prop · FZ03197 · 1975-12-31 00:00:00 — Pensionen för ett barn utgör, omäven änkepension utges, 15 96 och i annat fall 40 96 av den ATP som föräldernvar berättigad lill. Finns flera pensionsberättigade barn, ökas procenttalenmed 10 för vae barn utöver del första. Det sammanlagda pensionsbeloppetfördelas därefter lika mellan barnen. Flerafamiljepensioner lår inle ulgå till samma person, I sådant fall utgesendast den största av dem. Änkepension påverkas emellertid inle av alt änkansamtidigt är berättigad lill förtidspension eller ålderspension. Lagen(1954:243)om yrkesskadeförsäkring (YFL, omtryckt 1962:408, ändrad senast1975:699) trädde i kraft den , Genom YFL upphävdes bl, a, påområdet tidigare gällande lag (1916:235) om försäkring för olycksfall i arbeteoch lagen (1929:131) om försäkring för vissa yrkessjukdomar. De upphävdaförfattningarna skulle dock fortfarande tillämpas i fråga om skada som hadeinträffat före den och i fräga om skada lill följd av annal änolycksfall vilken visade sig senare, om den försäkrade inte efter nämnda daghade varit utsatt för sådan inverkan som orsakat skadan, lag föregicksi sin lur av lagen (1901:39 s, 1) angående ersättning för skada till följd avolycksfall i arbeie, Försäkringenenligl YFL är dels obligalorisk, dels frivillig (1 S). Den obligatoriskaförsäkringen omfattar i princip alla arbetstagare (3 S), 1 den mån regeringenföreskriver det jämställs elever under yrkesutbildning med arbetstagare, 1 entill kungörelsen (1954:715) angående tillämpning av lagen omyrkesskadeförsäkring å vissa elever m, fl, (förteckningen ändrad senast1976:54) fogad förteckning anges de skolor, utbildningslinjer och kurser däreleverna anses löpa viss risk att komma till skada och därför skall omfattasav YFL, Arbeisgivares make är undantagen från den obligatoriska försäkringen (4S), Undantagna är också arbetstagare som är i rätt upp- eller nedstigandesläktskap eller svågeriag med arbetsgivaren eller hans make och som varaktigtlever i hushållsgemenskap med arbetsgivaren och dessutom har en årsinkomst somunderstiger I . Regeringen kan vidare undanta vissa arbetstagare som äranställda hos slalen eller kommun saml meddela från YFL avvikande föreskrifterbeträffande vissa andra arbetstagare (5 S), Medyrkesskada förslås i försia hand kroppsskada lill följd av olycksfall 1975/76:197 24 iarbelel (6 S), Med kroppsskada jämställs skada på protes e, d. Vissa åkommor pågrund av skadlig inverkan anses alllid ha uppstått genomolycksfall. Till olycksfall i arbetet hänförs även olycksfall vid färd lilleller från arbetet. Som yrkesskada räknas vidare skada som har orsakats avarbetet och framkallats genont inverkan av ämne eller strålande energi eller, iden män regeringen föreskriverdel.genom inverkan av vissa rörelser,tryck,skakningar, vibrationer, buller eller smitta. Regeringens beslämmelser omde s. k. yrkessjukdomarna finns i kungörelsen (1954:644) med föreskrifierenligt 6 S försia styckei c) lagen om yrkesskadeförsäkring. Enligl YFLskallorsakssamband anses föreligga mel lan skada och olycksfall el ler annan inverkan i arbetet, om inte betydligt starkare skäl talar mot det (7 S),Yrkesskada till följd av annat än olycksfall anses ha inträffat den dag skadanvisade sig (8 S). Denyrkesskadade är berättigad lill sjukvårdsersättning och, om arbetsförmågan harblivit nedsatt, sjukpenning vid sjukdom och livränta vid invaliditet. Viddödsfall utgår begravningshjälp och livränta till efterlevande, 1 fråga om ersättning vidsjukdom är yrkesskadeförsäkringen samordnad med den allmänna sjukförsäkringenpå så sätt att yrkesskadad som omfattas av sjukförsäkringen i allmänhet fårvanlig sjukvårdsersättning och sjukpenning enligt AFL , den s, k, samordningstiden (11 S), Om den skadade undersamordningstiden inte är sjukpenningförsäkrad eller ens sjukförsäkrad, ulgår istället ersättning från yrkesskadeförsäkringen enligl samma grunder som gällerinom sjukförsäkringen, I den mån inte sjukförsäkringen har trätt in ersättsäven nödvändiga kostnader för sjukvård utom riket,tandvård, hjälpmedel och viss särskild vård, allt inkl, resekostnader. Efter samordningstidensslut svarar yrkesskadeförsäkringen helt för ersättningen. Försäkringenersätter då bl, a, nödvändiga kostnader för lakar-, tand- och sjukhusvård,läkemedel, sjukgymnastik e, d,, hjälpmedel samt resor (12 S)- Storieken av sjukpenningefter samordningsliden och livränla är beroende av dels den skadades årligaarbetsförtiänst, dels nedsättningen av arbetsförmågan. Med årligarbetsförtiänst avses i princip den skadades åriiga inkomsl av förvärvsarbetenär skadan inträffade, dock lägst I , och högst vad som motsvarar fembasbelopp (9 S), Nedsättningen av arbetsförmågan skall bedömas med hänsyn tillsåväl skadans beskaffenhet som dess inverkan på den skadades allmänna förmågaalt skaffa sig förvärvsinkomst och hans förmåga all ulöva sitt yrke (10 S).Även förutvarande skada eller lyte samt omskolning e. d, med anledning av denaktuella skadan har belydelse för skaderegleringen, Sornhar nämnts tidigare utges sjukpenning efter samordningslidens slut frånyrkesskadeförsäkringen (13 S), Vid förlust av arbetsförmågan utgår helsjukpenning, och vid nedsättning av arbetsförmågan med minst 50 96 utges halvsjukpenning. Ersättningen beräknas enligl den allmänna försäkringens regler omsjukpenning men grundas på den skadades årliga arbetsförtiänst Prop.1975/76:197 25 Ersättningen får dock inte understiga vad som skulle ha utgått som vanligsjukpenning, om skadan inte hade ulgjort yrkesskada. Medföryrkesskada nedsättning i den försäkrades arbetsförmåga även sedan del akutasjukdomstillståndet har upphört, utges livränta, om nedsätl-riingen uppgår tillminst 10 96 (16 S), Livränian beräknas på ett ersättnings-underlag som iinkomstlägen upp till två gånger basbeloppet vid skadeårets bötian motsvararden skadades åriiga arbetsförtiänst men i högre inkomstlagen avtrappas. skadade föriorat sin arbetsförmåga, ulgör livränian 11/12 aversällningsunderiaget. Är arbetsförmågan endasl ned.satl. utges i princip enlivränta som svarar mol nedsättningsgraden. Vid sjukdoms-recidiv ersättslivräntan av sjukpenning. När det skadade blir ålderspensionär sätts livränianned med 1/4. Fastställd livränta får efter ansökan hell eller delvis bytas utmot kapitalbelopp, om skäl föreligger lill det. Yrkesskadadsom inte kan klara sig själv kan lå sin sjukpenning ellerlivränta förstärkt med vårdbidrag på högst , per dag resp, , (17 S), Från yrkesskadeförsäkringen kan vidare utges skälig ersäitning,motsvarande högsl hel sjukpenning, lill den som avslår från förvärvsarbete isyfte att förebygga att yrkesskada uppslår, återuppstår eller förvärras (18 S), Viddödsfall till följd av yrkesskada utgår begravningshjälp med 20 96 avbasbeloppet vid årets början och livräntor till den försäkrades efterlevande(19 S), Efterlevanddivränta utges till änka samt under vissa föruisiiimingartill ogift kvinna som levde samman med den försäkrade, fästmö, änkling,frånskild make. barn och förälder (20-23 SS), Efterlevandclivräntan ulgår medbelopp som motsvarar vi.ss andel av den försäkrades årliga arbetsförtiänst. Samtligalivräntor enligt bl. a. YFL är värdesäkrade genom anknyining till basbeloppet.Huvudbestämmelserna härom finns i lagen (1967:919) om värdesäkring avyrkesskaddivränior m. m. (ändrad senasl 1973:470), 1 deita sammanhang börvidare nämnas lagen (1955:469) angående omreglering av vissa ersättningarenligt lagen (nr 235) om försäkring för olycksfall i arbete m,m, (ändrad senasl 1971:284) och lagen (1962:303) om förhöjning av vissaersättningar i anledning av yrkesskada m, m, (ändrad senasl 1971:285). Denobligatoriska yrkesskadeförsäkringen finansieras genom avgifter frånarbetsgivarna (38, 39 och 41 SS). Avgifterna skall läcka ersällningar enligtYFL samt moisvarande lagar . kostnader för omreglering,förhöjning och värdesäkring av vissa ersättningar, förvaltningskostnader samtbehövlig fondbildning. Avgiften fastställs genom särskild lag och harlSFS1973:480) bestämls lill 0.25 96 av utgivna löner. Avgifternaförs lill en fond som förvaltas av riksförsäkringsverkel, 1YFL föreskrivs att försäkringen äger rum i (I i;) och attverket skall beslula om ersättning (34 S), Enligl lagen (1973:60) omhandläggning av vissa ärenden angående ersättning enligl lagen (1954:243) 1975/76:197 26 omyrkesskadeförsäkring m. m, får regeringen emellertid föreskriva att allmänförsäkringskassa i verkels ställe skall handlägga ärenden angående huvudsakligensjukpenning och sjukvårdsersättning. Sådana föreskrifter har meddelats genomkungörelsen (1973:185)om handläggning av vissa ärenden angående ersäUningenligl lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring m, m, (ändrad senast 1974:126),Därvid har dock några ärendegrupper undantagits, I de decentraliseradeyrkesskadeärendena är mellaninstans och försäkringsdomslolenhögsla instans. De från decentraliseringen undantagna sjukpenning- ochsjukvårdsersätiningsärendena liksom alla livränteärenden handläggs i försiainstans av . Över verkels beslut i sådana ärenden fårtalan föras hos försäkringsrädet (44 S YFL), Försäkringsrådel har också rältatt ex officio ta upp ärenden till prövning. Vidare skall försäkringsrådet meduppmärksamhet följa försäkringens lill-lämpning och utveckling (2 S).Försäkringsrådets beslul kan överklagas hos försäkringsdomstolen (44 S), Delåligger arbetsgivare eller arbelsföreständare alt anmäla inträffad yrkesskadalill . Antalet anmälda yrkesskador under perioden 1955-1975framgår av följande tabell. 1ca 90 96 av yrkesskadefallen tillfrisknar den skadade inom den långasamordningslid då ersäitning skall utges från sjukförsäkringen enligl ,AFL,Endasl i ca 10 96 av fallen har ersättning således behövt ulgå frånyrkesskadeförsäkringen. Sådan ersättning kan också utges under samordningsliden.t, ex, om den skadade inte är sjukförsäkrad eller har avlidit. Antaletanmälningar som har föranlen ersättning enligl YFL framgårav följande tabell,där fördelning också har gjorts på sjukfall, invaliditeisfall och dödsfall. 1975/76:197 27 Bara ett mindre antal sjukersättningsfall har övergått ilivränlefall sedan den akuta sjukdomen har upphört, 1 gruppen som inte övergicki livränlefall var det genomsnittliga antalet sjukersättningsdagar 20medan motsvarande anlal för den andra gruppen var 262, I åtskilliga fall hardock den sjukdom som har föregått ett Ifvräniebeslut varat än 90dagar, i 29 96 av samtliga livräntefall. Det totala livräntebeståndet uppgick lilldrygt 82 000 livräntor, varav omkring 15 96 utgjorde efterlevanddivränior.Följande tabell visar hur livräntorna fördelade sig påegenlivräntorochefterlevanddivränior. Tilliimpad Egen- Efterlevandelivränlor till Summa räntor Ankor' Barn Föräldrar 655 72 31 118 Summa 68 389 9 877 2 204 321 80 791 ' Även med änkor jämställda kvinnor saml änklingar. 1975/76:197 28 Tabellenillustrerar bl, a, hur lång giltighet en livräntelag har efter det alt lagenhar upphört att gälla för nya skador, Alhjämi ulgår det således 655 livräntormed stöd av lag trots all denna upphävdes redan är 1916, Över 40 96 avsamtliga livräntor har beviljats enligl författningar som är äldre än YFL, År1975 tillkom ca 3 500 nya livräntor och upphörde ca 1 000, Livrän-tebeslåndetökar således f n, med omkring 2 500 livräntor , 2.2.3 Yrkesskadebegrepp och bevisregel Inomyrkesskadeförsäkringen har man gjort skillnad mellanolycksfallsskador och yrkessjukdomar. Termen yrkessjukdom förekomnieremellertid inte i YFL, Solsting, värmeslag, förfrysning. inflammation iar-beisvalk och skada genom mekanisk inverkan under högsl ansesalllid ha uppkommit genom olycksfall. Yrkessjukdomarnaregleras dels genom YFL (6 S första slyckel b och c), dels genom särskildkungörelse (1954:644). 1 YFL föreskrivs alt skada som har orsakats av arbetet ochframkallats genom inverkan av ämne eller strålande energi skall anses somyrkesskada. Enligt YFL och den nämnda kungörelsen skall vidare med yrkesskadaförstås: "I) genom inverkan avensidiga, ovanliga eller ovanligt ansträngande rörelser framkallad a) sjukdom i sena eller senasomgivning; b) sjukdom i vävnaderna kringöverarmens epikondyler (epikondylit); och c) kramp eller darrning i armens eller handens musklereller annan rubbning i dessa musklers samverkan (koordinationsrubbning) vidskrivning för hand eller med maskin eller vid tdegrafering, piano- ellerfiolspdning, spinning, mjölkning eller annan därmed jämförlig verksamhel; 2) genominverkan av fortgående, upprepat eller ovanligt tryck framkallad a) sjukdom i slemsäck ellerunderhudsvävnad; och b) perifer nervföriamning (s. k,sliparsjuka, betförlamning och dylikt); 3) genom inverkan av skakningar eller vibrationer frånmaskiner eller verktyg framkallad sjukdom i benstomme, leder eller musklereller genom sådan inverkan framkallad sjukdom i blodkärien i armar ellerhänder; 4) genom inverkan av buller eller av skakningar ellervibrationer från maskiner eller verktyg framkallad dövhet ellerhörsdnedsällning; 5) genom smitta framkallad a) sjukdom, som ådragits i sysselsättning vidlaboratorium, där arbete med smittämnet bedrives; b) sjukdom, som avses i 2 S epidemilagen den 19 juni1919 (nr 443) eller varom förordnande utfärdats enligt 24 S samma lag,tuberkulos, epidemisk hepatit och inokulationshepalit, jämväl i annal fall änsom avses under a), dock endasl såframt sjukdomen ådragits vid medicinskundersökning eller forskning å institution eller laboratorium eller isysselsättning vid sjukvårdsinrättning eller eljest under yrkesmässigtutövande av sjukvård eller allmän hälsovård, sjuklransporttiänsl.barnmorskevård eller vård å eller åldringar eller undertiänstgöring såsom hemvårdarinna i den sociala hemhjälpsverksamheten; och Prop.1975/76:197 29 c)bovin tuberkulos, erysipeloid, kokoppor, mjällbrand, mul- och klövsjuka, rots,trichofyti, tularemi, undulantfeber samt Weils sjukdom, jämväl i andra fall änsom avses under a) och b)," Denunder punkt 5 b nämnda epidemilagen har ersatts av en smiltskydds-lag(1968:231,ändrad senast 1975:101), Till denna anknyter en smittskydds-kungörelse(1968:234, ändrad senast 1976:44) i vilken anges s, k. allmän-fariigasjukdomar, räknas bl, a, de sjukdomar som nämns under punkien 5 b. Huranmälda yrkesskador fördelar sig på olycksfall, inträffade i arbetet ellerunder färd till och från arbeisstället, och på yrkessjukdomar framgår avföljande tabell. Olycksfallsskadornaär således helt dominerande. Det bör emellertid påpekas att antalet anmäldayrkessjukdomsfall har ökat ganska konlinueriigt . 'Särskilt påtaglig har ökningen varit . och1975 uppgick antalet anmälningar om yrkessjukdomar till 3 400 resp. 9 550,Ökningen kan till väsentlig del hänföras till hörselskador som har orsakats avbuller i arbetet. Bakom den ökade anmälningsfrekvensen kan spåras resultat avsystematiska hälsokontroller inom vissa näringsgrenar. Vid en preliminärfördelning av de anmälda yrkessjukdomsfallen hänför sig 6 300 (6796) lill hörselskador orsakade av buller. Hudåkommor orsakade av olika ämnenulgör drygl 1 000 fall (11 96), Av sjukdomar orsakade av damm (silikos ochasbeslos) har anmälts tillsammans 300 fall (3 96), Sjukdomar framkallade genominverkan 1975/76:197 30 avensidiga eller ovanligt ansträngande rörelser (yrkesmyalgier och tendo-vaginii)har anmälts i 300 fall (3 96). Av blyförgiftning saml av sjukdomar orsakadegenom inverkan av skakningar och vibrationer har vardera anmälts ca 30 fall(0,). I materialet ingår I 230 fall (13 96) där sjukdomsorsaken inte harkunnat specificeras vid anmälan. Yrkesskadornadrabbar oftast arbetstagare i åldern . Av del totala antalet tall år1973 gällde ca 28 "r, denna åldersgrupp. För övriga arbetstagare upp 1,0,m, fördelar sig skadorna tämligen jämnt. Hur .skadefrekvensenfördelar sig på olika näringsgrenar niäls i antalet inträffade skador per enmilj, arbetstimmar. Den största skadefrekvensen återfinns inomstuveribranschen med 96,1 fall per en milj, arbetstimmar, ,Andra näringsgrenarmed särskilt hög olycksfallsfrekvens är gjuteriindustrin med 78,3, slakteri-och charkuteriindustrin med 68,9, skogsbruket mcc 54,1. varvsindustrin med60,0, tyngre manufakturindustrin med 53,0 och sågverksindustrin med 54.8 fallper en milj, arbetstimmar. Som jämförelse kan nämnas alt moisvarande siffrorinom beklädnads- och söm-nadsindustrin samt inom detaljhandeln var 8,6 resp,9,3, Olycksfallsfrekvensen inom de olika näringsgrenarna har under senare årvarit , Variearbetstagare går in i yrkesskadeförsäkringen utan förbehåll för sjukdomar,sjukdomsanlag eller lyten. Del kan med hänsyn härtill ibland vara vanskligt altavgöra om eller i vilken grad en skada eller ett sjukdomstillstånd medicinsktselt har orsakats av lidigare sjukdom eller av den händelse för vilkenersättning söks. Ytterst ankommer det på den medicinska sakkunskapen attbesvara sådana frågor. Bedömningen underiättas emellertid genom en särskildbevisregel (7 S YFL). enligt vilken orsakssamband skall anses föreligga mellanskada och olycksfall eller annan inverkan i arbetet, om inle betydligt starkareskäl talar mol del, I fråga om yrkessjukdomarna förutsätter bevisregeln attnågon har utsatts för skadlig inverkan i arbetet och regeln behandlar såledesendasl orsakssambandet mellan denna inverkan och den uppkomna skadan. Inomyrkesskadeförsäkringen och andra socialförsäkringar anses de till-lämpandemyndighelerna vara skyldiga att självmant svara för all lillfredsslällandebeslutsunderiag föreligger innan ett ärende prövas i sak. Försäkringsorganensskyldighel att sörja för fullständig utredning gäller inle bara omständigheteri sak utan också rent medicinska frågor. För bedömningen av dessa har lillförsäkringsorganen knutils experter inom olika grenar av lakar- och landläkarvetenskapen.Även utomstående expertis påandra områden, 1, ex, leknisk expertis, anlitasemellertid i den mån det behövs, 2.2.4Ersättning för inkomstföriust m. m. Somhar nämnts tidigare kan från yrkesskadeförsäkringen utges sjukpenning ochlivränla i den mån en yrkesskada medför nedsättning av den försäkradesarbetsförmåga. Vid invalidiieisbedömningen skall enligl 10 S YFL 1975/76:197 31 hänsyn tas till skadans beskaffenhet och dess inverkan påsåväl den försäkrades allmänna förmåga att skaffa sig inkomst av arbeie somhans förmåga att ulöva sill yrke. Även kroppsskada eller lyte som denförsäkrade hade då skadan inträffade skall beaktas vid bedömningen. Sedan gammalt fäster man stort avseende vid den rentmedicinska defekten, medan skadans inverkan på förvärvsförmågan ofta tillmätsendasl mindre betydelse. Utgångspunkten är all en och samma skada i principmedför lika stor procentuell nedsättning av arbetsförmågan för varje försäkrad.Vid bedömningen används invaliditelsiabeller som upptar procenttal förnedsättningen av arbetsförmågan vid olika medicinska defekter. Dessaprocentsatser jämkas visseriigen med hänsyn till defeklens inverkan påar-betsförmågan i det enskilda fallel, men jämkningen håller sig regelmässigtinom snäva gränser, Invalidiieisbedömningensker med tillämpning av en skala med 24 in-validitelsgrader, fr, o, m, 10 t, o,m, 100 96 (10, 12, 14, 15, 16. 18, 20, 25, 30,32,33 1/3,35,40,45,50.55,60,65,662/3, 70. 75, 80, 90 och 100 9,), 1 fråga om olycksfall i arbetet brukar invaliditeisgradenvara under 15 'X) i omkring en tredjedel av fallen, i omkringhälften av fallen, under 33 I /3 96 i omkring åtta tiondelar av fallen ochunder 50 96 i omkring nio tiondelar av fallen, Endasl ca var tionde livräntagrundas således på en invaliditet på minst 50 96, Exempel på ofta förekommandeskador ges i följande tabell. hörselförmågan på båda öronen 50 hörselförmågan på ena örat 10 ytterfalangen av en tumme 10 två falanger på ett pekfinger 7 två falanger på ett långfinger 6 ett ring- eller lillfinger 5 el, 7 ring- och lillfingrarna på ena handen 12 lång-, ring- och lillfingrarna på ena handen 40 handen i handleden (bäsla hand) 60 alla tår på ena foten 10 armbågsleden 25-33 1/3 knäleden med sträckställning 25 överarmen med god proiesfunklion (bäsla arm) 65 överarmen med dålig proiesfunktion (bästa arm) 70-75 underarmen med god protesfunktion (bästa arm) 60 underarmen med dålig proiesfunklion (bästa arm) 65 lårbenet med god proiesfunklion 50 lårbenet med dålig proiesfunktion 55-65 Förlust avett öga (bulben uttagen) 25 Blindhetpå ett öga 20 1975/76:197 32 har man i praxis strävat efter en meranyanserad invaliditeisbedömning i yrkesskadefallen. Den ekonomiskainvaliditeten läggs sålunda till grund för prövningen, om detta leder tillhögre ersättning än om avgörandet sker med utgångspunkt i den medicinskainvaliditeten. En förvärvsmässig invalidiletsbedömning tillämpas vidare i frågaom invaliditet i vissa fall på grund av silikos. Alt denna sjukdom harkonstaterats rönt-genologiskt hos en person behöver inte betyda att denne är sjuki vanlig mening. Lungfunktionen är nämligen som regel normal i sjukdomens begynnelsestadier,Någol effektivt botemedel mol sjukdomen är inte känt. Fortskridandel kanemellertid fördröjas avsevärt, om sjukdomen upptäcks på ell tidigt stadium ochvederbörande övergår till ett ofariigt arbete. Det nya arbetet är ofta sämrebetalt än det silikosfariiga. Med stöd av ell uttalande i prop, 1954:60 (s,150) bedöms i .sådana fall nedsättningen av arbetsförmågan huvudsakligen pågrundval av inkomstminskningen. Inom den allmänna försäkringens förtidspensionering ardeinedsättningen av den skadades faktiska förvärvsförmåga som är avgörande viduppskattningen och graderingen av invaliditeten. Den medicinska defektensaknar däremot självständig betydelse. Nedsättning av förvärvsförmågan som intehar sin orsak i en medicinsk defekt beaktas dock inte. Principerna förinvaliditetsbedömningen har i 7 kap, 3 S AFL angetts så, alt man skall beaktaden försäkrades förmåga att trots sjukdomen eller lytet skaffa sig inkomst genomsådant arbete som motsvarar hans krafter och färdigheter och som rimligen kanbegäras av honom med hänsyn lill hans utbildning och tidigare verksamhel samlålder, bosätiningsförhållanden och jämföriiga omständigheter, I fråga om äldreförsäkrad skall bedömningen främsl avse hans förmåga och möjlighet att skaffasig fortsatt inkomst genom sådani arbeie som han har ullört ellergenom annat lämpligt arbete som är tillgängligt för hononi. Den allmänna försäkringen har tre invaliditetsgrader,varav den lägsta avser nedsättning av arbetsförmågan med minsl hälften (7 kap,2 S AFL), Återstår inget eller endast en ringa del av arbetsförmågan, ulgår helförtidspension. Om arbetsförmågan har satts ned i mindre grad men likväl medavseväri mer än hälften, utgår två tredjedelar av hel förtidspension. I övrigafall utges halv förtidspension. Gränserna mdlan de olika grupperna är inlepreciserade, men av förarbetena till beslämmelserna framgår alt den nedregränsen för den högsta iiivaliditetsgraden går vid en nedsättning avarbetsförmågan med ungefär 5/6 och gränsen för den mellersta invalidiletsgradenvid en nedsättning med ungefär 2/3, Den lägsta graden omfa'ttar således falldär arbetsförniågan är nedsatt med minsi hälften men med mindre än ungelår2/3, Förtidspensioneringen vidgades genom 1970 årspensionsreform (prop, 1970:66. 2LU 1970:34, rskr 1970:232), Såvitt gällerinvaliditetsbedömningen innebar reformen dels vidgade möjligheler för äldreförvärvsarbetande alt få förtidspension, dels andra uppmjukningar av kraven föralt erhålla sådan 1975/76:197 33 pension.Huvudsyftet med reformen var att ge ökat utrymme för arbetsmarknadsmässigahänsyn vid invaliditetsbedömningen. kom de medicinska faktorernasbetydelse för bedömningen att minska i motsvarande mån. Särskilt beträffandegruppen äldre förvärvsarbetande borde de medicinska synpunkterna bli avunderordnad betydelse. En vidgning av tidigare invaliditetsbegrepp skedde ocksågenom att åldersförändringar, även om de enligt vanligt betraktelsesätt inteutgjorde sjukdom i egentlig mening, skulle kunna vara tillräcklig grund förattbevilja förtidspension för försäkrade med fysiskt tungt eller psykisktpressande arbete vilka hade blivit utslitna och hade svårt att hängamed i arbetstakten, 1970:66 angavs åldern som riktpunkt vid avgränsning av kategorinäldre förvärvsarbetande.