prop · FZ031 · 1975-12-31 00:00:00 — I defortsatta övervägandena måste skogsbrukets betydelse för landet som helhet ochför större regioner beaktas. Det bör ankomma på skogsvårdsstyrelserna att isamråd med länsstyrelserna, enligt riktlinjer som utarbetas av ,biträda kommunerna i deras bedömning av skogsbrukets intressen. Skogsbruketsintressen måste vägas mot bl. a. naturvårds- och rekreationsintressen. Deändringar i skogsvårdslagen som trädde i kraft och sominnebär att det för skogsbruket införts en allmän aktsamhelsregel ochanmälningsplikt rörande slutavverkningar bör förbättra förutsättningarna församråd mellan företrädare för skogsbruket, 1975/76:1 191 länsstyrelserna och kommunerna. Nya anvisningar om skogsvårdslagenstillämpning utfärdas av 1 975. Som flera remissinstanser har anfört torde röriigt frUuftslivoch rationellt skogsbruk oftast kunna kombineras, om riktlinjer för skogsbruketsbedrivande utarbetas i samråd mellan berörda parter. Länsstyrelserna bör inledaöverläggningar med skogsvårdsstyrelser och kommuner rörande bl. a. behov av säkerstäUandeåtgärderoch föreskrifter om samrådsskyldighet enligt NVL inom skogsområden. Syftet medöverläggningarna bör vara att precisera inom vUka områden och i vUka avseendensärskilda krav på skogsbruket är motiverade för att tUlgodose andra intressen.Härvid kan det även finnas anledning att ta upp frågan om eventuella behov avrestriktioner för fritidsbebyggelsens utveckling för att tillgodose skogsbruketsintressen. 3.4.1 Programmen och remissinstanserna Fiskets intressen har behandlats i relativt litenutsträckning i de kommunala programmen. konstaterar att fiskeriadmini-strationensinsatser i samband med den fysiska riksplaneringen inte har gett avseddaeffekter i programarbetet. Styrelsen betonar betydelsen av att all planeringsom rör fisket utgår från en samlad bedömning av såväl yrkesfiskets somfritidsfiskets intressen och understryker att det är fiskets sammantagna behovsom bör vägas mot konkurrerande anspråk på naturresurser. hari samråd med planverket redovisat program för hur fiskets intressen börredovisas i den fortsatta planeringen. Av programmet framgår attlantbruksnämndernas fiskerikonsulen-ter i en första etapp skall genomförainventeringar som belyser yrkesfiskels omfattning och betydelse i landets sölvatten-och saltvattenområden. För fritidsfiskets del skall det material som tidigaretagits fram som underlag i förarbetena för den fysiska riksplaneringen justerasoch ajourföras. Det nu nämnda materialet skall vara till händasenast . 1 en andra etapp skall göras bedömningar för attkartlägga sötvattnens och kustvattnens potentiella förutsättningar för ettyrkesmässigt fiske samt motsvarande kartläggningar för fritidsfiskets del. 3.4.2 Förslag till utgångspunkter för planeringsarbetet Fisket bör under planeringsskedet inordnas iplaneringsarbetet på ett i förhållande till andra verksamheter jämbördigt sätt.Det material som fldigare har redovisats beträffande värdefulla fiskevattenbör, tillsammans med det material som successivt kommer fram i detinventeringsarbete som har inletts av fiskerikonsulenterna enligl anvisningarfrån flskeristyrelsen, utgöra underiag för planeringsarbetet. Samråd i fråga omfiskets behandling i planeringen bör på ett tidigt stadium komma tUl ståndmellan länsstyrelserna, fiskeriadministrationen och kommunerna. 1975/76:1 192 3.5.1 Programmen och remissinstanserna Lantbruksstyrelsen och Svenska samernas riksförbundpåpekar att rennäringens markanspråk i flera berörda kommuner har fått enknapphändig behandling i programmen och understryker att rennäringens intressenbättre bör beaktas i det fortsatta planeringsarbetet. Lantbruks-.styrelsen ochplanverket tUlstyrker atl den översiktliga betesinventeringen inom renskötselområdetsom föreslagits i rapporten (Ds Jo 1974:2) Kalhyggen kommer till stånd. 3.5.2 Förslag till utgångspunkter för planeringsarbetet Rennäringens rätt enligt rennäringslagen och näringensspeciella krav i fråga om mark skall beaktas i den fortsatta planeringen.Samråd med berörda samebyar bör komma till stånd i ett tidigt skede av planeringsarbetet. Planverketföreslär i sitt yttrande vissa utgångspunkter för behandhngen avrennäringsintressena i den fortsatta planeringen. har inhämtatsynpunkter från lantbruksstyrelsen beträffande tolkning av de delar avrennäringslagstiftningen som rör markanvändning och fysisk planering(Lantbruksstyrelsens PM , 360 H 72/74). De synpunkter som framförs idessa handlingar bör tjäna till ledning för det fortsatta planeringsarbetet. genomför f. n. i samarbete med lantbruksstyrelsenoch en kartläggning av renskötselns markanvändningoch för renskötseln värdefulla marker som är känsliga för störningar.Kartläggningen som avses bli tillgänglig bör kunna ge underlagför berörda kommuner i det fortsatta planeringsarbetet. Översiktligabetesinventeringar inom renskötselområdet kan därefter bli nödvändiga somkomplement till kartläggningen. 3.6 Rörligt friluftsliv, vetenskaplig naturvård ochkulturminnesvård 3.6.1 Programmen och remissinstanserna Flertalet remissinstanser uttrycker tillfredsställelse medden behandling i programmen som bevarandeintressena fått i olika delar avlandet. anför att programarbetet torde ha inneburit attförståelsen för naturvården och för behovet av ökad planering för att skyddaoch bevara naturresurserna har fördjupats och breddats i hög grad.Riksantikvarieämbetet konstaterar alt programarbetet för kultur-minnnesvårdensdel har inneburit att dess intressen i högre grad än tidigare kommit attbeaktas i den översiktliga planeringen och anför att detta för framtiden börkunna innebära att den befintliga kulturmiljön tillvaratas i ökad utsträckning. Båda verken konstaterar att de i 1975/76:1 193 underlagsmaterialet utpekade områdena av riksintresse iregel har lagils upp till behandling i programmen och att därutöver relativtomfattande tillägg föreslagits. och understrykerbehovet av fortsatta inventeringar och anför alt den nu redovisadesammanfattande bilden av områden av riksintresse från bevarandesynpunkt intefår betraktas som slutgiUig. Fortsatt inventeringsarbete torde komma alt påvisabehov av viss översyn av redovisningen. understryker atlkulturminnesvårdens, naturvårdens och frUuftslivets intressen till slor delsammanfaller och alt det därför krävs ett samarbete för bevarandeplaneringen i kulturiandskapet.Liknande synpunkter framförs av och planverkel. anser att del finns behov av nyamedel för säkerställande av kulturminnesvårdens intressen och anför alt dessaintressen till slor del får tillgodoses genom den kommunala planeringen ochtills vidare med utnytflande av byggnads- och naturvårdslagarna.Naturvårdsverket anför att man vid val av säkerställandeform måste utgå frän enbedömning av vilka bestämmelser som erfordras för alt del aktuella områdetskaraktär skall kunna skyddas och vårdas samt utvecklas i önskvärd riktning.Naturvårdsverket understryker all planeringen längs kusterna genomgående börbedrivas i form av generalplanering. 3.6.2 Förslag till utgångspunkter för planeringsarbetet Kommuner, länsstyrelser och flera centrala verk är ibetydande omfattning eniga om bevarandeintressenas behandling i det fortsaltaplaneringsarbetet. Genoni och naturvårdsverketsställningstaganden till de redovisade programmen torde de från rikssynpunktmest angelägna bevarandeintressena nu tUl sina huvuddrag vara angivna. Verkensställningstaganden kan dock inte betraktas som slutgiltiga. Verken har i flerasammanhang betonat att inventeringsarbetel bör drivas vidare för alt geunderlag för fortsatta ställningstaganden. Särskilt de s. k. större områdena avintresse för kulturminnesvården måste bli föremål för fortsatta inventeringaroch preciseringar. Det bör uppmärksammas att det regionala statliga ansvaretför kulturminnesvården från kommer alt föras över lilllänsstyrelserna. Det är därför angeläget att länsstyrelserna redan iplaneringsarbetets inledningsskede tar aktiv del i de åtgärder som vidtas inomkulturminnesvärdens område. Av kommuner och länsstyrelser redovisade nya förslag tillområden av intresse från rikssynpunkt har tillstyrkts av naturvårdsverketendast om en naturinventering av området har förelegat. Riksantikvarieämbetethar flllämpat en liknande princip. Detta innebär att frågor om att klassiflceraytteriigare områden som intressanta från rikssynpunkt får prövas av verken i den takt erforderligt bedömningsunderiag kommer fram. 1975/76:1 194 har i några fall föreslagit ytterligareområden som kommuner och länsstyrelser inte har haft möjlighet att ta ställningtill i samband med programarbetet. Länsstyrelserna och kommunerna bör redovisasina synpunkter beträffande dessa områden till . I avvaktan påatt verket tagit del av dessa synpunkter får verkets redovisning beträffande deaktuella områdena betraktas som preliminär. I avvaktan på verkets slutligaställningstaganden bör sådana områden i planeringen behandlas så attbevarandeintressena inte skadas. Några kommuner har i yttranden tillbostadsdepartementet tagit ställning till de redovisade nya områdena eller iövrigt lämnat synpunkter med anledning av ochriksantikvarieämbetets ställningstaganden. De synpunkter kommunerna härvid harredovisat har delgetts verken. De områdensom av och nu angetts ha betydelse frånrikssynpunkt bör behandlas inom ramen för arbetet med att fullföljariktlinjerna för den fysiska riksplaneringen. En redovisning på karta i skala 1:250000 av de aktuella områdena bör tillställas länsstyrelserna genom statensplanverks försorg. Områdena bör inordnas i den översiktliga kommunalaplaneringen och i övrigt behandlas på sätt som angetts ovan i avsnitt 2.2. Detförutsätts vidare att det fortsalta arbetet kommer att inriktas på attfullfölja de överenskommelser som träffats mellan kommuner och länsstyrelserunder programarbetet beträffande behandlingen av olika bevarandeområden.Riksantikvarieämbetets och yttranden ochgranskningspromemorior bör därvid fläna till vägledning. Det är angeläget attunder planeringsskedet tillgodose de mest omedelbara skyddsbehoven i syfte attförebygga oönskade förändringar till föUd av exploatering eller utebliven vård. När det gäller de större områdena av betydelse förkulturminnesvården bör planerings- och säkerställandeåtgärderna inriktas mot iförsta hand de områden som redovisas på ovan nämnda kartmaterial. Övriga delarav de större områdena bör aktualiseras allteftersom ytterligare utredningsmaterialkan färdigställas. Åtgärder för att skydda värdefulla natur- ochkulturmiljöer bör under planeringsskedet inordnas i en planering som beaktarskilda markanspråk. Det är angeläget att därvid finna former för en samladbehandling av bl. a. rörligt friluftsliv, vetenskaplig naturvård ochkulturminnesvård i syfte att skapa bätlre samordning av planerings- och säkerställandeåtgärder.Bevarandeintressenas samband med de areella näringarna bör i detta sammanhangbeaktas. När detgäller val av säkerställandeform innebär ändringarna i naturvårdslagen fr.o.m.den 1 Januari 1975 delvis nya förutsättningar bl. a. genom införandet avgenerellt strandskydd och tillkomsten av ett nytt skyddsinstitut(naturvårdsområde). Vidare kan kommunerna genom delegering ges vidgademöjligheter att själva använda naturvårdslagen för alt tillgodose naturvårdensoch frUuftslivets intressen. Mot den bakgrunden finns det anledning förkommuner och länsstyrelser att gemensamt se 1975/76:1 195 över de i programmen föreslagna formerna försäkerställande. , lantmäteriverket, och riksantikvarieämbetetutarbetar i samråd en exempelsamling till vägledning vid tUlämpningenav olika säkerställandeformer. Ett betydande antal områden med starka bevarandeintressenhar redovisats utefter älvdalarna i norra . Arbetet med att säkerställabevarandeintressena i anslutning lill älvarna bör fortsätta under planeringsskedet.Härvid bör beaktas innebörden av statsmakternas ställningstaganden tillenergipolitiken vid . Det ytterligare material som kommer framsom en följd av pågående utredningsarbete rörande vattenkraftutbyggnader inorra bör successivt inordnas i underlagsmaterialet för planeringenlängs älvdalarna. 3.7.1 Programmen och remissyttrandena Fritidsbebyggelsefrågorna har som regel inle behandlatsmera ingående i kommunernas program. Av programmen och länsstyrelsernas redovisningarframgår emellertid att starka fritidsbebyggelseintressen förekommer i områdenav stort värde för rörligt friluftsliv. och naturvårdsverketunderstryker betydelsen av att fritidsbebyggelsen behandlas ingående underplaneringsskedet. anger vissa principer förfritidsbebyggelsens fortsalla behandling och planverket efterlyser vissadelreformer i byggnadslagstiftningen, rörande bl. a. olovligt byggande ochhänsynstagande till kulturhistoriskt intressanta miljöer, i syfte att skapabättre förutsättningar för planmässiga överväganden rörande lokaliseringen avfritidsbebyggelse. 3.7.2 Förslag till utgångspunkter för planeringsarbetet Inom områden med geografiska riktlinjer enligt planverketsredovisning (separatkarta 1 till planverkets rapport nr 30, 1974)' bör restriktivitettillämpas i fråga om ytterligare fritidsbebyggelse i avvaktan på översiktligamarkanvändningsplaner som beaktar den fysiska riksplaneringens riktlinjer.Särskilt stor återhållsamhet bör iakttas vid de obrutna och högexploateradekusterna, på och samt i fjällvärlden. Kommunerna bör vidare underplaneringsskedet förbättra sin planeringsberedskap inom områden därfritidsbebyggelse bör kunna komma till stånd. Bl.a. inom de områden i inlandet som i rapporten (SOU1971:75). Hushållning med mark och vatten utpekas som särskilt lämpliga somutvecklingsområden för fritidsbebyggelse, eller inom andra områden där enutveckling av fritidsbebyggelsen pågår eller kan väntas, bör övervägandenrörande fritidsbebyggelsen inordnas i den kommunala översiktliga planeringen där så inte redan har skett. Inom vissa sådana områden ' Se även bifogade karta 1. omvandlas en väsentlig del av det befintligabyggnadsbeståndet tiU fritidsbostäder eller till permanentbostäder för boendesom har sin huvudsakliga sysselsättning inom närbelägna tätorter. Dennaomvandling kan ha stort värde från bl. a. landskapsvårdssynpunkl men kan ocksåi betydande grad begränsa handlingsfriheten när det gäller planläggningen avområdenas framtida utnytflande. Det är angeläget att dessa förhållandenuppmärksammas i det fortsalta planeringsarbetet. När det gäller planering fören mer omfattande utveckling av turist- och fritidsanläggningar bör denna ses molbakgrund av statsmakternas kommmande ställningstaganden med anledning av lurislkommitténsförslag.' De synpunkter som har förts fram beträffande behovet avändringar i byggnadslagen tas upp i samband med pågående överväganden medanledning av bygglagulredningens belänkande och remissbehandlingen av detta. 3.8 Resurskrävande och miljöstörande industri 3.8.1 Programmen och remissinstanserna Många kommuner har i sina program tagit upp frågan rörandemöjligheterna all tUl kommunen lokalisera resurskrävande och/eller mUjöstörandeindustri. I de områden där enligl fastlagda riktlinjer mark bör reserveras försådan industri har enligl programmen hithörande frågor i allmänhet avsetls fåen relativt inträngande behandling. Miljöundersökningar efterlyses i flerafall. Flera remissinstanser, bl. a. , industriverket ochSveriges geologiska undersökning, påtalar atl problem i samband med mUjöstörandeindustri endast i mindre omfattning har blivit behandlade i programmen.Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut anför att del ofla heltsaknas underlag för en bedömning av naturförhållandena för de lägen somföreslagits för mUjöstörande industri. uttalar all det i många fall,speciellt längs och i inlandet, rådet ovisshet om i vilkenutsträckning de av kommunerna föreslagna industrilägena kommer att bli aktuellaför etablering av mUjöstörande industri. Verket anser därför i likhet medindustriverket atl den miljöslörande industrins behandling i den fysiskariksplaneringen bör utredas närmare. uttalar att möjligheternalUl alt i större utsträckning än tidigare lokalisera industrin på djupet inomkustzonen för att avlasta den egentliga kusten särskilt bör uppmärksammas ochpåtalar vidare de ökade möjligheterna tUl inlandslokalisering som en följd avbl. a. den process- och reningstekniska UtveckUngen. Vad gäller frågan om lokalisering av kärnkraftverk bedömerCentrala driftledningen (CDL) och vattenfallsverket att framfördalokaliserings-önskemål inte har fått en med bevarandeintressena jämbördigbehandling i programmen. CDL anser att i princip samtliga s. k. huvudlägen i CDL:srapport bör beaktas i planeringsarbetet så att möjligheter tillframtida utbyggnad hålls öppna. 1975/76:1 197 3.8.2 Förslag till utgångspunkter för planeringsarbetet Kunskaperna om miUöförutsättningar och förutsättningar iövrigt för lokalisering av resurskrävande och/eller mUjöstörande industri ärofullständiga, speciellt utefter och i inlandet. Det bedömsdärför vara för tidigt att nu närmare la ställning tiU de förslag till nyalägen som har förts fram i de kommunala programmen. Tills vidare bör följandeallmänna utgångspunkter gälla. Ianslutning till de i prop. 1972:111 angivna områdena där mark bör reserverasför resurskrävande och/eller miljöslörande industri bör handlingsberedskapenupprätthållas genom översiktlig markanvändningsplanering i form avgeneralplanering. Behovet av atl i vissa fall söka fastställelse av generalplanbör övervägas. Länsstyrelserna bör biträda kommunerna i planeringen och därvidi regional skala belysa förutsättningarna för och konsekvenserna av eventuella industrietableringar.Länsstyrelserna bör i anslutning till sin redovisning av resultaten avplaneringsarbetet lämna en särskUd redogörelse för behandlingen av de iriktlinjerna angivna industriområdena. Frågan omuppläggning av och ansvar för miljöundersökningar vid vissa industrilägen harstuderats av en särskUd arbetsgrupp som har redovisat sina förslag i endepartementspromemoria, (Ds B 1974:2). Förslag flll principprogram för undersökningarav naturförhållanden vid vissa industrilägen. Promemorian har remissbehandlats.Frågan bereds f. n. inom . Vissa hithörande frågor studerasockså av utredningen rörande miljöproblem m.m. i vissa industriområden (UMl).Utredningen beräknas lämna elt delbetänkande 1 975.' När detgäller de i programarbetet behandlade lokaliseringsorterna utefternorrlandskusten bör utrednings- och planeringsåtgärderna drivas vidare medsikte på att få fram ett successivt förbättrat material till ledning förstatsmakternas fortsatta överväganden beträffande möjligheterna att tillnorrlandskusten lokalisera sådan industri som behandlas i den fysiskariksplaneringen. Kommunerna bör studera befintliga och potentiellaindustriområdens utvecklingsmöjligheter och härvid belysa uppkommandekonflikter med andra intressen. Länsstyrelserna bör mot bakgrund av analyser avmiljöförhållanden, regionalpolitiska förutsättningar, transportförutsättningarm. m. ge kommunerna råd och vägledning i arbetet och verka för attutredningsinsatserna koncentreras till de områden som från regional synpunktförefaller mest lämpade för aktuella industrityper. Länsstyrelserna ochkommunerna bör i dessa frågor kunna utnytfla material från det arbete som bedrivscentralt inom ramen för bl. a. den fysiska riksplaneringen och denregionalpolitiska planeringen. För atthandlingsfrihet tills vidare skall bevaras beträffande de i programmenföreslagna industrilägena kan i kommunöversikt anges riktlinjer som innebär attsådana ändringar i markanvändningen undviks ' Utredningen överlämnade betänkandet (SOU1975:44) Ktablering av miljöstörande industri. Prop.1975/76:1 198 som kan försvära en framtida industrietablering. I inlandet har ett stort antal kommuner angett områdenlämpade för lokalisering eller vidareutveckling av resurskrävande och/eller miljöslörandeindustri. Främst i har ett stort antal sådana områden angetts.Fortsatta studier av möjligheterna till lokaliseringar i inlandet av den typ avindustri som behandlas i den fysiska riksplaneringen bör kunna läggas upp på etllikartat sätt som för norriandskusten. Arbetet bör emellertid bedrivas med stödi studier och överväganden för större regioner än enskilda län. Mer omfattandekommunala insatser i form av planering eller markreservationer bör kunna anståtill dess fastare utgångspunkter för dessa studier har angetts. Energifrågorna kommer att behandlas av vid 1975års , Nya riktlinjer beträffande markreservationer för kraftverk ochledningsnät bör därför inte anges . har i samråd med säkerhetsmyndigheterna utarbetetriktlinjer för reglering av bebyggelse kring kärnkraftanläggningar. Planverketbör i samarbete med säkerhetsmyndigheterna följa arbetet med den fysiskaplaneringen i anslutning till de befintliga kärnkraftverken. Verket bör ställasamman och redovisa erfarenheterna av detta planeringsarbete. I planeringsarbetet bör även frågan om kraftledningsstråkuppmärksammas. , industriverket och vattenfallsverket bedriver visstutvecklingsarbete i denna fråga. 3.9.1 Programmen och remissinstanserna Vissa remissinstanser pekar på det angelägna i att behovetav markreservationer för kommunikationsändamål uppmärksammas underplaneringsskedet. Berörda myndigheter framhåller vikten av att de bereds flilfälleatt delta i planeringsarbetet på ett tidigt stadium. anför attnågon fullständig bedömning av behovet av flygplatser inte kan göras på grundvalav programmaterialet och understryker liksom planverket vikten av att enlandsomfattande plan upprättas för utbyggnaden av flygplatsnätet. framhåller att en bedömning av behovet avflygplatser måste grundas på ett studium i samarbete mellan berördamyndigheter och behovet av andra lokala, regionala och interregionalatrafikmedel. Verket framhåller också att bullerskyddszoner kring flygplatsernai avvaktan på resultatet av trafikbullerutredningens arbete bör grundas på prognoseröver den väntade trafiken och på bullergränsbe-stämningar enligt den definitionsom tillämpas av verket. pekar på att vägfrågorna fått envarierande behandling under programskedet. Verket anför att översiktligaplaner, t. ex. kommunöversikter, bör utarbetas innan formella säkerställandeåtgärdervidtas Prop.1975/76:1 199 för att man därigenom skall få en grund för att närmareöverväga avgränsningsfrågor och pröva i vad mån olika anspråk kan tillgodoses inomsamma område. Sjöfartsverketförutsätter att kända potentiella djuphamnslägen säkerställs underplaneringsskedet inom ramen-för den förutsedda planeringen av kustzonen. 3.9.2 Förslag till utgångspunkter för planeringsarbetet Den regionala trafikplaneringen har avslutats ilänen. Slutliga förslag lill trafikplaner har av länsstyrelserna redovisats tUlkommunikationsdepartementet. Materialet ställs samman ochutvärderas inom med sikte på en redovisning avförslag till ställningstaganden. I avvaktan på dessa ställningstaganden är delangeläget atl undvika sådana låsningar av markanvändningen som kan förhindraeller försvåra ett tillgodoseende av berättigade trafikintressen. 1 avvaktan påkommande ställningstaganden bör befintliga trafikplaner utgöra ulgångspunkt förkommunernas planering avseende behovet av markreservationer för konimunikationsändamål. När det gäller flygplatser bör särskilt uppmärksammasangelägenheten av att mark i anslutning till befintliga eller planeradeflygplatser tas i anspråk bara för sådana ändamål som medger att en rimlighandlingsfrihet för flygverksamheten kan bibehållas. Vid beräkning och avgränsning av bullerskyddszoner kringflygplatser bör i avvaktan på resultatet av trafikbuUerutredningens arbeteutgångspunkten vara de av luftfartsverket angivna metoderna. Behovet av markreservalioner i anslutning lill befintligaoch potentiella djuphamnslägen bör under planeringsskedet övervägas i dekustområden som inte betecknas som obrutna. 3.10.1 Programmen och remissinstanserna 1 de kommunala programmen redovisas i flera fallkonflikter mellan försvaret och andra intressen.