjas i den takt somkapacitetsutbyggnaden inom pappersindustrin och förberedelsearbetet i de olikakommunerna medger. bör enligt min uppfattningkunna vara fullt genomförd i alla de delar av landet där sådaninsamling är praktiskt genomförbar och motiverad. Tillfrågan om information till allmänheten om förslagets innehåll återkommer jag idet följande (avsnitt 4.5). Lagen(1973:329) om hälso- och miljöfarliga varor är tillämplig på ämne ellerberedning som med hänsyn till sina kemiska eller fysikaliskkemiska egenskaperoch hanteringen kan befaras medföra skada på människor eller i miljön (1 §första stycket). Till hälso- och miljöfarlig vara räknas också vara sominnehåller eller behandlats med ämne eller beredning som sagts, om varandärigenom och med hänsyn till sin hantering kan befaras medföra skada påmänniskor eller i miljön. Med hälso- och miljöfarlig vara avses även avfall sommed hänsyn till angivna egenskaper och hanteringen kan befaras medföra hälso-och miljörisker. När det är av särskild betydelse från hälso- ellermiljöskyddssynpunkt, får regeringen enligt paragrafens andra stycke föreskrivaatt vad som i lagen sägs om hälso- och miljöfarlig vara skall gälla även ifråga om annan vara än sådan som avses i första stycket. I 2 § anges att lagenär tillämplig på all slags hantering såsom tillverkning, transport, förvaringoch destruktion.