prop · FZ031 · 1975-12-31 00:00:00 — önskar fä till stånd ell ökatsamarbete med företrädare för andra sektorer, bl. a. skogsbruket. ser med oro pä alt planeringsarbetetpåbörjats utan atl det finns några anvisningar för behandlingen av de skogligafrågorna men är tveksam om vilken form dessa anvisningar bör ha. Planverkel ärenligt en tänkbar utgivare av sådana anvisningar. finner all planeringsarbetet för skogsbruketsdel i hög ! ;rad kommer atl koncentreras till konflikter med friluftslivet, särsljili i Prop.1975/76:1 29 Det är därför enligl verket angelägetatt ökad klarhet uppnås om förutsättningarna för all inom vissa områden bättreanpassa skogsbrukets anspråk pä rationalisering och skölselälgärder tillfriluftslivels behov. LRF anser atl man i likhet med vad som föreslagits förJordbruket i fastställd generalplan bör reglera vilka områden som skall bevarasför skogsbruk. 1 den till regeringens beslut fogade promemoriankonstateras all knappheten på virkesråvara förden svenska skogsindustrin medföralt det måste ställas större krav på hushållningen med landets skogsresurser.Delta gäller både skogen och skogsmarken. Vidare har enligt promemorian underlag för övergripandebedömningar i fråga om skogsmarkens användning saknats i storutsträckning, varför programarbetet vad gäller skogsbruket i den fysiska riksplaneringenär ofullständigt och behöver kompletteras. I de fortsatta övervägandena måsteskogsbrukets betydelse för landet som helhet och för större regioner beaktas.Det bör enligt promemorian ankomma på skogsvårdsstyrelsema att i samråd medlänsstyrelserna biträda kommunerna i deras bedömning av skogsbruketsintressen. Detframhålls i promemorian atl skogsbrukets intressen mäste vägas mot bl. a.naturvårds- och rekreationsintressen. Det påpekas också alt de ändringar iskogsvårdslagen (1948:237) som trädde i kraft den 5 och sominnebär att det för skogsbruket införts en allmän aktsam-hetsregel ochanmälningsplikt rörande slutawerkningar, bör förbättra förutsättningarna församråd mellan företrädare för skogsbruket, länsstyrelserna och kommunerna.Regeringen hänvisar i besluten län för län till de i promemorian angivnaallmänna ulgångspunkterna för skogsbrukets behandling och framhåller altskogsbruksfrågorna bör ägnas uppmärksamhet varvid friluftslivets, naturvärdensoch kulturminnesvårdens intressen skall beaktas. Fleraremissinstanser har anfört all rörligt friluftsliv och rationellt skogsbrukoftast torde kunna kombineras, om rikllinjer för skogsbrukels bedrivande utarbetasi samråd mellan berörda parter. Enligt promemorian bör länsstyrelserna inledaöverläggningar med skogsvårdsstyrelser och kommuner rörande bl. a. behovet avsäkerställandeåtgärder och föreskrifter om samrådsskyldighet enligtnaturvårdslagen inom skogsområden. Syftet med överläggningarna bör vara attprecisera inom vilka områden och i vilka avseenden särskilda krav påskogsbruket är motiverade för att tillgodose andia intressen. Regeringenframhåller i flera länsbeslut att friluftslivets, naturvårdens ochkulturminnesvärdens intressen ofta bör kunna beaktas utan attvirkesproduktionen begränsas. Vissaområden bör enligl regeringen betraktas som områden där naturvårdens ochkulturminnesvårdens intressen äger särskild tyngd, vilket bör beaktas vid behandlingenav skogsbruksfrägorna inom dessa 1975/76:1 30 Det gäller bl. a. delar av samt Halle-och Hunneberg. 1 regeringens beslut för och länframhålls att de studier, som i dessa län skall utföras rörande Jordbruketsintressen i förhållande till tätorternas expansion, bör sättas i samband medöverväganden om den begränsade tillgången på mark för rörligt friluftsliv idelar av . Jord- och skogsbruksfrågorna bör därför behandlas i ettsammanhang och i regional skala vägas mot andra intressen. 7.3.1 Riktlinjer och underlagsmaterial Enligt de fastlagda riktlinjerna för hushållning med markoch vatten bör all möjlig hänsyn tas till de areella näringarna. Det ärangeläget alt det material som belyser fiskets förutsättningar ochkonfliktrisker sett från fiskets synpunkt kompletteras och förfinas för alt bl.a. skapa bätlre, kunskapsunderlag vid bedömningar av lokaliseringsplalser förmUjöstö-rande industri. Som underlag för programarbetet har funnits dels enöversiktlig redovisning av för yrkesfisket värdefulla vattenområden längslandets kuster, dels en inventering av betydelsefulla fritidsfiskevatten. 7.3.2 Behandlingen i det kommunala programarbetet Fiskets intressen behandlas i relativt liten utsträckningi de kommunala programmen. Totalt har ca 30 kommuner i sina program tagit uppfiskefrågor. Den mest utförliga behandlingen av fisket förekommer iprogrammen för kommuner vid havskust. Främst kommuner med miljöstörande ochresurskrävande industri diskuterar denna industris inverkan på fisket. Vissa avdessa kommuner påpekar att föroreningsriskerna vid lokalisering av sådanindustri bör beaktas inom större vattenområden än de som direkt ansluter tillden enskilda kommunens kustområde. Andra kommuner som redovisar liknandesynpunkter efterlyser centralt genomförda utredningar om avloppsanläggningarsoch industriutsläpps inverkan på flskbeständet. Konflikter mellan fiskets och försvarets intressenbehandlas i några program. redovisar t. ex. konflikter medyrkesfisket vid skjutning ut över från de inom kommunen belägnaskjutfälten. Flerakommuner i anger att begränsningar i fråga om strändersoch vattenområdens användning för bl. a. fritidsändamål kan bli nödvändiga medhänsyn lill yrkesfiskets intressen. Några kommuner påpekar att fisket genom t.ex. sina sjöbodar ger positiva tillskott till bebyggelsemiljön. Fritidsfisketbehandlas sporadiskt i programmen och ofta utan att särskilda konflikter ellerproblem redovisas. 1975/76:1 31 7.3.3 Länsstyrelsernas och övriga regionala organsyttranden Även på regional nivå behandlas fisket i liten omfattning.Några lantbruksnämnder kommenterar fiskets behandling i programmen.Fiske-riintendenterna har lämnat sina yttranden till som underlagför styrelsens remissyttrande. i uttalar farhågor förnegativa effekter på såväl yrkes- som fritidsfisket vid en lokalisering avmiljöstörande industri väster om . Långtgående reningsåtgärder krävsenligt nämnden. liksom lantbruksnämnden i länanser alt det är av stor vikt att yrkesfiskets intressen beaktas i planeringen,främst fiskets behov av fasta anläggningar. Utvecklingen av mer omfattande ochkoncentrerad fritidsbebyggelse kan enligt styrelsen och nämnden orsakakonflikter med fiskets intressen. Att flsket måste beaktas i den fortsattaplaneringen understryks också av länsstyrelserna i och länsamt av lantbruksnämnderna i och . 7.3.4 De centrala remissinstansenias yttranden Allmänt konstaterar i sitt yttrande attriktlinjerna för yrkesfiskets behandling i stor utsträckning knutits till denmiljöstörande industrins effekter. Fiskets förhållande till den miljöstörandeindustrin behandlas emellertid enligt styrelsens mening ytterst summariskt iprogrammen. I merparten av landets kommuner är dock miljöstörande industriinte aktuell. I dessa kommuner finner styrelsen att fisket oftast inte tas uppalls. Styrelsen anser därför att konfliktriskerna i samband med t. ex.täktverksamhet, kraftproduktion. Jordbruk, fritidsbebyggelse och rörligtfriluftsliv behandlas otillfredsställande i programarbetet. Beträffandefritidsfisket framhålls av såväl som den stora omfattning som fritidsfisket har i dagens samhälle.Mängden fångad fisk uppgår enligl styrelsen för frilids-fiskets del tillstorleksordningen 30 tusen ton . finner att detunderlagsmaterial som förelåg inom ramen för länsinventeringarna endast iundantagsfall har kommit atl ligga till grund för programmen. Liknandesynpunkter framförs av , som anser att endastett fåtal kommuner behandlar frilids-fisket i tillräcklig omfattning. anser att orsaken lill fisketsundanskymda plats i programarbetet är att etablerade kontaktvägar mellan t. ex.centrala och regionala myndigheter till stor del helt har saknats. Avundersökningar som styrelsen har gjort framgår att endast sporadiska kontakterhar förekommit. Detta har i sin tur medfört att det underlagsmaterial som harförelegat inte har uppmärksammats. 1975/76:1 32 Fisket i den fortsatta planeringen härefter samråd med planverket utarbetatett program för olika slag av fiskeinventeringar, avseende säväl yrkes- somfritidsfiske. Avsikten är alt programmet skall ge förutsättningar för en meratillfredsställande behandling av fisket i den fortsatta riksplaneringen. Genomförandetav programmet sti5d'AJi\ , som understrykervikten av en grundlig utredning om fiskets intressen i den fysiskariksplaneringen. Under den fortsatta planeringen är det enligt fiskeristyrelsennödvändigt att fiskeriadministrationen medverkar på ett helt annat sätt änhittills. Styrelsen föreslår ett obligatoriskt samrådsförfarande mellan främstlänsstyrelserna och de regionala fiskeriorganen. anser det angeläget att inte minstfritidsfisket ägnas ökad uppmärksamhet i den fortsatta planeringen. I den till regeringens beslut fogade promemorian framhållsatt fisket under planeringsskedet bör inordnas i planeringsarbetet på ett i förhållandetill andra verksamheter jämbördigt sätt. Det material som harredovisats beträffande värdefulla fiskevatten bör, tillsammans med det materialsom successivt kommer fram i det inventeringsarbete som har inletts avfiskerikonsulenterna enligt anvisningar från , utgöra underl.gför planeringsarbetet. Samråd i fråga om fiskets behandling i planeringen börenligt promemorian pä ett tidigt stadium komma till stånd mellanlänsstyrelserna, fiskeriadministrationen och kommunerna. I regeringens beslut betonas för flera län att fisketsintressen bör uppmärksammas vid planeringen för kustområden och älvdalar.Vitlare bör flsket uppmärksammas vid planeringen för de större insjöarna, dvs.för , Viittern, , och Siljan saml även för vissa mindresjöar och sjösystem. Regeringen framhåller alt fiskets intressen bör redovisaspä sådant sätt att riskerna för negativa återverkningar på fisket till följd avlokalisering av miljöstörande industri kan beaktas i planeringen. I beslutet för säger regeringen attlänsstyrelsen bör utarbeta en plan som redovisar sädana områden utanförGotlands kuster .som av olika skäl bör undantas från eventuell läkt av .sandoch grus. Utgångspunkten för detta arbete skall vara atl inverkan av betydelsepå fiskets intressen eller i övrigt på den miljön skall undvikas. 7.4.1 Riktlinjer och underlagsmaterial Enligt de fastlagda riktlinjerna bör all möjlig hänsyn tastill de areella. Utvecklingen inom fjällområdet med bl. a. ökandeturism bör 1975/76:1 33 styras i en sådan riktning att samiska intressen inteskadas och helst på ett sådant sätt att samerna själva får del i utvecklingenspositiva sidor. Företrädare för rennäringen och den statliga administrationenpå området bör få medverka i planeringsarbetet redan på förberedelsestadiet. Till grund för programarbetet fanns för vissa delar avVästerbottens län planverkets provinvenleringar av rennäringens markanvändning. 7.4.2 Behandlingen i det kommunala programarbetet Totalt 20 kommuner, främst i och Västerbottenslän, behandlar i sina program renskötselfrågor. 1 den mån kommunerna uttryckermålsättningar beträffande rennäringen är de relativt allmänt hållna. 1 regelanges i programmen atl den kommunala planeringen skall inriktas så att den inteförsvårar en lämplig utveckling inom rennäringen. De flesta kommuner som har behandlat rennäringsfrågordiskuterar förekomsten av konflikter mellan rennäringen och andra intressensåsom rörligt friluftsliv, fritidsbebyggelse, skogsbruk, vägbyggnad,vattenkraftutbyggnad och gruvdrift. kommun anser att rennäringensanspråk bör jämställas med anspråk från andra samhällsintressen, varför detenligt kommunen inte finns anledning att se rennäringen som någon särskildrestriktion för andra verksamheter. Akuta konfliktområden som berör rennäringenredovisas av länsstyrelserna endast i ett par fall. För att lösaintressekonflikterna förespråkar bl. a. komtnun ett vidgat samrådmellan samebyarnas talesmän och skogsbolagen. Jordbrukarnas organisationersamt kommunerna. I kommun pågår en försöksverksamhet som syftartill att upprätta en kommunöversikt i vilken rennäringens markanspråk behandlas.Sorsele och kommuner anser att de provinventeringar, som planverkelgenomförde är 1973 i några samebyar för att fastställa renskötselnsmarkanspräk, bör betraktas som en partsinlaga. Kompletterande uppgifter börenligt kommunerna inhämtas från andra myndigheter såsom lantbruksnämnden ochskogsvårdsstyrelsen. Flera kommuner anser att planeringsunderlaget förfjällområdet kommer att förbättras i och med planverkets och naturvårdsverketsinventeringsarbeten. 7.4.3 Länsstyrelsernas och övriga regionala organsyttranden Några länsstyrelser samt lantbruksnämnden i Västerbottenslän har i sina yttranden berört renskötseln. ; påpekar att rennäringenenligt underlagsmaterialet bör ses som en restriktion för andra verksamheter.Samtidigt anser att ett differentierat näringsliv inom fjällområdeti första hand kan åstadkommas genom att bygga ut turistverksamheten. Det ärenligt angeläget att följdverkningarna för renskötseln avaktuella turistprojekt uppmärksammas. i anser att det börframgå tydligare i de kommunala programmen att de områden av riksintresse för 3 1975176 I saml. 1975/76:1 34 friluftslivet som har redovisats i fjällen i första handanvänds för renskötsel. Nämnden framhåller vidare att även vinterbetesmarkernanedanför odlingsgränsen har stor betydelse för rennäringen. I det fortsattaarbetet bör rennäringens frågor belysas ytterligare och renarnasflyttningsleder markeras på karta. Nämnden ansluter sig till åsikten attplanverkets inventering av renskötselns markanspråk bör betraktas sotn enpartsinlaga, vilken måste kompletteras. 7.4.4 De centrala remissinstansernas yttranden Allmänt Lantbruksstyrelsen konstaterar att rennäringen intar ensärställning eftersom renskötselutövarna enligt rennäringslagen har enförstahandsrätt till utnyttjandet av bl. a. markerna ovan odlingsgränsen ochinom renbetesfjällen. Verksamheter som kan väntas beröra renskötseln är turism,vattenkraftutbyggnad etc. Styrelsen konstaterar att renskötseln inte behandlasi många program där sä borde vara fallet. De program som tar upp renskötselninnehåller i regel endast allmänna uttalanden om näringens betydelse och attnäringen skall beaktas i den fortsatta planeringen. anser att programmaterialet är sådant all det saknasmöjUghet att närmare ta ställning till enskilda förslag i kommunernas program.Förbundet är emellertid kritiskt till hur renskötseln har behandlats i vissafaU, dels vad avser samråd med samerna, dels vad avser behandlingen avrenskölseln som näring. Den samrådsverksam-hel under programarbetet somförbundet har hemställt om hos kommunerna och som också tas upp i riktlinjernaför den fysiska riksplaneringen har i åtskilUga faU utebbvit. Endast iJämtlands län har enligt förbundet samebyarna tillsammans med riksförbundetinbjudits till överläggningar med kommunerna. Förbundet anser att behandlingenav rennäringen i Jämtlands- och Västerbottenskommunernas program i de flestafall är acceptabel och i flertalet fall hållen i en positiv anda. 1 Norrbottenslän har enligt förbundet ingen samrådsverksamhet förekommit. Beträffandekommunernas program i detta län finner förbundet att dessa i flertalet fall ärmycket allmänt och vagt hållna. Förbundet finner det ytterst anmärkningsvärtatt länets lantbruksnämnd inte i sitt yttrande tagit upp rennäringen. Förbundetanser sammanfattningsvis att de kommunala programmen måste överarbetas för attrennäringens markanspråk skall tillgodoses. Lantbruksstyrelsen föreslår att en översiktligbetesinventering genomförs inom renskötselområdet som underlag för denfortsatta riksplaneringen. tillstyrker en sådan inventering. Prop.1975/76:1 35 Bebyggelsefrågor m. m. anser alt vid prövning av ansökan ombyggnadslov inom renskötselområden hänsyn även skall tas till renskötseln.Verket föreslår bl. a. att sameby skall betraktas som innehavare av särskildrätt enligt byggnadslagstiftningen inom renskötselns åretruntmarker och utmedrenars flyttningsvägar inom övriga renskötselområden. understryker betydelsen av etlbevarande av kulturhistoriskt intressanta brukningsformer, t. ex. inomrenskötselns område. Detta bör tas upp inom ramen för den statUga verksamhetenlandskap.svård i .odlingsbygd, en verksamhet som enligt ämbetet bör fortsätta.Ämbetet har utfört vissa inventeringar av samekulturensbevarandeintressen. Renskötseln i den fortsatta planeringen Lantbruksstyrelsen anser att rennäringen i det fortsattaplaneringsarbetet mäste beaktas i högre grad än . Planverketunderstryker vikten av att samråd sker mellan kommunerna och representanter förrennäringen. ser det som nödvändigt att det centraltutfärdas anvisningar om rennäringens behandling som vägledning för kommunernasplanering. Förbundet nämner i sitt yttrande som ett exempel arbetet medkommunöversikten i kommun där man har försökt att arbeta inrennäringens markanspråk. Med vissa korrigeringar bör denna kommunöversiktenligt förbundet kunna tjäna som mall för andra kommuner. 1 den till regeringens beslut fogade promemorian framhållsatt rennäringens rätt enligt rennäringslagen (1971:437) samt näringensspeciella krav i fråga om mark skaU beaktas i den fortsatta planeringen. Samrådmed berörda samebyar bör enhgt promemorian komma till stånd i ett tidigt skedeav planeringsarbetet. Vidare konstateras i promemorian att planverket i sittyttrande föreslår vissa utgångspunkter för behandhngen av rennäringsintressenai den fortsatta planeringen, och att planverket har inhämtat synpunkter frånlantbruksstyrelsen beträffande tolkning av de delar avrennäringslag-stiflningen som rör markanvändning och fysisk planering. Dessasynpunkter bör enligt promemorian tjäna till ledning för det fortsattaplaneringsarbetet. genomför f. n. i samarbete medlantbruksstyrelsen och en kartläggning avrenskötselns markanvändning och för renskötseln värdefulla marker som ärkänsUga för störningar. Kartläggningen bör enhgt promemorian kunna ge underlagför berörda kommuner i det fortsatta planeringsarbetet. Regeringen framhåller i besluten för berörda län att vidplaneringen i 1975/76:1 36 fjällområdena hänsyn skall tas till rennäringens intresseni enUghet med de utgångspunkter som angetts i promemorian. 7.5.1 Riktlinjer och underlagsmaterial Enligt de fastlagda riktlinjerna bordet långsiktigasamhällsintresset att bevara en god miljö och ställa tillräckligarekreationsmöjligheter till de många människornas förfogande väga tungt iförhållande till kortsiktiga och enskilda intressen. Det är angeläget att förfriluftslivet värdefulla områden skyddas och att se lill att inte kuster ochstränder undandras allmänt utnyttjande genom privat bebyggelse. Det är ocksåviktigt att tillräckliga arealer avsätts för t. ex. campingplatser och stugbyari attraktiva lägen, speciellt i närheten av storstäderna. Somunderlag för programarbetet fanns statens naturvårdsverks redovisning Områdenför frUuftsUv och vetenskapligt kultureU naturvård (Förarbeten för fysiskriksplanering, underlagsmaterial nr 19). 'l redovisningen anges ca 160 områdeni landet vara av riksintresse för det rörliga friluftslivet. 1972:111framhålls att redovisningen inte gör anspråk på fullständighet ellerslutgiltighet utan bör ses som en första sammanställning som efterhand skallkompletteras genom medverkan från bl. a. länsstyrelser och kommuner. Utöver vad som redovisas i det följande, äger i storutsträckning vad som sägs om vetenskaplig naturvård i avsnitt 7.6 gUtighet ävenbeträffande rörligt friluftsliv. 1 avsnittet om skogsbruk behandlas också vissafriluftslivsfrågor. 7.5.2 Behandlingen i det kommunala programarbetet Totalt ca 240 kommuner behandlar i sina program frågor medanknytning till det rörliga friluftslivet. Av de ca 160 områden som harredovisats som riksintressanta i underlagsmaterialet föreslår kommunerna attnågra få skall utgå helt och att ett tjugotal skall minskas i omfång.Kommunerna föreslär vidare att ett sextiotal ytterligare områden bör betraktassom riksintressanta samt alt drygt 30 av områdena i underlagsmaterialet skallutvidgas. 1 fleralän har genomförts eller pågår större utredningar och planeringsföretag somberör det rörliga friluftslivet. Som exempel kan nämnas ,där , och berörda kommuner tillsammans studeratförutsättningarna för att utveckla det rörliga friluftslivet inom det s. k.Höga Kusten-området. 1 och län har bildats en arbetsgruppmed uppgift atl samordna planeringen för det obrutna kustområdet i dessa län.De fem kommuner som berörs av Tivedenområdet har tUlsammans med länsstyrelsernai och län utrett områdets disposition med hänsyn bl. a. tillfriluftslivets intressen. 1975/76:1 37 1 programmen redovisas i åtskilUga fall konflikter mellanfriluftsUvets intressen och skogsbruk, liksom konflikter med t. ex. vägbyggnad,tätbebyggelse, fritidsbebyggelse och militära skjutfält. Flera kommuner, bl. a. i , diskuterarturistkommitténs förslag till primära rekreationsområden (SOU 1973:52) och dekonsekvenser som dessa kan få för friluftslivet och den fysiskariksplaneringen. (Se vidare avsnitt 7.5.6.) av de områden som har angetts vara avriksintresse för det rörliga friluftslivet är helt'eller till större delensäkerställda genom förordnanden enligt naturvårdslagen. En betydande del av deåterstående områdena föreslås bli säkerställda genom kommunalöversiktsplanering, främst genom riktlinjer för bebyggelseutvecklingen ikommunöversikter. Länsstyrelser och kommuner är i huvudsak överensbeträffande handläggningen av friluftslivsfrågorna i riksplaneringen.Länsstyrelserna tillstyrker i stort kommunernas förslag till revideringar avområden för det rörliga friluftslivet och tillstyrker att de flesta av deytterligare områden som kommunerna föreslår bör behandlas inom ramen för denfysiska riksplaneringen. Flera länsstyrelser, exempelvis länsstyrelserna i Hallandsoch / , understryker att en utbyggnad eller översyn avvägnätet behövs i områden som är attraktiva för det rörliga friluftslivet.Länsstyrelsen i an.ser att allmänhetens möjligheter att utnyttjadet enskilda vägnätet bör utredas vidare och leda till konkreta åtgärder. 7 5.4 De centrala remissinstansernas yttranden finner att områden av betydelse för detrörliga friluftslivet som ligger nära tätorter och som normalt borde vara avregionalt intresse, i vissa fall anges vara av riksintresse. Orsaken angerverket bl. a. vara alt rekreationsintressena i sådana områden får storuppmärksamhet eftersom ett stort antal människor utnyttjar områdena. Verketfinner atl en sådan tolkning av riksintresse kan vara befogad.Naturvård.sverket avser all i ett utvecklingsprojekt närmare belysa behovet avrekreationsområden i tätortsområden. anser det naturligt atl kommunerna tar på sig ansvaret förplanering och skötsel av de tätortsnära rekreationsområdena. Beträffande de s.k. fjärrekreationsområdena av regionalt intresse eller riksintresse fordrasenligl förbundet statliga insalser. rekommenderar att kommuner och länsstyrelsersamarbetar med landstingen. De senare kan enligt verket genom t. ex. markinköpoch iordningställande av friluftsområden spela en betydelsefull roll vidgenomförande av den fysiska riksplaneringen. Såväl planverket som erinrar om att 1975/76:1 38 turistkommitténs betänkande (SOU 1973:52) får betydelseför frilufts-Uvet, speciellt i de föreslagna primära rekreationsområdena. (Sevidare avsnitt 7.5.6.) 1 den till regeringens beslut fogade promemorian framhållsatt det är angeläget att i planeringen finna former för en samlad behandling avbl. a. rörligt friluftsliv, vetenskaplig naturvård och kulturminnesvård i syfteatt skapa bättre samordning av planerings- och säkerställandeåtgärder. 1 besluten för drygt hälften av länen pekar regeringen påatt i prop. 197 5:46 har lagts fram förslag till riktUnJer för planering ochsamordning av samhällets insatser för rekreation och turism. beslutmed anledning av förslaget skall beaktas i det fortsatta planeringsarbetet. (Sevidare avsnitt 7.5.6.)