prop · FZ03215 · 1975-12-31 00:00:00 — Opinions-viUkoref bör därförutformas så att särskild hänsyn tas tUl huvudintressenternas mening.Utredningen räknar med att kommunerna i allmänhet kommer att framstå somhuvudintressenter i vattenförbund liksom f. n. ofta är fallet i de . SärskUd hänsyn torde alltså i allmänhetfå tas tUl de berörda kommunernas inställning. fastighetsrättsliga lagstiftning där opinionsviUkor förekommer sätts villkoretur spel, om behovet av företaget är synnerligen angeläget. Utredningen harövervägt en motsvarande undantagsbestämmelse för vattenförbundens del.Utredningen har emellertid funnit att opinions-vUlkoret leder till ett rimligtresultat utan någon särskild undantagsregel. Sammanfattningsvisföreslår utredningen atf vattenförbund endast får bildas när det är avväsentlig betydelse från aUmän eller enskUd synpunkt att en samverkan mellanolika intressenter kommer tUl stånd. Utredningen föreslår vidare att vattenförbundinte får bildas om de blivande medlemmarna mera allmänt motsätter sigförbundsbildningen och har beaktansvärda skäl för det. Särskild hänsyn skallenligt förslaget tas till huvudintressenternas mening. bör alla som sakligt sett bör medverka i gemensamma åtgärder kommuner, industrier, torrläggningsföretag och andra intressenter - varamedlemmar i vattenförbund. Vissa möjligheter bör finnas att framtvinga en sådansamverkan. Enligt utredningens mening kan man i fråga om de verksamhetsgrenarsom sammanfattas under begreppet ändamålsenlig hushållning medvattentillgångarna tala om en intressegemenskap mellan dem som berörs avåtgärderna. Denna gemenskap har visserligen inte samma privaträttsliga,ekonomiska natur som präglar de fastighets- och vattenrättsliga tvångssamfälligheternautan den bärs snarare i första hand upp av allmänna miljövårdsintressen.Samtidigt står det klart att en naturlig intressegemenskap av samma slag somkännetecknar t. ex. de kombinerade reglerings- och torrläggningsföretagen oftakan föreligga när förhållandena i ett vattenområde berör flera etableradeintressen av såväl allmän som enskild natur. När det gäller fråganhuruvida denna intressegemenskap kan anses vara av sådant slag att någon motsitt bestridande bör kunna tvingas att delta i gemensamma åtgärder anförutredningen följande. Åtgärder för att främja en ändamålsenlig hushållning med vattentUlgångarnabör ses som ett led i skyddet av den yttre miljön. Ett särskUt ansvar vUar idetta hänseende på dem som tar i anspråk naturresurser vare sig detta sker genomutsläpp av avloppsvatten, bortledning av vatten eller andra åtgärder som är avbeskaffenhet att påverka vattenförhållandena. Prop.1975/76: 215 32 innefattarenligt utredningens mening i och för sig tUlräckliga principiella skäl för attålägga den som med stöd av tiUstånd erUigt ML eller VL påverkarvattenförhållandena skyldighet att ingå som medlem i vattenförbund. Det kanenligt utredningen inte gärna göras gällande att en sådan skyldighet äroförenlig med det rättsskydd som tillstånden innebär. Skyldigheten innebär inteatt det meddelade tiUståndet rubbas utan bara att ett latent ansvar förmiljöskyddet i vissa fall kan utkrävas. Vadsärskilt gäller den samverkan mellan avlopps- och torrläggningsintressena somavses skola ske i fråga om vattendragens underhåll kan ytterligare skäl anförastill stöd för ett principiellt anslutningstvång. Ansvaret för vattendragensunderhåll faller med nuvarande lagstiftning på torrläggningsintressenterna därsådana finns, alltså främst jordbruk och skogsbruk. Det synes uppenbart atterforderliga åtgärder i form av t. ex. strandröjning, muddring och vegetarionsbekämpningi allmänhet kan planeras och utföras på ett från teknisk och ekonomisk synpunktlämpligare sätt om arbetena kan samordnas för större områden än om varjetorrläggningsföretag står för sin del. En sådan samordning bör inte kunnahindras genom att ett enstaka företag vUl ställa sig utanför. Förtorrläggningsföretagens del innebär en samordning enbart av flera sådanaföretags arbeten en rent ekonomisk nytta. Detta förhållande blir ytterligaremarkerat om avloppsintresset får svara för sin del av underhållskostnaderna. Avloppsintressetrepresenteras i detta sammanhang främst av kommuner och industrier som släpperut avloppsvatten i vattenområdet. Utsläppen medför otvivelaktigt ökadeunderhållskostnader. Denna situation har i viss utsträckning förutsetts avlagstiftaren. Behovet av en fördelning av underhållskostnaderna mellanavlopps- och torrläggningsintresset har i någon mån tiUgodosetts genombestämmelserna i 8 kap. 2024 §§ VL (se avsnitt 2). Det är enligt utredningen emellerUdtveksamt om dessa bestämmelser är tillämpliga, när avloppsvatten släpps ut ien sjö eller annat naturligt vattenområde som berörs av torrläggningsföretag(se avsnitt 4.1). Sakligt sett framstår det som starkt motiverat att avloppsintressetmedverkar i åtgärder för att avhjälpa de olägenheter som utsläppen ivattendragen medför och det är inte tillfredsstäUande att frågan härom skallvara beroende av enskUd skadeståndstalan. Utredningen kan inte heller finnanågra principiella betänkligheter mot att med utgångspunkt i VL:s bestämmelserom kombinerade avlopps- och torrläggningsföretag föreskriva skyldighet föravloppsintresset att som medlem i vattenförbund delta i underhållskostnaderna.En sådan skyldighet kan för övrigt sägas vara ett utflöde också avbestämmelserna i 5 § ML. Enligt dessa är den som utövar miljöfarUg verksamhetskyldig att vidta de skyddsåtgärder, tåla den begränsning av verksamheten ochiaktta de försiktighetsmått i övrigt som skäligen kan fordras för att förebyggaeller avhjälpa olägenhet. 1975/76: 215 33 Avdet anförda framgår erUigt utredningen att avloppsintressefs skyldighet att gåmed i rörande vattendragens underhåll inte kangrundas på något ekonomiskt nyttobegrepp. Skyldigheten sammanhänger snararemed förmånen att få använda ett vattenområde som recipient för avloppsvattenav viss mängd och beskaffenhet. Som utredningen tidigare framhåUit(se avsnitt 4.2) bör vattenförbunden i största möjliga utsträckning bygga påfrivillig samverkan. Det torde också förhålla sig så att ett vattenförbund imånga fall kan fungera väl utan att att aUa som är principielltanslutningsskyldiga medverkar. Én i laga ordning medgiven anläggning, t. ex.en bro, kan ha så obetydlig inverkan på vattenförhållandena att man bör kunnabortse därifrån när det gäller behovet av gemensamma insatser. En annan sak äratt vägförvaltningarna kan finna det förenligt med sina intressen att varaanslutna till vattenförbund. Situationen kan också tänkas vara den att ett vattenförbundbör bildas för underhållet av visst vattendrag men att medlemskretsen trotsförekomsten av avloppsutsläpp bör begränsas fill de berördatorrläggningsföretagen. En kommun vilken i egenskap av avloppsintressent iprincip är skyldig att ansluta sig till förbundet men som föredrar att bidratill underhållet på grundval av överenskommelse bör i en sådan situation kunna tiUåtasatt stå utanför. Om någon motsätter sig medlemskap och har särskilt skäl fördet bör anslutnings-tvånget alltså kunna sättas ur spel, förutsatt attförbundets verksamhet inte avsevärt försvåras därigenom. Vid denna prövningmåste dock beaktas all den verksamhet som kan bli aktuell inom överskådUg tid.Om förbundet från början bildas för att huvudsakligen svara för recipientkontroUi ett helt vattensystem, kari det t. ex. anföras skäl för att låta eventuellaenstaka torrläggningsföretag så utanför. Detta bör dock inte tillåtas om manhar anledning att räkna med att verksamheten kommer att omfatta ävenunderhållsåtgärder. Omanslutningstvånget modifieras på detta sätt kan man enligt utredningen iallmänhet räkna med att de som i.egenskap av tillståndshavare blir medlemmar iförbundet ansluts efter eget medgivande. Det kan dock inte krävas att sådanamedlemmar skall delta i kostnaderna för åtgärder som saknar naturligt sambandmed den verksamhet på vilken medlemskapet grundas, även om åtgärderna i och försig är angelägna och lämpligen bör utföras i förbundets regi. Utredningentänker här bl. a. på sjörestaureringar och vattenregleringar i en flodsträckavilka huvudsakligen betingas av allmänna fiske- och miljövårdssynpunkter. Ävenom medlemmarna är positivt inställda och, såsom fallet är med kommunerna, harvisst ansvar för allmärma miljövårdsintressen, torde särskilda ekonomiskainsatser vanligen behövas för att sådana arbeten skall komma till utförande.Situationen kan också vara den att ett vattenförbunds verksamhet för underhållav ett vattendrag är av betydelse 3 1975176.1 saml. Prop.1975/76: 215 34 frånallmän synpunkt exempelvis genom att tillgodose allmänhetens behov av lämpligavattenområden för bad, båtfart, fiske osv. men att t. ex. kommunen varken såsomavlopps- eller, vattentäktsintressent är skyldig att vara medlem. Det möternaturligtvis inte något hinder för allmänna centrala, regionala eller lokalamyndigheter att i sådana situationer lämna bidrag tiU förbundet under villkorom viss användnmg. Utredningen har övervägt att efter mönster av 3 kap. 8 § VLbereda stat, kommun och landsting möjlighet atf i samband med bidragsgivningförvärva rätt att bli medlem i vattenförbund och i den egenskapen utövainflytande på den understödda verksamheten. Utredningen har emellertid stannatför att låta anslutningsrätten för det allmänna omfatta enbart kommunerna. Anslutningsrätten tUl deexisterande är inycket vidsträckt.Medlemskretsen kan omfatta t. ex. fiskevårdsföreningar, sporfsfugeföreningaroch t. o. m. enskilda personer. har sådana intressenter ställning avpassiva medlemmar med reducerad medlemsavgift. Enligt utredningens mening kandet å ena sidan synas angeläget att ta till vara och uppmuntra det intresse förvatten-och miljövårdsfrågor som visas i olika privata intressesammanslutningarliksom av enskilda och låta dem som så önskar ta del i förbundets angelägenheter.Å andra sidan skulle def uppenbarligen föra för långt att lämna rätten tillanslutning helt öppen. a. skulle grunderna för omröstningsreglernaförryckas. Det bör i princip förutsättas för anslutnings-rätt att vederbörandehar sådan infresseanknyfning till förbundets verksamhet eller till vissverksamhetsgren att det ter sig naturligt att han svarar infe bara för vissdel av gemensamma administrativa utgifter utan också för viss del avkostnaderna för konkreta åtgärder. Förbundens i viss utsträckningoffentligrättsliga karaktär talar också för att anslutningsrätten begränsas tUlföreträdare för i huvudsak aUmänna intressen med anknytning tillvattenförhållandena. Med hänsyn till att förbundens verksamhet kan vara avbetydelse från fiskevårdssynpunkt synes det framför allt önskvärt att detlokala fiskeintresset kan bli representerat i förbunden. Enligt lagen omförvaltning av samfälligheter kan samfällighetsförening bildas för förvaltningav samfällt fiske. Om sådan förening bildas för förvaltning av samfällt fiskeinom vattenförbunds verksamhetsområde, bör föreningen ha rätt att som medlemansluta sig till förbundet. Detsamma bör enligt utredningen gällafiskevårdsområde. Det är i och för sig tänkbart att låta medlemmarna pågrundval av särskild bestämmelse i stadgarna besluta om inval av ytterligarekategorier medlemmar, eventuellt i förening med skyldighet att underställa länsstyrelsensådant beslut för godkännande. Utredningen anser dock att anslutningsrättenbör begränsas till de berörda kategorierna. De fastighetsrättsliga tvångssamfälligheternabildas vanligen för att tillgodose ett för flera fastigheter gemensamt behov avmer eller mindre 1975/76: 215 35 permanentaanordningar, såsom vägar, parkeringsplatser, diken osv. Gemensamt för sådanaanordningar kan sägas vara att de gör de deltagande fastigheterna mera lämpadeför avsedda primärändamål. Med hänsyn härtill måste samfälUghetens bestånd varaoberoende av förändringar i äganderätten till de särskilda fastigheterna.Denna s. k. sakrättsliga bindning innebär att en fastighets delaktighet i detgemensamma företaget är förenad med äganderätten tUl fastigheten ochautomatiskt medföljer vid överlåtelse eller exekutiv försäljnmg av denna. Ensamverkan i syfte att främja en ändamålsenlig hushållning med vattentillgångarnai visst vattensystem, vilket kan innebära en rad olika åtgärder, har tydligeninte samma betydelse för fastighetsbeståndet, låt vara att den t. ex. förfastigheter som ingår i torrläggningsföretag kan innebära klara ekonomiskafördelar. Skyldigheten att delta i vattenförbund härrör emellertid från enmedgiven rätt att i någon form ta naturresursen vatten i anspråk. Sådanamedgivanden har visserligen vanligen samband med utnyttjandet av viss fastighetoch gäller åtminstone såvitt avser medgivanden enligt VL i princip för allframtid. Något behov av att knyta delaktigheten i vattenförbund till innehavetav viss fastighet synes likväl inte föreligga. En sådan ordning skulle förövrigt leda tiU mycket komplicerade gravationsförhållanden vid tillämpning påt. ex. reglerings- och torrläggningsföretag. I sammanhanget bör också beaktasatt den rätt till medlemskap för kommun som utredningen har förordat inte gärnakan knytas till innehavet av viss fastighet. Även om det enligtutredningens mening inte är påkallat att koppla ihop medlemskap i vattenförbundmed äganderätt tUl fastighet, är det självfallet betydelsefullt att beslut somfattas inom ramen för en ny vat-tenförbundslag får sakrätfslig verkan, dvs.blir bindande inte bara för dem som var medlemmar när beslutet fattades utanockså för nya innehavare av anläggningar och tUlstånd som tidigare utgjortgrund för medlemskap. Vidare torde vattenförbundens möjligheter atf uträtta ettmeningsfullt arbete ofta komma att bero på framför allt kommunernas vilja attfrivilligt bidra tUI kostnaderna utöver vad som kan komma att åligga dem iegenskap av tillståndshavare enligt ML eller VL. Å ena sidan skulle detuppenbarligen kunna förrycka förbundens verksamhet i fråga om både planeringoch utförande, om sädana frivilliga åtaganden kunde återkallas när som helst. Åandra sidan kan det inte gärna komma i fråga att binda den frivUligemedlemmen vid sina ekonomiska åtaganden. En sådan ordning skulle motverkaanslutningsrättens syfte. I 3 kap. 8 § VL har frågan lösts så att statens, kommunenseller delaktighet som frivillig medlem bestäms med utgångspunkt idet bevUjade anslagets storlek i förhållande tUl anläggningskostnaden. Meddelaktigheten följer sedan skyldighet att för framtiden, så länge företagetbestår, i proportion till andelen i företaget delta i dettas underhålls- ochdriftkostnader. På motsvarande sätt kunde ett 1975/76: 215 36 åtagandeatt frivilligt bidra till kostnaderna för ett vattenförbunds verksamhet iprincip böra anses bindande så länge verksamheten upprätthålls. Den frivilligemedlemmen skulle dock kunna avtala med övriga medlemmar vars rätt berörs om atthans skyldighet att bidra helt eller delvis skall upphöra. Utredningen anseratt man härigenom kunde skapa en stabilitet hos vattenförbunden som saknas i defrivUliga sammanslutningarna. Utredningen har dock avstått från att föreslå ensådan reglering med hänsyn till att den skulle kunna motverkaanslutningsrättens syfte. Vattenförbundenskiljer sig från de fastighetsrätfsUga tvångssamfäUig-heterna därigenom attverksamheten varken kan eller bör preciseras från början. Även om ett förbund bUdasmed syfte främst att svara för underhållet av ett vattendrag, kan andraverksamhetsgrenar efter hand bli aktuella. Det måste också beaktas attmedlemmarnas intresseanknytning till olika verksamhetsgrenar kan ha varierandestyrka. Det måste ställas krav på ett visst naturligt sammanhang mellan deåtgärder som föranlett medlemskap och den verksamhet i förbundets regi i vUkenmedlemmen skall medverka. Det nu sagda aktualiserar frågan vid vUken tidpunktanslutningstvånget bör få göras gällande. Idetta hänseende föreligger enligt utredningen i huvudsak två alternativ. ErUigtdet första får man när vatfenförbundet skall bildas utgå från deverksamhetsgrenar som då är aktuella och göra anslutningstvång gällande motintressenter vilkas ingrepp i vattenområdet har ett naturligt samband medverksamheten. Uppkommer sedermera fråga om att utvidga verksamheten fårmedlemskretsen utvidgas i motsvarande mån. måste det tUlses attkostnaderna för särskild verksamhetsgren fördelas enbart mellan dem som enligtdet sagda bör medverka på grund av sin intresseanknytning. Enligt det andraalternativet får anslutningstvång från början göras gällande mot alla som i prmcipär skyldiga att ingå i förbundet, även om deras medverkan i vissverksamhetsgren kan bli aktuell först på . Kostnadsansvaret försådana medlemmar får i så fall självfallet begränsas och torde inte kunnatillåtas sträcka sig längre än till gemensamma administrativa utgifter. mening är det angeläget att vattenförbundens' organisation ochverksamhet från början får så fasta former som möjligt. Med hänsyn härtill ärdet önskvärt att alla som såvitt kan överblickas bör medverka i vattenförbundetfrån början är med i detta och att frågan om undantag från anslutningstvångetprövas i ett tidigt skede. Utredningen förordar alltså det senarealternativet. Härigenom skapas bättre förutsättningar för en mera långsiktigplanering av förbundets verksamhet och större utrymme för samförståndslösningar.Utredningen viU framhålla att med medlemskap inte bör följa skyldighet att tadel i aUa de olika verksamheter förbundet kommer att utöva. För en skyldighetatt ta del i viss verksamhet bör krävas en klar intresseanknytning tUl projekteti fråga. Prop.1975/76: 215 37 Sammanfattningsvisföreslår utredningen att den som erhållit tillstånd enligt ML eller VL attinverka pä vattenförhållandena inom verksamhetsområdet skaU vara medlem iförbundet. Den som av särskilt skäl motsätter sig medlemskap får dock ståutanför förbundet, om inte förbundets verksamhet avsevärt försvåras genom det.Rätt till medlemskap föreslås för kommunen, även om kommunen inte är tillståndshavare,samt för vissa företrädare för lokala fiskeintressen. Vattendrags-oeh vattenvårdsförbundens verksamhet har enligt utredningen i vissutsträckning finansierats med statsmedel. Statsbidrag har utgått till denvattenvårdsplanering som i vissa fall bedrivits i förbundens regi. På nägrahåll har länsstyrelserna tillskjufit medel för särskUda undersökningar. I någotfall har regleringsavgiftsmedel fått fas i anspråk. Bidrag från utomståendekommuner förekommer också. Det vanliga är emellertid att medlemmarna självafår svara för kostnaderna enligt vissa överenskomna fördelningsgrunder. Oftafastställs ett andelstal som ligger tUl grund både för utdebitering och förmedlemmens rösträtt vid förbundsstämma. Olika metoder har använts vid bestämmandeav andelstal. Avvägningen synes i allmänhet ha skett med hänsyn tUl den störreeller mindre omfattning i vilken medlemmen påverkar eller eljest är beroende avvattensystemet. Enligt utredningen tordeäven vattenförbundens verksamhet få baseras på statsmedel och medlemsavgifter.Ingen bör kunna åläggas att bidra till kostnader för verksamhet som saknarnaturligt samband med grunderna för hans medlemskap i förbundet. Något sådantsamband torde i allmänhet inte kunna påvisas annat än i fråga om kommunerna, omverksamheten huvudsakligen avser tUlgodoseende av aUmänna intressen.Utredningen tänker här bl. a. på saneringsprojekten och på särskilda åtgärderför rekreationsändamål. Med hänsyn tUl att kommunerna främst representerarlokala intressen kan det inte väntas att de åtar sig att ensamma svara förkostnader för sådan verksamhet som är särskilt Önskvärd även från riks- ellerregionalsynpunkt. Sådan verksamhet i förbundens regi torde därför i allmärUietförutsätta någon form av statlig bidragsgivning. FörhåUandet är troligendetsamma när ett vattenförbund skall börja arbeta i ett vattendrag därunderhållet är eftersatt eller där svåra uppgrundningar förekommersom en följd av naturliga förlopp, t. ex. kraftiga erosioner. Utredningen ansersig inte böra föreslå några närmare riktlinjer för den statliga bidragsgivningensom i lika mån kan böra komma existerande vattendrags- oeh vattenvårdsförbund tUldel. Sådana riktlinjer skulle för övrigt i viss mån föregripa pågåendeutredning rörande miljövårdskostnadernas fördelning mellan stat, kommun,näringsliv och enskilda. 1975/76: 215 38 Vadsedan gäller medlemsavgifterna skall vattenförbunden i princip bestå av dem sommed stöd av medgivanden enligt ML eUer VL påverkar vattenförhållandena i olikahänseenden, varjämte anslutningsrätt skall föreligga för kommunerna. I fråga omkommun som utnyttjar möjligheten till anslutningsräft ligger det enligtutredningens mening i sakens natur att avgiften måste anpassas till kommunensfrivilliga åtaganden. Enligt 3 kap. 8 § VL bestäms delaktigheten för stat,kommun eUer landsting med utgångspunkt i det lämnade anslagets storlek. Enmotsvarande möjlighet för kommun att begränsa delaktigheten genom att angeviss ram för de ekonomiska åtagandena bör finnas också beträffande vattenförbunden.Motsvarande bör gälla för de fiskesammanslufningar som föreslås få rätt tillmedlemskap. Ifråga om de som i princip är skyldiga att bidra anser utredningen att varjesärskild medlem bör åläggas ett ekonomiskt ansvar för förbundets verksamhetsom står i rimligt förhållande till övriga medlemmars. Frågan om vad som idetta sammanhang kan anses rimligt bör tUl en början ses mot bakgrund avmöjligheterna till tvångsanslutning och utredningens uttalanden omverksamhetens skiftande art (se avsnitt 4.4). Utredningen har funnit attkostnaderna för särskUd verksamhetsgren måste fördelas enbart meUan dem som börmedverka på grund av sin intresseanknytning. Om sådan anknytning saknas börkostnadsansvaret begränsas till de gemensamma administrativa utgifterna. Ävenen medlem som inte deltar i särskild verksamhetsgren får nämligen anses ha sådanafördelar av förbundets verksamhet, främst då möjligheterna till information,att han rimligen bör bidra rill administrationskostnaderna. I annat fall tordehan ha sökt utnyttja möjligheterna till undantag från anslutningstvånget.Utredningen föreslår att administrationskostnaderna, om sådana uppstår, fårtäckas genom avgifter som i allmänhet bör kunna tas ut med lika stort belopp avalla medlemmar eller medlemskategorier. Sådan avgift kan lämpligen kallasförbundsavgift. Det är i sammanhanget ovidkommande om den särskilda medlemmen en industri eller en kommun har en eller flera anläggningar i vattendraget. Enföretagsfusion eller en kommunsammanslagning kan följaktligen tänkas medföraatt intäkterna genom förbundsavgifter sjunker. Kostnadernaför särskild verksamhetsgren får däremot fördelas efter skälighetsprövning medutgångspunkt i varje medlems intresseanknytning. Med hänsyn till att dessakostnader kan komma att variera år måste denna medlemsavgift vararörlig. Exempel på en liknande reglering finns i lagen om förvaltning av samhäUigheter.Denna lag, som är tUlämplig på ett stort antal olika fastighefsräftsliga samfällighetstyper,utgår från att verksamheten inom ett och samma organ i lagen kallat samfällighetsförening skall kunna: uppdelas i olika verksamhetsgrenar. Föreningen kan ocksåförvalta flera samfälligheter. Förvaltningen kan även då uppdelas på olikaverksamhetsgrenar. Var och en av dessa Prop.1975/76: 215 39 betraktassom en ekonomisk enhet. Kostnaderna fördelas med utgångs punkt i de andelstal som gäller i fråga om skyldigheten att delta i kost naderna för den särskilda verksamhetsgrenen eller samfälligheten. Ut redningen anser att kostnaderna för olika verksamhetsgrenar i vattenför bund på motsvarande sätt bör kunna fördelas efter särskilda andelstal. Systemet överensstämmer för övrigt i princip med den ordning som till- lämpas i vissa vattenvårdsförbund, där medlemmarna betalar dels en fast avgift dels en rörlig avgift för att täcka förbundets kostnader för be slutade arbeten. När delaktighet bestäms i fastighefsräftsligasamfälligheter brukar utgångspunkten vanligen vara den ekonomiska fördel ofta betecknad båtnad eller nytta som varje fastighet bedöms vinna genom detgemensamma företaget.