prop · FZ0334 · 1975-12-31 00:00:00 — Lagförslagetinnehåller inga regler om straff för den som bryter mot ul- 10.Yttranden över 10.1 Allmänna synpunkter Behovet av ökad produktsäkerhet vitsordas avsamtliga remissinstanser, som uttalar någon mening härom. Åtskilligaremissinstanser menar att de exempel som har angivit tydligtvisar behovel av åtgärder. Förslaget att b y g g a ul lägst i f t n i nge n påområdeilillstyrksallmäni av remissinstanserna. Sålunda anför LO-TCO altorganisationerna tidigare vid elt flertal tillfällen har markerat sin syn påproduklsäkerhelsfrågorna och bl. a. anfört atl uppställande av grundkravbetyder en form av pro-ducentpåverkan, som organisationerna ansluter sig till. anser att det är önskvärt attgällande lagstiftning om skydd mot olika risker i samhället kompletteras medregler direkl inriktade på säkerheten i den privata konsumtionen. SEMKO delar uppfattning atl f ö rh a n d I i n g a r så långt möjligl bör användas för alt 11 till ståndnödvändiga förändringar. 1975/76:34 85 Nären farlig produkt kommer ut på marknaden är det oftast på grund av okunnigheteller förbiseende. Genom au de flesta tillverkare och importörer har sloransvarskänsla geniemoi konsumenlerna och är angelägna om sill anseende kanförhandlingarna H karaklären av samråd, där tillverkaren kan ge värdefullabidrag lill all avgöra vad som är mest ändamålsenliga ålgärd. SEMKO har denerfarenheten all de flesta fall ulan hoi om rättsliga åtgärder. Ävenitidusiriverkei-(ramhäWer alt frivilliga överenskommelser i första hand böreftersträvas. Flera instanser pekar i sammanhanget på alt bristeri produklsäkerhel kan undanröjas med ökad information. KF artCorsålunda att det i och för sig är möjligt att genom skilda former av upplysningspliktåstadkomma en stor del av syftena bakom lagförslag. Innan detblir klart hur den av reklamulredningen föreslagna informaiionslagsiiftningenslutgiltigt kommeratt utformas är del enligl KF svårt all la ställning lillförslagel om produklsäkerhetslag. LO-TCO anför liknande synpunkler ochframhålleratt del ofta kan bli en bedömningsfråga viiken av lagarna som skalltillämpas. .S'/.S' understryker betydelsen av ökadkonsumentinformation av det slag som konsumeniverkei bedriver. Enresursprioritering till detta område kan enligl SIS minska behovet avlagstiftningsåtgärder och medverka lill all hinder i deninternationella handeln undviks. NDM däremol uttalar all del är angelägel all skiljamellan ingripanden mol skadliga produkler och ingripanden mot marknadsföringenav dem. I den mån del anses påkallat alt ingripa mot atl produkler som inlehåller måttet i säkerhetsavseende tillhandahålls på marknaden bör ingripandelriktas mot produkten och inle primärt moi marknadsföringen, anser NDM. Samtliga remissinslanser, som har uilalal sig ifrågan, tillstyrker all för-utsäliningarna för att inrätla ell ceniraltrapporisyslem för olycksfall utreds närmare. 10.2.1 Lagtekniska frågor in. Så goii som samlliga remissinslanser lillslyrkereller lämnar utan erinran verkels förslag att produklsäkerhelsfrågorna börregleras i en särskild förfaiining av ramlagslyp. NDM anför sålunda all ensärskild lag är den principielli rikliga lösningen. Härigenom markerasbestämmelsernas karaktär av grundläggande föreskrifter vad gäller produktsäkerhet.Belräffande ramlagkonstruktionen anför NDM an en reglering på förevarandeområde måsle ske med hjälp av generella direktiv i författningstextens form.Endasl härigenom kan garanti erhållas för fullgod och snabb genomslagskraft avde lör ell vissl varuområde uppsiällda kraven, någol som måsle vara syftet meden rättslig normbildning. 1975/76:34 86 menar dock au vissa invändningar kangöras mol den föreslagna lagstiftningstekniken. Hovrätten konstaterar sålundaan en ramlag regelmässigt måsle kompletteras med olika tillämpningsföreskrifterutfärdade av regeringen eller av myndighet som regeringen besiämmer. En sådanlagstiftning kan lätt bli svåröverskådlig såväl för de myndigheier som har alltillämpa den som för den enskilde medborgaren. Enligl hovrätten är det möjliglall en ramlag ändå är den mest ändamålsenliga i förevarande fall. finner atl haranfört goda skäl för sitt ställningstagande lill förmän för en ramlag. Denslutliga tekniska utformningen bör dock enligt domstolen bli föremål föröverväganden i anslutning till behandlingen av den av reklamulredningenföreslagna informationslagen för ati så långt möjligt uppnä en enhetligreglering av frågorna på dessa och näraliggande områden. Liknande synpunkteranförs av KF. KO förordar en annan lösning pälagstiftningsfrågan. KO förutsätter all den produklkontroll som grundar sig påbefintliga specialförfattningar bibehålls och vid behov utvecklas. Behövsmotsvarande produklkontroll pä andra särskilda produktområden bör enligt KO nyspeciallagstiftning genomföras och lämplig myndighel utses att handha denna.Därmed kommer även i forisättningen produktkontrollen och ansvaret förproduktsäkerheten att åvila myndigheier med speciell sakkunskap i fråga omvederbörande varuslag. Vad som saknas för au konsumentskyddet motfariiga varor skall vara tillfredsställande är enligl KO i huvudsak följande.Lagbestämmelser behövs som tillgodoser det långsiktiga behovet av en höjdsäkerhetsnivå hos vissa, från säkerhetssynpunkt väsentliga varuslag, som inieregleras i speciallagstiftning. Vidare bör regler tillskapas som möjliggörsnabba och effektiva ingripanden mot riskfyllda varor, oavsett om dessa tillhörvaruslag för vilka det allmänna har fastställt grundkrav eller inte. Den önskvärda höjningen av säkerhetsnivån hos vissavaruslag bör enligl KO lillgodoses genom atl varudeklaralionsutredningenslagförslag genomförs med vissa kompletteringar. Denna lag föreslås fäbenämningen lag om produktsäkerhet och produktinformation. Önskemålet attmöjliggöra snabba och effektiva ingripanden mot saluhållandel av en riskfylldvara föreslås lillgodoses genom ett tillägg till marknadsföringslagen,varigenom ges möjlighet att på talan av KO vid vite förbjudaviss näringsidkare alt saluhålla sådan vara. Liknande tankar förs också framav NDM. Ulformning och framtagande av normer och grundkravdiskuteras av fiera remissinslanser. Allmänt framhålls vikten av au dessabygger Prop.1975/76:34 87 påförhållanden som kan objektivt fastställas. Grossisiförbundei anför atlframtagandet av grundkrav mänga gånger är mycket komplicerat och krävernoggranna undersökningar. Det är därför enligt förbundet nödvändigt all arbelelsker i nära samverkan med olika berörda parter. Särskill framhålls vikten avinternationell samverkan. Förbundet anför också att säkerheten måste avvägasmol kostnaderna. Ställer man kraven på säkerhet myckel högi, kan effekten bliatl produkten blir orimligt dyr för konsumenten. Kraven på säkerhet kan ocksåställas så högt atl produkten llr en sådan utformning att konsumenterna överhuvud tagel inle vill använda den, påpekar förbundei. Även och om hithörande problem. fndustriverkei förordar all normarbetet utgår frånprincipen om "reference to slandards". innebär alt normernaskall bygga på nationella eller internalionella provningsbeslämmelser m. m. somhar faslslällls av slan-dardiseringsorgan. Siöfarisverkelförutsätter alt grundkraven skall vara allmänt hållna. Några instanser lar upp frågan om ingripande iindividuella fall. Härvid anför NDM atl ingripanden moi skadliga produklerskall ske på del sättet all grundkrav fastställs i tillämpningsföreskrifter ochatl del i normalfallen inte lorde finnas uirymme för "individuellaföreskrifter". Grundkraven måsle enligl NDM uppenbariigen utformas somgenerella föreskrifter. gäller oavsett om ingripandet i del särskildafallet i praktiken tar sikte på en enda vara, som kanske saluförs av en endanäringsidkare. I sammanhanget berör NDM förslagel altinterimistiska förelägganden eller förbud skall kunna utfärdas avseende vissvara. NDM anser au en principiellt annan lösning bör övervägas. Denna skulleinnebära all ansvarig myndighel meddelade eu slags interimistisk föreskrift somblir gällande med omedelbar verkan och förblir i kraft intill dess slutligföreskrift hinner meddelas. Även och anserall interimistiska beslut bör vara möjliga. Några instanser menar alt lagen bör kompletterasså, aii d i r e k t a förbud möjliggörs. Sålunda föreslår livsmedelsverket medhänsyn lill erfarenheterna från livsmedelsområdet alt del i lagtexten klartanges alt saluhållande av en vara kan hell förbjudas, fndustriverkei anser altdirekta förbud bör möjliggöras såvitt angör otjänliga produkler. En särskild fråga är huruvida föreskrifter skallkunna ges ret roak t i v lillämpning. framhåller härvidlag allen huvudprincip i vårt land är all lag inle får lillbakaverkande kraft.Undanlag från principen har av indusiriverkei och kommerskollegium gjorts isådana fall, när föreskriven ålgärd bedömts inle bli alltför betungande.Indusiriverkei anser del önskvärt all frågan om reiroakliviiel löseslillfredsslällande så snart som möjligl. menar all en retroaktiv lillämpning blirsvår all realisera med hänsyn lill resursbehovel. Prop.1975/76:34 88 lliismodcisförbundei hem ochsamhälle anser att reiroakliviiel bör kunna tillämpas, åtminstone då del gällerprodukler med lång livslängd. 10.2..3 Lagens närmare lillämpningsområde Oekide meningar råder belräffandelagens lillämpningsområde. Oenig-heieii hänlor sig till konsumenlverkelsförslag atl lagen, utöver produkler som kan oiSJika skuda på person, skallomfatta produkler som kan orsaka skada på egetuloni oih piodukier som ärotjänliga för sill huvudsakliga ändamål. Konsumenlverkels 1 ö rs I a gtillstyrks i stort eller lämnas ulan erinran av rlkspolissivrelsen.socialstyrelsen, sjöfärisverkei, produklkonlrollnämnden. LO-TCO ochNorrbollens handelskammare. Härvid anför LO-TCO all organisationerna redantidigare har framhållit behovel av all från marknaden kunna få birl sådanavaror som är klart olämpliga för sitt ändamål och atl del är ytterst angelägetatt lagen omfattar även sådana varor. De produkler som verkei anger som exempelsynes organisationerna beträffande ulformning och prestanda pålagligl avvikafrån vad som framstår som normall. KF framhåller alt del i och för sig är angelägel all detskapas medel all sanera marknaden från osäkra och otjänliga produkler.Förbundet anser dock att löislaget bör bli föremål för ytterligareöverväganden. Följande instanser avstyrkerförslaget all lagen skall kunna tillämpas vid risk för s k 11 d a på egendom,nämligen 5'£'/V/Ä.'0. Indusiriförbundei,SHIO och . Tveksanuna till förslaget ärmarknadsdomstolen. NO och SIS. Som skäl tur sin ståndpunkt anför Indusiriförbundei alldel i inle finns någon övertygande motivering för atllåta lagen omfatta även detta område De exempel som anförs är få, menarförbundet, och dessutom loide dei åligga andra myndigheier, närmast planverket,all utforma bestämmelser avseende de i rapporten nämnda produkierna. Frän företagenssynpunkt är det otillfredsställande om oklarhet skulle råda om vilkenmyndiaiiet som har aU meddela föreskrifter om en given produkt. Ett annatproblem är att regler av förevarande slag inle står i samklang med Sverigesåtaganden i avtalet med de europeiska gemenskaperna. Förbundet erinrar vidareom det arbete som bedrivs inom produklansvarskom-miltén och förordar altresultatet härav avvaktas. Liknande synpunkler anförs av och . SHIO är i princip positiv lill all regleringen skallomfatta även varor, som medför särskild lisk för skada på egendom men anser attverket inte tillräckligt klariJjon behovel av lagstiftning på denna punkl.Organisationen föreslår all ftågan ulreds ytterligare. 1975/76:34 89 Enligl marknadsdomsiolen bör det ytterligareövervägas i vilken utsträckning genom överläggningar medberörda producentgrupper kan komma lill rätta med hithörande problem innanlagstiftningsåtgärder tillgrips. En sådan ordning förordas även av NO, somockså anför atl kosl-nad.sökningar och andra negativa följder avproduklkontroll vid den nödvändiga avvägningen mellan posiliva och negativaeffekler måste tillmätas relativt sett slörre betydelse när det gäller risk föregendomsskada än vid liv- och hälsorisker. En eventuell lagbestämmelse börenligl NO klargöra den särskill kvalificerade risknivå som bör gälla för altobligatoriska grundkrav skall kunna uppställas enbart av ekonomiska skäl. S7.S'anser all andra lösningar bör prövas, i. ex. någon form av försäkringar. Följande instanser anser atl regleringen inle böromfatta produkler som bedöms otjänliga, nämligen kommerskolleglum,Grossisiför-hundei. samt handelskammare och Västsvenskahandelskammaren. Tveksamma är5i'ra hovräti. KO, SIS,SEMKO och Husmodersförbundel hem och samhälle. Kommerskolleglumanför i sammanhangel alt det torde vara en närmast omöjlig uppgift förtillsynsmyndigheten alt finna grunder för sina ställ-ningsiaganden som kanaccepteras något så när allmänt. Kollegiet frågar sålunda i vilken månexempelvis brister i en varas funktionsduglighet anses kunna kompenseras av elllägre pris än jämförbara produkter. En rikligare v;ig iir enligt kollegietsförmenande alt ställa stränga krav på informationen i marknadsföring ochvarudeklarationer. Kollegiet pekar vidare på all internalionellaåtaganden inle ger uttrycklig handlingsfrihet på delta område. Även , , KO ochIndusiriförbundei pekar på möjligheterna au angripa oljänliga produkter viamarknadsföringen. NO framhåller vidare att frågorom otjänliga produkteregentligen faller utanför ramen för en produklsäkerhetslag. Indusiriförbundeiframhåller också all den föreslagna beslämmelsen går långt uiöver en renprodukisäkerhelsbedömning och kan, även om sådana intentioner inte skulleföreligga , komma all leda lill en otillböriigt långt drivensiyrning av varuutbudet. Bedömningen av en varas oljänlighei måsie enliglförbundet med nödvändighet bli föremål försvåra avvägnings-problem och kankomma att rymma elt stort mätt av värderingar som bör överlåias påkonsumenlerna. Liknande synpunkler anförs av . Husmodersförbundel hem och samhälle anser all ellfrivilligt system är all loredra vad galler oljänliga varor. Skulle obligatoriskagrundkrav ändå införas menar förbundei att dessa inte bör sättas så högt allkonsumenten tvingas köpa produkler av onödigt hög kvalitet lill förhöjdakostnader. Förslagelatt även särskilt energikrävande produkler skall 1975/76:34 90 kunnabetraktas som oljänliga avvisas av samlliga remissinstanser, som särskilt harulialal sig härom. anför sålunda all om behov föreligger aven offentlig resurskonlroll bör della bli föremål lor en särskild lagstiftningoch inle ingå i en lag vars främsta uppgift är all minska riskerna för skada påmänniskor. KO menar au problemen kring energislösandeprodukler, som i och för sig är av slor och växande betydelse, i stället börprövas i samband med frågor om energipolitik och energisparande. SIS anförliknande synpunkler. Någrainstanser förordar viss ulvidgning av lagens lillämpningsområde. Sålundakonstaterar atl lagförslaget endasl avser varor. Enliglorganisationernas uppfattning finns det ingen anledning tillåta all fariigatjänster bjuds ul på marknaden som fariiga varor stoppas med enproduklsäkerhetslag. Lagen föresläs därför omfatta även ijänster. Organisationerna konstaterar vidare alt lagen avsesgälla enbart när näringsidkare lill konsument saluhåller varor avsedda förenskili bruk. Denna begränsning, som även gäller andra lagar inomkonsumeniskyddsområdei, finner organisationerna i della sammanhang tveksam.Varor som säljs till insiiiutionerft. ex. sjukhus), organisaiioner ellermyndigheier men som brukas av konsumenier omfattas således inte av denföreslagna lagen. Enligl organisationernas uppfattning bör noga övervägas allutvidga lagens lill-lämpningsområde i denna del. Även KF ifrågasätter om detfinns anledning att begränsa regleringen till saluhållande lill konsumenier. Arbeiarskyddssiyretsen påpekar att del i vart fallinom arbetslivet inte är ovanligt all vissa varor endasl hyrsul. Styrelsenmenar att denna verksamhet skulle kunna öka om den lämnas utanför denföreslagna lagstiftningen. Del påpekas au arbeiarskyddslagen innehållerbeslämmelser om anordningar som upplåts lill begagnande. 10.2.4Ansvar och kontroll m. m. Åtskilliga remissinslanser anmäler avvikandeuppfattningar vad gäller fördelningen av administrativa uppgifter på olikamyndigheier. Allmänt för-ulsälls dock konsumeniverkei svara för ulfärdande av ii 11 ä m p n i n g s -föreskrifler. Marknadsdomsiolen vänder sig dock mot attkonsumentverket skall kunna utfärda bindande föreskrifter. Del bör i ställetankomma på att, för de fall då frivilliga överenskommelserinte kan träffas, bestämma vad som skall gälla. Härvid skulle konsumentverketanmäla förhållandel lill KO, på vilken del skulle ankomma all väcka och föratalan inför domstolen. Denna ordning förordas även av industriverket, somsärskilt framhåller all del skulle vara frän räitssäkerhelssynpunki tveksami,om 1975/76:34 91 konsumentverketutrustades med befogenheter all ivångsvis driva igenom sin vilja. hovrätthyser liknande betänkligheter. Flera inslanser, som i och för sig accepterar allkonsumentverket skall kunna uifarda ivingande generella föreskrifler, vändersig mol all även skulle kunna ulfärda föreläggande och förbudvid individuella överträdelser. Sålunda anför/towOTe/s/fo//e,i?/iw; atluppgiften all vidta åtgärder när uttryckliga föreskrifter har överlrälis fåranses ankomma på domstolsväsendet. NDM betecknar förslaget all konsumeniverkei skullefungera som första instans vid tillämpningen av verkets egna föreskrifter somfrämmande för svensk rällslradition. NDM anför vidare all tillsynen över alt lagen ochmed stöd av lagen meddelade föreskrifter efterlevs bör anförtros KO. Vägandeadministrativa lämplighetshänsyn talar för en sådan ordning. Endasl omtillsynen läggs hos KO uppnår man dessulom den samordning pä lillsynsplanet avden skisserade produklsäkerhetslagen och annan marknadsrätislig lagstiftningsom är önskvärd, framhålls det. Även saml Skåneshandelskammare och menar atl KO bör hatillsynsfunktionen. Avde inslanser som menar atl skall äga räu atl utfärda bindandeföreskrifter avsiyrker flera alt besvär skulle föras hos marknadsdomstolen.Hit hör KO, som anför att, om beslutanderätten i fråga om generellaföreskrifter av regeringen delegeras till , del ligger i sakensnatur atl besvär över verkets beslul skall föras hos regeringen. Beslämmelserom grundkrav aktualiserar känsliga näringspolitiska, konsumenlpolitiska ochhandelspolitiska frågor, som det bör ankomma på regeringen att slutligtavgöra. Härtill kommer enligt KO atl fastställandet av generella föreskrifler iprincip är en lagstiftningsåtgärd, som emellertid inom av lagstiftaren angivnaramaräven kan anförtros ell förvaltningsorgan. Liknande synpunkter anförs avkommerskollegium och NDM. Beträffande sanktion vid överträdelse av meddeladeföreskrifter anför KO att det är oegentligi att inte ha någon direkl verkandesådan. KO förordar att straffsanktion införs i lagen. menar attsanktionsfrågan bör uppmärksammas. 10.3Förhällandet till annan lagstiftning förslag rörande avgränsningen lillannan lagstiftning lämnas i siort sett utan erinran av livsmedelsverket,produklkonlrollnämnden och socialsivrelsen. Så gott som alla remissinstansersom yttrar sig om avgränsningen understryker betydelsen av samarbete mellanberörda myndigheter. Flera remissinslanser menar dock attgränsdragningsfrågorna är 1975/76:34 92 Hit hör NDM. som ifrågasätter om lagen är konstruerad på ell säll somgör atl den kan fylla uppgiften alt avgränsa produklsäkerhetslagen från andralagar och författningar och motverka kompelens-konflikter mellan berördamyndigheter. NDM pekar särskill på atl formuleringarna inle utesluterkonflikter pä ännu ej "inmutade" områden. Från näringsidkarsynpunktär della inle tillfredsställande. menar all bestämmelserna bör ges ettsådant innehåll all från tillämpningen undanias vara för vilken del åliggersärskill utsedd myndighel alt meddela föreskrifter. Liknande synpunkler anförsav industriverket. , ochKeinikonloret menaratt lagen ej fär tillämpas på områden som faller underlagen om hälso- och miljöfariiga varor. Liknande synpunkler anförs av LRFsåvitt angår livsmedelslagen och av planverket såvitt angår byggnadslagstiftningen.Planverket befarar all del inom byggsektorn kan uppstå svårigheter, om krav påprodukler ställs från flera tillsynsmyndigheter. Konsumenlpoliiikens uppgift är atl stödjakonsumenlerna och förbättra deras ställning pä marknaden. Denna politik harunder senare är resulterat i en omfattande lagstiftning. har nyaorgan inrättats för all pä olika säll la till vara konsumenternas intressen. Den konsimienlpoliliska verksamheten grundar sig pådels utredningar och forskning rörande förhållanden av betydelse förkonsumenlerna, dels en omfattande direkl kontakt med konsumenlerna, bl. a.genom kommunala organ. De åtgärder som vidlas inbegriper bl. a. informationlill konsumenier och allmän opinionsbildning i konsiimenifrågor. Vidare bedrivsell omfattande arbete rörande utformningen av enskilda produkter samt informationenom dessa. Jag skall här anmäla vissa frågor som i första hand rör ai belel medsisinämnda företeelser, vilka fortsättningsvis beiecknas produkl-ulformning ochprodukiinformalion. Arbetet med produktinformationen har sedan gammaltgrundals på jämförande provningar o. d. av varor och ijänsier. Dennaverksamhel har efter hand utvecklats och breddals. Strävan är allförelagen skall svara för informationen om de egna produkterna, medanmyndigheternas information inriktas på hushållens slörre planeringsfrågor,marknadsöversikler etc. relativt nyli inslag i del konsumenlpolitiskaarbetet utgör den påverkan som myndighelerna utövar på producenler,distribulöreroch marknadsförare (producenipåverkan). Innebörden härav är atlmyndighelerna i direkl kontakt 1975/76:34 93 medförelagen söker förmå dessa all anpassa sin verksamhel lill konsumenlernasintressen. Den producenlpåverkande verksamhelen är endasldelvis reglerad i lag. Här kan nämnas lagen (I970:412)om otillböriigmarknadsföring (marknadsföringslagen) och lagen (1971:112) om förbud motoskäliga avtalsvillkor (avialsvillkorslagen), vilka i första hand tillämpas avmarknadsdomstolen och konsumentombudsmannen (KO). Båda lagarna är uppbyggdakring generalklausuler med stöd av vilka på lalan av KO kanförbjuda näringsidkare vid vite all fortsätta med en otillböriig marknadsföringsåtgärdeller använda avtalsvillkor som är oskäligt mot konsumenlerna. Den verksamhelsom bedrivs inom dessa lagars ramarulgörs lill slor del av förhandlingar mellanKO och berörda företag eller branschorganisationer. Flertalet ärenden klarasav genom alt förelagen eller organisationerna inför KO frivilligt utfäster sigatl ändra marknadsföringen eller avtalsvillkoren. KO utfärdar också allmännariktlinjer rörande marknadsföring. För del producenlpåverkande arbelel i övrigi svararkonsumeniverkei. Verkei skall sålunda främja en produktutveckling som tjänarkonsumenternas intressen saml verka föratt företagens produktinformationsvarar mol konsumenlernas behov. Delta skall bl. a. ske genom atl användningenav varudeklarationer uppmuntras. I samband med atl konsumeniverkei inrättades är1972 diskuterades frågan om verket skulle utrustas med formella befogenheterall vidla ivingande åtgärder gentemot producenterna (prop. 1972:33, NU 1972:40,rskr 1972:225). Jag framhöll därvid atl det var naluriigt all i första handförsöka åstadkomma resullal genom frivilligt samarbete med producenterna iobundna former. Försl om det visade sig omöjligt all på della sätt la till varaväsentliga konsumentintressen skulle andra former övervägas. Vidare saknadesvid denna tidpunkt underiag för att bedöma i vilka frågor det kunde varaaktuellt atl närmare fastställa formerna för samverkan med producentsidan.Denna uppfattning delades av . Samarbetet mellan och företagen hartagit olika former. har brisler hos enskilda produkler föranlett verkeialt ta upp överläggningar med berörda företagare. I andra fall hardiskussioner förts med förelrädare för hela branscher.