prop · FY0330 · 1975-12-31 00:00:00 — Vid regeringssammanträdetden fattades beslut att underteckna avtalet, vars lydelse nuockså har godkänts av . kontrollsystemföratsätter en nationell kontroUmyndighet vars resultat verifieras av lAEA.Dessutom förutsätts lAEA utföra egen kontroll enligt tre grundprinciper. Dessaär inneslutning, bokföring och redovisning samt kontroll genomlAEA-observatörer på platsen. Inneslutninginnebär att materialet avgränsas fysiskt t. ex. genom att reaktortryckkärlförses med sigill av en inspektör. Om sigiUet inte bryts behöver materialetinte räknas, vägas eller mätas på nytt vid nästa lAEA-inspektion. Övervakningsker också i vissa fall med hjälp av kameror och liknande utmstning. Allaanläggningar som har klyvbart material åläggs vidare att hålla noggrannbokföring över allt klyvbart material i anläggningen och att enligt fastställdametoder redovisa materialrörelser till den nationella och den internationellakontrollmyndigheten. Slutligen har inspektörer givits en självständigrätt att inspektera alla anläggningar. I promemorian framhållsatt den i NPT föreskrivna kontrollen uteslutande är ett system för attupptäcka om någon icke-kämvapenstat har fört undan klyvbart material i en mängdoch i en form som gör det möjligt för landet att tillverka kämladdningar. Någonmöjlighet att genom kontrollen fysiskt förhindra avtalsbrott finns inte. Speciellt intresse knytersig tUl den tidigare berörda artikel III: 2 som föreskriver att lAEA-kontrollskall krävas vid export av nukleärt material och utrustning tillicke-kärnvapenstater. Avsikten med artikeln är att NPT-ansluten stat inte ensindirekt skall kunna bidra tUl en inte ansluten stats eventuella planer på attframställa kärnladdningar genom att exportera utrustning och komponenter förkämenergianläggningar. Stadgandet är mycketallmänt hållet och det blir en tolkningsfråga för varje land att avgöra vUkatyper av utmstning och material som avses. Medhänsyn till att den fortskridande tekniska utvecklingen gör det möjligt förallt fler stater att tillverka de produkter som omfattas av överenskommelsen,kan det bli svårt för att upprätthålla krav på exportkontrollsom inte vinner efterföljd i andra stater. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 312 Euratoms äganderätt till särskilda klyvbara material Deneuropeiska gemenskapen har enligt Euratom-fördraget äganderätt till allasärskUda klyvbara material (anrikat uran och plutonium) som produceras i ellerimporteras till ett medlemsland, med undantag av material avsedda förförsvarsändamål enligt särskild plan. Euratoms äganderätt har ingen direktpraktisk betydelse utom att den tjänar som gmndval och motivering för densäkerhetskontroll som tillämpas inom EG och som enligt fördraget omfattar alltklyvbart material. I ett framtida knapphetsläge skuUe äganderätten också kunnautgöra grundval för fördelning meUan medlemsländerna. Tänkbara åtgärder för förbättrat internatio-nellthandhavandeavklyvbart material Promemorianavslutas med en genomgång av tänkbara åtgärder för att ytterligare försvåraavledning av klyvbart material för kärnladdningsframställning mot bakgrund avatt hittUls vidtagna åtgärder har visat sig otillräckliga för att förhindraspridning av kämladdningstekno-logi och kärnladdningar. Det centralainternationella instmmentct för att befästa icke-spridningsviljan, NTP, harendast delvis kunnat förverkliga sitt syfte, dels på grund av att fördragetinte har vunnit allmän anslutning, dels på grand av att den tekniska ochindustriella utvecklingen gör det tekniskt möjligt for aUt fler stater attframställa kärnladdningar. Svårigheterna har illustrerats avatt , som inte har anslutit sig till NPT, har sprängt en kärnladdning. Enligtvad som anförs i promemorian är det en betänklig svaghet i fördraget att detsaknas internationella bestämmelser med därav följande krav på nationellaåtgärder mot stöld av eller åverkan på material och utrustning samt regler förinternationella transporter. De betydande problem som är förenade med lagringav den snabbt ökande mängden plutonium måste också enligt promemorian ägnasväsentligt ökad uppmärksamhet. Åtgärdernadelas i promemorian in i fyra kategorier, nämUgen stärkande av NPT:s ställningoch effektivare genomförande av dess bestämmelser, ökad kontrolltäckning i statersom inte är anslutna till NPT, fysisk skydd av lager avklyvbart material samt regler för transporter, samt internationell administrationav kärnindustrianläggningar. Prop.1975:30 Bilagal Industridepartementet 313 Stormakternahar ojämförligt större möjligheter än små länder söm att påverkaicke-spridningsfrågan, men i promemorian framhålls att detta inte bör hindraSverige' från aktiva insatser i FN, nedrustningskonferensen och lAEA. erbjuder ett lämpligt tiUfälle härför. Frånen enskild stats synpunkt är anslutning tiU NPT en följd av säkerhetspolitiskaöverväganden som har lett till beslut att inte anskaffa kämvapen. Det bästasättet att förbättra anslutningen är därför att åstadkomma sådana förändringarav icke anslutna staters säkerhetspolitiska förhåUanden att det framstår sommöjligt för dem att avstå från kämvapen och ansluta sig tUl NPT. Av störstabetydelse i detta sammanhang är enligt vad som anförs i promemorian att detill NPT anslutna kämvapenstaterna uppfyller sina förpliktelser att fortsättaförhandlingar om att avbryta kapprustningen och nå fram till en verklig nedrustning.Ett annat sätt att få fler stater att ansluta sig tUl NPT skulle vara utövandeav någon form av påverkan genom t. ex. samverkan mellan exportörer av klyvbartmaterial och viss utrustning. Avkärnvapenmakterna utanför NPT har sagt sig ämna följa dess bokstavutan att ansluta sig medan står helt utanför. För en anslutning av Indienskulle nu ett särskUt legalt instmment behöva tUlskapas, vilket enligtgmppens bedömning knappast skulle acceptera. ställnmg kommer därmed attförbli oreglerad. Enmöjlighet att stärka NPT:s ställning skulle vara att skärpa åtagandena enligtfördraget. Detta torde endast kunna ske i någon form av tUläggsprotokoll. Enskärpning av artikel III: 1 skulle kunna göras så att icke-kärnvapenstaterblir tvungna att acceptera lAEA-kontroll också av sådant nukleärt material somär avsett för andra militära användningar, bl. a. ubåtsreaktorer, än förtillverkning av kämladdningar. Detta skulle emellertid öka diskrimineringen avicke-kärnvapenstater inom NPT och skuUe kunna ge övriga stater ytterligareargument mot anslutning. Ettannat sätt vore att inkludera kärnvapenmaktema i kontrollen enligt artikel111: 2 så att nukleärt material och utmstning som exporteras tillkäravapenmakter inte kan utnyttjas för tUlverkning av kärnvapen. Ett sådantförslag skulle sannolikt få gehör från icke-kärnvapenstatema medan det framstårsom osannolikt att stormaktema skulle acceptera förslaget. Ettkryphål i NPT som skulle kunna täppas till är att icke-kärnvapenstater inteuttryckligen förbjuds att bistå stater utanför NPT med att tillverka kärnvapen.Enligt tolkningar av och har sådant biståndändå förklarats strida mot fördraget. Även om denna tolkning kan biträdas av deflesta NPT-stater, skulle tanken på att täppa till kryphålet ändock kunnaerbjuda ett visst intresse. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 314 Svaghetenmed angivna åtgärder är att de inte verksamt bidrar till förhindrande avkämvapenspridning. Med hänsyn till att kravet på käravapennedrustning kvarståroförminskat bör enligt promemorian krav på ytterligare åtaganden avkärnvapenmaktema stödjas även om de inte accepteras av dessa. Ökad kontroll i länder som inte är anslutna till NPT Ipromemorian anges att följande åtgärder är tänkbara för ökad kontrolltäckning iländer som inte är anslutna tUl NPT. Fortsattsamverkan mellan exportörer kan ges ett sådant innehåll atticke-kärnvapenstater som genom import önskar utveckla den fredligakärnteknologien ser NPT-anslutning som det i praktiken enda alternativet.Detta förutsätter att samtliga exportörer av betydelse för samma exportpolitik. Somett led i sådana ansträngningar skulle en regelmässigt intensivare kontrollkunna införas inom ramen för gällande bestämmelser. En rimligare lösning voreatt ställa kravet att mottagarlandet ställer aUt klyvbart material inom sinagränser under lAEA-kontroll. Promemorian anger också som en lösning krav attall upparbetning av använt kärnbränsle skall ske utanför mottagarlandetsgränser. För att genomföra dessa reformer krävs särskilda beslut i . I promemorianföreslås vidare att exportören formellt skall kräva att mottagarlandet anslutersig tiU NPT. SkUlnaden mellan detta krav och kravet på kontroll av alltklyvbart material inom mottagarlandets gränser ställs under lAEA-kontroll ärobetydlig. Avslutningsvisanges i promemorian möjligheten att utvidga detalj-bestämmelsema i INFCIRC/153med en anmodan till lAEA att fortsätta verka för enhetliga rekommendationerrörande konstraktionen av nya kämkraftinstallationer i syfte att underlättakontrollen. Deangivna åtgärderna fömtsätter fortsatt samverkan mellan exportörer avmaterial, utmstning och kunnande och kräver för att bli effektiva totaluppslutning från exportiänderna. Viden sådan samverkan gäUer det att träffa rätt beträffande graden av hårdhet ikraven på mottagarländerna. Enligt promemorian kan allt tänkas från bilateralkontroll av specifika, av exporten berörda anläggningar, till ovillkorligtkrav på mottagarlandets anslutning tUl NPT. Alltförbegränsade krav blir utan värde från ickespridningssynpunkt medan mycket hårdakrav kan framstå som politiskt oacceptabla och få den inte avsedda verkan attpotentiella importiänder framställer utmstningen i egen regi eller i samverkanmed andra stater. En risk som måste beaktas vid utvidgade försök tiU påverkangenom exportkontroll är att de därav berörda kan reagera så negativtatt åtgärderna i värsta fall kan få ogynnsamma aUmänpolitiska konsekvenser. 1975:30 Bilagal Industridepartementet 315 ocksåhävdas att exportrestriktioner endast fördröjer kärnteknologins spridning.Enligt vad som anges i promemorian syns en fördröjning i avvaktan på cneffektiv internationell överenskommelse vara önskvärd även om ett visstpolitiskt pris måste betalas för detta. Enförstärkning av lAEA: s kontrollorganisation torde, sägs det i promemorian, fåstöd av industrUänderaa medan många redan nu anser attmaterialkontrollen tar för stor del av lAEA: s budget. Slutiigenframhålls i promemorian att stormaktema vid sidan av internationella åtgärderhar särskilda möjligheter att bilateralt uppnå de gemensamt upställda målen omde väljer att föra en sådan politik. Ipromemorian anges följande tänkbara åtgärder för förstärkning av det fysiskaskyddet mot obehöriga tillgrepp av klyvbart material. VidlAEA: s generalkonferens framförde generaldirektören förslag om enundersökning av förutsättningarna för ett internationellt avtal om vissaminimikrav rörande åtgärder för säker förvaring och bevakning av klyvbartmaterial, särskilt plutonium och höganrikat uran, i lager och under transportinom ett land och mellan länder. Flertaletregeringar borde enligt vad som framhålls i promemorian kunna stödja sådanaåtgärder, som leder till en jämn och hög internationell standard på dettaområde med tanke på att material stulet i ett land kan användas för utpressningeller andra ändamål i ett annat. Lagrenav klyvbart material av vapenkvalitet är av särskilt intresse när det gälleråtgärder för att försvåra för stater att efter att ha bratit kontrollavtal medlAEA ta i anspråk klyvbart material i lager för tillverkning avkärnladdningar. En säkerhetsåtgärd skulle enligt arbetsgmp-pen vara attförebygga ansamling av större mängder plutonium i något särskUt land. Medtanke på att lagring av plutonium tekniskt sett är en komplicerad och krävandehantering skulle en internationell överenskommelse om utspridd lagring i deanslutna staterna behöva utredas. Ett problem i sammanhanget skulle vara deökade transporter av klyvbart material som skulle behöva genomföras. MedtUlväxten av plutoniumlagren följer också att även med utspridda lager ettstort antal stater kommer att inom sma gränser ha tillräckligt storaplutonummängder för kärnladd-ningsframställning. En uppdelning av de anslutnastaterna i "säkra" och "osäkra" där man i de senare skulleundvika plutoniumlagring skulle enligt promemorian leda till politskt motstånd,liksom ett förslag om att allt plutonium skuUe lagras i de NPT-anslutnakämvapenstaterna. Slutligen bedöms att riskerna för tiUgrepp av sub-nationellagmpper knappast skulle minska vid utspridd lagerhållning. Entänkbar åtgärd skulle enligt vad som anförs i promemorian vara att 1975:30 Bilagal Industridepartementet 316 mmskaplutoniets omloppstid genom att verka för ett omfattande internationelltsamarbete för framställning och användning av plutonium-bränsle redan i dagensgeneration.av reaktorer. Åtgärderför att skydda kärnvapenmakternas lager av färdiga kärnladdningar och klyvbartmaterial för vapenframställning torde anses nödvändiga av kärnvapenmakternasjälva. Unilaterala avsiktsdeklarationer knutna till NPT bör, framhålls det,kunna godtas av icke-käravapenmakterna under den klara förutsättningen attkravet på kärnvapennedrustning bibehålls. Enännu starkare internationell kontroll skulle, sägs det i promemorian, kunnaåstadkommas om lAEA eller annan organisation tillförsäkras rättigheter somnärmar sig ett ägande av material och anläggningar. I promemorian ges ett antaltypexempel på hur detta skulle gå tUl. lAEA,vars stadga föratser en sådan uppgift, skulle kunna anförtros uppgiften attadministrera lagren av överskottsmaterial, "plutoniumberget". Enmindre långt gående åtgärd som kanske vore lättare att genomföra, skulle varaatt avstå från konventionsreglering men ändå låta lAEA erbjuda sig att handhaplutoniumdepåer i de länder som så önskar. Ettannat förslag är att införa internationellt ägande av alla anriknings- ochupparbetningsanläggningar i icke-kärnvapenländer. Riskerna för arrangerat svinnskuUe minska och en utgångspunkt skapas för utspridd lagring av det materialsom inte går vidare till bränsleelementfabriker. I promemorianerinras om det av generaldirektör framförda förslaget omupprättande av en internationell upparbetningsanläggning helst kombinerad meden fabrik för tillverkning av kärnbränsle. Internationelltägande av allt klyvbart material i ickc-kärnvapenlän-der kan också tänkasenligt Euratommodell. Ett sådant arrangemang skulle ge en allmän legal grundför internationellt inflytande över en rad förhållanden inomkärnkraftindustrin. Ett ännu längre gående förslag är att det internationellaägandet utsträcks tUl att gälla också delar av det klyvbara materialet hoskärnvapenländerna. Somsista typexempel anges en stark internationell organisation med monopol påkämkraftproduktion i världen inklusive alla led av kärnbränslecykeln. Ettsådant förslag bedöms i promemorian inte kunna förverkligas inom överskådligtid. Ipromemorian konstateras att varje form av internationell förvaltning i reellmening innebär ett betydande moment av överstatlighet för den administrerandemyndigheten. Möjligheten att förmå FN-kollek-tivet att acceptera en sådaninskränkning i den nationella suveräniteten bedömes som obefintiiga. MöjlighetertUl kompromisser föreligger enligt vad som framhålls i Prop.1975:30 Bilagal Industridepartementet 317 i att undantag görs för en viss krets av länder, t.ex. kärnvapenmakterna.Med tanke på att särskilt u-lands-reaktionen mot ett sådant diskriminerandeavtal kan väntas bli stark, uttalas i promemorian sådana undantag knappastvara motiverade om inte långtgående nedrustningsmedgivanden kan erhållassamtidigt. Innehålleti den internationella förvaltningen kan tunnas ut genom att momentet avöverstatiighet tas bort, men därigenom har man också sägs det i promemoriangått miste om möjligheten att åstadkomma något reellt frånicke-spridningssynpunkt. på frivillig grand är en tredje kompromissmöjlighet. Denna skulleha karaktären av serviceåtgärd för länder med svårigheter att på egen handhantera klyvbart material. Även om ett betydande motstånd kan väntas förtjänartanken att utredas närmare, framhåUs det. I promemorian framhållsatt internationell förvaltnmg av klyvbart material stäUer stora krav påvederbörande internationella myndighet. Med tanke på att hanteringen är förenadmed risker måste vid en överflyttning av operatörsansvaret klara regler föransvarsförhållandena fastställas för varje led i bränslecykeln. Denslutsats som dras i promemorian är att internationell förvaltning av klyvbartmaterial måste ses som ett mål på lång sikt, som eventuellt kan nås i etapper. 11.8.2Rapport om nationell kontroll av klyvbart material Statenskärnkraftinspektion har i sin rapport av klyvbart nukleärt material(SKI: 19741) redogjort för den svenska kontrollen. DenkontroU av klyvbart nukleärt material som sker i grundar sig på delsbestämmelser i atortiénergilagen (1956: 306), dels bilaterala avtal somSverige har träffat med vissa andra länder, dels omsäkerhetskontroll, och dels ett trepartsavtal av mellan ,och det internationella atomenergiorganet (lAEA) varigenomallt klyvbart material som levererats från till ställsunder lAEA-kontroll. Genomatt ratificera fördraget om förhindrande av spridning av kämvapen (NPT)förband sig att sluta ett kontrollavtal med lAEA i syfte att ställaallt klyvbart material i under lAEA-kon-troU. Efter förhandlingar harnu överenskommelse träffats om avtalets utformning. Avtalet väntas träda ikraft . kommer det tidigare nämnda trepartsavtalet att upphöraatt gälla. Statenskärnkraftinspektion är tillsynsmyndighet enligt atomenergilagen och har enligtsin instruktion vidare att handlägga sådana uppgifter med avseende på kontrollav atområbränsle och särskilt klyvbart material som följer av Sverigesintemationella åtaganden. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet utfärdatföreskrifter för handhavande och rapportering av nämnda ma- ! Det svenskakontrollsystemet är uppbyggt så att kämkraftinspektionen vid varje tidpunktskall känna till mängder och förvaringsplatser för klyvbart material i ,materialets ägare eller användare, materia-: lets nukleära och kemiskasammansättning samt fysikaliska form. Materialetbokförs hos kärnkraftinspektionen i form av saidoredovisning kompletterad medett tidsbevakningssystem. Komplett bokföring , sker hos de företag som har handom det nukleära materialet. Kämkraftinspektionen har rätt att ta del avbokföringen hos dem. Kontrollenomfattar allt klyvbart material i , antingen det har producerats inomlandet eUer importerats. Däremot omfattar den svenska kontrollen inte detmaterial som har exporterats från eUer som har förbrukats eller gjortsobmkbart för nukleära ändamål. Anstalterför underlättande av kontrollen av klyvbart material i nukleära anläggningarbörjar redan vid konstraktionen av anläggningen. Kämkraftinspektionen gör pågrandval av anläggningens utformning en bedömning av om det går att genomföraen effektiv materialkontroll eller om det är nödvändigt att göra vissaändringar av konstruktionen innan den kan godkännas av kärnkraftinspektionen. Utformningenav den organisation som svarar för kontrollen inom! företaget och för driftenav anläggningen är också av stor betydelse för kärnkraf tinspektionen vid dessgransknmg. Särskilt viktigt är också att företaget i detalj redovisar den vägmaterialet går genom anläggningen' med särskilt angivande av de platser därmaterialet på ett eller annat sätts mäts eller där det ändras fysikaliskt ellerkemiskt. Materialbokföringenbygger på att anläggningen indelas i materialbalansområden. Ett sådant kanomfatta en byggnad eller del av byggnad eller också flera geografiskt skUdabyggnader där en viss definierad process bedrivs. Detinterna kontrollsystemet anpassas till varje enskild anläggning. ; Det omfattar också regler för fysiskt skydd. RapporteringentUl kämkraftinspektionen sker meUan en och tolv i gånger , beroende påanläggningsdel, i form av materialbalansrapporter som är baserade på uppgifterfrån anläggningens bokförings- och! I rapportema uigåruppgifter om anläggningens totala in-! nehav av klyvbart material samt deförändringar i form av mottagande eller avsändning av material,processförluster o. d. som har inträffat sedan föregåendematerialbalansrapport lämnades. Inventeringav det klyvbara materialet görs med bestämda tidsintervall. Ivissa fall måste kärnkraftinspektionen ge tillstånd innan material får blandas. Detta gäUer bl. a. om blandningen skall innehåUa uran från olika leverantörsländer. Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 319 Tillståndav inspektionen krävs också för transporter av nukleärt material. Enligt vissaav bilaterala avtal måste tillstånd till export sökas hos materialetsursprungsland. Kärnkraftinspektionen ordnar detta och kontrollerar dessutom attmaterialexporten kan ske inom ramen för intemationella åtagandeninnan ärendet överlämnas till regeringen för avgörande. Vidimport av klyvbart material skall mottagaren meddela kämkraftinspektionen hurstor kvantitet material som har tagits emot. Uppgiften skall styrkas medspecifikation från avsändaren. Kärnkraftinspektionenutövar tillsyn bl. a. genom inspektioner vid anläggningar som har tillståndatt inneha nukleärt material. Syftet med inspektionerna är dels att gå igenommaterialbokföringen inkl. de handlingar som ligger till gmnd för bokföringen,dels att verifiera anläggningens materialinnehav i samband med inventering avmaterialet. Vid inspektionen kontrolleras också efterlevnaden av det internakontrollsystemet. Antalet inspektioner uppgår till mellan två ochtolv beroende på typ av anläggning. Inventering sker normalt en eller två gångerper år. Genomsin kännedom om anläggningens utformning och utmstning kankärnkraftinspektionen beräkna med vilken noggrannhet olika an-läggningshavarekan väga, mäta och analysera sitt materialinnehav. På grundval härav kaninspektionen bedöma om avvikelser mellan bokförda och faktiska kvantiteter ärsignifikanta eller inte. ÄvenlAEA kontrollerar, på grundval av kärnkraftinspektionens rapporter, omförluster av material förekommer, dels genom den rapportering som sker fråninspektionen till lAEA, dels genom de inspektioner som lAEA gör vid svenskaanläggningar där klyvbart material förvaras. 11.9Rapporter om sabotage och fysiskt skydd av klyvbart material Påinitiativ av Centrala driftledningens beredskapsnämnd tillsattes enkommitté med uppdrag att närmare studera vilka åtgärder som bör vidtagas föratt i rimlig utsträckning minska riskerna för sabotage motvärmekraftanläggningar och lämna anvisningar om åtgärder, som från teknisk ochadministrativ synpunkt bör vidtagas. I kommittén har ingått representanter förkraftindustrin, rikspoUsstyrelsen och försvarsstaben. Kommitténsarbete redovisas i rapporten mot sabotage vid värmekraftanläggningar,över rapporten har yttrat sig. Sombakgmnd tiU kommitténs redovisnuig av utförda studier har redogörelser lämnatsom elförsörjning enUgt CDL-studie, om elkraftbehovet underavspärrnings- och krigsläge, om uppbyggnad och funktion avvärmekraftanläggningar samt om strålningsrisker vid kärnkraftverk. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 320 Studieninriktas i första hand på riskerna för sabotage mot kärnkraftanläggningar medlättvattenreaktorer men också mot andra värmekraftanläggningar. Tänkbara syften försabotage mot värmekraftanläggningar eller för hot om sådant sabotage redovisas.Det mest sannolika anses vara att genom hot åstadkomma produktionsbortfall ochdärmed föranleda ekonomisk skada för kraftföretaget, att genom hot kräva vissåtgärd och att åstadkomma störningar i samhäUsfunktionerna. Ett sabotage motkraftanläggningar i allmänhet kan i sämsta fall leda till produktionsbortfall,driftstörning för konsumenterna och ekonomisk förlust för ägaren. Ett sabotagemot ett kärnkraftverk kan därtill innebära risk för spridning av radioaktivapartiklar. Kommittén anser därför att avsevärt större krav bör ställas påskyddet mot sabotage vid kärnkraftverk än vid övriga kraftverk. Av medel och metoder försabotage bedöms sprängning vara det vanligaste medlet.