prop · FZ0381 · 1975-12-31 00:00:00 — Denna risk avser förulsebarheten, främst möjlighetenatl tillämpningen av en generalklausul medför atl parter inte kan överblickaett avtals ekonomiska konsekvenser redan vid avtalets ingående och attutgången av en eventuell process inte kan förutses med rimlig säkerhet. synsätt kan det emellertid betraktas som etträttssäkerhetsintresse all en generalklausul kan tillämpas, även om det skulleske på bekostnad av sådana hänsyn, Skulle det vara möjligt fören part medöverlägsen ställning att med hänvisning till behovet av föruisebarhet medframgång motsätta sig jämkning av avtalsvillkor som är hårda för motparten,skulle rättssäkerheten bli lidande. Enligt utredningens mening kan man därför inteallmänt uttala all en generalklausul bör tillämpas endast i undantagsfall ochmed försiktighet. Det utrymme som kan tillmätas den i och för sig viktiga förutsebarhels-aspeklenberor helt på omständigheterna i det särskilda fallet. Allmänna avtalsvillkorsom är omsorgsfullt utformade med beaktande av båda parters intressen och meden strävan atl ge tydligt uttryck åt båda parters rättigheter och skyldigheterbör säkeriigen respekteras i alla normala fall. Detla gäller framför allt närparterna är likställda och särskilt beträffande villkor som har varit föremålför överiäggningar mellan dem. och verksamhei kan enligtutredningen leda till att allmänna avtalsvillkor utformas på ett sådani sättalt behovet av jämkning med stöd av en generalklausul minskar. 1 samma riktningverkar den pågående självsaneringen inom näringsliget när del gällerutformningen av standardformulär. Utredningen pekar också på betydelsen av deninformationsverksamhet som bedrivs av näringslivets organisationer. Avsiktenär givetvis atl införandet av en ny generalklausul skall förstärka de angivnatendenserna. Man kan sålunda räkna med att avtalsvillkor i ökad utsträckningkommer att utformas så, att generalklausulen inte behöver tillämpas annal än iundantagsfall. Utredningen understryker behovet av riktlinjer förtillämpningen av generalklausulen. Genom sådana riktlinjer tillgodoses bl, a,rättssäkerhetens intresse. Det är därför viktigt att domstolarnas avgörandensåvitt möjligt får en principiell prägel och att de inte endast syftar till enkasuistisk bedömning av särskilda fall. Domstolsavgörandena bör också fä sådanpublicitet att berörda parter har möjlighet atl rätta sig efter praxis. Prop.1975/76:81 40 Från rättssäkerhetssynpunkt är det också viktigtatt analysera de principer som bör ligga till grund för domstolarnas bedömning.Utredningen har i första hand inriktat sig pä att finna riktlinjer i form avvägledande synpunkter, som kan tillämpas på villkor och avtalstyper av olikaslag. Först i andra hand görs en analys av vissa typer av villkor. Utredningensöverväganden rörande olika typer av villkor kommer alt redovisas ispecial-motiveringen. Även om diskussionen sålunda inriktas på vissasynpunkter och villkor understryker utredningen att tillämpningen avgeneralklausulen måste grundas på en helhetsbedömning i varje särskilt fall.Villkor kan inte ses isolerade. De måste uppfattas i sitt sammanhang med andravillkor och med den miljö i vilken de förekommer. Delta utesluter dock inte attbedömningen bör ha en principiell karaktär, så atl den kan tjäna lillvägledning i framliden. Det bör vara möjligt att lägga huvudvikten vid en vissstandard av skydd för underlägsen part snarare än vid enskilda villkor ochderas verkningar i en uppkommen situation. Enligt utredningen bör de riktlinjer somdiskuteras, närmast med sikte på domstolarnas bedömning, öka förutsebarhetenockså för berörda parter. Utredningen har därför sökt fästa större vikt vidsynpunkter som kan beaktas redan vid utarbetandet av allmänna avtalsvillkor,vid ingående av avtal o, d. än vid synpunkter som aktualiseras bara när tvistredan har uppstått. De allmänna synpunkter som läggs på tillämpningenpå generalklausulen är enligt utredningen inte att betrakta som en uttömmanderedogörelse utan endast ett försök att dra upp vissa huvudlinjer. Synpunkternaär betingade av den aktuella situation vid framläggandet av betänkandet. Denframtida utvecklingen kan leda lill att en ny syn bör läggas pågeneralklausulens tillämpning. Ny lagstiftning kan leda till alt det blironödigt atl tillgripa jämkning med stöd av generalklausulen. 3,3.2Avtalets innehåll Enligt utredningens mening bör den nyageneralklausulen kunna användas för att komma till rätta med villkor som påett otillbörligt sätt lägger avgöranden som hänger samman med ettavtalsförhållande i ena partens hand. Sådana möjligheter finns redan mednuvarande generalklausuler. Exempelvis kan lagen om rätlen till arbetstagaresuppfinningar tillämpas på villkor varigenom en arbetsgivare har förbehållit sigrätten att ensam avgöra till vilken kategori en uppfinning är atl hänföra. Utredningen lar först upp villkor som avseringående av avtal. Vid lill-lämpningen av avtalsvillkorslagen har bl. a,uppmärksammats klausuler som medför att en köpare är bunden vid anbud underobegränsad tid som säljaren har full frihet att bestämma om han villanta anbudet eller inie. Del är visseriigen mindre sannolikt att sådana villkorkommer under bedömning vid allmän domstol, eftersom avtalstagens bestämmelserom Prop.1975/76:81 41 slutandeav avtal som regel torde ge köparen tillräckligt skydd. Men om så inte ärfallet bör ett villkor av ifrågavarande slag kunna Jämkas av allmän domstol. Iprincip anser utredningen att ett villkor bör kunna jämkas eller åsidosättas,om del helt förändrar den allmänna avialsmekanism som är föreskriven i lag, såatt ett skönsmässigt avgörande av frågor om vem som skall vara bunden och vadett avtal skall innehålla läggs i den överlägsna parlens hand. Som exempel på avtalsvillkor som bör kunna jämkasdärför att de gynnar en överiägsen part nämner utredningen vidare några andratyper av villkor som har varit föremål för ingripanden enligtavtalsvillkorslagen. Del gäller dels prisklausuler som låter ena partenensidigt avgöra om inträffade förändringar motiverar en prishöjning, delsforce majeure-klausuler som tillåter en överlägsen part att vid force majeureunder hålla öppet om han vill stå kvar vid avtalet eller hävadet. Enligt utredningens mening bör Jämkning även i övrigtkunna ske av avtal som för lämnar i den partens skön att avgöraom han vill vara bunden av ett avtal eller inte. Pä vissa områden finnstvingande regler. 1 8 S försäkringsavtalslagen läggs sålunda en strängskyldighet pä försäkringsgivare att lämna försäkringstagare meddelande om sittbeslut med anledning av förseelse mot upplysningsplikten, I köplagen och vissaandra lagar som är helt eller till övervägande del dispositiva finns talrikaföreskrifter om reklamation, vilka bl.a, har till uppgift all hindra att denena parten nödgas avvakta den andra partens beslut. I vissafall kan en part ha möjlighet att interpellera den andra parten om hans beslut.Skulle ett avtal vara formulerat så, alt de angivna möjligheterna att få beskedfrån motparten är uteslutna, torde det ofta finnas skäl att tillåta Jämkning avavtalet. En annan typ av villkor som har ansetts strida motavtalsvillkorslagen är sådana som ger säljaren av en vara rätt att avgöra om enbristfiillighet som påtalas av köparen skall anses utgöra fel eller inte. Ävenom sådana villkor mer sällan torde komma under prövning av allmän domstol,anser utredningen bl, a, med hänsyn till generalklausulens betydelse vidförhandlingar utanför process alt del är viktigt att slå fasl att sådanavillkor inte får tillämpas efter sin ordalydelse utan att jämkning är möjlig. Ytterligare exempel på villkor som bör kunna Jämkasmed stöd av generalklausulen kan hämtas från bankernas låneformulär. Deinnehåller ofta villkor som innebär all banken ensam bestämmer om lämnadsäkerhet är tillfredsställande eller om banken kan fordra ny säkerhet. Detförekommer också att banken själv får pröva om gäldenärens betalningsförmågahar försämrats i sådan grad att banken skall ha rätt att säga upp lånet tillbetalning . Vidare nämns villkor i försäkringsavtal som lägger iförsäkringsbolagels eller ett av detla utsett organs hand att avgöra, omersättning skall utgå eller inte. Slutligen påpekas att villkor varigenom enpart på förhand frånskriver sig en viss rättighet innan han kan överblickaverkan av friskrivningen lorde kunna jämkas med stöd av generalklausulen. Prop.1975/76:81 42 Enligt utredningen bör man vid tillämpningen avgeneralklausulen kunna ta hänsyn till förhållandet mellan värdet av förmånernapå ömse sidor. En sådan möjlighet finns redan nu enligt vissa lagbestämmelser.En förutsättning för ogiltigförklaring av en rättshandling med stöd av 31 Savtalslagen är sålunda att de förmåner som tillkommer den ena parten står iuppenbart missförhållande till vederlaget. Enligt 9S konsumentköplagen kan envara som har sålts i befintligt skick anses behäftad med fel, bl.a. om den är iväsentligt sämre skick än köparen med hänsyn till priset och omständigheternai övrigt haft skäl att förutsätta. Vidare skall bedömningen enligt 1 Savtalsvillkorslagen ske bl, a, med hänsyn till vederlaget. Möjlighetenatt ta hänsyn till förhållandet mellan värdet av förmånerna på ömse sidor är avbetydelse bl, a. för frågan om Jämkning av köpeskilling och hyra m. m.Utredningens överväganden på denna punkt redovisas närmare ispecialmoiiveringen. Generalklausulenkan få praktisk betydelse i de nu åsyftade fallen särskilt när andraomständigheter tillkommer utöver bristande proportion mellan förmånerna. a. i sådana ftill när ena parten har missbrukat sin övermakt ellernär ett avtal är långvarigt och därför får ekonomiska konsekvenser som interimligen har kunnat förutses. mening bör man vid bedömningen fästa avseende inte bara vidhuvudprestationerna på ömse sidor. Viktigt är också vilka rättsföljder sominträder vid kontraktsbroll eller när endera parten på grund av ändradeförhållanden e. d. sersig nödsakad att gå ifrån ell avtal. Jämkning börda kunnakomma i fråga beträffande villkor som ålägger en underiägsen part betydandeskyldigheter eller som berövar honom förmåner som han annars skulle ha varitberättigad till. Utredningenuppmärksammar bl, a. frågan om man vid ifrågasatt jämkning av ett visstvillkor bör göra en direkt Jämförelse med den andra partens rättigheter ochskyldigheter i motsvarande situation. Skall t. ex. den omständigheten att ensäljare enligt en force majeure-klausul är frilagen från leveransskyldighet videldsvåda anses utgöra stöd för att köparen blir fri från avtalet, om han aveldsvåda hindras atl tillgodogöra sig den köpta egendomen? Enligt utredningensmening bör man iaktta stor försiktighet med atl tillmäta en sådan jämförelsemellan parternas rättigheter och skyldigheter betydelse vid bedömningen av ettvillkors otillböriighet. Utredningenframhåller att den förmögenhetsrättsliga lagstiftningen innehåller åtskilligabelägg för att lagstiftaren har velat upprätthålla en Jämvikt mellankontraktsbrott och påföljd så att ett lindrigt kontraktsbrott inte skallmedföra en sträng påföljd. Åtskilliga lagar bygger sålunda pä principen atthävning inte skall få ske, om inte ett kontraktsbrott är väsentligt. Dettagäller exempelvis i princip enligt köplagen. Lagen är emellertid dispositiv,och enligt utredningen måste det få förekomma att part förbehåller sig rätt atlhäva också vid kontraktsbrott som inte är väsentligt. Men i vissa fall kan detfinnas anledning lill jämkning. Det gäller särskilt, om rätt att häva Prop.1975/76:81 43 köpetäven vid oväsentligt kontraktsbrott följer av en bestämmelse i standardavtalmellan näringsidkare och konsument. Bestämmelserna i lagen om avbelalningsköp omsäljarens rätt atl ta tillbaka godset vid dröjsmål med betalningen innebärenligt utredningen i realiteten att väsentlighetskravei för hävning harpreciserats och gjorts tvingande. Utredningen anser det rimligt atl eltväsenllighetskrav för återtagande av egendom som har sålts med ägareförbehålltillämpas även när lagen om avbelalningsköp inte är tillämplig menomständigheterna är jämförbara. Vad som har sagts om hävning kan enligt utredningenibland lillämpas även på förtida uppsägning av avtal. Utredningen framhållerdock att förhållandena kan växla starkt. 1 vart fall kan det finnas skäl attta hänsyn till förhållandel mellan kontraktsbrott och påföljd, när förtidauppsägning utgör en betungande påföljd. Enligt utredningen kan ett väsenllighetskrav varamotiverat även när det gäller andra påföljder än hävning och uppsägning.Utredningen erinrar om att väsentlighetskravet i 2 S lagen om avbetalningsköpgäller inte bara säljarens rätt att la tillbaka godset utan även hans rätt all"utkräva post som eljest inte vore förfallen, eller göra annan i avtaletstadgad särskild påföljd gällande". Den tanke som ligger bakom dennabestämmelse, nämligen att utkrävande av påföljder som har en verkan jämförbarmed hävning bör förutsätta att kontraktsbrottet är väsentligt, bör kunna tillmätasbetydelse även utanför lagens tillämpningsområde. Det gäller särskiltbeträffande avtal mellan näringsidkare och konsument, 1 anslutning till frågor om förhållandel mellankontraktsbrott och påföljd lar utredningen också upp möjligheten att tillämpageneralklausulen vid missbruk av rättighet. Härmed förslås i detta sammanhangnärmast att en part utövar en rättighet för alt tillgodose ett intresse som ärannat än det vilket rättsordningen har avsett alt skydda och som inte kangodtas. Del kan t. ex, gälla påföljd av kontraktsbrott eller befogenhet attsäga upp avtal som är slutet eller att föreskriva hur en vissprestation skall utföras. Ett extremt fall av missbruk av rättighet är s. k.chikan, dvs. utövande av en rättighet uteslutande i syfte att åsamka motpartenföriust och förtret. annal exempel är repressalier, t, ex. att kräva ut enpåföljd för ett mindre kontraktsbrott som hämnd för elt tidigare handlingssätt.1 svensk rätt saknas uttryckliga bestämmelser om chikan och repressalier. Enligt utredningens mening kan det många gångervara svårt att avgöra var gränsen går mellan tillåtet utövande av den frihetsom lag och avtalsvillkor medger och missbruk därav. Om domstol anser attmissbruk av rättighet föreligger, bör dock generalklausulen kunna åberopas föratt hindra otillböriig tillämpning av ett visst villkor. På grund av ämnets omfattningoch natur är det knappast möjligt att ge några generella riktlinjer förbedömningen. Jämkning torde emellertid i vissa fall kunna komma i fråga, när enpart utkräver vite eller motsvarande påföljd för ett kontraktsbrott, trots attdet inte har medfört någon förlust eller olägenhet för honom. Prop.1975/76:81 44 Åandra sidan kan utkrävandet av en påföljd i många fall vara berättigat trotsomständigheter av det angivna slaget, t.ex, därför att påföljden har andrasyften än alt endast ersätta förlust eller därför att beräkning av ersättningbaseras på del genomsnittliga resultatet av ett stort antal fall. 3.3,3Hänsyn till gon affärsskick o. d. Utredningen konstaterar att det iaffärsförhållanden ofta utvecklas en praxis som strider mot allmännaavtalsvillkor. kan avsikten från början ha varit att praxis skall varamer förmånlig för den underlägsna parten än som framgår av villkoren, även omman av ett eller annat skäl inte har tagit hänsyn lill delta vid formuleringen,1 andra fall överensstämmer praxis frän början med villkorens formulering menslår sedan in på andra linjerutan att villkoren ändras. Bank- ochförsäkringsverksamhet är exempel på områden där praxis i vissa avseenden är merförmånlig för den underiägsna parten än vad som direkt framgår avavtalsvillkoren. Man brukar säga att i sädana fall den överlägsna parten av"kulans" inte gör sin Juridiska rätt helt gällande. På de områden där det har utvecklats en praxis somär mer förmånlig för den underlägsna parten än innehållet i allmännaavtalsvillkor är det enligi utredningens mening av stor vikt att den överlägsnaparten inte ulan vidare kan åberopa dessa villkor, som han ofta själv harbestämt. Det skulle kunna leda till alt den underiägsna parten står mer ellermindre rättstös och utlämnad ål motpartens godtycke, 1 den mån tvingande reglerinte är tillämpliga bor del därför finnas möjlighet att med stöd av generalklausulenJämka eller åsidosätta ett villkor, om den överlägsna parten hävdar att detskall tillämpas enligt sin lydelse oavsett vedertagen praxis. Utredningen erinrar om att nu gällande generalklausuleri allmänhet innehåller en hänvisning till gott affärsskick eller liknande. Godsed är i stort sett den enda konkreta omständighet som nämns igeneralklausulerna. Man skulle därför t, o. m, kunna få intrycket att erkändpraxis är den förnämsta vägledningen för domstolsprövningen. Emellertid framgårdel redan av förarbetena till 34 S försäkringsavtalslagen att avsikten intehar varit att domstolarna skulle vara bundna av vad som inom branschen ansesvara god sed. 1 varje fall kan domstolarna under nuvarande förhållanden intevara tvungna att passivt godta den uppfattning om vad som är tillbörligt somhar utbildats inom berörda affärskreisar, utan de måste ha en mycket friareprövningsrätt, Inie desto mindre måste en utredning om vad somanses vara god sed i en bransch såtillvida ha stor betydelse som domstolarnahar särskilt starka skäl att åsidosätta ett villkor som strider mot sådan godsed. Därjämte bör enligt utredningens mening anspråkkunna ställas på att en näringsidkare som har en vedertagen praxis som ärförmånlig för hans Prop.1975/76:81 45 kunderskall tillämpa denna i förhållande till enskild part, om inie något godtagbartskäl talar för undantag. Skulle en företagare utan godtagbart skäl påyrka tillämpningav ett villkor i enlighet med dess lydelse i förhållande till en särskild kund,trots atl han i allmänhet tillämpar en för kunderna mer förmånlig praxis, börsåledes jämkning kunna komma i fråga. Den tillämpning mot vilken invändningenriktas behöver inte betraktas som otillböriig i och för sig, utan självaförhållandet att den avviker från den praxis som annars tillämpas bör kunnautgöra skäl för Jämkning. Delta gäller särskilt när villkoren är vidsträcktformulerade, så att de lämnar stort utrymme för den överiägsna partens skön.Som exempel nämns bl, a. villkor som medger en långivare alt säga upp ett lånlill omedelbar betalning när säkerheten befinns mindre betryggande. En närliggande fråga är om jämkning skall kunnakomma i fråga därför att en enskild företagare i förhällande till samtliga sinakunder tillämpar en praxis som är sämre än vad som är brukligt inom branschen,trots att han begagnar samma avtalsvillkor som övriga. Enligt utredningensmening är i sådana fall åtskilligt större försiktighet påkallad innan Jämkningmedges, bl. a. därför atl det inte kan uteslutas att pris, kostnadsläge m. m.påverkar den enskilde företagarens praxis. kan en näringsidkare mer generellt vilja gåifrån en tidigare praxis som är mer förmånlig för hans kunder än villkorensordalydelse utvisar för att i stället gå över till vad som direkt följer avvillkoren. Enligt utredningen kan en sådan förändring av praxis utanmotsvarande ändring av villkoren åtminstone under vissa omständigheter motiveraen Jämkning, Detta gäller särskilt när praxis har blivit känd och kundernautgår från alt den skall tillämpas. Klart äremellertid att omständigheterna kanväxla starkt. kan upplysning om ändring i praxis lämnas genom uppgifteri dagspressen, facktidskrifter o, d, på ett sätt som är jämställt med enändring av villkorens lydelse. Enligt utredningens mening torde jämkning isådana fall inte vara motiverad. Utredningen tar också upp frågan om en part somskäl för Jämkning kan åberopa att han har blivit utsatt för diskriminerandebehandling. Diskriminering bygger på ett beslut att göra skillnad mellan olikakategorier på grund av särskilda omständigheter som inte kan anses godtagbara.Till diskriminering kan hänföras att en part använder olika avtalsvillkor ellertillämpar likalydande avtal på olika sätt på grund av olikheter hos motparternabeträffande kön, ålder, ras, nationalitet, religion, organisationstillhörighetosv. Däremot kan olikheter som är betingade av ekonomiska omständigheter, I.ex, skillnader i kostnader mellan olika kunder, vanligen inte räknas somdiskriminering, I många fall kan det givetvis vara tveksamt om skillnad ibehandling skall betraktas som diskriminering eller inte. Diskriminering kan vara ett resultat avkonkurrensbegränsning och får då i princip bedömas enligt den särskildalagstiftningen därom, I andra fall far frågor om diskriminering anses utgöraprincipfrågor av en typ som faller Prop.1975/76:81 46 utanför tillämpningen av generalklausulen. En domstol kansålunda knappast med stöd av denna gå in på en bedömning av om t. ex. ettkollektivavtal med visst innehåll skall anses innefatta diskriminering avkvinnor eller av särskilda åldersgrupper. Utredningen anser emellertid altdiskriminering i princip bör kunna be-traktas som en grund för jämkning avavtal med stöd av generalklausulen. En näringsidkare som diskriminerar någon pågrund av hans ras, hudfärg, nationella eller etniska ursprung ellertrosbekännelse kijin enligt 16 kap, 9 S dömas till ansvar förolaga diskriminering. Därmed kan han också åläggas skadeståndsskyldighet.Utredningen anser att den som är utsatt för diskriminering bör ha möjlighet atti stället erhålla Jämkning eller åsidosättande av ett särskilt avtalsvillkor,om han yrkar det eller åtgärden är sakligt motiverad. Utredningen anser det mer tveksamtom en liknande bedömning kan komma i fråga vid diskriminering på grund av andraomständigheter än dem som nämns i 16 kap. 9 S . Denna möjlighet bördock inte uteslutas. Det kan här vara fräga om diskriminering på grund av kön,ålder, politisk uppfattning eller organisationstillhörighet. Utredningen gårdock inte in på någon närmare diskussion av förutsättningarna för jämkning isådana fall. Enligt utredningen kandiskrimineringsfrågor få större aktualitet på arbetsmarknaden än inom mångaandra områden. Särskilt bör beaktas lagen (1974:12) om anställningsskydd, därdet i 7 S föreskrivs atl uppsägning från arbetsgivarens sida skall vara sakligtgrundad. Ätt häri bl, a, ligger ell förbud mot diskriminering framgår avförarbetena (prop. 1973:129 s. 127), Diskriminering fär i första handmotverkas med stöd av denna bestämmelse. Men de allmänna synpunkter somutredningen i annal sammanhang framför beträffande tillämpningen avgeneralklausulen när det finns en tvingande bestämmelse i lag kan enligtutredningens mening tillämpas även i detta fall. 3.3,4 Hänsyn till rättsregler m. m. Utredningen framhåller att den nyageneralklausulen bör kunna komma till användning för att hindra försök attkringgå tvingande lagregler. När tvingande bestämmelser införs pä ett vissträttsområde, är det inte alltid praktiskt möjligt att utforma regleringen så,att den konsekvent hindrar att bestämmelserna kringgås. 1 vissa fall kan ettkringgående visserligen hindras genom att domstolarna vid tolkningen av ettavtal eller avtalsvillkor ser mera till avtalets eller villkorets reellainnebörd än till rubriceringen. Men den möjligheten är användbar endast i begränsadutsträckning. I regel torde därför en generalklausul erbjuda den bästa ochibland enda möjligheten atl komma till rätta med problemet. Enligt utredningen torde det inte vara möjligt att närmareange när ett Prop.1975/76:81 47 avtaleller avtalsvillkor skall anses utgöra ett försök att kringgå tvingandebestämmelser. 1 vissa fall kan en jämförelse mellan villkor som har gällt föreoch villkor som har införts efter tvingande reglers tillkomst tjäna tillledning. En sådan metod bör emellertid brukas med försiktighet, eftersom manmåste skilja kringgående bl. a. från sådana fall då en företagare på eltgiltigt sätt anpassar villkoren efter den situation som tvingande reglerskapar. Utredningen anser därför all saken får överiämnas till domstolarnasprövning. Enligt utredningen bör domstolarna vidtillämpningen av generalklausulen kunna hämta ledning från värderingar ochprinciper som lagstiftaren har lagt till grund för tvingande lagstiftning påspeciella områden.