prop · FZ03202 · 1975-12-31 00:00:00 — Skyddet mot missbruk av andratvångsmedel ligger till stor del däri att den som drabbas själv är eller snartblir medveten om ålgärden och har möjlighet att fö den prövad av domstol,överordnad myndighei, JK eller JO, Telefonavlyssningens hemliga naturomöjliggör en sådan bevakning frän medborgarnas sida. Av samma orsak blir denkontroll som den allmänna opionionen kan utöva genom massmedia och eljestillusorisk, I skydd av sekretessen kan en otiktig tilllämpning uppslå, som iolyckliga situationer kan övergå i direkt missbruk av befogenheterna. Mot dennabakgrund framstår det som särskill angeläget att undvika tänjbara regler ochatt eftersträva ell beslutsförfarande, som är ägnat all motverka en alltförgenerös tillståndsgivning. Utredningenhar med del anförda velat peka på några av de förhållanden som gör alt allaöverväganden beträffande telefonavlyssning såsom tvångs- Prop.1975/76:202 136 medel måste ske mot bakgrunden av de grundläggandevärderingar som bär upp ell demokratiskt samhälle. Tvångsmedlet är lill sinnatur främmande för ell sådani samhälle. Huruvida del ändock skall uinyttjasblir beroende av om della uppfattas såsom nödvändigl med hänsyn lill angreppsom kan riklas mot individ och samhälle. 9.2 Behovet av lagstiftningen När man bedömer telefonavlyssningens existensberättigandemåste kravet på skydd för den enskildes integritet vägas mol behovei och värdetav avlyssningen, Iniegrileisskyddssynpunkierna bör därvid begränsalelefon-avlyssningen lill att vara ell hjälpmedel för all klara upp vissa, iregel myckel grova broll. Är avlyssningen av ringa värde fränuiredningssynpunki bör den dock inle heller i sådana fall lillålas. Vad gällervärdel från uiredningssynpunki lorde förhållandel emellertid snarasl vara del,all telefonavlyssning kan vara ett verksamt medd vid ulredning av i stort sellalla lyper av brolt. Den har emellertid sill största värde som utrednings- ochförsvarsmedel vid brottslighet som är föremål för planering eller som ingår ien organiserad verksamhel. Denna brottslighet är också, bl.a, på grund av sinart, ofta särskill farlig för samhället. Vad försl gäller den grundläggande bestämmelsen i 27 kap,16 tj RB har denna tillämpats ytterst sparsami, 1 vissa fall. där brottetkunnal grunda ingripande enligt RB, kan man anta all man vall att åberopa denparallellt tillämpliga lag. Även med beaklande härav kvarstår dock allhuvudregeln haft ringa användning. Till en del lorde delta bero på att denkorta tillsiåndsiiden, , har framstått som otillräcklig. Förklaringenlorde i övrigt ligga i den misslänkla brottslighetens natur. Till skillnad frånsäkerhelsfallen enligl lag och narkotikabrotten enligl lag ärbrolien i slörre ulslräckning oplanerade och begångna av en ensam gärningsman.Del rör sig inle om en organiserad brotislighei med fiera inblandade personer,Möjlighelen all genom lelefönavlyssning kartlägga den misstänktes förbindelseroch få uppslag för den vidare spaningen får därför vanligen ringa belydelse förutredningen. Härtill kommer all polisen vid denna typ av broll som regel harett rikare malerial all arbeta med redan när förundersökningen inleds. Man hari de fiesia fall en brottsplats och en målsägande och kan härigenom fåupplysningar som kan vara lillriickliga för alt binda gärningsmannen vidbrottet, Behovei all komplettera de konventionella spaningsmedlen medtelefonavlyssning är därför i dessa fall mindre. Om dd alltså kan konslaleras all behovei avlelelbnavlyssning enligl 27 kap, 16 ij RB är mindre än enligl 1952 och 1969 årslagar måsle samiidigi framhållas all ivångsmedlel likväl i de noggrani ulvaidafall därdet tillgrips kan vara av synnerlig vikl för uiredningen och all delskulle framstå som oiillfredsslällande om de grova broll. varom här är fråga,inle blir uppklarade. Under den diskussion om telefonavlyssningen, som förekomi massmedia , synes de fiesia bedömare också ha accepleraltelefonavlyssning beträffande de grova brotl, som omfattas av regeln i 27 kap,16 tj RB, Prop.1975/76:202 137 Vadhärefter angår lag ulgör denna ett komplement till 27 kap. 16 ij RB,De brotl som här är akluella rör rikets yttre och inre säkerhet eller ärallmänfarliga brolt, som närmast ingår i den moderna terrorismensarbetsmetoder. Flera av de brott som innefattas lag är så grova allde skulle kunna föranleda telefonavlyssning även enligt 27 kap, 16 ij RB, brott uppfyller däremot inte kravei på tvä års fängelse som minimistraffDessa lindrigare broll har emellertid ofta ett samband med grövre brotl, I defall, där det finns en grov form av brottet, faller denna för övrigt i regel inunder minimislraffregeln. Del nämnda sambandet kan belysas med några exempel, Iförlängningen på brottet olovlig underrällelseverksamhel enligl 19 kap, 9 ijandra slycket BrB (olovlig personspaning enligl utredningsmannens förslag)ligger risken för att verksamheien leder till repressalier i andra länder,repressalier som kan innebära förlust av livet eller friheten, I föriängningenpå brottet kapning av luftfartyg ligger risken för att brottet leder lill mordpå oskyldiga fiygresenärer. Särregleringenenligl lag sammanhänger vidare med alt det pä del stadium, på vilkeltelefonavlyssning aktualiseras, är svårt att avgöra om det är normalbrottei,den grova formen eller en besläktad brottstyp som föreligger i det enskildafallet. Misstänkta spionhandlingar kan lika väl röra grovt som vanligtspioneri. Tillvägagångssättet vid spioneri påminner om olovligunderrättelseverksamhet så att det kan vara omöjligt att på ett tidigt stadiumbedöma vilket av brotten det rör sig om. Mot denna bakgrund skulle kunnaifrågasättas om det finns ett behov av de kompletterande beslämmdser i 1952 årslag, som möjliggör telefonavlyssning vid brott som inle uppfyllerminimislraffregdns krav. Man kunde tänka sig möjligheten att i stället åberopadet närmast liggande grova brott, som medger avlyssning enligl 27 kap, 16 § RB,Därvid uppkommer emellertid risk fören urholkning av de allmännaförutsättningarna för ålgärden. Det kan nämligen befaras att på osäkra grunderskulle komma att antas att ett grövre brolt föreligger. 1 valet mellan dennämnda möjlighelen och utvägen att tillåta avlyssning vid de lindrigare brolienär enligt utredningens uppfattning det senare alternativet all föredra. Dettakan även i övrigt främja en stram bedömning av förutsättningarna för ålgärden. lag medges telefonavlyssning även vid försök, förberedelse ochstämpling till brolt, något som inie är möjligt enligt 27 kap. 16 ij RB. 1själva verket torde detta vara ett av de viktigaste inslagen lag.Den brottsutredande syftningen fär nämligen härigenom en brottsförebyggandebieffekt. Det är uppenbart alt möjligheten att avslöja säkerhelshotandeverksamhet innan den övergår i fullbordat brott är en viktig förutsätining föralt säkerhetspolisen skall kunna lösa sina uppgifter. Fanns inte dennamöjlighet till brottsförebyggande inom ramen för förundersökningen, skullebehovei härav få tillgodoses på annat sätl. Beträffandebehovet av telefonavlyssning vid de brott som avses lag kan hänvisastill vad RPS anförde i ett yttrande över pariamentariska nämndens iWennerslrömaffären betänkande. Yttrandet har återgetts i JO:s ämbetsberättelse1973 s. 83 f: Denbrotislighei som den särskilda polisverksamheten har att hindra och uppdagamåsle angripas med i många avseenden andra medel och metoder än dem som fö- Prop.1975/76:202 138 rekommer inom den allmänna polisverksamheten. Brott motrikets säkerhel lämnar i regel inga direkla skönjbara tecken i form avbrottsplats eller av broll förfördelad person. Del iir normall inle ens kam ombroll förövals, Broilsligheien genomförs vidare sä gott som uteslutande i organiseradform med friimmande makter som huvudintressenter och med för ändamåletanpassade, slora resurser. Angreppen mot slatens säkerhet sker dels direkt motbetydelsefulla anliiggningar. förhållanden och personer, dels iiven såsomförberedelse lill åtgärder som avses kunna sättas in i konfliklsiluaiioner. Detsenare sker särskilt genom uppriittande av s, k, illegala residen-lurer.agentradionät, sabotagegrupper e, dyl. Man får icke heller bortse från del faktumall angrepp mol rikets yttre och inre säkerhel sker med växlande medel ochmeloder. Under efterkrigsliden och siirskill under del senasle ärliondel har enför-skjulning ägl rum lill subversiva medel. För all kunna fullgöra uppgiftenau uppdaga bl, a, sädan verksamhel mäsle redan obelydliga risker beaklas och vaeindikalion bedömas och bearbelas. Del kan således konstateras all lag avser broltsom är av central belydelse lor rikels självsiändighei och det demokratiskastatsskicket som utredningen av dessa broll möler särskilda svårigheler.Till intresset av alt brolien upp bör alltså i dessa fall Uiggas attbrotten till sin art är särskill svårutredda. Då härtill kommer alletablerandet och upprätthållandet av kontakterna mellan medlemmarna i deillegala organisationer, varom här är fräga, är en av de få sårbara punkternavid denna brottslighet är det tydligl alt telefonavlyssning kan vara avsärskild belydelse som spaningsmedel. När man så övergår till all granska huruvida dessaallmänna refiexioner har stöd i vad som inhämials rörande den praktiskatillämpningen måsle konstateras att antalet lelefonavlyssningsärenden, som lettlill fällande dom, är tämligen ringa såväl i absoluta tal som i förhållande lilldel anlal fall där åtgärden satts in. Antalet uppdagade brott mot riketssäkerhet är emellertid lågl även i absoluta tal, 1 åtskilliga fall kan manutgå från all misstankarna har förstärkts under avlyssningen men inle ansettstillräckligt slarka för att motivera ålal. Den personkrets som ägnar sig ål brollav denna art är också medveten om lelefonavlyssningsmöjlighelen och är välutbildad för all eliminera värdel av avlyssningen, I huvudparten av de fall somlett till åtal eller annan åtgärd har telefonavlyssning förekommit och haft belydelseför utredningen. Självklart har avlyssningen inte spelat den enda och kanske inleheller den viktigaste rollen i utredningsarbetet. Tillsammans med övrigaspaningsmedel fär tvångsmedlet dock anses vara av stor betydelse i säkerhelsfallen.Den långa tid som lag har gällt lorde också böra las som ell indiciumpä behovei av lagen. Telefonavlyssning som spaningsmedel mot grov narkotikabrollslighelhar tillåtits avsevärt , Uppklaringsfrekvensen i avlyssningsärendenaär emellertid mycket hög. Del saknas anledning att ifrågasätta all dennabrottslighet är organiserad och synnerligen svåråtkomlig med vanliga spaningsmetoder.För en fortsatt framgångsrik brottsbekämpning på delta område synestelefonavlyssningen spela en avgörande roll. Prop.1975/76:202 139 9.3 Möjligheterna att samordna lagstiftningen Reglernaom telefonavlyssning vid förundersökning har tillkommit vid skilda tidpunkterför att möta efterhand uppkommande behov. I del föregående har ett beståendebehov av telefonavlyssning kunnat konstateras även beträffande de brott somregleras av 1952 och lagar. Förklaringen till att man inle samordnatlagstiftningen torde närmast vara all dessa lagar är lidsbegränsade. Olika skällalar emellertid för att reglerna om telefonavlyssning sammanförs och ges enenhetlig utformning. Några laglekniska hinder härför finns ej. Av viss belydelseblir dock om lagstiftningen skall vara permanent eller tidsbegränsad. Fråganhärom upptas i avsniiiel 9,7,1, 9.4 Förutsättningarna för telefonavlyssning Dentelefonavlyssning som här behandlas är en ivångsålgärd under förundersökning.Utgångspunkten föråigärden måste därför vara ell antagande att ett brott har förövals.Detta bör vara av viss beskaffenhet, Avgränsningen bör i första hand ske medhänsyn till brottets grovhet. För att inte en obestämd krels av samtalandeskall drabbas av åtgärden bör misslankarna ha koncentrerats till viss personoch nätt en sådan styrka att risken för att en oskyldig utsätts för avlyssningi möjligaste män elimineras. Till undvikande av att åtgärden tillgrips ionödan bör krävas all andra spaningsmedel är otillräckliga och att denutredning som kan erhållas genom åtgärden är av stor betydelse. Eftersom delinte gärna går all begränsa avlyssningen till vissa, i lagen angivna lyper avtelefoner bör slulligen uppställas en regel, varigenom ändock beaktasskillnaden från integritetsskyddssynpunkt mellan avlyssning av den misstänktesegen lelefon och en lelefon som i slörre utsträckning begagnas av andrapersoner. Deförutsättningar som antytts överensstämmer till viss del med vad som redannu gäller. På fiera punkter föreslår dock utredningen ändrade regler, I detföljande redovisas utredningens överväganden och förslag punkt för punkt, 9,4,1Det misstänkta brottet I avsnitl9,2 har utredningen utvecklat frågan om behovei av lagstiftningen. Därframhölls att telefonavlyssning kunde vara ell verksamt medel i strängt tagelalla förundersökningar men alt åtgärdens ingripande nalur fordrade enbegränsning i användningen. Den första gränslinjen bör därvid dras vid detmisstänkta brottet, I gällande rätt har åtgärden inskränkts lill förundersökningarrörande särskill grova brolt (27 kap, 16 § RB) och brolt som är både svårutreddaoch farliga för individ eller samhälle (1952 och lagar). Därvid kan ifall som avses med lag även försök, förberedelse och stämpling lill brollföranleda telefonavlyssning, Uiredningen anser att den sålunda angivnabegränsningen lill vissa bestämda brotl ulgör ett lämpligt sätt att dra uppramen kring avlyssningen och övergår lill all undersöka hur den skall ulföras ilagen. Prop.1975/76:202 140 9,4,2 Anknytning till straffsatsen Det är ell starkt allmänintresse att de grövsia brottenklaras upp. Del lorde ocksä vara en av medborgarna i gemen accepterad siåndpunkiatt en grov brottsling inte bör få gä fri på grund av att telefonavlyssning inlefår tillämpas. Delta är förklaringen till alt telefonavlyssning tilläts enligl27 kap, 16 § RB, I 27 kap, 16 § RB bestäms de grövsta brotten med hänsyn lillminimislraffen. För brottet för ej vara stadgal lindrigare straff än fängelsei tvä är. Denna bestämning av de grövsta brotten överensstämmer med andraregler i RB Gämför 24 kap, I ij tredje stycket. 27 kap, 2 ij andra punkien och36 kap, 5 tj fjärde slyckel). Givelvis kan avgränsningen renl tekniskl ske påandra sätl, t.ex, genom anknytning lill straffskalans övre gräns. De grövsiabrotten kunde definieras som sådana, vara fängelse på livstid eller i lio, åttaeller kan följa. Emellertid kan strafiskalorna vara vida och brollet idel enskilda fallel vara mindre grovt. En minimistraff regel ger därför enredan i lagen liggande, säkrare garanti för all endasl de verkligt grovabrolien kommer i fråga för telefonavlyssning, Straffminimumregeln är fängelse i två år.Utredningen har övervägt om denna gräns kan höjas, närmast lill nästa steg,fängelse . De brott som ifrågakommer enligl de två alternativenredovisas i bilaga. Härav framgär alt de fiesta av brotten skulle fylla kravenpå del högre slraffminimum. Åtskilliga av de brotl som ligger mellan två slraffminimum faller emellertid under lillämpningsområdel årslag och lorde därför, om moisvarande undantagsbestämmelser skall gälla även ifortsättningen, komma all omfattas av lelefonavlyssningsreglerna. De broll somi övrigi skulle falla bort om slraffminimum höjs är också så farliga förindivid och samhälle all del, med del synsätt som lidigare redovisats, intesynes stötande all telefonavlyssning får ifrågakomma även om man i praklikeninte utnyttjat de nu gällande möjlighelerna. Av anförda skäl och dä gränsen tväårs fängelse överensstämmer med andra regler i RB förordar uiredningen all denallmänna föruisäiiningen för lelelbnavlyssning med avseende ä brottet bestämspå samma säll som , nämligen att å brottet ej skall kunna följalägre straffan fängelse . Härigenom kan samhällets bedömning avbrottets straffvärdhet vid höjning eller sänkning av straffminimum återverka påtvångsmedels-användningen. 9.4.3 Anknyining lill brottstypen Minimislraffregeln i 27 kap, 16 § RB kompletteras igällande räll med vissa i 1952 och lagar uppräknade broll, som kanföranleda lelefönavlyssning irois all straffet för brottet kan underskrida tvåårs llingdse, Behovei av sådana regler har belysts i avsnill 9,2, Utredningen anser att del bör finnas sådana kompletterandebeslämmelser även i Ibrtsällningen, Utgångspunkten är här all brolien - ensammaeller i förening med besläklade broll - skall vara särskill fariiga för individoch samhälle samiidigi som de lill sin art är särskill svårutredda, Angdiigcnheicnav att dessa broll beivras skall med andra ord byggas på med kravei all 1975/76:202 141 brolien är svåra att klara upp och med en bedömning allbrotten är särskilt åtkomliga för telefonavlyssning, Uiredningen finner bl, a, mol bakgrund av sinaiakttagelser av den praktiska lillämpningen all de brott som upptas i 1952 och1969 års lagar och som inte når upp lill huvudregelns krav på minimistraff (se W/a,?ö)i huvudsak uppfyller de krav som uppställts, I 1952 ärs lag ingår bl, a, de s, k, majestälsförbrylelserna,nämligen mord, dråp, misshandel, grov misshandel, människorov, olaga frihetsberövande,försättande i nödläge och olaga tvång i fall där brottet riktar sig mot Konungeneller annan medlem av konungahuset eller mot riksföreståndare. Mord, dråp och människorovomfattas redan genom sitt slraffminimum av telefonavlyssningsreglerna. Övrigahandlingar av ovannämnda art torde i beaktansvärda fall kunna inordnas under debrotl i 18 och 19 kap, BrB, som enligl huvudregeln kan föranledatelefonavlyssning. Del synes inle motiverat att vid en samordning avregelsystemet behålla särregler av detta slag. Utöver majestätsbrotten bör ocksä vissa andra brottavföras ur brottskatalogen lag. En ändring följer av det förslagsom den särskilde utredningsmannen lagt fram i betänkandet (Ds Ju 1975:16) Spioneribrottelm, m,. nämligen att tagande av utländskt understöd (19 kap, 13 ij BrB) avkriminaliseras,Uiredningen anser vidare alt brottet olovlig kårverksamhet (18 kap, 4 i; BrB),som kan slraffas med böler eller fängelse , inte ensamt är av sådanfarlighet all del bör få föranleda telefonavlyssning. Brottet är sällanförekommande och när del förekommer lorde det ofla begås i förening med andra,allvarligare brott, som kan berättiga till telefonavlyssning. Bland de brott som blir kvar har obehörig befattning medhemlig uppgift, olovlig underrättelseverksamhet och olovlig personspaning enstraffskala på böter och fängelse upp till tvä är, Uiredningen har övervägthuruvida dessa brott, vilkas siraffmaximum inte ens når upp till eljestgällande straffminimum, verkligen bör få föranleda telefonavlyssning. Obehörigbefattning med hemlig uppgifl skiljer sig frän spioneri framför allt genomfrånvaron av direkt uppsåt att gå främmande makt tillhanda. Ett sådant s, k,fristående uppsåtsrekvisit kan vara svårt att bedöma under förundersökningen.Del för därför anses moliveral all låta möjligheten till telefonavlyssningkvarstå beiräffande delta brotl. Olovlig underrättelseverksamhet utgör iprincip en här i riket bedriven spioneriverksamhet mot främmande makt ochåberopas i telefonavlyssningspraxis ofta som andrahandsgrund till spioneri. Pådel stadium av förundersökningen då åtgärden ifrågakommer kan det ibland varasvårt all avgöra om verksamheten riklas mot svenskt eller utländskt intresse.En verksamhet som frän böoan avser främmande makt kan också lätt omdirigerasmot svenska mäl. På grund av likheten med spioneri bör därför enligl ulredningensbedömning olovlig underrättelseverksamhet berättiga till telefonavlyssning.Även olovlig personspaning är ell brotl som meiodmässigt liknar och påinledande stadier är svärl att skilja från spioneri. Här tillkommer allbrottet, ofta kallat fiyktingspionage, trots att straffskalan är begränsadinnefattar en verksamhel, som syftar lill eller kan leda lill stort mänskligtlidande. Sådan underrällelseverksamhel bör därför omfattas av lelefonavlyssningsmöjlighelen. Prop.1975/76:202 142 Övrigabroll frän lag som bör kvarstå har endast fängelse, dvs, inte böter, istraffskalan. De utgörs av allmänfariiga brotl (sabotage, kapning av luftfartygoch luftfartssabolage) och brott mot rikets säkerhet (spioneri). De grovavarianterna av brotten har straffminimum på tvä ärs fängelse. Närtelefonavlyssning aktualiseras torde del vara svårt att alltid konstalera om normalbrotleller grovt brott föreligger. På grund härav och då denna lyp av brott iallmänhet bedrivs organiserat och mycket utstuderat och därför är särskiltsvåråtkomligt med vanliga spaningsmedel bör telefonavlyssning medges. Dengrova narkotikabrottslighet, som kan föranleda telefonavlyssning, straffas medfängelse , Förulom brottets svårhetsgrad, som avspeglas i dennastraffbestämning, tillkommer här att brottsligheten är organiserad och av dettaoch andra skäl är svår alt bekämpa med konventionella metoder. Utredningen harockså vid sin genomgång av telefonavlyssningsreglernas tillämpning funnii attavlyssningens effektivitet som spaningsmedel tydligast framkommer beträffandejust narkotikafallen. Tillämpningenfår beträffande de brott som faller under straffminimumregeln anses omfatta enprövning i det konkreta fallet med en - givetvis ofullständig - skattning avgärningens straffvärdhet. Om en gärning redan pä grundval av det föreliggandematerialet inte kan antas ge svårare påföljd än böler eller ett par månadersfängelse bör delta uppenbariigen påverka bedömningen, 9.4.4 Försök,förberedelse och stämpling I1952 års lag upptas ocksä broiisformerna försök, förberedelse och stämpling närsådan gärning är straffbelagd och det fullbordade brottet hade kunnal föranledatelefonavlyssning. Genom att straffminimumregeln gäller oinskränkt endasl viddet fullbordade brottet innebär detta en utvidgad möjlighet tilltelefonavlyssning. Utredningen anser att denna möjlighet bör kvarståbeträffande allmänfariiga brott, högmålsbrott och brott mot rikels säkerhet.Detta ger reglerna en preventiv bieffekt, som minskar behovet avtelefonavlyssningsregler utanför ramen för förundersökning. Utredningenhar övervägt behovet av att efter mönster av 24 kap, I ij fjärde styckei RBuppställa ett uttryckligt förbud mot telefonavlyssning när man i del enskildafallet kan räkna med att påföljden stannar vid böter eller ett kortarefängelsestraff Vad gäller de fullbordade brotten ingår böter i straffskalanendast i några fä fall. Att på det förberedande stadium, varom här är fråga,förutsäga blivande påföljd är ofta mycket svårt. Det finns vidare ett avsevärtutrymme mellan sannolika skäl och skälig misstanke. Det material somutredningen har granskat visar även att påföljden i händelse av lagföring intestannar på en från denna synpunkl för låg nivå. Utredningen har därför avståttfrån att föreslå en uttrycklig regel men utgår från att det - i första hand avpolisen och åklagarna -görs en diskretionär prövning, Igällande rätt fordras för telefonavlyssning att viss person är skäligen misstänktför visst brott. I avsnitt 4.2.1 har redovisats vad som avses med skälig Prop.1975/76:202 143 misslanke,Beiräffande 1952 ärs lag har höjts röster som velat mildra kravet lill alt avsealt misstanke om broll föreligger (se 4,1,6 och 4,1,9), i Wennerströmsaffären fann (SOU 1968:4 s, 40) att en sädan regel skullemedföra betydande fördelar från synpunkten av effektivitet i säkerhetspolisensspaningsarbele men avvisade tanken. Den gällande ordningen innehöll en bestämdavgränsning, som nämnden ansåg utgöra en garanti mot missbruk avtelefonavlyssning, en garanti som man inle borde avstå från. Utredningenansluter sig för sin del lill nämndens bedömning. Att skärpa förutsättningarnatill att nägon skall vara på sannolika skäl misstänkt för vissa brolt är all gälångt åt motsatt håll. Bevisnivån sannolika skäl innebär i de fiesta fall allutredningen har passerat del stadium då egentligt behov av telefonavlyssningföreligger. Sannolika skäl är sålunda en av förutsättningarna för häktning, Enliglstatistiska uppgifter, som återges i direktiven lill utredningen (Ju 1974:17)angående översyn av häktningsbestämmelserna, är del endasl avhäktningarna, som inte leder till fällande dom.