prop · FZ03215 · 1975-12-31 00:00:00 — a. mot bakgrund av den centrala roll somkommunerna numera spelar i fråga om hushållnmgen med mark och vatten.Naturvårdsverket erinrar om att statsbidrag enligt nu tillämpade principer kanutgå endast till restaureringsföretag som har kommun som huvudman. Ifråga om recipientkontroU har de genomförda ändringarna i 43 § MLvidgat tillsynsmyndigheternas befogenheter. Det har enligt naturvårdsverketvisat sig fullt möjligt att genomföra recipientkontroU antingen genombefintliga vattenvårdsförbund eller under andra från administrativ synpunktförhållandevis enkla samarbetsformer. Även om förslaget inte syftar till att gevattenförbunden några som helst myndighetsfunktioner så finns det enligtverkets mening en stor risk för att en ökad satsning på vattenförbunden somorgan med vattenvårdsuppgifter av olika slag kan komma att administrativtsplittra det tillsynsarbete som håller på att ta fast form på länsplanet.Naturvårdsverket anser alltså att kommunerna bör svara för flera av deuppgifter som utredningen anser bör ankomma på vattenförbund.Vattenvårdsfrågorna kräver som utrednmgen påpekar interkommunalt samarbete.Detta behöver enligt verkets mening emellertid inte ske i kommunalförbund utankan äga rum i friare former på sätt förutsatts i arbetet med den fysiska riksplaneringen. Även industriförbundetavstyrker förslaget. Förbundet anser att utredningen inte har visat att behovföreligger av den föreslagna lagen. Enligt industriförbundets mening bör vattenförbundenvara av frivillig karaktär. De frivUliga förbunden har fungerattillfredsställande och inget industriföretag har såvUt bekant varitovilligt att gå med i frivilliga förbund. En annan faktor som enligtindustriförbundets uppfattning starkt talar mot en lagreglering är framväxandetav den regionala miljöskyddsadministrationen. Att ställa vidgade krav påmyndighets medverkan vid lösande av olika miljövårdsproblem framstår motbakgrund av senare års omfattande lagstiftning om utökning av just denoffentliga kontrollen som opåkaHat. Det skulle uppenbarligen bara kompliceraden regionala administrationen och ttllskapa nya organ med uppgifier somöverlappar dem som administrationen redan har. Sydvästra anser att det inte föreligger behov av att fUlskapaspecialorgan för vattenvården i form av vattenförbund och avstyrker därförförslaget. De vattenvårdande uppgifterna bör i stället anförtros kommunerna atthandläggas parallellt med kommunernas övriga uppgifter på natur- ochmiljövårdsområdet. Vattenförbunden bör lämpligast fungera som aUmäntinformations- och iritresseorgan men däremot inte vara ansvarigt eUer verksfällandeorgan. Det kan inte bortses från att vattenlagsutredningens förslag skaparmöjligheter att delegera kommunala vattenvårdsuppgifter till ett vattenförbundöver vilket har tillsyn. Detta kan enligt kommunalförbundets Prop.1975/76: 215 57 mening innebära ytterligare inskränkningar i den kommunalasjälvbestämmanderätten. avstyrker ocksåförslaget och anser att nödvändig samverkan kan ske inom befintlig lagstiftning.Enligt kommitténs mening bör kommunerna inte åläggas ytterligarevattenvårdande åtgärder utan dessa bör i stället genomföras på frivUlig väg. Utöver defyra remissinstanser som avstyrker förslaget finns det några remissinstansersom framför synpunkter som delvis anknyter tUl de avstyrkanderemissinstansemas instäUning. handelskammare anser att skäl kan åberopasbåde för och emot en lagstiftning men har, om ock med viss tvekan, funnitskälen för en lagstiftning vara av sådan styrka att handelskammaren inte börmotsätta sig en lagreglering. har ingen erinran mot enlagstiftning om vattenförbund även om samfundet anser att behovet och nyttan avden föreslagna lagstiftningen knappast ter sig så uppenbara somvattenlagsutredningen gör gällande. Lagstiftningen får ses som ett försök attfrämja miljövården genom att skapa en ny möjlighet att åstadkomma en bättrevård av vattentiUgång-arna. , som har enpositiv inställning tUl förslaget, anser att det kunde förtjäna att övervägasatt ålägga kommunerna att svara för vattendragens underhåU, i vart fall de vattendragdär kommunalt utsläpp av avloppsvatten sker. De svårigheter somvattenlagsutredningen menar skulle uppstå vid ev. kostnadsfördelning är intestörre för kommun än för vattenförbund. , som i princip är positivtill förslaget, anser att resultatet av miljökostnadsutredningens arbete börföreligga innan man tar ställning till vattenlagsutredningens förslag.Nordvästra anser sig inte ha någon anlednmg att motsättasig förslaget men påpekar sambandet med miljökosfnadsutredningen. Uttryckethushållning med vattnet används av vattenlagsutredningen i en annan betydelseän den som uttrycket har i VL. i motsätter sig inteden föreslagna terminologin, eftersom den anknyter till den numera gängsedefinitionen på vattenhushållning. De remissinstanser som i övrigt har yttratsig i denna fråga är däremot kritiska. Vattenöverdomstolen framhåller attuttrycket i den speciella mening det har i VL är väl inarbetat ivattenrättsskipningen och förekommer i mängder av domar. Vattenöverdomstolenanser det olämpligt att uttrycket används i olika betydelser i två sånäraliggande lagar och föreslår ett mera neutralt uttryck, t. ex. utnyttjandeav vattnet. framför enahanda kritik och föreslår uttryckettillvaratagande och utnyttjande av vattnet. Kammarkollegiet föreslårformuleringen att förbunden skall främja vården och framhåller att det av utredningen föreslagnauttrycket är alldeles för omfattande och omfattar exempelvis utbyggnad avvattenkraften, reglering för kraftändamål, virkesflottning och bevattning. 1975/76: 215 58 Nämndenföreslår i stället uttrycket vattenvård. Enahanda förslag framförs av ,, och Skåneshandelskammare. 5.2Vissa utgångspunkter för en ny lagstiftning Utredningensallmänna uttalanden i denna del har berörts av remissinstanserna i mycketliten utsträckning. Remissinstanserna har däremot åtskilliga synpunkter på denkonkreta utformningen exempelvis av tvångsmomentet vid förbundsbUdning (seavsnitt 5.3 och 5.4). Utredningen föreslårbenämningen vattenförbund. anser att den nuanvända beteckningen vattenvårdsförbund är betydligt mer täckande och dessutomväl inarbetad. För att skilja de enligt den nya lagen bildade förbunden frånbefintliga, på frivillig väg tillkomna vattenvårdsförbund föreslårkoncessionsnämnden benämningen allmänna förra (jfr aUmänva-anläggning). Förbunden skall enligtutredningen inte överta några av de beslutsfunktioner som ankommer påstatliga och kommunala myndigheter. anser ifråga om recipientkontrollen att det bör starkt understrykas att en eventuellförstärkning av de nuvarande vattenvårdsförbundens sfällning inte får resulterai någon minskning vare sig av länsstyrelsernas ansvar för tillsynen eller avderas resurser för tillsynsverksamhet. Förbundens nuvarande och framtida uppgiftar alltså inte att överta någon del av länsstyrelsernas tiUsyns-funktioner.Länsstyrelsen i framhåller att den föreslagna lagstiftningen integer något entydigt svar på frågan hur gränserna skall dras mellanmyndigheternas och förbundens arbetsuppgifter. Denna gränsdragning måste enligtlänsstyrelsen närmare klargöras bl. a. för ati förhindra onödigt dubbelarbete. skall vattenförbund i sin verksamhet tillgodose medlemmarnasgemensamma bästa men även beakta varje medlems enskilda intressen i skäligomfattning. anser att sådana hänsyn är sekundäraoch att det är det allmänna miljövårdsintresset som skaU vara ledstjärnan. Utredningens förslaganknyter till anläggningslagen (1973:1149). Enligt lantmäteristyrelsens meningskulle åtskUliga frågor kunna få en lämpligare lösning om lagstiftningenutformades i närmare anslutning till anläggningslagen. Lantmäteristyrelsenmenar att skillnaderna i fråga om syfte och förutsättningar när det gällersamverkan mellan fastigheter m. m. i fråga om anläggningar och när det gällersamverkan mellan vattenintressenter i vattenförbund inte är av sådan art attde utgör hinder för en längre gående samordning än vad utredningens förslaginnebär. Lantmäteristyrelsen erinrar om att det i tilläggsdirektiven för natur- Prop.1975/76: 215 59 vårdskommitténangående lagstiftning om täktsamfäUigheter (se riksdagsberättelse, s.382) förutsätts att anläggningslagen bör kunna ligga tUl grund förlagstiftningen. innebär en lag om vattenförbund infe att de nuvarande frivilligasammanslutningarna blir överflödiga eller måste ombUdas till vattenförbund.Länsstyrelsen i län finner det oklart om utredningen anser att nyaförbund, som bildas på frivUlig väg, bör verka på samma sätt som de nuvarandesammanslutningarna eller bildas som vattenförbund enligt den nya lagen.Kammarkollegiet ifrågasätter en komplettering som gör det möjligt för defrivilliga förbunden att efter viss prövning förvandlas tUl vattenförbund iförslagets mening. påpekar att det är enfördel om vattenförbunden kan bygga vidare på den grund som de frivilligasammanslutningarna skapat och att en frivillig sammanslutning i realitetenblir tämligen överflödig om ett förbund med komplett vattenvårdsprogram bildasmed stöd av den nya lagstiftningen. bör därför enligtkoncessionsnämndens mening vid framtida förbundsbildning ta kontakt medexisterande förbund och undersöka möjligheterna att ombUda detta tillvattenförbund. Ifråga om förutsättningarna för förbundsbildning anser de remissinstanser somyttrar sig i denna del i aUmänhet att det bör göras lättare att bilda ettförbund eller med andra ord att tvångsmomentet bör skärpas. iÖrebro läii anser att omfattningen och värdet av tvångsmomentet inteklargjorts tUlräckligt. Även om vikten av frivillig samverkan starkt betonatsvid tillkomsten av andra lagar, exempelvis anläggningslagen, innehåller dessalagar starka tvångsregler, som dock normalt inte behöver användas. Redanförekomsten av tvångsregler, som bör vara ett skydd för såväl enskUda somallmänna intressen, främjar nämligen överenskommelser. anserdessutom att en lag om vattenförbund bör innehålla garantier för ätt det syftesom föranlett förbundsbUdningen uppnås. Eftersom opinionsvillkoret torde blimycket svårt att tillämpa vid bildande av vattenförbund bör utformningen och tUlämpningenav bestämmelserna ytterligare övervägas och exemplifieras. anser att vattenförbund bör bUdas oavsett opinionen blandpotentiella medlemmar, om förbundsbildningen är påkallad av aUmänna mUjövårdsintressen.Förbundet kan trots motstånd i initialskedet tänkas fungera likaväl som ettförbund om vUket enighet rått. i finner detnödvändigt med skärpta regler om tvångsanslutning, om infe det allmänna genomekonomiskt stöd av väsentlig storlek stimulerar till förbundsbildning. Lantmäteristyrelsenuttalar att opinionsvUlkoret bör kunna sättas ur Prop.1975/76: 215 60 spel,om behovet av samverkan är synnerligen angeläget. Vid en heterogenmedlemskrets kan opinionsvillkoret bli svårt att tillämpa och lantmäteristyrelsenanser def därför önskvärt att dess tiUämpning i praktiken blir ytterligarebelyst. Remissinstanserna framförsynpunkter även i övrigt i fråga om opinionsvillkoret. Skövdegruppen anser attbesfämmelserna om opinionsvUlkoret är i behov av en närmare precisering.Skånes handelskammare understryker att frågan om beaktansvärda skäl självfalletskall bedömas förutsättningslöst och oberoende av vem som anför skälen i fråga.Enligt handelskammaren bör opinionsviUkoret knytas tiU dem som är skyldigaatt bli medlemmar och alltså inte tUl dem som endast har rätt att blimedlemmar. Kammarkollegiet framhåller att huvudintresset kan finnas hosmedlemmar med fri anslutnrngsräft, exempelvis kommunerna, men efterlyser ettmotivuttalande om att hänsyn uite skall behöva tas till sådana eventuellaintressenter som inte anmält någon avsikt att begagna sig av sin fria anslutningsräft.Vattenöverdomstolen finner det naturligt att utredningen inte har velat anknytatill nyttobegreppet (jfr 5 kap. 5 § fastighetsbildningslagen), eftersom en stordel av medlemmarna i ett vattenförbund kan förutsättas inte få vad som medvanligt språkbruk betecknas som nytta. Enligt motiven åsyftas en vidare krets,däribland sådana som svarar för huvuddelen av kostnaderna. Härigenom får bestämmelsenen innebörd som enligt vattenöverdomstolens mening kan få betänkligakonsekvenser. Det är inte rimligt att de som förorenar mest och därför skallsvara för huvuddelen av kostnaderna skall kunna stoppa en angelägenförbundsbildning. Kravet på att de skall ha beaktansvärda skäl för sininställning är knappast tUlfyllest, i synnerhet inte som därigenom rentföretagsekonomiska synpunkter kan få aUtför stor betydelse. Vattenöverdomstolenföreslår att den nu diskuterade bestäm-, melsen slopas eUer attopinionsvillkoret liksom i fastighetsbildningslagen förses med ett undantag attdet kan sättas ur spel om behovet av förbundet är synnerligen angeläget. Länsstyrelseni anser att det saknas anledning att bilda vattenförbund omerforderliga åtgärder kan utföras av exempelvis kommunala huvudmän.Kommunförbundet konstaterar att det av förslaget följer att särskUd hänsyn iallmänhet får tas till de berörda kommunernas inställning. Deremissinstanser som yttrar sig i deima del anser i allmänhet att bådeanslutningsskyldigheten och anslutningsrätten bör utvidgas. Ifråga om anslutningsskyldigheten anser vattenöverdomstolen att medlemskretsenbör vidgas genom att kravet på i laga ordning lämnat medgivande slopas.Anslutningstvång bör i stället gälla för alla som be- Prop.1975/76: 215 61 driveren verksamhet som i någon omfattning av betydelse inverkar på vattenförhånandenainom verksamhetsområdet. Utredningens förslag omfattar inie företag ochkommuner som släpper ut avloppsvatten eller eljest påverkarvattenbeskaffenheten endasf efter anmälan enligt 8 10 §§ mUjöskyddskungörelsen(1969: 388) eller motsvarande äldre bestämmelser. Vidare faller mångaanläggningar som uppförts före (då ML trädde i kraft) och sominte prövats enligt VL utanför. Sådana företag är inte koncessionspliktiga menbland dem finns flera som har svåra föroreningsverkningar. För att lagen skaUbli tUlräckligt effektiv bör enligt vattenöverdomstolens meninganslutningstvång i princip gälla även för nu berörda kategorier. Ett krav på tUlståndsom grund för medlemskap skulle också kunna leda till att inte koncessionsplUcrigaföretagare avhåller sig från att ansöka om prövning för atf slippa medlemskap.Vattenöverdomstolen anser vidare att anslutningstvång kan vara motiverat förden som genom gödsling av näraliggande marker tillför ett vattenområdenäringsämnen, åtminstone vad gäller större jordbruks- och skogsföretag. Det ärockså tveksamt om en flottningsförening är skyldig att bli medlem enligtförslaget. Det är att märka att de förore-nare av olika slag som inte omfattasav anslutningstvånget inte heller kan vinna frivilligt medlemskap enhgtförslaget. i föreslår att medlemskretsen utökasatt omfatta alla huvudmän för sädana inrättningar eller avloppsutsläpp somavses i 2 och 5 §§ miljöskyddskungörelsen. Dessutom bör det finnas möjlighetför att i särskilda faU och om specieUa skäl föreligger bestämmaatt även annan skall vara medlem. Enligt bör slås fast attmed i vart fall större avloppsutsläpp följer deltagningsskyldighet ivattendragens underhåll. Lantbruksstyrelsen framhåller att de intressenter sominverkar på vattenbeskaffenheten utan tillstånd enligt ML f. n. utgör ett inteoväsentligt problem vad gäller nedsmutsningen av vattendragen. Lantbmksstyrelsenanser därför att man bör utreda möjlighetema att komma till rätta med dessaolägenheter inom ramen för föreliggande lagförslag eller genom ändring i annanlagstiftning. i framhåller att en inventeringår 1973 av avloppsanläggningar inom länet visade att av 677 anläggningar med avloppsutsläppi eller annat vattendrag endast ett tretfital hade koncession. Nämndenanser därför att utsläpp av avlopp bör medföra skyldighet att bli medlem istörre utsträcknmg än vad utredningen föreslagit. iGävleborgs län anser att alla avloppsutsläpp i princip skall medföra skyldighetatt deltaga i vattenförbund med undantag endast för obetydliga utsläpp.Länsstyrelsen i län anser att större markägare bör vara medlemmar,eftersom gödsling av jordbruks- och skogsmark ger näringsttllförsel tUlvattendragen. i framhåller att förslaget intelöser problemet med hushållsavlopp från glesbebyggelse, eftersom enskildafastighetsägare Prop.1975/76: 215 62 intefömtsätts bli medlemmar. ifrågasätter en skärpning så attalla som utövar påtaglig inverkan på vattendraget skall vara skyldiga att blimedlemmar. Enligt lantmäteristyrelsen är frågan om avgränsnmg av medlemskretsenuppenbarligen av central betydelse. Det torde bl. a. ur förvaltningssynpunktinte kunna komma i fråga att låta alla som påverkar eller eljest har intresse ieft vattendrag ingå som medlemmar. Styrelsen anser det emellertid vara av viktatt de intressen, såväl enskilda som allmänna, som därmed inte blirrepresenterade ändå blir beaktade. Denna fråga och dess samband med avgränsningenav medlemskretsen bör enligt lantmäteristyrelsens mening studeras ytterUgare.Svenska anser det felaktigt att ha vissa tillstånd somgrund för medlemskap. Även den som bara har intresse i saken bör vara med ochkan på den vägen väckas till att vara solidarisk med samhällsintressena och attsamarbeta positivt. Enligt utredningensförslag gäller anslutningstvång för torrläggningsföretag enligt 7 kap. VL.Länsstyrelsen i framhåller att det finns mer än 2 200 sådanaföretag inom länet. Det är därför enligt mening önskvärt med ennärmare avgränsning av vilka torrläggningsföretag som bör ingå i vattenförbund. Fråganom vad medlemskap i ett vattenförbund kan innebära i vad avser rättskraften hosmeddelade tUlstånd behandlas av . Prövningen enligt VL har mynnat ut i enfrån allmän och enskild synpunkt ändamålsenlig hushållning med vattnet. Iprincip kvarstår därefter inom vilken tUlståndet äger rättskraftinte någon brist att fylla för tiUgodoseende av sådana mtressen. kandärför inte dela vatfenlagsutredningens uttalande att anslutningsskyldighefenskall kunna motiveras med att tUlståndshavaren bär ett latent ansvar för miljöskyddet,i vart fall inte om han skall vara underkastad förbundets beslut om åtgärd somstrider mot hans intresse att bibehålla sitt tUlstånd orab-bat under dessgiltighetstid. Enligt fordras förtydliganden i lagtexten som visar attförbundets verksamhet inte får fömärma medlems rättigheter. I fråga om fömtsättningarnaför medlemskap anser att endast tiUstånd som ändrar förutsättningarna förvattenvården motiverar medlemskap. Härigenom kan beaktas att en tillståndshavareinte aUs eller i mycket ringa mån inverkar på vattenförhållandena i det avseendesom förbundets verksamhet tar sikte på, även om han i och för sig står förstora hydrologiska förändringar beträffande vattenstånd eller vattenföring.Växjö tingsrätt förutsätter att den föreslagna lagen inte kommer att utnyttjassom ett instrument för att utsätta exempelvis den som efter vederbörligttillstånd släpper ut avloppsvatten för längre gående krav än som följer av tUlståndetoch därtill anknytande bestämmelser. Omnågon motsätter sig medlemskap och har särskilda skäl för det sätts enligtutredningens förslag anslutningstvånget ur spel, föratsatt att 1975/76: 215 63 förbundetsverksamhet inte avsevärt försvåras genom det. Länsstyrdsen i länifrågasätter starkt lämpligheten av att i sådan utsträckning medge befrielsefrån medlemskap. i län anser att förslaget behöverförtydligas och dessutom skärpas så att någon får stå utanför förbundet förstom han åsamkas betydande olägenhet. Även lantbruksstyrelsen anser attförslaget behöver förtydligas. Det är enligt styrelsen önskvärt att i lagtextenanges konkreta exempel på situationer som skall beaktas vid denna avvägning.Enligt lantbruksnämnden i län medger förslaget en alltför vid rätt attslippa medlemskap. Vad som kan anses vara särskUt skäl måste enligt nämndenpreciseras i anvisningar. LRF samt lantbruksnämnderna i och Skaraborgslän anser att tvångsmomentet behöver skärpas. i Norrbottenslän föreslår att friviUigheten begränsas för vissa kategorier, exempelvisavloppsvattenintressena, så att dessa alltid skall ingå i förbundet. ÄvenHjälmarens och Kvismarens sjösänkningsbolag samt Kvismaredalens vattenavledningsföretagår 1967 uttalar sig för viss skärpning av bestämmelserna. Ettytterligare undantag från anslutningstvånget föreslås av . Enligt föreningen kan det ofta hända att förbundetsverksamhet är riktat just mot en tillståndshavare och det är då inte rimligtatt tUlståndshavaren skall tvingas in i förbundet som medlem. Utredningen föreslår attkommun skall ha rätt att bli medlem även om kommunen inte är tillståndshavare.Lantbruksstyrelsen anser att det finns starka skäl att låta kommunen omfattasav anslufningstvånget. Om inte berörda kommuner söker medlemskap blirvattenförbundet annars en angelägenhet endast för vederbörande tiUsfåndshavare.Kommunens medlemskap utgör en säkrare garanti för att det allmänna intressetfår vara med och främja hushållningen med vattnet. Fyra lantbruksnämnder samt Kvismaredalensvattenavledningsföretag uttalar sig också för att kommunen alltid börvara medlem. i län framhåller att kommun normalt blirmedlem redan på gmnd av utsläpp av avloppsvatten. Om kommun går in somfrivillig medlem kan alltså dubbelt medlemskap tänkas uppstå. Konsekvensernahärav bör beaktas. Utrednmgen föreslår anslufningsrättförutom för kommun för fiskevårdsområde och samfällighetsförening för samfälltfiske. Vattenöverdomstolen ifrågasätter om inte kretsen av anslutningsberättigadeblivit väl snäv. Vissa begränsningar bör visserligen upprätthållas för att intemedlemskretsen skall svälla ut alltför mycket till förfång för verksamheten.Enligt vattenöverdomstolens mening bör det emellertid vara möjligt att utanstörre svårighet finna en lämplig medelväg. anser att den sombedriver verksamhet efter anmälan enligt mUjöskyddskungörelsen bör hamöjlighet att bli medlem. framför motsvarandesynpunkt och föreslår frivilligt 1975/76: 215 64 medlemskapäven för exempelvis lokal miljövårdsorganisation. Nämnden anser att det börkunna överlämnas tiU förbunden själva att bestämma i vad mån frivilligtmedlemskap skall beviljas andra än de av utredningen föreslagna rättssubjekten.Härigenom skulle ombildning av de frivilliga förbunden underlättas. I dessaförekommer nämligen medlemskap också för enskUda personer och ideellaföreningar. Lantbruksstyrdsen finner utredningens förslag myckettillfredsställande ur fiskevårdssynpunkt men ifrågasätter i likhet medlantbruksnämnden i län om inte någon organisation som har havsfiskesom näringsgren bör ges anslutningsräft. Det är en ovillkorlig förutsättningför yrkesfisket i bl. a. och att reproduktionsområdenainte skadas. Lantbruksstyrelsen ifrågasätter vidare en bestämmelse om anslufningsrättför ytterligare kategorier än de uppräknade, om särskUda skäl kan åberopas förett medlemskap. i län förordar anslutningsrätt förlänsförbund av LRF. i län anser att rätten till frivilliganslutning bör utvidgas fUl fler intressenter, under förutsättning attvederbörande har sådan intresseanknytning till förbundets verksamhet att detär naturligt att de svarar för viss del av kostnaderna. Berörda länsavdelningarav LRF är med i interimskommittén i . Länsstyrelsenanser att medlemmarna på grundval av särskilda bestämmelser i stadgarna bör fåbesluta om inval av ytterligare kategorier av medlemmar. i anser att organisationer bör kunna ingå som ideella(stödjande och opinionsbildande) medlemmar. i länanser det vara av betydelse att sammanslutning av fiskevattenägare får varamedlemmar. ifrågasätter om inteäven fiskevattensägareförening bör få rätt till m.edlemskap. Fiskeriintendenteni nedre norra distriktet frågar om en sockenallmänning kan ha anslutningsrättoch besvarar för sin del frågan jakande. Fiskeeriintendentenframhåller vidare att de stora fiskeintressen som är knutna till vattnen ovanodlingsgränsen bör vara representerade men anser att gällande lagstiftninginte gör det lämpligt att låta samebyar eller annan representant för vattneningå i förbunden.