prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — som regel förbundet,är formellt sett inte kollek-tivavtalspart även om t. ex. hängavtaletföreskriver att den inom avtalsområdet gällande förhandlingsordningen medlokala och centrala förhandlingar skall tillämpas. Förbundet får emellertidvid tillämpningen av medbestämmandelagen anses som överordnad organisation ochde regler som föratsätter kollektivavtalsbundenhet tillämpas även i förhållandetill förbundet det formellt sett endast är det lokala organet inomorganisationen som är part i kollektivavtalet med arbetsgivaren. För att återgå till själva lagtexten i 6 § andrastycket innehåller den alltså en definition av begreppen lokal resp. överordnadorganisation. Med lokal arbetstagarorganisation avses sammanslutning avarbetstagare som är part i lokal förhandling med arbetsgivare. Normalt tordedet bli fråga om en sammanslutning av arbetstagare som är anställda på sammaarbetsplats, dvs. driftsenhet (motsvarande). Inom t. ex. industrin avses iförsta hand verkstadsklubb, tjänstemannaklubb etc. Saknas sådan sammanslutninggäUer föreskriften den lokalavdelning, sektion, etc. som bmkar förhandla lokaltför arbetsplatsen. Finns på en arbetsplats t. ex. både en verkstadsklubb ochunderavdelningar av denna (gmpper etc.) avses med lokal arbetstagarorganisationnormalt verkstadsklubben, eftersom det är denna som är part i lokalaförhandlingar. Sammanslutningar av yrkesgrapper inom en arbetstagarorganisationutgör säUan lokal arbetstagarorganisation i medbestämmandelagens meningeftersom de oftast inte har några förhandlande eller därmed jämförUgauppgifter. Med överordnad arbetstagarorganisation avses påmotsvarande sätt sammanslutning av arbetstagare som är part i centralförhandling med ar- Prop.1975/76:105 Bilaga 1 342 betsgivare.Normalt blir det då fråga om det fackförbund etc, som står som part i detaktuella kollektivavtalet. Vid tillämpningen av de nu berörda reglerna får denfackliga organisationens stadgar eller beslut som har fattats om fördelningenav uppgifter inom organisationen den största betydelse. Skall vissa regler imedbestämmandelagen i första hand tillämpas på en lokalarbetstagarorganisation, kan lagreglerna emellertid inte sättas åt sidan på detsättet att organisationen ensidigt bestämmer att uppgiften i fråga likväl skallhandläggas centralt. kan t. ex. inte med verkan påmedbestämmandelagens område fatta beslut som innebär att den lokalaorganisationen inte skall få förhandla på sätt som anges i 14 § första stycketmen i övrigt verka som lokal arbetstagarorganisation. Behovet av att ersättalagens regler om fördelningen av uppgifter mellan lokala och centrala organ medandra för t. ex. branschen eller arbetsplatsen anpassade bestämmelser, får istället tillgodoses genom koUektivavtal. Samfliga nu berörda regler är dispositivapå sätt som framgår av 4 § andra stycket. Föreskrifterna i 6 § tredje stycket omsammanslutningar av arbetsgivarorganisationer respektivearbetstagarorganisationer har sin omedelbara förebild i 1 § femte stycket KALoch utgör endast en omredigering av lagtexten utan att någon saklig ändringhar avsetts. Syftet med föreskriftema är att möjliggöra, alt de regler imedbestämmandelagen som är avfattade att gälla för självständiga och friståendeorganisationer och deras medlemmar skall bli tillämpliga även vid sådana merautvecklade organisationsförhållanden där flera organisationer är sammanslutnatill en gemensam organisation av övergripande natur. I sådana fall skall deregler i lagen, som tar sikte på arbetsgivarorganisation ellerarbetstagarorganisation gälla för den övergripande organisationen och deregler, som är avfattade att äga tilllämplighet på organisationsmedlemmar,gälla för såväl de anslutna organisationema som deras medlemmar. Som ettexempel på verkningama härav kan pekas på hur ett kollektivavtal som träffas aven övergripande organisation blir bindande, föratom för den avtalsslutandeorganisationen själv, både för anslutna organisationer och för deras medlemmar.Utan att detta har ansetts behöva särskilt anges i lagtexten, är avsikten attsamma princip skall på motsvarande sätt tillämpas även när i något fall frågaär om en organisationsuppbyggnad i vilken flera övergripande organisationer ärsammanslutna till en ytterligare organisation som är dem överordnad osv. 1 detta sammanhang bör anmärkas ett problem somföljer av att i 2 § tredje stycket FFL återfinns en motsvarighet till de nuberörda föreskrtftema vilken så till vida skiljer sig från dessa som att vissaarbetsgivar- eller arbetstagarorganisationer i har givits den särskildabeteckningen "huvudorganisation". Att denna beteckning infördes iFFL hängde samman med att lagstiftaren ville bestämma ett på visst sättkvalificerat organisationsbegrepp (jfr SOU 1935: 59 s. 114, prop. 1936: 240 s.76, L2U memorial 1936:59 s. 2 f). Förarbetena är emellertid knapphändiga ifråga om den Prop.1975/76:105 Bilaga 1 343 åsyftadeinnebörden av begreppet huvudorganisation. Tydligen har begreppet dock på denpunkten varit klart att underordnad organisation, som enligt stadgama inte ägdehandla annat än efter beslut eller godkännande av överordnad organisation, intekunde betraktas såsom huvudorganisation. Större osäkerhet synes ha varitförknippad med begreppsbestämningen när denna rörde t. ex. fackförbund ellerarbetsgivarförbund och deras förhållande till en gemensam central organisation,och framför allt när fristående organisationer utan underavdelningar gjordeanspråk på ställning av huvudorganisation. I åtskillig senare lagstiftning på detarbetsrättsliga området har det skett en anknytning till begreppethuvudorganisation i på det sättet att avsteg från annars tvingandelagregler har medgivits om avsteget har gjorts i kollektivavtal som påarbetstagarsidan har slutits eller godkänts av organisation vilken enligt FFLär att anse såsom huvudorganisation. Tydligen har tanken härmed varit att imöjligaste mån säkerställa Jämbördighet mellan arbetsgivarsidan ocharbetstagarsidan när fråga har uppkommit om undanlag från de förmåns- ochskyddsbestämmelser som har omfattats av den ifrågavarande lagstiftningen. Iförarbetena till allmänna arbetstidslagen (prop. 1970: 5 s. 146) uttaladelagrådet bl. a. att det inte var möjligt att i lagbestämmelser elleranvisningar till ledning för lagens tillämpning närmare ange under vilkaförutsättningar en sammanslutning är att anse som huvudorganisation.Uppenbarligen kunde enligt lagrådet emellertid endast sådana organisationerkomma i fråga som hade nått organisatorisk stabilitet och som företrädde ettmera betydande antal arbetstagare. Lagrådet ansåg att det därför ficköverlämnas till rättstillämpningen att lösa detta spörsmål med beaktande avomständighetema i det enskilda fallet. Bestämmelser om rätt att göra avstegfrån lag i koUektivavtal som har slutits eller godkänts av huvudorganisation påarbetstagarsidan återfinns i senare lagstiftning, t. ex.anställningsskyddslagen, förtroendemannalagen och studieledighetslagen. Dethar därvid ansetts i huvudsak tillräckligt att slå fast att vad som åsyftas ärkollektivavtal på förbundsnivå. Då FFL upphävs och del inte är möjligt att hänvisatill något huvudorganisationsbegrepp i medbestämmandelagen krävs ändringar iden nu antydda lagstiftningen. Dessa lagförslag torde få anmälas efter det attlagrådets yttrande har inhämtats över förslaget till lag om medbestämmande iarbetslivet. Föreningsrätt(7-9 §§) Detta avsnitt av lagen innehåller regler om skyddför föreningsrätten, vilka har motsvarigheter i 3 § första-fjärde styckena och22 § första stycket FFL och i 6-10 §§ FKL. De ändringar som har gjorts iförhållande till den gällande lagen, och i Jämförelse med arbetsrättskommitténsförslag, har haft till syfte att förenkla lagens text. Liksom ikommittéförslaget har den nuvarande lagens bestämmelser i 3 § femte stycketbeträffande arbetsledare uteslutits. Prop.1975/76:105 Bilaga 1 344 I denna paragraf definierasinnebörden av begreppet föreningsrätt i lagen. Föreningsrätt är enligtparagrafen en rätt för arbetsgivare och arbetstagare att tillhöraarbetsgivarorganisation eller arbetstagarorganisation, att utnyttjamedlemskapet i sådan organisation och att verka för organisationen eller föratt en sådan bildas. Paragrafen skiljer sig enbart i fråga om vissa detaljer iavfattningen, men inte till sitt sakliga innehåll, från 3 § första stycket FFLoch 6 § FKL. Föreningsrätt enligt 7 § är alltsåliksom enligt gällande rätt en rätt som tillkommer enskilda arbetsgivare ocharbetstagare. Något självständigt skydd för organisationer föreskrivs inte.Skyddet för dem består liksom nu i att organisation inte är skyldig att tålasådan kränkning av enskild arbetsgivares eller arbetstagares föreningsrätt somär att betrakta som ett intrång i organisationens verksamhet (8 §). Sker ettsådant intrång är organisationen berättigad till skadestånd enligt lagensregler därom. Föreningsrätten enligt 7 § innebäri princip skydd endast för parter i anställningsförhållande. Däremot finnsinte något skydd i lagens regler för den som ännu inte blivit part i ettanställningsförhållande. När det på den punkten gäller gränsdragningen i detaljär 7 § avsedd att stämma överens med gällande rätt Gfr prop. 1940: 106 s. 21,AD 1944:96 och SOU 1975: 1 s. 753). Som kommittén har påpekat ligger ipraktiken också ett visst mått av föreningsrättsskydd i anställningsskyddslagenoch lagen om vissa anställningsfrämjande åtgärder. I den föreslagna paragrafenligger inte något skydd för enskild arbetsgivares eller arbetstagares anspråkpå att få vara och förbli oorganiserad. Slutligen bör anmärkas att 7 § liksomövriga regler om föreningsrätt i den föreslagna lagen avser enbart skydd förnågon på ena sidan i ett arbetsgi-var-arbetstagarförhållande mot åtgärdervidtagna av någon på andra sidan (jfr 8 § andra stycket). Frågor som rörförhållandet mellan en organisation och dess medlemmar, t. ex. frågor ominträde och utträde eller uteslutning, omfattas inte av lagens föreskrtfter.Liksom enligt gällande rätt skall sådana frågor bedömas i enlighet med deregler som har utbildats i praxis i fråga om arbetsmarknadens organisationer,deras uppbyggnad och verksamhet. Första stycket i denna paragrafinnehåller inledningsvis den allmänna regeln att föreningsrätten skall lämnasokränkt. Regeln finns redan i 3 § andra stycket FFL och togs också med i 7 § ikommitténs förslag. Den får sin närmare innebörd klarlagd genom bestämmelser iandra stycket om vad som är att räkna som kränkning av föreningsrätten. Enligt första stycket är vidarearbetsgivarorganisation eller arbetstagarorganisation inte skyldig att tålasådan kränkning av enskild arbetsgivares eller arbetstagares föreningsrätt sominnebär intrång i organisationens verksamhet. Även på denna punkt är förslagetavsett att stämma överens Prop.1975/16:105 Bilaga 1 345 med gällande rätt. En föreskrtft av samma innebörd finns i3 § andra stycket FFL. Föreskriften grandlägger rätt för organisation, i varsverksamhet sker intrång genom kränkning av enskilds föreningsrätt, rätt tillskadestånd för kränkningen. Kränkes föreningsrätten för enskild medlem iorganisation, som tUlhör en överordnad organisation, skulle kränkningen i ochför sig kunna sägas vara ett intrång i båda organisationemas verksamhet. 13 §andra stycket FFL har för denna situation slagits fast att det är den centralaorganisationen (med FFL:s terminologi huvudorganisationen) som är bärare avanspråket på skydd mot intrång i verksamheten. Detta får emellertid ansesfölja av granderna för 6 § medbestämmandelagen och det har därför inte ansettsbehövligt med en uttrycklig regel i saken i lagens avsnitt om föreningsrätt. 1 andra stycket bestäms vad som äratt betrakta såsom föreningsrättskränkning enligt lagen. Motsvarigheten finnsi FFL i 3 § tredje stycket och i FKL i 8 §. Liksom i kommittéförslaget äravsikten med 8 § andra stycket att den nu gällande lagens regler skall i sakhelt oförändrade föras över till den nya lagen. De ändringar som har gjorts iden gällande texten har enbart till syfte att göra lagens föreskrifter lättareatt läsa. 1 sådant förenklande syfte har valts tekniken att hänvisa tillbeskrivningen av föreningsrättens innebörd i 7 § i stäUet för att. som i den nugällande lagtexten, i detalj upprepa vad som ligger i föreningsrätten vidangivandet av vad som utgör föreningsrättskränkning. Mot bakgrand av 7 §föreligger enligt 8 § andra stycket kränkning av föreningsrätten t. ex. om enarbetsgivare vidtager åtgärd mot sin arbetstagare i syfte att förmå denne attinte tillhöra organisation, vare sig åtgärden tar sikte på att han inte skallinträda i eller att han skall träda ut ur organisationen, eller i syfte attförmå arbetstagaren att inte utnyttja medlemskap i organisation eller att inteverka för organisation eller för bildande av sådan. Vidtages åtgärd i efterhandför att någon redan utnyttjat sin föreningsrätt sådan den beskrivits i 7 §, t.ex. därför att han har varit fackligt verksam, föreligger också en kränkning avföreningsrätten om åtgärden vidtages till skada för vederbörande. Kränkning av föreningsrätten kanenligt 8 § andra stycket liksom enligt gällande rätt begås av arbetsgivareeller arbetstagare, men i princip även av organisation. Innebörden av begreppetåtgärd i 8 § andra stycket är avsedd att vara densamma som i gällande rätt.Ledning för tillämpningen är alltså att söka i den praxis som har utvecklats avAD vid tillämpningen av FFL. Detsamma gäller i fråga om de övriga villkor somställts upp i lagtexten för att föreningsrättskränkning skall anses föreligga,liksom i fråga om bevisskyldigheten och bevisprövningen när påstående görs omföreningsrättskränkning. Ändra stycket avslutas med enbestämmelse enligt vilken kränkning av föreningsrätten föreligger även om denifrågavarande åtgärden vidtages för att åtagande mot annan skall uppfyllas.Bestämmelsen har sin motsvarighet i den regel i 3 § tredje stycket FFL enligtvilken föreningsrättskränkning föreligger även om åtgärd vidtagits tilluppfyllande av bestämmelse i kol- 1975/76:105 Bilaga 1 346 lektivavtaleller annat avtal Cfr 8 § andra stycket FKL). Den regel som tagits in i 8 §andra stycket är avsedd att ha samma innebörd som den äldre bestämmelsen. Dettainnebär att nu gällande rätts ståndpunkt i fråga om begränsningar i giltighetenoch i fråga om verkningama av s. k. organisationsklausuler lämnas orubbad. Paragrafens tredje stycke innehåller en bestämmelseenligt vilken uppsägning av avtal och andra liknande rättshandlingar är ogUtigai den mån de innefattar föreningsrättskränkning. Bestämmelsen har sinmotsvarighet i 3 § Qärde stycket FFL och är avsedd att ha samma innebörd somdenna äldre bestämmelse. Vidare föreskrivs, likaså i överensstämmelse med 3 §fjärde stycket i gällande lag, att avtalsbestämmelse, i koUektivavtal ellerannat avtal, är ogiltig i den mån den kränker föreningsrätten. Avsnittet om föreningsrätt avslutas i dennaparagraf med en regel som kan sägas gälla organisations ansvar för medlemsföreningsrättskränkande åtgärder. Paragrafen har sin förebild i 22 § förstastycket FFL. Liksom i kommitténs förslag (10 § FKL) har regeln förkortats iJämförelse med den nu gällande lagens bestämmelser i samma ämne utan att någonsaklig ändring varit avsedd. Syftet med ändringama i lagtexten har också varitatt samordna denna med reglema om organisations ansvar för medlems olovligastridsåtgärder (42 §; jfr 4 § andra stycket ). Enligt nu gällande regler i 22 § första stycket FFLär organisations ansvar utformat som en skyldighet att söka hindra medlem, somkränkt någons föreningsrätt från att fortsätta kränkningen och att sökaförebygga skada av kränkningen. Skyldigheten inträder enligt lagens text närorganisationen erhållit kännedom om medlemmens handlingssätt. I princip tordedessa bestämmelser inte kunna ses som något annat än ett sätt att beskriva etteftersträvat handlingsmönster när vad som åsyftas är att ålägga organisationenatt vidta de åtgärder för att avhålla medlemmama från föreningsrättskränkningar,som enligt ett praktiskt synsätt skäligen kan krävas. I den gällande texten harockså uttryckligen uttalats, att organisationen får i de här aktuellasituationerna tillämpa varje påföljd som enligt stadgama kan inträda på grundav åsidosättande av förpliktelse som åligger medlem. Organisationen får enligtlagen också, även utan att det sägs något därom i stadgama, utesluta medlem fören tid av intill . 1 kommittéförslaget uteslöts de sist nämndareglerna utan att någon rättsändring av praktisk betydelse åsyftades. Samma sakhar skett i 9 §. Ätt organisation får gentemot föreningsrättskränkande medlemvidta alla åtgärder, som stadgarna föreskriver för fall av medlemsåsidosättande av sina förpliktelser, bör kunna anses klart även utan uttryckligbestämmelse därom i lagen. Motsvarande regler i 4 § andra stycket vilar påden bedömningen. Att det ytterst kan och bör bli fråga om uteslutning tordeockså vara klart utan uttryckliga regler i stadgama. Prop.1975/76:105 Bilaga 1 | 347 spekteraföreningsrätten är av så gmndläggande betydelse för förhållandena påarbetsmarknaden, att den måste ses som en fömtsättning för varje medlemskap ien organisation av arbetsgivare eller arbetstagare. Även på den punkten har enuttrycklig bestämmelse i lagen snarare en upplysande än en rättsskapandefunktion. På denna punkt har ansetts riktigast att liksom när det gällerorganisationsansvaret för olovliga stridsåtgärder överlåta åträttstillämpningen och praxis pä arbetsmarknaden att bestämma vad som skallkrävas av arbetsmarknadens organisationer. Någon begränsning avuteslutningsliden till har inte ansetts böra förekomma. Den nuvaranderegeln därom torde för övrigt ha saknat betydelse i praktiken. Äveni övrigt har som nämnts gjorts en samordning med reglerna om organisationsansvaretvid olovliga stridsåtgärder. Enligt 9 § är organisationema skyldiga att sökahindra medlemmar från att vidta föreningsrättskränkande åtgärder. Det ligger isakens natur att denna skyldighet inte inträder förrän organisationen fåttkännedom om att en föreningsrättskränkande åtgärd övervägs. I regel fårorganisation dock kännedom om föreningsrättskränkning, t. ex. en uppsägning avarbetstagare i föreningsrättskränkande syfte, först när åtgärden redanvidtagits. I sådana lägen lägger de nu föreslagna reglema inte några längregående förpliktelser på organisationema än de nu gällande. Ätt skyldighetföreligger även att söka avvärja föreningsrättskränkning som ännu intevidtagits, har ansetts vara en utvidgning som mera har formell än praktiskbetydelse. Organisation som inte uppfyller de skyldigheter somföreskrivs i 9 § ådrager sig skadeståndsskyldighet gentemot part som utsättsför föreningsrättskränkning. Detta följer av lagens skadeståndsregler utan attföreningsrättsreglema behöver innehålla någon sådan uttrycklig regel om sakensom nu finns i 22 § andra stycket FFL. Äv skäl som angetts i kommitténs betänkande (s. 761)finns i lagen inte någon motsvarighet till regeln i 21 § FFL om organisationsansvar för vissa företrädares handlande. Förhandlingsrätt(10-17 §§) Liksom i kommitténs förslag inleds avsnittet omförhandlingsrätt med en paragraf som innehåller de grandläggande reglerna omrätt till förhandling i intresse- och rättstvister och som är avsedd att ihuvudsak motsvara 4 § första stycket FFL (10 §). Därefter innehåller avsnittet(i 11 och 12 §§) regler om s. k. primär förhandlingsrätt för arbetstagarsidani vissa viktigare frågor och om rätt till förhandling efter begäran avarbetstagarsidan i andra frågor om vilka arbetsgivaren bestämmer. De reglernabygger på 12 och 13 §§ i kommitténs förslag. I 13 § finns en ytteriigarebestämmelse i samma ämne, som ger arbetstagarorganisation som saknarkollektivavtal rätt att förhandla i frågor som rör särskilt arbets- elleranställningsförhållandena för medlem. I följande paragraf finns bestämmelser omhur förhandlingar enligt 11-13 §§ skall i första hand föras på det lokalaplanet, men kunna 1975/76:105 Bilaga 1 348 förasupp till central nivå på arbetstagarsidan om enighet inte nås i de lokalaförhandlingarna (14 §). Därefter finns en sammanfattande regel om vad somåligger förhandlingsskyldig part (15 §). Den regeln har i huvudsak sinmotsvarighet i 4 § andra stycket FFL och 14 § FKL. Vidare har i 16 § samlatsvissa regler om förhandlingsframställning, om tidsfrister för inledande avförhandling, om att förhandling skall bedrivas skyndsamt och om protokoll. Dereglerna överensstämmer till sitt innehåll med reglerna i 15 § FKL, frånsettatt reglerna om tidsfrister gjorts tillämpliga enbart på förhandlingar sominte avses i 11-13 §§. Med undantag för dessa sistnämnda regler om tidsfristeroch principregeln om skyndsamhet vid förhandlingarna har bestämmelsema i 16 §motsvarigheter i 5 § FFL. I avsnittet finns slutligen en regel om rätt förarbetstagare till skälig ledighet för deltagande i förhandling (17 §), medmotsvarighet i 16 § första stycket FKL och 7 § FFL. Paragrafen innehåller lagens grundläggandebestämmelser om den förhandlingsrätt som tillkommer parter på arbetsmarknaden,om partsställningen i sådana förhandlingar och om de ämnen som omfattas avförhandlingsrätt. Liksom enligt 4 § FFL är det på arbetstagarsidanden fackliga organisationen och inte de enskilda arbetstagama som är bärare avförhandlingsrätten. På arbetsgivarsidan har däremot både enskild arbetsgivareoch arbetsgivarorganisation förhandlingsrätt. Förhandlingsrätt för partinnebär förhandlingsskyldighet för motparten. Detta har dock inte ansettsbehöva särskilt uttryckas i lagtexten på annat sätt än attförhandlingsberättigad parts motpart har angivits där. Som förhandlingsberättigad arbetstagarorganisationsmotpart har angivits dels enskild arbetsgivare, dels arbetsgivarorganisation.Detta bör förstås så att enskild arbetsgivare är förhandlingsskyldig enligtlagen även om han skulle vara organiserad. En annan sak är att arbetsgivarenfår låta sig representeras i förhandlingen av sin arbetsgivarorganisation. Hansegen förhandlingsskyldighet visar sig då i att han inte kan frånsäga sig ansvaretför att förhandlingsskyldigheten verkligen blir fullgjord enbart genom atthänvisa till organisationen. Inte heller får ev. begränsningar i arbetsgivarorganisationensbehörighet att förhandla och träffa avtal på medlemmarnas vägnar någonbetydelse för arbetsgivarsidans förhandlingsskyldighet. Förhandlingsberättigad arbetsgivares ellerarbetsgivarorganisations förhandlingsskyldiga motpart är vederbörandearbetstagarorganisation. Vad som menas med termerna arbetstagarorganisationoch arbetsgivarorganisation har angivits i 6 §. För förhandlingsrätt enligt 10§ krävs inte några särskilda kvalifikationer, såsom viss representativiteteller liknande. Å andra sidan kan till stöd för förhandlingsrätt inte åberopasenbart att en 1975/76:105 Bilaga 1 349 organisationnormalt träffar avtal inom en viss bransch, på ett visst avtalsområde ellerliknande. I lagen anges inte något närmare om på vilken nivå förhandling skallföras i organisationer som är indelade t. ex. i avdelningar ochunderavdelningar. Enda kravet är att den som begär förhandling och den hosvUken förhandling begärs behörigen företräder enskild arbetsgivare ellerarbetstagare som berörs av förhandlingsfrågan. I övrigt ankommer det liksomenligt gällande rätt på rättstillämpningen att ta ställning till härmedsammanhängande frågor. I fråga om förhandling enligt 11-13 §§ finns däremot ennärmare reglering av hithörande frågor i 14 §. Där föreskrivs attförhandlingsskyldighet kan föreligga på mer än en nivå. Kravetatt vederbörande organisation skall vara behörig att i förhandlingen företrädaden medlem, som berörs av förhändlingsfrågan, har ansetts ligga i sakens naturmen framgår också av en jämförelse med 6 § första stycket. I kravet ligger bl.a. att förhandlingsrätten kan i en sammansatt organisationsstruktur genombestämmelse i stadgama förbehållas visst organ, t. ex. en förbundsstyrelse. Ättpå den punkten gäller en viss begränsning i överordnad organisationshandlingsmöjligheter när det gäller förhandling enligt 11-13 §§ har anmärktsunder 6 §. Organisation har rätt till förhandling enbart påmedlemmars vägnar.