prop · FZ03107 · 1975-12-31 00:00:00 — Därför föreslås alt för djuri renskötselrörelse skall gälla samma värderingsregler som gäller för lager avdjur på jordbruksfastighet. Förslagelhar i stort sell fått ell posilivi mottagande vid remissbehandlingen. Frånnågot håll har påpekats atl behov synes föreligga av en supp-lemeniärregel avdel slag som finns i punkt 1 sjätte slyckel av anvisningarna lill 41 S KL idet fall värdet på lagret uppgår till lägre belopp än vad som motsvararmedeltalet av lagervärdena vid utgången av de två närmast föregåendebeskattningsåren. Ävenenligl min mening ligger del närmast till hands atl anknyta lagervärderingsreglernaför djuren till vad som gäller inom jordbruket. Del innebär all lagret av djuri renskötselrörelse (renhjorden) inle bör få tas upp till lägre belopp än 40 %av de värden som fastställer och som grundas pågenomsnittspriserna närmast före den beskallningsårel. Dessa liberala nedskrivningsregler ger slora möjligheleratt åsladkomma en resullaluljämning mellan olika beskattningsår. De tordekomma all få särskilt stor betydelse för rennäringsulövarna, efiersom dessa iförhållande lill flertalet jordbrukare och rörelseidkare har en mycket slor delav del lolala driflskapilalet nedlagt i sitt lager. - Som påpekats från remisshållbör supplementärregeln när det gäller lager av renar tillämpas på samma sällsom gäller för lager av djur på jordbruksfastighet. Enligtordalydelsen i punkt 1 femte slyckel anvisningarna lill 41 S KL skall riksskatteverketårligen fastställa värden för olika slag av djur i skilda åldersgrupper.Bestämmelsen syftar på lager av djur på jordbruksfastighet Prop.1975/76:107 41 ochtillämpas således på en mängd olika djurslag. Ett par remissinstanser harpåpekat all del i renlängderna i allmänhet inle redovisas någon ålders-ellerkönsindelning av de räknade djuren. Del skulle därför vara enklast och minskarisken för tvister om i slällel åläggs alt fastställa ellgenomsnittsvärde per ren. Jagdelar inle denna uppfattning. genomsnittsvärde avseende samtliga renar kanlätt leda lill all beskattningen inle kommer att ske likformigt. Delta blirfallet så snart sammansättningen av den enskilde renägarens renhjord avvikerfrån t.ex. den ålderskategori till vilken genomsnittsvärdet kan hänföras. Förflertalet djurslag inom jordbruket föreligger del avsevärda värdedifferensermellan olika åldersgrupper och olika kön. Samma förhållande torde gälla inomrennäringen. Detidigare lappbyarna torde endast i undantagsfall ha åsatts laxeringar. Fråganberördes emellertid i rennäringssakkunnigas betänkande, där del föreslogs allrenbyarna - dvs. motsvarigheten till samebyarna - skulle las upp bland dejuridiska personer som enligt 53 § 1 mom. första stycket d) KL hade alt erläggakommunalskatt endasl för inkomsi av faslighet och som enligl 7 ;? förstastycket e) SI är frikallade från skyldighel all erlägga statlig inkomstskatt.Som skäl för denna ståndpunkt anfördes bl. a. all en renbys verksamhel inle varavsedd att resultera i vinster för byn och atl verksamheten i stället borde sessom en metod all ordna samarbetet mellan de enskilda näringsuiövarna. Efterrennäringslagens ikraftträdande har det inte vidtagits några lagstiftningsåtgärderpå detta område. Inte heller ger praxis någon klar vägledning för den skattemässigabehandlingen av samebyarnas verksamhet. Det är därför enligt min meningangelägel all få klarhet i dessa frågor. Belräffandeförst skattskyldigheten för och statlig inkomstskatt föreslås ipromemorian att samebyarna skall hänföras lill den grupp av juridiska personersom är oinskränkt skattskyldig enligt 53 ;; 1 mom. första stycket O KL och 6 ;; 1 mom. första stycket b) SI. Vidremissbehandlingen har förslaget kritiserats endast av SSR. Det har enligtförbundet varit främst synpunkler av icke ekonomiskl slag som har legat bakomkonstruktionen av samebyarna. Förbundet anser vidare att samebyn i ekonomiskthänseende har givits begränsade funktioner - här nämns t.ex. avsaknaden avregler om obligatorisk fondbildning och om delägarnas personliga betalningsansvarför byns skulder - och att byn när- Prop.1975/76:107 42 mastär alt se som en tämligen passiv clearingkassa för medlemmarnas mellanhavanden.Förbundet biträder rennäringssakkunnigas förslag alt skattskyldigheten församebyarna begränsas lill kommunalskatt endasl för inkomst av fastighet. Föregen del vill jag framhålla följande. En ordning enligt vilken skallskyldighetenför samebyarna begränsas till kommunalskatt för inkomsi av fastighet skulleenligt min mening kunna medföra opåkallade skattelättnader. Som länsslyrelseni har påpekat består samebyarnas intäkter till inteoväsentlig del av ersättningar för upplåtelser av fiskerätter och av likviderför sålda och rovdjursdödade djur. Även ränteinkomster och skattepliktiga intrångsersätlningarkan nämnas som exempel på sådana intäkter som ligger vid sidan aversättningarna för renskötseln. Om det uppkommer vinst i en verksamhel medintäkter av nu nämnda slag bör - som framhålls i promemorian - denna vinst lastill beskattning på samma sätt som gäller för annan rörelsemässig verksamhet.Regeln om personligt betalningsansvar för bydelägarna och avsaknaden avtvingande regler om Ibndbildning inom samebyn är från skalt-skyldighelssynpunktfrågor av mindre betydelse. Här får praktiska skäl spela den avgörande rollenför var skattskyldigheten skall läggas. Jag föreslår därför i överensstämmelsemed vad som har anförts i promemorian, att samebyarna skall betraktas somoinskränkt skattskyldiga och att de inordnas i uppräkningen i 53 § I mom.första slyckel O KL och 6;; 1 mom. första Slyckel b) SL 1promemorian har föreslagils att samebyarna bör jämställas med vad som gällerför flertalet ekonomiska föreningar när del gäller storleken av den statligainkomstskatten. Skatten bör således utgå med 32 ">, av den beskattningsbarainkomsten. Ettpar remissinstanser, däribland lantbruksstyrelsen och Lantbrukarnas skattedelegation,anser att rennäringens speciella situation bör beaktas och att skatteuttagetskall begränsas till . Ävenom samebyarna, som jag har framhållit i det föregående, företer likheter medde ekonomiska föreningarna och på det rättsliga och administrativa planet äruppbyggda med dessa som förebild och del på grund härav kan finnas skäl allbeskatta dem på samma säll som ekonomiska föreningar, finns det enligt minmening även skäl som talar för atl för samebyarna tillämpa den lägreprocentsatsen för den grupp skattskyldiga som avses i 10; 2 mom. d) SI. Trots atlrennäringslagen inle innehåller några regler om obligatorisk fondbildning inombyarna är det önskvärt att fondbildning kommer lill stånd för atl t. ex.underlätta finansieringen av slörre investeringar och för alt stärkasamebyarnas ekonomiska slällning. Bestämmelser om sådan fondbildningförutsattes också vid rennäringslagens tillkomst komma alt bli införda i deolika samebyarnas stadgar. Benägenheten atl göra frivilliga fondavsättningarskulle med all sannolikhet motverkas'om same- Prop.1975/76:107 43 byarnahänfördes till samma skalteklass som fiertalet ekonomiska föreningar. Detbör vidare nämnas alt verksamheten inom rennäringen hell bygger på ettobligatoriskt medlemskap i samebyarna och all därför valet av skattesats inteleder till atl del inom rennäringen skapas olikformigheter eller snedvridnakonkurrensförhållanden. Samebyarna företer slutligen stora likheter med en annanassociationsform, som mer renodlat är uppbyggd med de ekonomiska föreningarnasom förebild, nämligen sambruksföreningarna i nom jordbruket. Deras verksamhelregleras genom den av antagna lagen (1975:417) omsambruksföreningar, vilken har ersatt lag i samma ämne. Försambruksföreningar som hade bildats enligt de äldre reglerna gälldeursprungligen att den slalliga inkomstskatten utgick . Bland annat medhänsyn till sambruksföreningarnas särdrag gentemot andra ekonomiska föreningaroch alt en skattesats på innebar atl sambruksföreningens vinst kom attbeskattas hårdare än vad som gällde för enskilda jordbrukare genomfördes år1952 (prop. 1952:227, BevU 1952:55, rskr 1952:326, SFS 1952:378) den ändringenalt sambruksföreningarna hänfördes till den kategori för vilka skattesatsen är15 96. Deomständigheter som jag nu har anfört leder mig till slutsatsen alt samebyarnabör beskattas efter sistnämnda procentsals. Enligl10 S 2 mom. b) SI utgår den statliga inkomstskatten för andra svenskaekonomiska föreningar än sådana, som ingår i jordbrukskasserörelsen, ochsambruksföreningar ävensom för vissa hypoteksinrält-ningar. En sameby kan -oaktat att den lill sin rättsliga uppbyggnad har vissa likheter med deekonomiska föreningarna - inte betecknas som en ekonomisk förening av del slagsom avses i nyssnämnda lagrum. Härav följer att sameby automatiskt blir atthänföra till den enligt 10 ; 2 mom. d) SI för gruppen "andra skattskyldiga"gällande skattesatsen på . Det föreligger därför inle något behov av enuttrycklig lagföreskrift i delta hänseende. Eftersommedlemskapet i en sameby inte är förenat med några kapitalinsatser, saknas detnormer för hur byns vinster eller förmögenhet skall fördelas mellanmedlemmarna. Medlemmarna kan därför inle heller sägas äga del i bynsförmögenhet och en renägare som upphör med sin renskötsel och lämnar byn lordeinte kunna göra anspråk på all få ut någon del av förmögenhelen. Det saknas vidareregler som möjliggör upplösning eller skiftning av sameby. Av det nu anfördaföljer alt sameby, som får anses utgöra en förening av det slag som åsyftas 161mom. första stycket b) SF, är skatlskyldig för statlig förmögenhetsskatt.Enligt 11 ;j 2 mom. SF skall skallen utgöra 1,5 7.. av den del av denbeskattningsbara förmögenheten som överstiger . 5.3.4Avdragsrält för lönetillägg m. m. 1promemorian har föreslagits alt sameby vid inkomsttaxeringen skall kunna fåavdrag för lönetillägg eller annan sådan gottgörelse som med hänsyn Prop.1975/76:107 44 tillrörelsens resultat kan komma alt lämnas lill medlemmarna. Förslagel bygger påvad som gäller för sambruksföreningarna i motsvarande fall. Enligl promemoriankan även sameby länkas komma i ell sådant läge all vinst hell eller delvis börelimineras genom lönetillägg lill medlemmarna. Dennu föreslagna regeln har kritiserats av i första hand lantbruksstyrelsen. Lantbruksstyrelsenframhåller bl.a. all enligl rennäringslagen skall samebyns rörelseresultatutjämnas genoni de koslnadsbidrag som varje renskötande medlem har all eriäggatill byn och som påförs saml all samebyn redan i förväg skall beslämmavärdet av del arbele som de renskötande medlemmarna utför för byns räkning.Styrelsen påpekar vidare atl del också hell naturligt saknas regler för hur etlöverskott skall fördelas mellan medlemmarna såväl i rennäringslagen som i samebyarnasstadgar. Jagdelar lantbruksslyrelsens uppfattning atl del inte föreligger något behov aven regel om avdrag för lönetillägg. Enligt de för ekonomiska föreningar ochsambruksföreningar gällande associationsrättsliga reglerna skall stadgarna angede grunder enligl vilka föreningen skall kunna förfoga över uppkommen vinst.Föreningen kan förfoga över vinsten genom t. ex. fondavsättningar ochutdelning på in:5atserna men också - när det gäller sambruksföreningarna -genom att medlemmarna erhåller lönetillägg. Någon motsvarighet till sådanafördelningsgrunder finns inle beträffande samebyarna. Som lantbruksstyrelsenhar påpekat skall samebyn enligt 44 S andra stycket rennäringslagen redan påförhand beslämma värdet per dag eller timme av det arbete som renskötandemedlem och hans husfolk utför för byn. Enligt rennäringslagen skall vidaresamebyns kostnader för renskotseln fördelas slutligt mellan medlemmarna förvarje räkenskapsår, varvid byn gottskriver medlem vad denne har betalat iförskott och värdei av del arbele som har utförts för byns räkning. Genom detlasystem har samebyn möjlighet atl balansera sina kostnader. Byns underskott ellereventuellaöverskoll kan således helt överföras på de enskilda medlemmarna. Del ligger isakens natur all överskott i en verksamhel som arbetar efter dessa principerinte kan komma att elimineras genom utbetalning av lönetillägg. I det undantagsfallatt en sameby skulle ha så stora inkomsler av t. ex. räntor och arrenden altdessa överstiger kostnaderna för renskötselarbetei, kommer de renskötandemedlemmarna inte atl påföras några skötselavgifter. Det överskoll som häruppkommer bör givetvis inte kunna skattemässigt elimineras genom altdisponeras som elt lönetillägg utan skall på vanligt sätt beskattas hos byn.Jag anser därför alt del inie föreligger något behov av all införa enavdragsregel. Ulanatl del framläggs några förslag till ändringar behandlas i promemorian ävenvissa frågor om socialförsäkringsavgifterna inom rennäringen. Även vid remissbehandlingenhar hithörande frågor uppmärksammats. Jag vill därför i korthet, efter samrådmed chefen för , redogöra Prop.1975/76:107 45 förmin inställning i denna del. Somtidigare har framgått har sameby lill ändamål all för medlemmarnas gemensammabästa ombesörja renskotseln inom byns betesområde. Del åligger sameby särskiltall bl. a. svara föratl renskötseln drivs på ekonomiskt bästa sätt. För dennaverksamhet anlitas av byn inle bara renskötande by-medlemmar utan även renskötandemedlemmars husfolk och utomstående arbetskraft. Del är uppenbart atl del arbelesom de renskötande medlemmarna ulför för byns räkning inte behöver stå iproportion lill det egna ren innehavet. Bortsettfrän att renskötande medlems arbete per tidsenhet skall värderas i förväg, kanden slällning som denne intar i förhållande lill samebyn när del gällerarbetsinsatsen i princip inte anses skilja sig från vad som gäller förutomstående arbetskraft. Samebyn måsle således anses som arbetsgivare - med skyldighelalt eriägga socialförsäkringsavgifter - för samtliga de i renskötselarbeteiengagerade personerna. Jagdelar inte i och SSR:s uppfattning all samebyarnaskall få inta en särställning när del gäller skyldigheten atl utge socialförsäkringsavgifter.Samebyarna bör givetvis erlägga socialförsäkringsavgifter enligl de regler somgäller för andra arbetsgivare. Rennäringsutövarnaomfattas i samma utsträckning som gäller för andra egenförelagare av reglernaom skyldighet alt erlägga s. k. egenavgifter. Det kan enligt min mening inleheller här komma i fräga alt från avgifts-skyldigheten göra undantag för demsom bedriver renskötsel. 1 frägaom den allmänna arbetsgivaravgiften bör slutligen erinras om att denavgiftsfria delen av egenföretagarnas inkomsi har höjts från 10 000 kr.lill . Denna ändring är att se som etl stöd ål småföretagarna ochtorde innebära en icke oväsentlig lättnad även för många rennäringsutövare. 1promemorian har föreslagils atl från skatteplikt skall undantagas sådan avgiftsom renskötande medlem i sameby med stöd av rennäringslagen skall eriägga lillbyn i förhållande till reninnehavet. Derenägare som är redovisningsskyldiga för mervärdeskatt har rätl att vid sin egenredovisning från den utgående skatten på egen försäljning avräkna den ingåendeskatt som belöper på olika förvärv för verksamheten. Avdragsrätten omfattargivetvis inte bara skatten på inköpta varor utan även den skatt som belöper påden till samebyn erlagda skötesavgiften eller sköleslegan. Genom avdragsrättenfår således den för mervärdeskatt redovisningsskyldige renägaren fullkompensation förden mervärdeskatt som belöper på de till samebyn erlagdaavgifterna. Förslaget att undantaga skötesavgiften från skatteplikt får därförinle någon reell ekonomisk betydelse Prop.1975/76:107 46 Situationenblir emellertid en annan för den kategori renägare som har en skattepliktigomsättning under kalenderåret som inte överstiger . och som därförenligt 6 S MVL inle är redovisningsskyldiga. Dessa renägare kan intetillgodoräkna sig något avdrag för den ingående skatt som hänför sig tillskötesavgiften. Fcjre tillkomsten av rennäringslagen fanns del inte någonmotsvarighet lill systemet med skötesavgifler för bymedlemmarnas egna renaroch frågan om mervärdeskatt var därför inte aktuell. Som påpekas i promemorianhar skattesituationen såvitt gäller mervärdeskatten onekligen blivil en annanän vad den skulle ha varil med renbeteslagens regler, trots atl renskötselarbeteisom sådant bedrivs i samma former som . Ettpar remissinstanser har riktat kritik mol den föreslagna ändringen attskötesavgifterna skall undantagas från skatteplikt och framhåller att rennäringeninte kan anses inta en sådan särställning all undantagsregler är befogade ochvidare atl situationen i princip är densamma för alla rörelseidkare med enomsättning som inle överstiger . Andra remissinstanser hälsar förslagelmed slor tillfredsställelse. Lantbruksstyrelsen uppger sig ha erfarit attmervärdeskatten på skötesavgifterna har förorsakat stor irritation blandrenägarna och aren faktor som motverkar all renskötseln organiseras i enlighetmed rennäringslagens syften. Somjag har framhållit bör man hysa betänkligheter mol alt införa undantagsbestämmelserför en begränsad grupp skattskyldiga. finns del skäl alt i dettasammanhang särskilt beakta de säregna former under vilka renskotseln bedrivsoch bakgrunden till alt skötesavgifterna kommil atl belastas med mervärdeskatt.Genom reform omorganiserades de tidigare lappbyarna lill samebyar.Syftet var i första hand att skapa förutsättningar för en effektivare och meralönsam renskötsel. Den nya organisationsformen har emellertid genommervärdeskatten på skötesavgifter lett till en ökad skattebelastning för derenägare som har den lägsta skattepliktiga omsättningen, trots att delkollekliva arbetet med renarna i princip inte kan sägas ha förändrats genomreformen. Den ökade skattebelastningen har således sin grund i den nya säregnaorganisationsformen, vilken dessutom bygger på en obligatorisk anslutning.Någon direkt motsvarighet lill denna organisationsform lorde inte stå alt finnainom andra näringsgrenar. Dessa omständigheter gör att jag trots principiellabetänkligheter kan biträda förslagel att skötesavgift bör undantagas frånskatteplikt. 1promemorian framläggs inte förslag om någon undantagsregel belräffande mervärdeskattenpå sköteslega, dvs. den avgift som betalas för skötsel av ren som tillhörperson som inte är renskötande medlem i sameby. Som skäl anges att sköteslegautgick även enligt de före tillkomsten av rennäringslagen gällande reglerna. Ettpar reniissinstanser har reagerat mot att den föreslagna undantagsregeln hargivits denna begränsnmg. SSR har påpekat alt det leder till all Prop.1975/76:107 47 mervärdeskattkommer all utgå för sköteslega som skall erläggas av same som är skötesrenägarei sameby som en icke-samisk skötesrenägare i koncessions-sameby blirbefriad från denna skyldighet. Enligt 86 S rennäringslagen är nämligen ägareav skötesrenar inom koncessionsområdet alt betrakta som medlem i den sameby somskall finnas för koncessions-området. Denna skillnad i lorhällande till övrigasamebyar sammanhänger med alt koncessionsrenskötseln i regel är beroende av aiiskötesrenägarna, dvs. ägare och brukare av jordbruksfastigheter inom koncessionsområdet,är villiga alt upplåta sina marker till renbelning. De har därför genom medlemskapetgivits möjlighet alt påverka ledningen och planeringen av byns renskötsel. Föregen del kan jag instämma i den kritik som SSR riktat mol förslaget i dennadel. Del förhållandet att den föreslagna undantagsregeln får olika beskattningskonsekvenserberoende på om skötesrenägaren är medlem i sameby eller inte får anses varaotillfredsställande ur rättvisesynpunkt. Det skattebortfall som skulle bliföljden av en utvidgning av undantagsregeln torde vidare vara försumbartsamtidigt som man skulle slippa gränsdragningsfrågor och kunna förenkla deadministrativa rutinerna. Jag föreslår därför att även sköleslegan undantagesfrän skatteplikt. Deföreslagna ändringarna bör tas in under en ny punkt i uppräkningen av de frånskatteplikt undantagna tjänsterna ill;; MVL. För att skattefriheten skall blifullständig bör vidare i 2 ;:; första stycket 2) MVL införas elt tillägg sommedför atl omsättning av nu ifrågavarande tjänster föranleder skattskyldighet.Härigenom säkras rätlen för sameby alt göra avdrag för ingående skatt. 5.6Regler om förfarandet vid taxeringen m. m. Enligt22 O mom. första stycket TL är same inte skyldig att avge deklaration förinkomst av renskötsel eller i sådan rörelse nedlagd förmögenhet. Närdeklarationsskyldigheten är beroende av reglerna om att bruttointäkterna ellerförmögenhelstillgängarna skall ha uppgått till vissa minimibelopp, skall därföranses som om sådan inkomst eller förmögenhet inte är underkastad beskattning.- Same är givetvis deklarationsskyldig enligt de allmänna reglerna för inkomsteller förmögenhet av annat slag än som åsyftas i nyssnämnda lagrum. Omsame trots denna regel önskar lämna uppgifter om sina inkomster eller sinförmögenhet i renskötselrörelsen, kan det ske antingen i en vanlig självdeklarationeller i en särskild uppgift angående renskötsel enligt 32;:; TL. Sådan uppgift,som skall lämnas på särskild blankett, bör avlämnas senast den 31 januari.Enligt lagrummet åligger det vidare ordningsman i sameby atl granska till honomavlämnade uppgifter och att på dessa göra vissa anteckningar, bl. a. om antaletrenar enligt den senast upprättade renlängden. Ordningsmannen skall därefter -i princip - översända uppgifterna till den lokalaskattemyndigheten. Prop.1975/76:107 48 Enligt50;; 1 mom. tredje stycket TL äger ordningsman i lappby och förste konsulentinom lappväsendet granska självdeklaration, "som lapp inom vederbörandelappby eller förste konsulents verksamhetsområde avgivit". 1 61 § 3 mom.finns föreskrifter som berör taxeringsförfarandel. Taxering av inkomsi avrenskötsel skall ske i god lid före under laxeringsåret.Taxeringsnämndens ordförande skall samråda med förste konsulenten om tiden ochplatsen för taxeringsnämndens sammanträden. Denne, liksom även ordningsmanneni vederbörande lappby, skall kallas särskilt till dessa sammanträden.Ordningsmannen, som har närvaroplikt och rätt att deltaga i taxeringsnämndens (iverläggningarmen inte i besluten, skall till sammanträdel medföra elt exemplar av den senastupprättade renlängden. Även förste konsulenten har rätt atl deltaga i överläggningarnamen inte i besluten. I 63;; sista stycket TL finns slutligen en bestämmelse om rätl för av taxeringsnämndenanlitad sakkunnig och lappfogde att anteckna särskild mening till protokolletför den taxering vid vars handläggning de biträtt. 1promemorian föreslås alt samtliga för same här nämnda specialregler i TL skallavskaffas. Blandremissinstanserna råder det stor enighet om att undantagsregeln beträffandedeklarationsskyldigheten bör avskaffas. Även jag delar denna uppfattning. För derenägare som inte har begagnat sig av möjligheten atl avlämna självdeklarationeller särskild uppgift för sin renskölselverksamhel har taxeringsmyndigheternavid inkomstberäkningen i slor ulslräckning varit tvungna atl använda sig av uppskaltningsnormeroch schablonregler. En sådan ordning är otillfredsställande. Det är engrundläggande förutsättning alt taxeringsmyndigheterna har tillgång tillsjälvdeklarationer för all kunna fullgöra sin uppgift att åsälla likformiga ochrättvisa taxeringar. Somjag har nämnt är inkomsten av renskölselverksamhel alt betrakta sominkomst av rörelse, och den skall således bestämmas med utgångspunkt i de förrörelse gällande reglerna. Då många renägare vidare har inkomster av annat slagsom skall redovisas i självdeklarationen finns det enligt min mening inleheller längre något behov av att behålla föreskrifterna om särskild uppgiftangående renskötsel i 32 ;; TL. Kammarrätteni har påpekat att en strikt tillämpning av skulle komma attmedföra stora problem för mänga rennäringsutövare. Kammarrätten förutsätterdärför alt reglerna om uppskov med att avlämna självdeklaration och omskattetillägg och förseningsavgift tillämpas generöst under övergångsskedet.Jag delar denna uppfattning. TL:ssärregler om obligatorisk medverkan av förste konsulent och ordningsman fårses bl.