prop · FZ03202 · 1975-12-31 00:00:00 — Den av motionärenanvisade uivägen all förordna "offentlig försvarare" ansåg ulskollelföga ägnad all åsladkomma en bättre grundval för räliens avgörande, "Isjälva verkei skulle försvararen komma all inlaga slällning av ell slagskontrollorgan. Anordnande av kontroll å myndighets handhavande av offentligaangelägenheler i den ordning som sålunda skisserats synes icke böraifrågakomma," Utskottet kommenterade även advokaisamfundeis tanke på allgenom någol redan befintligt eller för ändamålei inrällal organ åsladkomma enmera betryggande kontroll: Ulskoltet har svårt att se att myckel skulle vara allvinna genom en sådan anordning, eftersom del ifrågasalle organei knappasl kundeerhålla slörre underlag för sill bedömande än vad nu är fallel beiräffandedomslolen. Nalurliglvis kunde ell dylikt organ ges en stark sammansäilning,evenluelii inkluderande medborgarrepresenianier - en lanke som lidigareframföns men förkaslals - och en möjlighel vore också au föreskriva au idomsiol skulle vid handläggning av dylika frågor silla nämnd. Ulskollel anseremellenid för sin del skäl icke föreligga all Ibrelaga någon ändring I degiillande konlrollanordningarna. Den nuvarande domstolsprövningen lordein-inncbära en lillräcklig garanti ur rättssäkerhetssynpunkt. Det bör ocksåerinras om jusiilieombudsmannens lillsynsvcrksamhel. som i väsenilig omfallningär inriklad på domstolarnas och åklagarnas handhavande av de lagligamöjlighelerna lill ingrepp i enskildas fri- och rältighcier. Tilläggas kan altingen velat göra gällande all missbruk av handhavandet av lelefönavlyssningförekommil. Prop.1975/76:202 101 Ulskollel henisiällde därför all moiionen ime borde föranledanågon ålgärd. I en reservation framhölls bl. a. altdomstolsprövningen av leleibnkonirollen grundas på ena partens redogörelse ulanall saken - som regelmässigt annars sker - blir belyst iiven från motsidan.Eftersom någon reprcsenlanl lorden misslänkle aldrig lår reda på tvångsåtgärdenblir ärendel från dennes sida aldrig överklagat prejudikai till ledningför praxis tillskapas inie. Reservanicrna lillsiyrke ulredning i enlighel medmoiionen. beslöt i enlighel med uiskoiieis hemsiällan. i;indra kammaren dock försl efier voiering. 4.1,9 Wennerströniqtfåren Telefonavlyssning spelade en viklig roll i de spaningar,som ledde lill all avslöjades och dömdes för grovispioneri, I anledning av Wennerslrömalfiiren lillsalles 1963 dels , vanligen kallad jurislkonimissionen iWennersiröm;ifiaren. dels en pariamenlarisk nämnd, Jurisikonmiissionen avgav iapril 1964 sill uilåiandelSOU 1964:15), avgav samma mån;iden rapport (SOU 1964:17). som i huvudsak innehåller en kronologisk redovisningav vad som förekommil i ärendel. Nämnden hade också all överväga deprincipiella riktlinjerna för handläggningen av säkerhetsfrågor. Denna del avuppdraget fullbordades med utlåiandei (SOU 1968:4) Handläggningen avsäkerhels-frågor, Wennersiröm hade under andra världskrigel uppmärksammalsav säkerhetspolisen och ställts under lelefonkonlroll. blevWennersiröm på nyll akluell för säkerhetspolisen, Misslankarna mol honomsaniman-laliades i en s, k, lelefonkonlroltpromemoria (TK-promemorian) somui-gjorde grundvalen fören begäran om rättens lillslånd till telefonavlyssning.Promemorian och den inledande handläggningen av ärendel från åklagarens ochdomsiolens sida redovisas ingående av jurisikonmiissionen (SOU 1964:15 s,45-50), Kommissionen kommenterar idelbnavlyssningsbesluiei. som meddelades inovember 1959 och kom all förlängas fram lill Wen-nersiröms anhållande , på följande säll: Au lelefonkonirollen bedömdes vara av synnerlig vikl löruiredningen förefaller hell naiurligi. Såväl på höslcn 1959 som prakliskl lageihela liden diirefter var dei nämligen icke särskill myckel polisen kunde göraför all föra uiredningen i Wen-nersirömärendel framål. Telefonkoniroll kundeemellenid bliva lill god hjälp, även om del knappasl kunde förväntas, all vidde avlyssnade telefonsamtalen någol skulle framkomma som direkt avslöjadeWennersiröm; den kunde likväl anlagas ge ålskilliga upplysningar om honom slorl vaiue för uiredningen, Beiriiffande frågan om Wennersiröm var skäligen misstänktför spioneri eller olovlig underrättelseverksamhet konstaterade kommissionen(SOU 1964:15 s, 49 O all vad som upptagits i TK-promemorian, nn)i b;ikgrund avvad som senare framkommit, prakliskl laget gcnonigiienile saknade egeni-ligbelydelse som bevis för aii Wennersiröm var skyldig. Enligl kommissionenmtisie beaklas all "all bevisvärdcnng, ej minsl i cii fall som dciförevarande, inrymmer ell subjektivt element. Resultatet av värderingen kandärför, beroende på vem som verkställer den, ullalla olika ulan all Prop.1975/76:202 102 man fördenskull kan siiga. all den ena slutsatsen ärriklig och den andra felaktig." Kommissionen fann del likväl"synnerligen iveksami. om del i TK-promemorian åberopade bevismaierialeiverkligen kunde - iiven med en för Wennersiröm oförmånlig lolkning avbedömningsspörsmålen - vid en objektiv prövning anses innefatta grund förskälig misslanke mot honom." Enligl kommissionen lorde ock.så rådmannenCurt Nordsiröm. som fallal rådhusrättens beslul, ha bedömt bevisfrägan somiveks;im. Nordsiröm hade inför kommissionen anfört: För all lagsiifiningen om lelefonkonlroll skall fylla silländamål måsle man vara ganska frikoslig i lillämpningen och ej uppsiällaalllför slora fordringar lör all bevilja lelefonkonlroll i misslänklaspionerifall. Man måsle väga moi varandra å ena sidan de väsentliga allmännainlressen som slår på spel och å andni sidan den enskildes krav på personliginiegrilel. Då fråga är om grovt spioneri måsle i allmänhel anses allsamhälleis iniresse au avslöja den spioneriverksamhel. som niisslänkes pågå. ärså siori all i jämförelse härmed den enskildes iniresse all icke bliva ulsallför lelefonkonlroll är alt belrakla som ganska ringa. I fallel Wennersiröm IJckman vid bedömningen laga särskild hiinsyn lill all Wennersirijm genom sinställning hade möjlighel all komma över myckel hemligl malerial och au deldiirlor \ar synnerligen allvarligt om misslankarna mol hononi verkligen vargrundade Denna ivcksamhel kvarstod iinnu , då Nordsiriiniiitialal all del var osäkert om tillstånd lill avlyssning kunde meddelas iIbrisäiiningen (SOU 1964:15 s. 81). Ännu så sent som föranleddeen föredragning av då framkommet malerial inför utrikesministern denne lill den personliga rcfiexion all del var "anmärkningsvärtall man på sä vaga grunder kunde råka ul för lelelbnavlyssning i del härlandel." 1 sina synpunkler på spaningsarbelcl (SOU 1964:15 s. 106 f)finner kommissionen all polisen direkt övervakning prakliskl omöjligoch därför varil hänvisad lill indirekl övervakning genom lelefönavlyssning.Härigenom erhölls rika bidrag lill den person- och miljökänncdom som manelTer-strävade Man fann bl. a. all Wennersiröm fiiiigl umgicks med utländskamilitärattachéer, som missiänkles syssla med illegal underräiidscverksam-hei.vilka kontakter dock kunde ha en naturlig förklaring. Man hatle inle nägonregelbunden skuggning. Genom tdefonkonlrollen kunde man emellertid göra denskuggning som förekom rationell oeh mindre personalkrävande. redovisar i SOU 1968:4 ellomläilande malerial om säkerheistiänsien och illegal underrättdseverksamhei iSverige och utomlands (s. 1.3-22). särskill avsnitt (s. 35-44) ägnas ålsåkerheisunder-rälidsetiänsicri. Under rubriken (s. 37-41) redovisas1952 års lag, den diskussion om denna som löljde i WennerslrömalTårens spårsaml nämndens slulsal.scr: Vid WcnnerslrömalTärcns behandling i och underdeballcn i samband därmed blev ivångsmcdelslagens beslämmelser Ibremål lordiskussion Denn.i gällde närmasl sp(irsmålcl om det sakligl bcCogade i debeslut om lelefonkonlroll som meddelats i fråga om Wennersiröm,Ibrutsiillningarna all smidigl lillämpa beslulel på de olika Idefonapparalersom han begagnade saml domsiolens möjligheler all skaffa sig ell lillräckligiunderlag för all bedöma del beriilligadc i en framsiiillning om telefonavlyssningo. Vid en avvägning mellan stålens iniresse av en effeklivbroiisbekiimpning inom 1975/76:202 IO3 säkcrhelssekiorn och den enskildes räll lill iniegrilel 1fråga om individuella ingripanden nämnden all lag på ellgodtagbart säll reglerar detta ömtåliga spörsmål. särskill då delgäller lelefonkonlroll. i viss ulslräckning granskal den prakliskalillämpningen av lag. Vad som därvid framkonmiii har ej giviianledning till anmärkning. De ärenden som förekommer inlräffar huvudsakligen iStockholm, där de handlägges av en och samme domare. Vid .indra domstolar ärdylika ärenden mindre vanliga. Del kunde i och för sig vara önskwirl - särskillför sekretessens skull och för vinnande av en enhetlig lillämpning ~ au alladessa ärenden handlades vid en och samma domsiol. varvid rådhusräliniirmasl skulle komma i fråga, eller vid ell fålal domstolar. Nämnden hardiskuterai spörsmålel om en sådan ceniralisering av domslolsbehandlingen avsäkerhelsärenden. men har ej funnii lillräckliga skäl all göra en hemsiällan idella hänseende Särskill kan framhållas, all del lör uppnående av della syftevore nödvändigl au iindr.i rai-legångsbalkens lörumregler. kan synas varaen alllför ingripande åigard lör de relalivi få ärenden, som dei här galler. Enannan beakiansviird synpunkl .ir. au säkerhelsärenden ej 1 något hänseende börhandliiggas vid spccialdomsiol. Enban sell ur synpunkten av största möjliga elTckliviiei isäkerhetspolisens spa-ningsvcrksamhel kunde väl länkas vissa jusleringar iIvångsmedelskigen Så skulle del lill exempel ur denna synpunkl innebärabelydande fördelar, om lelefonkonlroll kunde medgivas redan då misslankeförelåg om sådani broll som avses lag. Enligl gällande lag fordrasall denna misslanke av.ser \iss person och konirollen kan ' såsom ovan närmareangivils - endasl riklas mol denna persons lelefonsamlal. En på anlyll sällulvidgad lelefonkonlroll skulle med hiinsyn till vad som är kiinl om densäkerhelshoiande verksamhetens viigar och meiodcr hiir i landel underiäiia förhindrandetav illegal underrällelseverksamhel. Den för niirvarandc gällande lagregleringenhar dock den uppenbara fördelen au den innehåller en besiiimd a\-griinsning avde fall då konirollen får anviindas" försl då misslanken nån såtl.in111-lensilel all den kan hänföras lill viss person lliiri ligger en garanti molmissbruk av telefonavlyssning, som man icke ens för en så vikligspaningsverksamhel som den förevarande bör avslå ifrån. - Nämndensöverviiganden i fråga om leleibnkonirollen har ej len till förslag om ändringi gällande beslämmelser. 4.1,10 diskussion I samband med all lag lörliingdes 1970 viiekieslikalydande motioner (1:232 och 11:271), i vilka hemsiålldes om en lullsliindigöversyn av le-lefonavlyssningsbesiämmdserna och förslag lill former förpariamenlarisk insyn och koniroll i fråga om polisens lillämpning,Moiioniirerna anförde bl. a. ;ill behovei av pariamenlarisk insyn och koniroll.som i frågaom \9>2 års lag kan Ibrekomma i efierhand genom deparlameniariska led:ini(iieriia i RPS. borde löreligga ock.så i andr;i fall avlelelbnavlyssning. En sådan ins> n borde enligl motionärerna kunna anordnasuuiii all polisverksamheien ytterligare kompliceras eller sckrelcs.seneftersatts och ges lornien av retlovisningar i efierhand med bevarande avtliskreiionen i personfrågor, Remissinsianserna var i huvudsak negativa lillmotionerna. På ulskoiicls henisiiillan (I LU 1970:46 s, II 1) avslog motionerna, Kravei på översyn av beslämmelserna åicrkom emellertid isambanti med riksdagsbehandlingen av lerrorisilagen 1973. denna gångjusii-lieulskoiiei (JuU 1973:18 s. 20-22). fann, .som framgår av ulredningensdirektiv (se 1,1). all den successiva ulökningen avlelefonavlyssningsmiij-liuhelcrna motiverade en samlad översvn av kmsiifininuenoeh dess till- Prop.1975/76:202 104 beslöl au ge Kungl, Maj:i lill kännavad ulskollel anfört (rskr 1973:121), Reglerna om telefonavlyssning som slralTprocessudlltvångsmedel återfinns i 27 kap. 16 § RB, i 5 och 6 §§ lag samt i 1969års lag. Den centrala bestämmelsen är 27 kap. 16 § RB, Innebörden av 1952 och1969 års lagar är all vid de typer av brott, som där avses, telefonavlyssningtilläts vid förundersökning rörande lindrigare brott än enligt 27 kap, 16 § RB,TiUståndstiden är dessutom längre. Härutöver tillkommer lag enmöjlighet för undersökningsledaren eller åklagaren all inierimisliskl förordnaom avlyssning. 4.2,1 27 kap. 16§ RB Den grundläggande bestämmelsen om telefonavlyssning, 27kap. 16 § RB, Kan någon skäligen misstänkas för broll, lör vilkel ej ärstadgat lindrigare straff än fängelse , och finnes del vara avsynnerlig vikt för utredningen, all undersökningsledaren eller åklagarenerhåller del av samlal till och från telefonapparat, som innehaves av denmisstänkte eller eljesi kan anlagas komma all begagnas av honom, äge rällenmeddela lillslånd lill deras avhörande. Fråga därom må upplagas allenasl påyrkande av undersökningsledaren eller åklagaren. Tillsiånd skall meddelas all gälla viss lid, högsl envecka, från den dag, då lillslåndei delgavs lelefonansialtens föreståndare. Om granskning av uppteckning, som ägt rum vid samtalsavhörande, äge vad i 12 första Slyckel sladgals om undersökning och granskningav enskild handling motsvarande lillämpning. I den mån uppteckningen innehållernågot, som ej är av belydelse för uiredningen, skall den efter granskningenomedelbart förslöras. Telefonavlyssning enligt RB är tilläten endasl beiräffandesärskill grova brott. Förundersökningen skall avse ett broll för vilkelminimistraffet är fängelse eller däröver. Vilka brolt som härvid kankomma i fråga redovisas i bilaga. Anknytningen lill minimistraffet fängelseöverensstämmer med andra regler i RB, som syftar lill att skydda förtroligameddelanden (jfi" 3,3,4), 1 27 kap 2 § andra punkien RB förutsätts brottav denna svårhetsgrad för beslag av skriftliga meddelanden mellan denmisstänkte och honom närslående, I 36 kap, 5 § fjärde slycket RB angeslikaledes minimistraffet fängelse för att den lystnadsplikt, som kanåvila advokater, läkare och liknande befattningshavare, skall få genombrytasvid vittnesförhör inför domstol; dock får tystnadsplikten för försvarare aldrigbrytas. 1 RB:s systemalik finns överhuvudtagel inte nägon högre svårhetsgrad.Den närmast kommande lägre svårhetsgraden är brott, för vilket är stadgatfängelse i ett är eller däröver. Denna kategori, som således anknyter tillstrafRatitudens Prop.1975/76:202 105 övre gräns, omfattar huvudparten av de broll, som uppläs iBrB, Någol högre minimistraff än fängelse i ivå är som förutsättning för vissålgärd anges inte heller i övrigi i svensk rätt. För alt telefonavlyssning skall få tillgripas förutsättsvidare alt förundersökningen nätt det stadium då någon blivit skäligenmisstänkt fördel grova brottet. Som framgått av den redogörelsen (3,3)är begreppel skälig misslanke i fiera fall en förutsättning för användandet avtvångsmedel. Skälig misstanke krävs således för anhållande, reseförbud,kvarstad, skingringsförbud och kroppsbesiktning, Mol den som är skäligenmisstänkt ges även vidgade möjligheter till husrannsakan och kroppsvisitation.Skälig misslanke mol nägon förutsätts vidare enligt 23 kap, 18 § RB för att mani samband med förhör skall vara skyldig all underrätta honom om misslanken. Vad som egenlligen åsyftas med uttrycket skälig misslankeär inle närmare redovisat i RB:s förarbeten, Beiräffande kravei på sannolikaskäl för häktning uttalade PLB (SOU 1938:44 s, 297 f): Det torde inte vara möjligt alt genom en fast regelnärmare ange vad som är att anse som sannolika skäl; frågan härom mäste bedömasefter omständigheterna i varie särskilt fall, Tydligl är, alt förefintligheienav skäl. som leda lill misslanke mot viss person, ej är tillräcklig anledningalt häkta honom. A andra sidan behöva skälen ej vara så slarka alt en fällandedom kan grundas därå. Men de föreliggande omständigheterna mäste vara sädana,att de vid en objektiv bedömning komma misslanken all framstå som berättigad. Vad som anförts om svårighelen att ange innebörden avuttrycket sannolika skäl har lillämpning ocksä pä uttrycket skälig misslanke.Gärde (s, 310 0 framhäller att denna grad av misstanke är starkare än vad sominnefattas med att någon kan misstänkas för brottet men inle uppgår lill vadsom avses med sannolika skäl, (Rättegång 5, 1972, s, 86) anser altbevisstyrkan skall kunna jämföras med ultrycket "antagligt". Att delofla är svårt att fastställa gränsen för skälig misslanke och att all bevisvärderinginrymmerett subjektivt element framhölls av jurisikommissionen iWennerströmaffären (se 3,4,9), Synnerlig vikl för uiredningen Förutom brotl av viss svårhetsgrad och misslanke av visssiyrka fordras att telefonavlyssning är av synneriig vikt för utredningen. Vadsom avses med synnerlig vikt för utredningen är inte närmare utvecklat iförarbetena. 11, ex. 27 kap. 1 § RB används uttrycket "betydelse förutredning om brott". Att telefonavlyssning i åtskilliga fall uppfyllerkravei att vara av belydelse för utredningen är uppenbart. Orden"synnerlig vikl" ullrycker emellertid en förstärkning. Av förarbetenaframgår all lelelbnavlyssning belrakias som ett sä ingripande och extraordinärttvångsmedel all del inte bör få lillgripas om del skäligen kan begäras altuiredningen bedrivs efter andra linjer. Kravei på synneriig vikt förutredningen lorde inie böra uppfaiuis så. alt vad som kan komma fram genomavlyssningen skall vara direkl av- 1975/76:202 106 slöjande och leda lill fållande bevisning. Denna sluisais stämmer överens medden bedömning som gjordes avjurisikommissionen i Wen-nersirömalTaren (se3.4.9). Kommissionen, som ställde sigtveksam till graden av misslanke. hysie ingen ivekan om åigärdensriktighet från uired-ningssynpunki. Kommissionenframhöll all polisen på grund av Wenner-siröms arbeisförhållanden oeh vaksamhel mol övervakningsåigärder ansåg sig hänvisadlill den indirekia form av övervakningsom lelelbnavlyssning innebar. Man fick härigenomrika bidrag lill den efiersirävade person-och miljökiinnedomen samt kunde inrikia dendirekla övervakningen, skuggningen, på tidpunkter dådenna bedömdes särskill erforderlig och betlriva den raiionelli ochmed mindre insalser av personal. Telefonavl>ssning kan påverka förundersökningen påolikasäll. .Ålgärden kan frambringa bevisning, som är direkl tallande för den misslänkle. Den kan emellenid också ha en mera indirekl verkan. Genom avl>ssning lår man upplysningar som man annars ivingas söka på annal säll eller ej alls kan lå fram. Härigenom kan ålgärden vararesursbesparande. gäller bl a. om man kan undvika denmycket personalkrävande och vanskliga spaningsformsom fortlöpande skuggning ulgör och i ställetvälja ul lillfällen närskuggning kan anlas ge resultat. Telefonavlyssning är också iregel en mera skyddad spaningsform. Utredningen kan sålunda förasframål utan att man avslöjar misstankarna för den misstänkte och personer i hans bekantskapskrets.En resursbesparingseffekl är ocksä all tdefonkonlrollen i många fall torde kunna leda lill ett snabbare klarläggande av om misstankarna är befogade och om del finns skäl all fortsättaförundersökningen, I uiliindska iclotonavlyssningsregler (se 8,4 oeh 8.6)Ibreskrivsali ålgärden för vidlas "om utforskande avsakförhållandena på annat siiii är utsiktslösteller väsentligt försvårat" (Väsilyskland)eller "om normala spaningsåtgärder har försökts ellermisslyckats eller kan befaras misslyckas eller vara alllför farliga" (). I princip lorde uttrycket"synnerlig vikt för utredningen" i 27 kap. 16 ijRB jämte den ovannämnda betydelsen förförundersökningen innefatta della krav på alt enbart konventionell spaning framstår som meningslös. Del vill synas som om man vid lillkomslen av reglerna i RBhade räknal med att telefonavlyssningenskulle leda lill mera direkta avslöjanden.Till stöd för della antagande kan åberopasbetonandet av att åtgärden vidtas utan den misstänkteskännedom, hindrar emellertidinte all den vidare innebörd av uliryckei synnerlig vikl somhär har utvecklats är förenlig medlagstiftningens ordalag och målsättning. Vilka samlal får avlyssnas? Lagrummet förutsätter alt någonskall vara skäligen misstänkt för visst allvarligtbrott och att del skall vara av synnerlig vikl för utredningen all samtal lill eller frän telefonapparat, som innehas eller eljest kan antas begagnas av denmi,sslänkle, fär avlyssnas av de brottsutredande myndigheterna.Innan frågan om vilka samlal som fär avlyssnas närmareutvecklas synes det ändamålsenligt att i dettasammanhang någolberöra vissa allmänna frågesiällningar angåendeåigärdens rättsliga nalur. 1975/76:202 IO7 I den juridiska litteraturen räknas telefonavlyssning tillde reella tvångsmedlen. Avlyssningens objekt kan uppfattas antingen som dentelefonapparat som man indirekt sätter sig i besittning av genom avlyssningeneller som de samlal som utväxlas på telefonapparaten. Förutsättningen alt någonskall vara skäligen misstänkt och all tillståndet skall avse telefoner medstarkare eller svagare anknyining till den misstänkte innebär enligl dettaresonemang inte att tvångsmedlet övergår till att bli personellt utan fungerarendasl som spärr oeh styrmedel, Uiredningen skall ha nån viss nivå oehavlyssningen inriktas på vissa komprometterade apparaier, vilk;is avlyssnandekan anlas vara särskill värdefullt. Att telefonavlyssningen regleras i RB:s beslagskapiielmedför inie all man skall jämställa telefonavlyssning med t)eslag, vare sig avapparaten eller av samtalen. Själva tillståndet kan närmast jämföras medhusrannsakan, som lillåier polisen all gå in pä ell eljesi förbjudet område föraii söka föremål som kan las i beslag eller för ati i övrigi utrönaomsländigheler av belydelse för utredningen. Polisen fär härvid lillgång mängd föremål eller informationer, varav ofta endasl en mindre del harbetydelse lor utredningen. Liksom man vid husrannsakan lar vissa Ibremål ibeslag gallrar man vid telefonavlyssningen bort betydelselösa samlal ochbevarar endasl uppteckningarna av samtal som har belydelse för utredningen. Omman så vill kan man dock säga all dessa samtal las i beslag. Del är viktigt att minnas denna sammansatta funktion hosett avlyss-ningstillständ, Å ena sidan tillåts avlyssning av samtal på visslelefon, å andra sidan (år uppteckningarna av samtalen bevaras endast i den månde är av betydelse för utredningen. En sådan uppdelning ligger delvis i sakensnatur eftersom del är svårt alt i praktiken begränsa ålgärden till debetydelsefulla samtalen. Häri finns en påtaglig likhet med kvarhållande avförsändelse enligt 27 kap, 9 § RB i förening med beslag, särskilt då del gällerbrev och andra försändelser, som kan innehålla förtroliga meddelanden.Likheterna gör alt sistnämnda spörsmål förtiänar alt särskill uppmärksammas.Del behandlas därför i eu särskill avsnill (9.10) Beröringspunkterna med andra reella ivångsmedelundanskymmer dock inte alt telefonavlyssning i många stycken är en uddarättsfigur. 27 kap. 16 ij RB innehåller regler som innefattar motsvarighetertill beslag, kvarhållande av försändelse och husrannsakan. Men någonfullsländig överensslämmelse fördigger dock uppenbariigen inte, I själva lagtexten finns ingen begränsning av avlyssningenlill .samtal, i vilka den misstänkte själv deltar, I uttrycket "som eljestkan anlagas begagnas" ligger inte heller någoi krav pä att delhuvudsakligen skall vara den misstänkte som använder telefonen. Detta kan synaslyda pä all avsikten är all åtkomma även utomståendes samtal. Stadgandet tordeemellertid ha lill ulgångspunkl behovet all avlyssna den mi.sslänkes samlal.Tillståndet skall avse apparater med anknytning till den misstiinkte. Omutgångspunkten varit en annan än den nämnda skulle en sådan anknyining inte havaril motiverad. Den ovan anförda uppfattningen har ocksä stöd iförarbelena. Sålunda inledde PLB sin motivering av 27 kap, 16 <} RB päföljande .sätt (SOU 1938:44 s. 327); 1975/76:202 108 För utredningen om brott kan stundom vara av vikt, alt densom verkställer förundersökningen äger möjlighet all taga del av telefonsamtalmellan den misstänkte och annan.