prop · FY0348 · 1975-12-31 00:00:00 — Dåenskild väg i fortsättningen aldrig skall vara taxeringsenhet, kommervägsamfällighet och vägförening enligt promemorian endast sällan att skötasärskUt taxerad fastighet. Ingår i skötseln taxeringsenhet, utgör den oftastgrönområde som normalt inte åsätts taxeringsvärde. I viss mån får, sägs det,värdet av samfällighetens tUlgångar anses ha blivit beaktade vidfastighetstaxeringen av de delägande fastigheterna. Samma motiv för undantagfrån huvudregeln om förvaltningsformens betydelse som anförts i fråga omgemensamhetsanläggning enligt LGA och AL som uteslutande betjänar villor kandärför enligt promemorian åberopas i fråga om vägsamfälligheterna ochvägföreningarna. För de enskilda vägarna kommer vidare reglerna omdelägarföfvallrtingen i LFS att kunna tUlämpas. Övervägande skäl bl. a.önskemålet om enhetliga beskattningsregler för de enskUda vägarna oavsett om deförvaltas enligt EVL eller LFS talar enligt promemorian för att beskattningeni fråga om dessa vägar sker hos delägarna både då vägarna förvaltas av delägarnaoch av juridisk person. Detförhållandet att till samfäUigheten hör mark som utgör särskUd taxeringsenhet(t. ex. grönområde) bör enligt promemorian inte inverka på frågan om skattskyldighetenför samfäUigheten, om dispositionen av den särskUda taxeringsenheten intekommit att utgöra samfällighetens huvudsakliga ändamål. Detta bör gällagenerellt vid bestämmande av skattskyldighet för samfällighets inkomst. Annanverksamhet än sådan som uteslutande eller så gott som uteslutande avser attbetjäna de delägande fastigheterna torde, sägs det i promemorian, endast ienstaka undantagsfall förekomma hos vägsamfällighet eller vägförening. Sådanverksamhet kan avse uthyrning av vägma-skiner och torde i allmänhet endastförekomma i begränsad omfattning. Någon större nettobehållning torde iflertalet fall inte uppkomma. Enligt promemorian torde skötseln av grönområdensällan om ens någonsin ge någon behållning. Emellertid kan inte bortses från attexternverksamhet undantagsvis kan bedrivas i betydande omfattning. Ätt skiljaut dessa fall skulle föranleda stora awägningsproblem. För att enhetliga reglerskall kunna tillämpas bör resuUatet beräknas enligt de regler som tidigareföreslagits för externverksamhet i en av delägarna förvaltad gemensamhetsanläggningenligt LGA eller AL. Tillämpas sådana regler torde för övrigt en obetydlig rentextern verksamhet inte ge upphov till några skattekonsekvenser. Någonbeskattning att tala om skulle endast komma i fråga vid mer betydande rentextern verksamhet. Enligtpromemorieförslaget böi: för delägarfastighelernas vidkommande på motsvarandesätt m.edges avdrag vid schablonbeskattning för 1975: 48 79 bidragtill att täcka kostnader för ränta och tomträttsavgäld eller annan avgäld ochvid konventionell taxering dels för bidrag som täcker kostnader som - om deföretogs på ansluten fastighet varit avdragsgilla, dels enligtplan för övrig del av bidrag till verksamheten i anläggningen. Beskattning förinkomst av kapital kan komma i fråga hos delägarna på samma sätt somföreslagits i promemorian beträffande gemensamhetsanläggningar enligt AL ochLGA. Omvägsamfällighet eller vägförening tagUs upp som ägare av fast egendom, främstgrönområde, som åsatts särskilt taxeringsvärde, får detta värde enligtpromemorian fördelas på de delägande fastigheterna efter deras andelstal.Ägarna av anslutna fastigheter kommer härigenom att svara för sin del avgarantibeloppet men får å andra sidan tillgodo-föra sig det s. k.procentavdraget i den förvärvskälla vilken samfäUigheten eller föreningenbetjänar. 7.4Inkomstbeskattning av gemensamma anläggningar enligt VL Regleringssamfälligheternaförvaltas av juridisk person och omhänderhar enligt promemorian främstskötseln av vissa självständigt taxerade regleringsdammar. Dessa har oftabetydande värden. De största värdena torde ligga på sex störreregleringsföretag i norra i vilka äger nära hälften. Vidfastighetstaxeringen kan enligt promemorian regleringsdamms värde ingå i värdeav byggnader på en vattenfaUsfastighet, Regleringsdamm kan också ligga åtskUdfrån kraftverket såsom torde vara fallet i fråga om regleringsdamm som tillhörregleringssamfäUighet. Sådana reg-leringsdammar laxeras som särskUdtaxeringsenhet och åsätts särskilt taxeringsvärde. Förregleringssamfälligheternas inkomstbeskattning finns en specialregel i 45 § KLangående den rätt lUl s. k. procenlavdrag motsvarande taxeringsvärdet, somtillkommer fastighetsägare. Enligt andra stycket i denna paragraf skallprocenlavdraget för regleringsdamm, som är särskild taxeringsenhet och somtillhör regleringssamfäUighet, åtnjutas av de deltagande strömfallsägarna istäUet för reglerihgssamfäUigheten som i övrigt är skatlskyldig för inkomst ochgarantibclopp. Delägarna åtnjuter avdraget i förhållande tUl sin andel isamfäUigheten, Ipromemorieförslaget framhålls att regleringsföretagens betydandetaxeringsvärden har avsevärd betydelse i fråga om garantibeskattningen för denkommun, där regleringsdammen är belägen. Vidare har regle-ringsdam.mstaxeringsvärde betydelse för fördelning mellan kommunerna av inkomst avkraftproduktion. Ipromemorian anges alt samma principiella beskattningsregler enligt praxisgäller för regleringssamfäUighet som för häradsallmänning, all- Prop.1975: 48 80 männingsskog och likartad samfällighel som står undersärskild förvaltning. Speciella regler gäller dock som nämnts förprocentavdraget och vid fördelningen av inkomsterna till beskattning mellankommunerna. Regleringsdammarna förvallas av juridisk person och åsättstaxeringsvärde. Enligt den huvudregel som föreslagits i promemorian skall denjuridiska personen därvid vara skattskyldig för samfällighetens inkomster.Några motiv att övergå lill beskattning av delägarna i stället för denjuridiska personen föreligger inle enligt promemorian. Överskott torde sällanuppkomma av verksamheten. Med nuvarande fastighetstaxeringsregler omregleringsdammar och dessas betydelse för fördelning av inkomst avkraftproduktion mellan kommunerna synes det enligt promemorian lämpligt att föralt i stort bibehålla regleringssamfäUighet vid nuvarandebeskattningskonsekvenser föreslå tillämpning av externmeloden. Denna metod börvara utformad på sätt föreslagits i fråga om gemensamhetsanläggning enligt ALoch LGA som förvallas av juridisk person som är särskilt skattesubjekt. 7.4.2 Övriga gemensamma anläggningar enligt VL Här avses enligt promemorian främst andra torrläggningssamfälligheterän regleringssamfäUigheter, De ifrågavarande företagen avser dikning,vattenavledning och invallning. De torde oftast avse mindre värden. Enligl en ny regel i punkt 1 av anvisningarna till 8 § KLom bildande av taxeringsenhet skall gemensamhetsanläggning, som avser dikeeller som har ett ringa ekonomiskt värde, inte taxeras för sig och således inteutgöra en taxeringsenhet. Dikningsföretagen enligt VL skall sålunda inteåsättas taxeringsvärde eller utgöra särskild taxeringsenhet. Detsamma lordeenligt promemorian komma atl gälla invallnings- och vattenavledningsföretagenenligl VL, Oavsett om torrläggningsförelaget förvaltas av juridiskperson eller ej, kommer det inte att utgöra särskild taxeringsenhet. Enligtpromemorieförslaget bör företaget av skäl som anförts i fråga om anläggningartillhöriga t. ex. schablonbeskattade villor och vägsamfäUigheter, inte behandlassom särskUt skattesubjekt. Beskattningen bör i stället ske hos de delägandefastigheterna enligt de regler som förordats i fråga om gemensamhetsanläggningarenligt AL med externverksamhet och vars delägande fastigheter ärschablonbeskattade villor. Om anläggning undanlagsvis åsatts taxeringsvärde, bör detenligt promemorieförslaget liksom motsvarande procentavdrag fördelas mellan dedelägande fastigheterna efter deras andelstal. 7.5 Inkomstbeskattning av övriga gemensamma anläggningar I promemorieförslaget anförs alt lagen om ägofredmnehåller regler om bl. a. stängselsamfällighets anläggningar och förvaltningenav sådan samfällighel. Antalet stängselsamfälligheter och deras värde kan enligtpromemorian bedömas vara förhållandevis ringa. Generellt sett torde stängselanläggningarnasvärde understiga . Enligt punkt 1 av anvisningarna till 8 § KL och enav RSV i avsnitt 4 berörd anvisning kommer anläggningen därvid inte att utgörasärskild taxeringsenhet. Stängslets värde kan i stället i vissa fall komma attbeaktas vid fastighetstaxeringen av de delägande fastigheterna. I promemorian anförs alt stängselanläggningarna som i ochför sig utgör markanläggningar enligt regler om jordbruksbeskattningfår avskrivas som om de vore inventarier. Förutom stängsel gäller detta ävenandra avspärrningsanordningar som grindar, bommar och räcken. Kostnader förreparation och underhåll av stängsel är i likhet med vad som gäUer för andrainventarietUlgångar avdragsgUla. Inrättas stängselsamfällighet föruppförande och hållande av stängsel bör kunna godtas att avdrag medges förbidrag till samfäUigheten i samma utsträckning som om ägaren av anslutenfastighet själv vidlagU den åtgärd samfäUigheten utför. Med elt sådant synsättbör ägaren kunna medges avdrag för den del av bidraget som svarar mot kostnaderför uppförande av stängsel enligt reglerna för invenlarieavskrivning och förden del av bidraget som täcker kostnader för reparation eller underhållomedelbart. Som framgått av det föregående torde stängselanläggningeni allmänhet inte utgöra taxeringsenhet. Vidare torde det med hänsyn tiU samfällighetensinriktning m. m, framstå som uppenbart alt samfäUighet endast undanlagsvis kandisponera över något betydande kapital. Mot bakgrund härav kan anses motiveratatt samfäUigheten, oavsett om den förvaltas av juridisk person eller ej, inteskall anses som särskilt skattesubjekt. Detta överensstämmer med vad somföreslagits för vägsamfäUigheter m, fl,, där enligt promemorieförslagetförvaltningsformen inte bör inverka vid beskattningen. I likhet med vad somförordats för dessa samfälligheter bör beskattningen, sägs det, ske enligtexlernme-tod, utformad på sätt föreslagits i fråga om gemensamhetsanläggningenligt AL som huvudsakligen inrättats för villor och som driver externverksamhet. I promemorieförslaget framhålls att då stängselsamfällighetinte i nå got fall skall anses som särskUt skattesubjekt kommer ägarna av an slutna fastigheter att beskattas för ränta, om samfäUigheten innehar ka pitaltillgångar. Har anläggningen i något enstaka fall åsatts särskUt taxe ringsvärde, får det liksom motsvarande procentavdrag fördelas mellan de delägande fastigheterna efter deras andelstal. 7.6 Inkomstbeskattning av marksamfälligheter De nuvarande särskUda inkomstbeskattningsreglerna församfälligheter har redovisats under avsnitt 5. Där anges att dessa reglerursprungligen varit avsedda för häradsallmänningar, besparingsskogar och andrasamfälligheter som förvaltas av juridisk person. De innebär i huvudsak attdessa samfälligheter är skattskyldiga för resultatet av verksamheten påsamfäUigheten. Vid beräkning av resultatet får avdrag inte göras för utdelningtill ägare av delägarfastighet. Denne behöver inte heller ta upp vad hanerhållit från samfäUigheten till beskattning. Skattesatsen för samfäUighetenvid den statiiga inkomsttaxeringen är av den beskattningsbara inkomsten. Med hänsyn tUl den betydelse som f. n. och enligtpromemorieförslaget tilläggs reglerna om samfällighetemas förvaltning lämnas inedanstående tablå en schematisk i promemorieförslaget intagen översikt överskilda typer av marksamfälligheter samt deras förvaltning före och efterikraftträdandet av LFS. Skildatyper av marksamfälligheter samt deras förvaltning a) SamfäUighet som bildats enligt FBL eller motsvarandeäldre lagstiftning (även mark som undantagits från delning eller uteslutitsfrån delning), mark som av ålder är samfälld m. m. b) samfälld för fastigheter vilka helt saknar enskUd mark, s, k, andelsfastigheter (vanligen s. k, gemensam ägovidd) c) Samfälld mark som varit an slagen till ryttare-, soldat- eller bålmanstorp d) Samfällt fristående fiske e) Sockenallmänningar 1 Äkta socken allmänning 1012 kap, byggningabalken förordningen (1805: 0801) omskogarna i riket 24 § lagen om rätt till fiske Bestämmelserna om LFS jordbruksstämma 16 kap. byggningabalken 810 §§ förordningen (1805: 0801) om skogarna i riket 2 Sockensamfälld mark somförvallas antingen av jord-bmksstämma eller enligt bysamfällighetslagen h)Samfällighel som bildats vid inlösen enligt AL Bestämmelsernaom jordbruksstämma eller bysamfällighetslagen 7.6.2Häradsallmänningar, allmänningsskogar och oäkta sockenallmänningar Ipromemorieförslaget anförs att de marksamfälligheter som inte förvaltas enligtLFS är häradsallmänningarna, ällmänningsskogarna och de sockenallmänningar sombedömts ha häradsallmänningsnatur, de s. k. oäkta sockenallmänningarna. Förhäradsallmänningarna och de oäkta sockenalhnänningarna gällerhäradsallmänningslagen och för aUmän-ningsskogarna allmänningsskogslagen. Häradsallmänningar,allmänningsskogar och oäkta sockenallmänningar har enligt promemorian tidigareansetts som fastighet men jämställs numera med samfäUighet som bildats enligttidigare och nuvarande fastighetsbildningsregler. Nya sådana allmänningar ochallmänningsskogar bUdas inte. Ipromemorian framhålls att regler om allmänningar och deras beskattning harfunnits mycket . De har präglats av det starka inflytande som statenutövat på förvaltningen av allmänningarnas skogar. Skogarna har varit den heltövervägande tillgången hos allmänningarna. på allmänningarnavar länge underställd skogssla-ten. Sedermera krävdes för allmänningamas skogaratt förvaltaren skulle ha högre skogsutbildning och att skogshushållningsplanerskulle finnas. Nyaregler för häradsallmänningar och allmänningsskogar i början av 1900-taletföljde enligt promemorian de riktlinjer som tidigare dragits upp. Detta gälldeäven lagen (1932:107) om häradsallmänningar och lagen (1938: 297) omallmänningsskogar i och . Medhänsyn till de särskUda föreskrifter som fanns om häradsallmänningarna ochallmännmgsskogarna undantogs skogarna på dessa från tillämpningen av denalltjämt gällande skogsvårdslagen (1948: 237) som 1975: 48 84 iövrigt omfatiar de enskUda skogarna i landet. Detta har, anförs det ipromemorian, ändrats genom häradsallmänningslag ochall-männingsskogslag. 1952: 15 (s. 55), som låg tiU grund för dessalagar, uttalade föredragande departementschefen bl. a, att han var av denmeningen att det utan olägenhet borde kunna överlämnas åt delägarna ihäradsallmänningarna och ällmänningsskogarna att själva sköta sina skogar utanatt de därvid skulle vara underkastade strängare ansvar än skogsägare iallmänhet. Föreskrifter borde inte heller meddelas om att skötseln av dessaskogar skulle.ske enligt hushåUningsplan och omhänderhas av personer medhögre. skoglig utbUdning, vUket förutsattes normalt skola ske utan särskUdbestämmelse. Skogsbruket påhäradsallmänningarna och ällmänningsskogarna sköts numera, sägs det 1promemorieförslagel, under samma förutsättningar som gäller för det enskildastorskogsbruket i övrigt. Skogsvårdslagens bestämmelser gäller överlag. Förskogsbruket finns åtskiUiga andra former för samverkan än de somallmänningarna inneburit. Detta sker genom resurssamverkan och åtgärdssamverkansom kan äga rum antingen mellan enskilda skogsägare eller i olikaorganisationsformer för mera fast samverkan. De vanligaste är skogsbruksområdenoch samverkansområden. Den längst gående samverkansformen är gemensamhetsskogarnasom behandlats särskUt i promemorian. Skogsbruksområden har, sägs det ipromemorian, funnits och organiseras i skogsägareföreningarnasregi. Enligt Skogsstatistisk årsbok 1971 (s. 40) fanns 44 100 medlemmar iskogsbruksområden, vilka totalt omfattade 3,5 milj. ha. harskogsägarna i de fyra nordligaste länen kunnat sammansluta sig isamverkansområden. De uppbär vissa statsbidrag för skogsförbättringar,planläggning m. m. Enligt Skogsstatistisk årsbok 1971 fanns det 786 sådanaområden . Till dessa var drygt 23 000 skogsägare anslutna. Denanslutna skogsmarksarealen var 2 milj. ha. Till viss del var medlemmarna iskogsbruksområdena och samverkansområdena desamma. Nya regler omskogsbeskattning har enligt promemorian tUlkommit, sedan de särskildabeskattningsreglerna om häradsallmänningar och allmänningsskogar infördes. Ifråga om de särskilt jordbruksstimulerande åtgärder som vissa skogsmedelsfonderålagts och om jordbruket i övrigt på allmänningarna anförs det bl. a. ipromemorian att jordbrukare erhöll rätt att beräkna inkomst avjordbruksfastighet enligt bokföringsmässiga grunder. Som en väsentligpåbyggnad av detta system anges lagstiftning om värdeminskningsavdragför skogsvägar och täckdikningsanläggningar, varigenom del av kostnaderna försådana markanläggningar fick dras av enligt avskrivningsplan, oavsett om kontantprincipeneller bokföringsmässig redovisningsmetod tiUämpades. Ipromemorian framhålls vidare att nya jordbruksbeskattningsreglerinnebar en väsentiig utvidgning av tidigare avdragsrält. 1975: 48 85 a. av den i avskrivningshänseende ändrade gränsdragningen mellanbyggnader, inventarier och markanläggningar. Vidare bidrar härtiU alt samtiigaför driften i förvärvskällan avsedda markanläggningar är avskrivningsbara. Skogsbruketoch jordbruket, för vilka efter hand sålunda tillkomrhit gynnsammarebeskattningsregler, kan enligt promemorian på aUmän-ningarna ochällmänningsskogarna bedrivas under i stort sett samma former och minst likagoda förulsätlningar som övrigt enskilt skogsbruk. Delägarna bestämmer i stortsett över förvaltningen och användningen av normal avkastning. Det utdelasårligen betydande belopp till delägarna i allmänningarna. De kontant utdeladebeloppen beskattas inte hos delägarna. Vidare förekommer naturautdelning tilldelägarna som inte heller beskattas hos dem. Ä andra sidan får allmänningen integöra avdrag för utdelningarna till delägarna. Denya reglerna för beskattning av jordbruksfastighet innebär enligt promemorianen väsentiigt ökad rätt till avdrag vid nyinvesteringar. Denna avdragsrättföreligger även i den mån t. ex, häradsaUmänning bidragit till investeringen.Med hänsyn till den utvidgade avdragsrätten kan dessa bidrag inte längre ansestjäna samma behov som . Till detta kommer att en del av de särskUdaåtaganden för ällmänningsskogarna som föreligger enligt vissa reglementennumera förlorat sin aktualitet genom annan ny lagstiftning, t. ex. på skolansområde. Motbakgmnd av det anförda och skogsbmkets ekonomiska utveckling i stort framstårenligt promemorian en särreglering av allmänningarnas och allmänningsskogarnasinkomstbeskattning inte längre som motiverad. Med hänsyn tillförvaltningsformen och då häradsallmänningarna m. fl. utgör taxeringsenhetföreligger inte någon anledning att beskatta ägarna av de delägandefastigheterna för allmänningarnas inkomst. Beskattningen bör ske hos denjuridiska personen och av flera skäl, bl: a. ofta höga taxeringsvärden, får enexterametod anses lämplig. Den bör då, sägs det, utformas i enUghet med vad somföreslagits för gemensamhetsanläggning med externverksamhet och förvaltning avsådan juridisk person som är särskilt skattesubjekt. Vidaretorde enligt promemorian motiv inte finnas för att vid den juridiska personensstatliga inkomsttaxering tillämpa en lägre skattesats än som föreslagits imotsvarande faU för gemensamhetsanläggningarna, dvs. Som en följd av denföreslagna externmeloden bör självfallet ägare av delägande fastigheterbeskattas för utdelning från allmänningen. Sådan utdelning bör enligtpromemorian beskattas i förvärvskällan rörelse. TUlgruppen övriga marksamfälligheter har i promemorieförslaget förts desamfälligheter som angetts vid a)d), vid 1 och 2 samt h) 1975: 48 86 påtablån på s. 55 över skilda typer av marksamfälligheter. Dessa samfälligheteruppgår till ett mycket stort antal som inte närmare kan uppskattas. Endast enringa del av dem är ställda under särskild förvaltning. Har sådan förvaltningbestämts har i huvudsak bestämmelserna i bysam-fäUighetslagen tillämpats.Numera gäller LFS på alla dessa samfällig-heters förvaltning.Övergångsbestämmelser finns i vissa fall. Ibeskattningshänseende gäller, sägs det i promemorian, för de "övrigamarksamfälligheter" som är ställda under särskUd förvaltning av juridiskperson samma regler som för häradsaUmänningar och allmänningsskogar. torde enligt promemorian i fråga om dessa samfälligheter oftastavse de s. k. gemensamhetsskogarna. Dessa har tidigare kunnat bildas enligtJDL. De nuvarande reglerna finns i 6 kap. 2 § FBL. Gemensamhetsskogarnas antalär omkring 70 och de omfattar ca 130 000 ha. Fastighets andel igemensamhetsskog bestäms efter grade-ringsvärdet av den mark som fastighetenavstår. Medelstorleken på en gemensamhetsskog har uppskattats till iNorrbottens län 4 300, i 900 och i 200 ha. Ipromemorian anförs att gemensamhetsskogen är den längst gående formen förskoglig samverkan. Genom FBL har bildandet av sådana skogar underlättats. Manhar funnit att den frivilliga samverkan mellan skogsägare som sker iskogsbruksområden och samverkansområden inte aUtid är tUlfyllest. Den behövUgastruktur- och storleksrationaliseringen av skogsmarken överlämnas genombestämmelser i i första hand till fastighetsregleringar, gmndade på enskUdaskogsägares överenskommelser. Sådan reglering och de tidigare nämndasamverkansformerna har inte alltid ansetts tillräckliga. Ett skäl härtUl är atten fastighetsägare kan hindra en lämplig samverkansform, om det inte finns möjlighettill tvångsanslutning som i fråga om gemensamhetsskog. Även om det ligger ettvisst aUmänt intresse ur struktursynpunkt i bUdandet av gemensamhetsskogar, ärdetta enligt promemorian knappast skäl för en sådan skillnad i skattehänseendesom nu föreligger meUan gemensamhetsskogarna, å ena sidan, och enskildaskogsbruk och skogsbruk i frivillig samverkan, å andra sidan. Dådet gäller andra typer av "övriga marksamfälligheter" förekommer detenligt promemorian endast sällan att de ställts under förvaltning av juridiskperson. Emellertid händer det . Det är därvid uppenbart att t. ex. ensamfäUighet som avser ett grustag och som kan driva extern verksamhet oftastnu gör en väsentiig skattevinst, om den ställts under särskild förvaltning avjuridisk person. Något sakligt betingat motiv härför torde inte föreligga. Nuvarandepraxis innebär att i de fall delägarförvaltning förekommer beskattas delägarnaför inkomst av "övriga marksamfäUigheter" under det att vid särskildförvaltning den juridiska personen är skattesubjektet. 1975: 48 87 Någonändring härutinnan synes enligt promemorian inte påkaUad, Som skäl anförs bl.a. alt marksamfälligheten endast vid särskild förvaltning kommer att utgörataxeringsenhet. Det system som föreslås för mark-samfälligheterna kommer enligtpromemorian därför att överensstämma med den förordade huvudprincipen omförvaltningsformens betydelse. Enligtpromemorieförslaget bör resultatet av verksamheten vid särskild förvaltning avsamma skäl som anförts i fråga om häradsallmänningarna m. m. beräknas enligtextern metod. Någon anledning att tUl-lämpa annan beräkningsgrund förresultatet vid delägarförvaltning kan inte anses föreligga, bl. a. med hänsyntill den verksamhet som i allmänhet bedrivs i samfäUigheten. De gmndläggandeskUlnader som tidigare föreslagits för extern metod vid förvaltning avskattskyldig juridisk person och vid delägarförvaltning bör gälla även i frågaom de "övriga marksamfällighelerna". Verksamheten kommer attbeskattas i någon av förvärvskällorna jordbruksfastighet eller rörelse, i heltövervägande antalet fall i den förstnämnda. Iett avseende kan enligt promemorian något annorlunda regler vara påkallade ände som tidigare föreslagits som huvudregel. Ägare av delägande fastighet börkunna medges avdrag för bidrag till samfälligheter i samma utsträckning som omhan själv vidtagit den åtgärd samfäUigheten utför. Belopp som utdelas frånsamfäUighet förvaltad av juridisk person skall tas upp som intäkt av rörelsehos delägarna. Ettundantag bör enligt promemorian göras från de nu föreslagna reglerna om"övriga marksamfälligheter". Detta gäUer de på s. 55 under b) angivnas.