prop · FY038 · 1975-12-31 00:00:00 — Vidare är det minuppfattning att regeringens befogenhet enligl lagen bör gälla endast sådanaföreskrifter, som är upptagna i de författningar inom handels- ochjordbruksdepartementens ansvarsområden som jag har angett i det föregående, ochandra föreskrifter av därmed jämföriig art. Pågrund av del anförda föreslår jag att regeringen i lagen tilläggs befogenhetatl beslula föreskrifter angående in- och utförsel av varor, om föreskrifternabehövs för atl förebygga störningar inom samhällsekonomin ellerfolkförsörjningen,föralt tillgodose särskilda handelspolitiska skäl,föran främjakvaliteten på produkter av visst slag, för alt tillgodose hälsovården eller miljövårdeneller skydda växter och djur mot sjukdomar eller för kontrollen av materiel somkan få militär anviindning. Regeringen får dock inte på grund av bemyndigandeti lagen besluta föreskrifter om lull eller, i vidare mån än jag har nämnlförut, orn avgifter. 1de fiesta av de nu existerande regeringsförfatlningar som skulle komma attomfattas av det föreslagna bemyndigandet har regeringen uppdragit åtunderordnad myndighet att, i större eller mindre omfaltning, meddela ytterligareföreskrifter i ämnet. Det praktiska behovel av subdelegation på området ärpåtagligt. Jag föreslår därför att regeringen medges rätt att i den omfaltningden finner lämpligt överiåta åt förvaltningsmyndighet atl besluta föreskriftersom avses med delegationslagen. Beslämmelserom påföljder och andra rättsverkningar av överträdelse av införsel- eller utförselförbud,som beslutas av regeringen med stöd av den nu föreslagna lagen, finns i lagen(1960:418) om straff för varusmuggling. Brotl som avses i lagen kan leda lillfrihelsslraffoch förverkande. Med hänsyn till föreskriften i 8 kap. 7 § iredjestycket sista meningen RF kunde därför ifrågasättas om inte delegationslagenborde uppta i vart fall en hänvisning till varusmugglingslagens påföljds-ochförverkandebestämmelser. Då emellenid brottsbeskrivningen ivarusmugglingslagen innehåller självständiga brottsrekvisit och därför inle kananses vara elt renl blankeltstraffcud av det slag som åsyftas i den nämndagrundlagsföreskriften, torde en sådan hänvisning inte var av behovet påkallad. 6.21Förslaget till lag om bemyndigande att meddela föreskrifter om auktorisationoch godkännande av revisor Enligtkungörelsen (1973:221) om auktorisation och godkännande av revisorer kanrevisor som uppfyller vissa villkor auktoriseras eller godkännas. Avgift skalleriäggas för ansökan enligt kungörelsen. Auktorisation och godkännande kanupphävas. Kungörelsen innehåller föreskrifter om vad som åligger auktoriseradeller godkänd revisor, däribland en bestämmelse om tystnadsplikt. Bötesstraffföreskrivs för den som obehörigen utger sig för au vara auktoriserad ellergodkänd revisor. utfärdar närmare bestämmelser om kungörelsenstillämpning. Föreskriftenom tystnadsplikt för revisor kräver enligt nya RF lagform. Chefen förhandelsdepartementet kommer senare att föreslå att föreskriften överförs tilllag. Beträffandekungörelsens innehåll i övrigt är att märka att del enligt många av deförfattningar som reglerar olika juridiska personers verksamhei (t. ex.Iagen(l944:705)omaktiebolag, lagen(1948:433)om försäkringsrörelse, lagen(1955:183) om bankrörelse och lagen (1956:136) om jordbrukskasserörelsen kankrävas all revisor för verksamheten är auktoriserad eller godkänd. Med hänsynhärtill kan med fog göras gällande att reglerna om auktorisation ochgodkännande av revisor hör till det primära lagområdet. Så är under alla omständigheterfallet med den i nuvarande kungörelse intagna strafföestämmelsen. Principernaför auktorisation eller godkännande av revisor kan behöva underställasriksdagen (jfr prop. 1973:26, NU 25, rskr 109). Det bör emellertid också förframtiden ankomma på regeringen att besluta behövliga föreskrifter. Möjlighethärtill öppnas genom regeln i 8 kap. 7 § första stycket punkt 3 RF om rätt förriksdagen att delegera föreskrifter som gäller näringsverksamhet. Jag föreslåratt ett bemyndigande i ämnet tas in i en särskild lag. Bemyndigandet bör gällaockså rätten all bestämma om ansökningsavgift. Möjlighet lill subdelegationbör finnas. 6.22Förslaget till lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissabestämmelser om elektriska anläggningar Ålskilligaförfattningar har beslutats inom ämnesområdet elektricitet. Huvudförfattningenkan sägas vara lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser omelektriska anläggningar (ellagen). Lagformen har vidare använts för attföreskriva särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar (lag 1942:335).Härutöver finns emellertid flera förfaUningar som har beslutats av regeringenmen som innehåller föreskrifter som enligt nya RF hör till det primäralagområdel. Medstöd av 15 § ellagen har sålunda utfärdats kungörelsen (1957:601) om elektriskastarkströmsanläggningar och kungörelsen (1958:558) om elektrisksvagströmsanläggnings anordnande i förhållande till starkströmsledning.Överträdelse av föreskrifter i kungörelserna leder lill bötesstraff. Avintresse är vidare kungörelsen (1939:219) angående behörighet atl vid elektriskastarkströmsanläggningar utföra installationsarbete (jfr 15 § andra stycketellagen). 1 kungörelsen (1972:384) om åtgärder mot radiostörningar, till vilken17 § ellagen hänvisar, föreskrivs att elektrisk materiel som kan orsakaradiostörningar genom elektromagnetiska vågor skall vara utförd så altstörningar förebyggs. Föreskrifter om utförande meddelas av statens industriverk,som också får förordna att sådan materiel skall vararadio-störningskontrollerad. Materiel, som inte stämmer överens med meddeladföreskrift eller, om den är underkastad radiostörn i ngskonlrol I, inte harblivit godkänd, får inte saluföras eller säljas för användning inom landet.Påföljden är böter. Betydelse i sammanhanget härockså kungörelsen (1935:138)angående kontroll av viss elektrisk materiel. Enligl kungörelsen får statensindustriverk meddela föreskrift om att viss elektrisk materiel skall vara godkändför användning. Om sådan materiel inte har blivit godkänd, får den intesaluföras eller säljas. Påföljden för nyttjande, saluförande eller försäljningav ej godkänd materiel är böter. Slutligen skall nämnas kungörelsen (1972:463)med vissa bestämmelser om elektriska svagströmsledningar, vilken avserframdragande av telegraf-, telefon- eller annan elektrisk svagströmsledning,samt kungörelsen (1915:288) angående förbud alt utan särskilt tillståndframdraga enskild telegraf-, telefon- eller annan svagströmsledning överriksgränsen. Föreskrifterav den art som är upptagna i de kungörelser som jag har nämnt i det föregåendebör också för framtiden kunna beslulas av regeringen. Bemyndigande möjliggörsgenom att föreskrifterna rör ett eller flera av ämnena skydd för liv,personlig säkerhet eller hälsa, tillverkning, näringsverksamhet,kommunikationer eller trafik (8 kap. 7§ försia stycket 1, 3 och 5 RF). Ett församtliga ifrågavarande föreskrifter avpassat bemyndigande kan lämpligen förasin i ellagen och där placeras i 15 §. Bemyndigandet bör förenas med rätt lillsubdelegation. Som följd av de nya bestämmelserna kan nuvarande 15 § förstastycket och 17 § utgå. I15 § andra stycket ellagen föreskrivs f n. att konungen eller den konungenbemyndigar bestämmer vilka villkor leverantör av elektrisk kraft lär uppställaför beviljande av entreprenörsrätt i fråga om utförande, ändring ellerreparalion av elektrisk anläggning. Bestämmelser om detla finns i 10 § i denförut nämnda kungörelsen angående behörighel att vid elektriska starkströmsanläggningarulföra installationsarbete. Denna kungörelse ses f n. över inomindustridepartementet, och förslag till ny författning i ämnet harremissbehandlals. I det fortsatta arbetet lär övervägas bl. a. om beslämmelseni 10 § kungörelsen skall ha någon motsvarighet i en ny författning. Idet sammanhanget lär, om bestämmelsen behålls, också övervägas om den skall gesi lag (jfr 11 kap. 6 § tredje stycket RF). I avvaktan pä resultatet av deöverväganden som är behövliga föreslås att 15 § andra stycket upphävs. I 6 kap.6 § kungörelsen om elektriska starkströmsanläggningar finns en bestämmelse omskyldighet för innehavare av starkströmsledning inom järnvägsområde attersätta kostnad och skada som har uppkommit för järnvägsföretaget på grund avledningen. Denna bestämmelse är av civilrättslig karaktär och torde krävalagform. Bestämmelsen föreslås därför bli överflyttad frånstarkströmskungörelsen till ellagen och placerad som ett nytt moment, 5 mom., i5a§. 6.23 Förslaget till lag om explosiva och brandfarligavaror Bestämmelserom explosiva eller brandfarliga varor finns f. n. i ett antal författningar somhar beslutats av Kungl. Vidare har en del bestämmelser i dessa ämnenmeddelats av förvaltningsmyndighet. Dencentrala författningen såvitt angår explosiva varor är förordningen (1949:341)om explosiva varor, vilken har beslutats efter hörande. Förordningeninnehåller bestämmelser om handel med samt om tillverkning, förpackning, märkning,innehav, förvärv, förvaring, transport och import av varor som består av ellerinnehåller explosiva eller pyrotekniska ämnen. Regler om explosiva varoråterfinns vidare i kungörelsen (1942:155) angående förbud mot försäljning avvissa kemikalier. Degrundläggande bestämmelserna om brandfarliga varor finns i förordningen(1961:568) om brandfariiga varor, som också den har beslutats efter riksdagenshörande. 1 förordningen finns bestämmelser om förvaring, hantering, transportoch försäljning av brandfarliga varor. Enligtolika bestämmelser i förordningarna kan slalens indusiriverk meddelaföreskrifter i skilda hänseenden. Debestämmelser som finns i de nu nämnda författningarna är lill övervägande deldelegeringsbara som föreskrifter om skydd för liv, personlig säkerhet och hälsaoch delvis också som föreskrifter om in- och utförsel av varor, lillverkningeller näringsverksamhet. Enligt min mening bör beslämmelser av nu avsett slagäven i fortsättningen kunna beslulas av regeringen eller, i mera delaljbelonadehänseenden, av förvaltningsmyndighet. Jag föreslår därför all del i ensärskild lag om explosiva och brandfarliga varor tas in erforderiigabemyndiganden. I58 § 3 mom. förordningen om explosiva varor finns bestämmelser om avgifter föravsyning och besiktning som skall äga rum enligt förordningen. Liknandebestämmelser finns i 40 § andra stycket och 59 § tredje slyckel förordningenom brandfariiga varor. 1 samlliga fall överiämnas fastställandet av avgifternasstoriek till förvaltningsmyndighet. Föreskrifter om de nu nämnda 1 saml Nr 8 avgifternabör även i fortsättning.en kunna beslutas på angivet sätt. Möjlighet bör vidarefinnas att delegera b;fogenhet att besluta om avgifter också till kommun. Jagföreslår atl etl särskilt bemyndigande i ämnet las in i lagen om explosiva ochbrandfariiga varor. 1båda förordningarna finns bestämmelser om rätt för tillsynsmyndighet alt fålillträde till vissa lokaler och andra ställen där det förekommer tillverkning,saluhållande eller andra ålgärder belräffande explosiva eller brandfariiga varor(55 § femte slyckel förordningen om explosiva varor; 15 § 1 mom. andra stycketförordningen om brandfariiga varor). 1 förordningen om explosiva varor finnsvidare en bestämmelse (55 § sjätle slyckel), som berättigarspräng-ämnesinspeklionen all fä tillträde till lokal där det förekommerlillverkning av fiyttbara förvaringspersedlar för sprängämnen, krut ochsprängkraftiga tändmedel eller av dörrar lill magasin och liknande förvaringsrumför sådana varor. Denu nämnda beslämmelserna om tillträdesrätl tillhör på grund av föreskrifternai 2 kap. 3 § och 8 kap. 7 § tredje slyckel RF det obligatoriska lagområdel. Jagföreslår av denna anledning all de förs över till lagen om explosiva ochbrandfariiga varor. De allmänna reglerna om tillträdesrätt i 55 § femte stycketförordningen om explosiva varor och i 15§ 1 mom. andra slyckel förordningen ombrandfariiga varor är inte utformade på rikligt samma säll. Jag föreslår därföratt lagbestämmelsen i ämnet avfattas på sådant sätt att den läcker del områdesom omfattas av föreskrifterna i de båda förordningarna lillsammantagna,som den anger alt regeringen kan meddela närmare föreskrifter ifrågan. Denna konstruktion innebär alt motsvarande beslämmelser i de tvåförordningarna i fortsättningen kommer att få karaktär avverkställighetsföreskrifter till lagbestämmelsen. Jag föreslår däremot altföreskriften i 55 § sjätle stycket förordningen om explosiva varor i sakligtoförändrai skick förs över till lagen om explosiva och brandfarliga varor. Detfår härefter ankomma på regeringen att vidta de förändringar i förordningen:5om blir erforderiiga. 1 lagen om explosiva och brandfariiga varor slås enligldepartementsförslaget vidare fast alt en myndighet som har sådan tillträdesrättsom avses där kan påkalla polishandräckning. I de två förordningarnafinns ett stort antal ansvarsbestämmelser. I betydande utsträckning innehållerdessa föreskrifter om fängelsestraff. Vidare finns i båda förordningarnaföreskrifter om förverkande. Jag föreslår att de bestämmelser i förordningarnasom föreskriver frihetsstrafT eller förverkande förs över till lagen omexplosiva och brandfariiga varor. Det är här i huvudsak fråga endast om entransformering av nuvarande bestämmelser. I ett hänseende innebär emellertiddet nu framlagda förslaget en nyhet. Isamband med antagandet av vapenlagen (1973:1176) uttalade (JuU1973:38 s. 27 och 33, rskr 1973:345) att explosivvaruförordningensstralTbeslämmelser borde skärpas såvitt gällde bristfällig förvaring av am- Bestämmelserna om förvaring och handhavande av explosivvara, dit bl.a. ammunition räknas, finns i 31 § första stycket förordningen omexplosiva varor. Enligt denna paragraf åligger det den som innehar explosivvara att förvara och handha varan så att det föreligger tillfredsställandesäkerhet för att den ej åtkommes av obehörig eller vållar skada genomantändning eller explosion. Den som åsidosätter beslämmelsen straffas f n.enligt 61 § 4 mom. sjätte stycket med dagsböter. Uppsåtligt eller oaktsamtbrytande mot den förvaringsföreskrift som finns i 26 § vapenlagen kan däremotmedföra böter eller fängelse enligt 38 § 3 nämnda lag. Jagföreslår nu att straffskalan i sistnämnda stadgande skall gälla i fråga omvapenhandlare som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter vad som ärföreskrivet om förvaring av ammunition. 6.24 Förslaget till lag om ändring i brandlagen (1974:80) Ibrandlagen (1974:80) meddelas bestämmelser om bl. a. kommunernas ansvar förräddningstjänsten och förebyggande åtgärder mot brand, det kommunalabrandförsvarets organisation, ledningen av räddningstjänsten, tjänsteplikt ochingrepp i annans rätt vid räddningstjänst, skyldighet för enskilda att vidtavissa förebyggande åtgärder och ersättning till den som har deltagit iräddningstjänst. Närmare bestämmelser om bl. a. det kommunala brandförsvaretsamt bestämmelser om brandsyn och sotning finns i brandstadgan (1962:91,omtryckt 1974:81). Någraav bestämmelsema i brandstadgan har karaktär av verkställighetsföreskriftertill brandlagen. Huvuddelen av övriga bestämmelser i stadgan fär anses varasådana föreskrifter om skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa, somenligt 8 kap. 7 § första stycket RF kan meddelas av regeringen efterbemyndigande i lag. Brandstadgan innehåller emellertid därutöver vissabestämmelser som har sin plats i lag. Manbör enligt min mening nu vidta de åtgärder som erfordras för att det regelkomplexsom gäller räddningstjänsten och förebyggande åtgärder mot brand skall bringasi överensstämmelse med föreskrifterna i den nya RF. Jag föreslår i detta syftedels att det i brandlagen tas in bemyndiganden för regeringen att beslutasådana föreskrifter inom den delegeringsbara delen av det primära lagområdetsom nu återfinns i brandstadgan samt att till kommunerna överiämnanormgivningsbefogenhet som gör det möjligt för dem att besluta lokalabrandordningar m. m., dels att vissa bestämmelser i brandstadgan fiytlas övertill brandlagen. Paragrafen,som innehåller de grundläggande reglerna om brandstyrelsen, har med någraredaktionella jämkningar flyttats över från 3 § brandstadgan. Man bör i dettafall inte utnyttja ett bemyndigande enligl 8 kap. 7 § RF till att låtaregeringen meddela föreskrifter om grunderna för kommunernas organisation. Ettnära samband fär anses råda mellan bestämmelserna i förevarande paragraf ochde före;skrifter om den kommunala organisationen som redan flnns i brandlagen.Under förutsättning att bifaller förslaget om den nya 3 a §brandlagen avser chefen för kommundepartementet att föreslå regeringen altmotsvarande bestämmelse i brandsladgan upphävs. Enligl25 § brandsladgan har vissa funktionärer - bl. a. brandchef ochbrandsyneförrätlare - som har att utöva tillsyn enligl brandlagen, brandsladgan,brandordning m. m. rätt all för fullgörande av tillsynen lä tillträde tillbyggnad och lägenhet samt upplag och annan anläggning och alt där vidtagaåtgärder av vissl angivet slag. Den tilllrädesberätligade kan erhållapolishandräckning om tillträde vägras utan godtagbart skäl. Dessa bestämmelserhör på grund av föreskrifterna i 8 kap. 7 § tredje stycket och 2 kap. 3 § RFtill det obligatoriska lagområdel. Jag föreslår av denna anledning att de försin i en ny 18 a§ i brandlagen. Det får därefter ankomma på regeringen atl vidtaerforderiiga ändringar i brandstadgan. Enbestämmelse av det slag som f n. återfinns i 27 § brandlagen, att Kungl. Maj:tmeddelar närmare föreskrifter angående tillämpningen av lagen, är närmast attuppfatta som en erinran om den rätt för regeringen att meddelaverkställighetsföreskrifter som följer av 8 kap. 13 § RF. Eftersom en sådanbestämmelse saknar självständig betydelse, har 27 § i sin hittillsvarandelydelse fått utgå ur brandlagen. 1 dess ställe har salts bemyndiganden förregeringen att meddela föreskrifter i vissa avseenden. I27 § brandlagen har först och främst tagits in ett bemyndigande för regeringenatt meddela ylterligare föreskrifter i de hänseenden som avses i lagen.Härigenom blir det möjligt för regeringen att meddela sådana föreskrifter ombl. a. brandordning, brandsiyrka, brandbefäl, alarmeringscen-tral, brandsyn,soining och tillsyn över brandförsvaret som ligger inom det primära lagområdetmen som finns i brandstadgan. Genom den bestämmelse som har tagits in i 27§ andra stycket bemyndigas regeringen med stöd av 8 kap. 11 § RF £itl överiåtaål kommun atl meddela sådana föreskrifter som jag har nämnt. Härigenomblir det möjligt för re- geringenatt överiåta åt kommunerna att meddela sådana bestämmelser som enligtbrandstadgan skall tas in i brandordning. Enligt7 § brandlagen skall i kommun verkställas sotning. I 20 § brandstadganföreskrivs, atl för kommun skall finnas sotningstaxa, upptagande de avgiftersom ägare och innehavare av byggnad, annan anläggning eller lägenhet har atteriägga för sotnings-, undersöknings- och besiktningsarbete som utföll av skorstensfejare,samt att sotningstaxa antas av kommunfullmäktige. Eftersom regeringen även ifortsättningen bör kunna meddela föreskrifter om avgifter för sådant arbete somavses i 20 § brandstadgan samt överiämna åt kommunerna att fastställaavgifternas storiek, har bestämmelser som möjliggör detta tagits in i 27 §brandlagen. I32 § brandstadgan föreskrivs f. n. förbud för den som enligt 12§ är behörig attförrätta brandsyn atl driva handel med brand- eller livräddningsredskap, altvara kommissionär eller agent för annan som driver sådan handel eller förförsäkringsinrättning i vad denna meddelar försäkringar som har samband medbrand saml förbud att vara delägare i handelsbolag eller styrelseledamot iaktiebolag eller förening som har till huvudsaklig uppgift att driva handel medbrand- eller livräddningsredskap. Syftet med bestämmelsen är främst att hindrabrandsyneförrätlare att utnyttja sina myndighetsuppgifter för privatförvärvsverksamhet. Beslämmelsen innebär en begränsning i rätten att bedriva näringsverksamhetoch den kan inte anses innefattad i det bemyndigande för regeringen som jag harbehandlat i det föregående. 1 27 § brandlagen har därför med stöd av 8 kap. 7 §första stycket 3 RF tagits in ett bemyndigande för regeringen atl besluta föreskrifterav det slag som finns i 32 § brandstadgan. Jaghemställer alt regeringen föreslår att delsbemyndiga regeringen att besluta föreskrifter om de avgifter som avses i bilaga1 samt medge alt regeringen överiåter ål förvaltningsmyndighet att meddelabestämmelser om sådana avgifter, delsantaga inom upprättade förslag till 1. lag om offentliga funktionärers tystnadsplikt, 2. lag med vissa bestämmelser för personal inom hälso-och sjukvård m.fi., 3. lag om ändring i smittskyddslagen (1968:231), 4. lag om ändring i sjukvårdslagen (1962:242), 5. lag med bemyndigande an meddela föreskrifter omtrafik, transporter och kommunikationer, 6. lag om ändring i lagen (1965:719) om säkerheten påfartyg, 7. lag om ändring i lagen (1972:275) om åtgärder motvattenförorening frän fartyg. 8. lag om ordning och säkerhet inom järnvägsområde, 9. lag om förbud för redare 10. lag om ändring i tullförordningen (1973:979), 11. lag om ändring i lagen (1974:984) om ändring itullförordningen (1973:979), 12. lag med bemyndigande alt meddela föreskrifter ombetalningsvillkor vid yrkesmässig försäljning av bilar, 13. lag om ändring i skollagen (1962:319), 14. lag med bemyndigande att meddela föreskrifter omkommuns och landstingskommuns medverkan i ulbildning, 15. lag om ändring i siudiesiödslagen (1973:349), 16. lag om ändring i radiolagen (1966:755), 17. lag om ändring i lagen (1965:61) om behörighel anulöva velerinä-ryrkel m. m., 18. lag med bemyndigande att meddela vissa föreskrifterför trädgårdsnäringen, 19. lag om ändring i lagen (1933:231) om utrotande avberberis å viss mark, 20. lag med bemyndigande all meddela föreskrifter omin-eller utförsel av varor, 21. lagmed bemyndigande atl meddela föreskrifter om auktorisation och godkännande av revisor, 22. lagom ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar, 23. lag om explosiva och brandfariiga varor, 24. lag om ändring i brandlagen (1974:80). Avde angivna förslagen har de som har upptagits under 2-4 upprättats i samråd medchefen för . Förslagen under 5-9 har upprättats i samrådmed chefen fdr , förslagen under 10-12 i samråd medchefen för finansdeparlmenlel, förslagen under 13 och 14 i samråd medslatsrådel , förslagen under 14-16 i samråd med chefen förutbildningsdepartementet och förslagen under 17-19 i samråd med chefen förjordbruksdepartementet. Förslagel under 21 har upprättats i samråd med chefenför handelsdepartemenlel, förslagen under 22 och 23 i samråd med chefen förindustridepartementet och förslaget under 24 i samråd med chefen förkommundepartementel. Förslaget under 20 har upprättats i samråd med chefernaför finans-, jordbruks- och handelsdepartementen. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att antaga de förslag som föredraganden har laglfram. Avgifter för vilka bemyndigande bör inhämtas kungörelsen (1964:793) om ersättning till statsverket vid anlitande avpolismän fdr polisbevakning på enskild bekostnad (ändrad senast 1974:329). kungörelsen (1973:1209) om avgift hos datainspektionen. Expeditionsavgiftervid beskickningar och konsulat enl. kungörelsen (1957:695) angåendeexpeditionsavgifter vid beskickningar och konsulat (ändrad senasi 1974:504). Förrältningsavgiftervid redovisning av medel som förvärvats genom arv eller testamente enl.kungörelsen (1964:758) om förrättningsavgift vid redovisning genomutrikesdepartementet av arvsmedel m. m. Avgifterför räliskemiska och andra rättsmedicinska undersökningar vid statens räliskemiskalaboratorium. Avgifterför registrering och kontroll av läkemedel enl. läkemedelsför-ordningen(1962:701; ändrad senast 1974:29). taxan (1968:618) för vissa vattenundersökningar enl. hälsovårdsstadgan(1958:663). Avgifterför beredskapstjänster enl. KBr () ang. Bestämmelser om avgifter förfinansiering av visst beredskapsprogram inom atomenergiområdet.