prop · FZ0369 · 1975-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1975/76:69 medförslag till lag om ändring i barnavårdslagen (1960:97) Regeringen föftslår att antaga detförslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll. I propositionen föreslås förtydligande ändringar i14 i; fjärde stycket barnavårdslagen. Bestämmelserna där, som rör frågan ivilken utsträckning förvaltningslagen är tillämplig i ärenden hosbarnavårdsnämnd, har vållat vissa tillämpningssvårigheter. 1 1975/76. Prop.1975/76:69 . Lagom ändring i barnavård-slagen (1960:97) Härigenom föreskrives i fråga om barnavärdslagen(1960:97)' dels alt i 87 >; ordet "Konungen" skall bytasut mot "regeringen", dels atl 14 § skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande Ivdelse Föreslagen Ivdelse Åligger del enligtdenna lag eller annan författning atl i anledning av ansökan eller eljest prövaviss fråga eller har nämnden genom anmälan eller på annat sätt lått kännedom omfall, där åtgärd som ankommer på nämnden kan antagas vara påkallad, skallerforderiig utredning inledas ulan dröjsmål. Utredningen skall åsyfta attallsidigt klariägga de omständigheter som äro a v betydelse för ärendetsbedömning. Den skall genomföras så skyndsamt som förhållandena betinga ochbedrivas på sådant sätt, alt obehag, olägenhet eller kostnad icke i onödanvållas någon. Utan hinder av 2 ;; 2 förvaltnings lagen (1971:290) aga 6, 8-10, 14 15, 17, 19 och 20 SJ; nämnda lag till lämpning i samtliga ärenden hos bar navårdsnämnd. Vad som framkommit vid utredningenav betydelse i ärendet skall upptecknas i protokoll eller tillvaratagas påannal betryggande sätt. Utan hinder av 2 S 2 förvaltningslagen(1971:290) äga 6 och 8-10 .« nämnda lag saml, i den mån ej annat följer av 3 §förvaltningslagen, 14, 15, 17, 19 och 20 !;! ; samma lag tillämp- 17; förvaltningslagen äga motsva- ning i sådana ärendenhos barna- rande tillämpning på barnavårds- vårdsnämnd som avses i första sfycA:- nämnds beslut under ärendes hand- et. Bestämmelserna i 17! ; förvall- läggning, ningslagen äga motsvarande tillämp ning på beslut under sådant ärendes handläggning. Denna lag träder i kraft en veckaefter den dag, då lagen enligt uppgift på den utkommit från trycket i Svenskförfattningssamling. Lagen omtryckt 1971:308. Prop.1975/76:69 3 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , , ,, Propositionmed förslag till lag om ändring i barnavårdslagen (1960:97) I skrivelse till regeringen harjustitieombudsmannen (JO) väckt fråga om ändring av 14 §barnavårdslagen (1960:97) såvitt rör den i paragrafen intagna hänvisningen tillförvaltningslagen (1971:290). I skrivelsen framhåller JO att regeringsrättenträffat två avgöranden som rör tillämpning av denna paragraf och att dessaavgöranden kan leda till komplikationet, JO har inhämtat yttrande i frågan frånSvenska kommunförbundet. Jag har i denna fråga samrått med chefen för . a. bestämmelser om ombud och biträde (6 S), myndighetsvägledningsplikt (8 S), tolk (9 >}), remiss (10 >;), parts rätt tillinsyn i utredningsmaterialet (14 S), myndighets kommunikationsplikt (15 vj),myndighets motiveringsplikt (17 ! ;), rättelse av förbiseendefel i beslut' (19i;) och ansvar för brott mot vissa förbehåll och förordnanden (20 !;). Bestämmelsernaom ombud och biträde, myndighets vägledningsplikt, tolk och remiss är generellttillämpliga i alla ärenden som omfattas av lagen. Enligt 3 är däremot övriga avde nämnda bestärnmelserna tillärnpliga bara i den mån det i ärendet är fråga omutövning av befogenhet att för enskild bestämma om förmån, rättighet,skyldighet, disciplinär bestraffning eller annat jämförbart förhållande (s. k.myndighetsutövning mot enskild). Bestämmelserna skall dock inte tillämpas närärendet avser föreskrift till allmän efterrättelse och fråga inte är omprövning med anledning av överklagande. Helt utanför förvaltningslagenstillämpningsområde faller enligt 2 f; 2 sådana ärenden hos myndighetsom avgörs genom beslut vilket överklagas genom kommunalbesvär.Förvaltningslagens bestämmelserom myndighets motiveringsplikt (17's;)gällervidare bara i fråga om beslut varigenom myndighet avgör ärende, s. k. slutligabeslut, men inte i fråga om beslut under ärendes handläggning. Vid tillkomsten av förvaltningslagen gällde det bl.a. att åstadkomma en samordning mellan denna lag och de specialförfattningarsom innehöll 1975/76:69 4 Barnavårdslagen (1960:97) erbjöd därvid speciellaproblem. Bl.a. måste beaktas att bestämmelserna i 3 kap. barnavårdslagen, somhandlar om förfarandet i ärenden hos , i stor utsträckning ägdetillämpning vare sig beslut kunde överklagas genomförvaltningsbesvär eller genom kommunalbesvär, medan förvaltningslagens regler,som har sagts, inte är tillämpliga i ärenden sorn avgörs genom beslutvilket överklagas genom kommunalbesvur. Denna begränsning i förvaltningslagenstillämpningsområde ansågs inte böra få föranleda att rättsskyddet påbarnavårdsomrädet avsevärt inskränktes. För all förebygga all delta blev falletmen ändå i möjligaste mån skapa en samordning mellan barnavårdslagens ochförvaltningslagens regler föreskrevs i ett nytt.Gärde stycke i 14 i;barnavårdslagen att utan hinder av 2 2 förvaltningslagen 6, 8-10, 14, 15, 17,19 och 20 J;S nämnda lag äger tillämpning i samtliga ärenden hosbarnavårdsnämnd (jfr prop. 1971:30 del 2 s. 622). Eftersom förvaltningslagensregler om myndighets motiveringsplikt i enlighet med vad har sagts baraomfattar slutliga beslut, medan barnavårdslagen krävde alt , iden mån det inte befanns obehövligt, skulle motivera varje beslut ,som nämndenmeddelade, föreskrevs i det nya stycket \ I4i barnavårdslagen också att bestämmelsernai 17 S förvaltningslagen äger motsvarande tillämpning på barnavårdsnämndsbeslut under ärendes handläggning. Närjag föreslog att de nya bestämmelserna skulle placeras i 14 S barnavårdslagenvärdet min avsikt att markera att bestämmelserna skulle till-lämpas bara isådana ärenden som avses i 14 i; första stycket. Där talas om fall där detenligt barnavårdslagen eller annan författning åligger alt medanledning av ansökan eller av annan orsak pröva viss fråga eller där nämndengenom anmälan,eller på annat sätt fåll kännedom om fidl där åtgärd somankommer på nämnden kan antas vara påkallad. De nya bestämmelserna var inteavsedda att äga tillämpning i per-'sonalärenden eller andra direktasjälvslyrelseärenden som ankommer på . Avsikten var vidare atttillägget till 14 S barnavårdslagen skulle ge vid handen att förvaltningslagensbestämmelserom parts rätt till insyn i utredningsmaterialet, myndighetskommunikationsplikl, myndighets motiveringsplikt, rättelse av förbiseendefel ibeslut och ansvar för brott (14, 15, 17, 19 och 20 !;! ;) i enlighet med 3 ! ;förvaltningslagen skulle gälla bara i sådana ärenden hos sominnefattar myndighetsutövning mot enskild. Regeringsrätten har meddelat två domar sominnefattar annan tolkning av bestämmelserna i 14 >; tjärde stycketbarnavårdslagen än den som sålunda var avsedd. I båda domarna är det fråga omklander av beslut som har överklagats genom kommunalbesvär. Den första domenavser av social centralnämnds yttrande lill tingsrätt i mål omumgängesrätt. kan enligt I j; lagen (1970:296) om socialcentralnämnd m. m. handha uppgifter som författningsenligt ankommer på bl.a.barna- Prop.1975/76:69 5 vårdsnämnd.Regeringsrätten fann att sociala centralnämnden enligt 14! ; fjärde stycketbarnavårdslagen hade haft att iaktta föreskrifterna i 15 S för valtningslagenoch därmed också föreskrifterna i 19 >; barnavårdslagen, som handlar ommuntligt förhör. Eftersom sociala centralnämnden inte i enlighet med 19 ! ;barnavårdslagen hade erinrat klaganden om rätten att begära muntligt förhör,upphävde regeringsrätten sociala centralnämndens beslut. Domen innebär attregeringsrätten, trots bestämmelsen i 3 S förvaltningslagen, har funnit I SSsamma lag tillämplig också i ärenden, som inte innefattar myndighetsutövningfrån sida. Den andra domen avser av barnavårdsnämndsbeslut i ärende angående en av enskilda kommunmedlemmar begärd ändring av en istatförslagel för redovisad omdisponering inom barnstugeverksamheten.Regeringsrätten fann atl barnavårdsnämnden enligt 14 i;,fjärde stycketbarnavårdslagen hade haft att iaktta kommunikationsföreskrifterna i 15 §förvaltningslagen. Eftersom detta inte hade skett upphävde regeringsrättenbarnavårdsnämndens beslut. Denna dom innebär atl hänvisningen i 14 ! ; Qärdestycket barnavårdslagen till där uppräknade bestämmelser i förvaltningslagenanses tillämplig inte bara i rena barnavårdsärenden utan också isjälvslyrelseärenden som handlägger. JO har i sin framställning särskilt pekat på dekomplikationer som regeringsrättens tolkning av 14 i; fjärde stycketbarnavårdslagen kan leda lill hos kommuner med social centralnämnd, därför attnågon motsvarighet till sistnämnda lagrum inte finns i lagen (1956:2) omsocialhjälp och lagen (1954:579) om nykterhetsvård eller i övriga vårdlagarinom sådan nämnds verksamhetsområde. har i sitt yttrande framfört ihuvudsak följande. Regeringsrättens dom rörande social centralnämnds yttrandelill domstol i mål om umgängesrätt innebär inte någon direkt förändring avrättslägel i förhållande till vad som gällde före förvaltningslagenstillkomst. Den andra domen går längre. Den tolkning, som de bådaregeringsrättsdomarna och då främst den senare ger uttryck för, föranlederkomplikationer. Om de i 14 v; fjärde stycket barnavårdslagen åberopadeparagraferna i förvaltningslagen anses tillämpliga i samtliga ärenden somankommer pä eller i sådan nämnds ställe på socialcentralnämnd, således även i självstyrelseärenden, innebär delta en avvikelsefrån vad som annars gäller vid behandlingen av ärenden av denna typ hos olikakommunala nämnder och styrelser. En sådan olikhet strider mot en avgrundtankarna vid för-valtningsrältsreformen. Att låta 14 5; fjärde stycketbarnavårdslagen omfatta också självslyrelseärenden är inte påkallat med hänsyntill den enskildes rättssäkerhet och innebär en betydande administrativmerbelastning, som i många fall framstår som helt omotiverad. Sammanfattningsvis anföi; att dentolkning, som de nämnda regeringsrättsdomarna bygger på, inte är ändamålsenligfrån synpunkt. Hänvisningen i 14 ! ; barnavårdslagen tillförvaltningslagen bör inte tolkas generellt utan bara avse barnavårdsnämndshandläggning Prop.1975/76.69 6 En lagändring bör därför enligt Kommunförbundelsmening genomföras i den riktningen att förvaltningslagen blir till-lämplig vidbarnavårdsnämnds handläggning av sådana barnavårdsärenden endast i denomfattning motsvarande regler gällde före förvaltningslagens ikraftträdande. För egen del delar jag JO:s och Kommunförbundelsuppfattning atl regeringsrättens tolkning av 14 i; fjärde stycketbarnavårdslagen leder till komplikationer. I enlighet med vad jag har anfört idet föregående överensstämmer regeringsrättens tolkning inte med vad somförutsattes vid för-valtningsrältsreformen. Bestämmelsen bör därför ändras.Undanlaget från principen att förvaltningslagen inte är tillämplig i sådantärende hos myndighet i vilket beslut överklagas genom kommunalbesvärbör uttryckligen förklaras omfatta bara sådana ärenden hos somavses i 14 § första stycket. Vidare bör uttryckligen anges att 14, 15, 17, 19och 20 §! ; förvaltningslagen blir tillämpliga bara i den mån annat inte följerav 3 § samma lag. Med hänvisning till vad jag nu har anförthemställer jag att regeringen föreslår alt antaga inom upprättatförslag till lag om ändring i barnavårdslagen (1960:97). Regeringen ansluter sig till föredragandensöverväganden och beslutar all genom proposition föreslå alt antagadel förslag som föredraganden har lagt fram.