prop · FZ0324 · 1975-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition nr 1975/76 Prop. Regeringensproposition om godkännande av en överenskommelse om grundande avOrganisationen för järnmalmsexporterande länder; Regeringenföreslär atl antaga det förslag som har upptagits i bifogade utdragav regeringsprotokoll. 1propositionen föreslås att godkänner en överenskommelse om grundandeav Organisationen för järnmalmsexporterande länder. 1 1975.1 saml. Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , , , ,, , , Propositionom godkännande av en överenskommelse om grundande av Organisationen för järnmalmsexporterandeländer Påinitiativ av etl antal utvecklingsländer hölls i ettmöte mellan ministrar frän ett antal järnmalmsexporterande länder. Sverigedeltog i mötet. Vid ministermötet tillsattes en kommitté som skulle utredaformen och reglerna för en organisation för järnmalmsexporterande länder. utarbetades en rapport om grundandet av en sådan organisation.Rapporten lämnades till ett nytt ministermöte. Detta godkändetexten till en överenskommelse. Slutakten från ministermötet ochöverenskommelsen i engelsk orginaltext med översättning till svenska bör fogastill protokollet i detta ärende som bilaga. Överenskommelsen träder ikraft sedan det föreskrivna minimiantalet länder harundertecknat denna. För land som efter ikraftträdandet undertecknaröverenskommelsen träder den i kraft efter undertecknandet. Ännuomkring svarade , och tillsammansför av väridsproduktionen av järnmalm. Sedan mitten av 1960-talethar dock antalet länder med mer betydande järnmalmsbrytning ökat avsevärt.Således har en rad afrikanska och latinamerikanska länder liksom Australienoch fått ökande betydelse som järnmalmsproducenter. Produktionen iVästeuropa har under de senaste Prop.1975/76:24 3 Detta gäller dock inle . var produktionen 37miljoner ton vilket innebär en ökning i förhållande till slutet av 1960-lalet.Sveriges andel av världsproduktionen har sedan slutet av 1960-talel uppgåtttill ca 4,5 96. Världsproduktionenav råsiål var mer än dubbelt så stor som är 1960 och närmare fyragånger så slor som är 1950. Denna kraftiga produktionsökning har krävtbetydligt ökade kvantiteter järnmalm. Detta har lett lill en successiv stegringav den internationella handeln rned järnmalm. ,, och svarade för av världensstålproduktion. Av dessa länder är endast självförsöflandemed järnmalm. egen järnmalmsproduktion har av kostnads- ochkvalitetsskäl successivt skurits ned. täcker ännu två tredjedelar av sittmalmbehov från egna gruvor men måste på grund av sin stora stålproduktion ändåimportera betydande kvantiteter. har knappast några egna malmreserver ochär därför så gott som helt beroende av importerad järnmalm för sinstålproduktion. Detraditionella malmexportörerna har inte möjligheteralt bygga ut sin järnmalmsindustri i någon större omfattning. Endast de svenskalapplandsgruvorna och gruvor i förfogar övermalmreserver som har tillåtit en väsentlig ökning av produktionen. Övrigatillskott till malmmarknaden har sålunda huvudsakligen kommit från nya gruvor,där produktionen har tagits upp under , först i områdenarunt - , och östra delen av - ochsenare, , också i . Världensfem största järnmalmsexportörer är . , , Canadaoch . Deras betydelse som malmexportörer framgår av följande tabell. Avtabellen framgår, all andel av världshandeln trots betydande kvanliietsökningsjunkit från lill . Utvecklingsländernasvarade för 44 ") av den internationella handeln medjärnmalm. är den överlägset största exportören inom denna ländergrupp.Liberia. och exporterar var och en Prop.1975/76:24 4 kvantiteterpå mellan 20 och 25 miljoner lon medan , och allaredovisar en export på runt malm vardera. Järnmalmsexporienriktas till två huvudmarknader, och , och två sekundäramarknader, och . De båda huvudmarknaderna mottar vardera entredjedel av väridsexporten medan de båda andra marknaderna tar emot vardera. har sedan är 1960 tredubblat sin andel av världsimporten. Ävenom järnmalmsexporten fortfarande till övervägande delen söker sig lillgeografiskt näraliggande avnämare har utvecklingen inom sjötrans-portomrädetmöjliggjort malmskeppningar över betydande avstånd. Exempelvis går mer änhälften av den brasilianska malmen till och så mycket som lillden japanska marknaden. och export går dock fortfarandehuvudsakligen till . Densvenska järnmalmsexporten visar ett stabilt mönster. säljs tillländer i och resterande del huvudsakligen till . Värdet avden svenska järnmalmsexporten låg kring en miljardkronor men har stigit kraftigt och uppgick under åren1972-1974 till respektive 1376, 1537 och . lill dentotala svenska exporten har järnmalmens betydelse värdemässigtminskat och dess andel utgör nu mindre än 3 96. Eftersomden svenska malmen i ökad omfattning kommerall förbrukas inom landet kommer densvenska exporten av järnmalm sannolikt att stagnera. De länder som i dagplanerar för stora utbyggnader inom järnmalmsindustrin både för inhemskkonsumtion och, inte minst, för export är främst , ,och . Allt talar för att det ökade behovet av järnmalm i detraditionella malmimportområdena kommer att kunna tillfredsställas från nyastora gruvprojekt i nämnda länder och från planerad nyproduktion även på andrahåll t.ex: . Någotväridsprisindex för järnmalm finns inte, men de svenska exportpriserna har istort sett följl utvecklingen på marknaden i sin helhet. Svensk malm hartraditionellt sålts huvudsakligen på ettåriga kontrakt. En myckel stor del av1960- och 1970-talens nya gruvor arbetar däremot med kontrakt vars giltigshetstidomspänner . Kvantiteterna i dessa kontrakt kan vara bundna sålänge som , i några fall ännu längre. Priserna är i allmänhet flxeradeför , men fast avtalade priser för upp till kanförekomma. Sädana långsikliga bindningar har ofta varit förutsättningen för atlprojektorerna fören ny gruva skall kunna uppbringa erforderiigt kapital.Finansinstituten kräver nämligen garantier för en säker avsättning innan deställer kapital till förfogande. Sådanalånglidskontrakt har mänga gånger visat sig ha en prispressande effekt påmarknaden och har därför tillskrivits en del av orsakerna till alt malmmarknadenunder i synnerhet uppvisade en fallande priskurva. Huvudorsakenhärtill var dock den obalans mellan utbud och efterfrågan som följde på vågenav nyexploateringar och kapaciteisuibyggnader Prop.1975/76:24 5 inomjärnmalmsinduslrin under särskilt 1960-talets förra hälft. Sedan till följd aven mer gynnsam konjunkturutveckling balansen på marknaden har kunnatåterställas, har exportörerna särskilt fåtlväsentligt höjda malmpriser. Dessa prishöjningar måste emellertid ses motbakgrunden av de starkt höjda kostnaderna inom järnmalmsindustrin. Detofördelaktiga utbytet av järnmalmsexporten, de ökande finansieringsbehoven vidnya gruvprojekt och önskemål om starkare kontroll över gruvnäringen har fått alltfier regeringaratt engagera sig direkt i ländernas järnmalmsindustri. Nationaliseringav gruvor, licenstvång vid export och införande av minimigränser för priser ärexempel på regeringarnas vidtagna åtgärder. Bland länder i vilkaregeringarna har övertagit hela ansvaret för järnmalmsindustrin märks ,, och . I och är järnmalmsindustrin tillungefär hälften statsägd. I och är järnmalmssektorn heltprivatägd. All järnmalms-export från är emellertid föremål förlicensförfarande. Ioch med tillkomsten av (för handels-ochutvecklingsfrågor) ökade möjligheterna att på bred länderbas behandla problemeninom väridshandeln med råvaror. Förhållandena på järnmalms-marknaden kom på initiativav malmproducerande utvecklingsländer att ägnas uppmärksamhet inom UNCTAD.Ursprungligen krävde dessa länder att en studiegrupp för järnmalm skulleupprättas. Det var dock först ijanuari 1970, som generalsekreterareunder åberopande av beslut vid den andra väridshandelskonferensen (1968) om ettaktionsprogram på rå-varuområdet kunde kalla till etl möte om järnmalm. Etlandra möte följde . I mötena deltog etl flugofemtal länder,såväl malmproducerande länder som konsumentländer, bland dem . Utvecklingsländernaframförde vid dessa möten krav pä särskilda åtgärder för att stabiliserapriserna. Industriländerna ä andra sidan förespråkade individuella lösningaranpassade efter resp. lands behov. Någon enighet om specifika rekommendationer tillde deltagande länderna kunde därför inte uppnås. Utvecklingsländernasagerande i detta UNCTAD-arbete har grundats på det producentsamråd på järnmalm.sområdetsom dessa länder inledde för den andra världshandelskonferensen.Det första mötet med gruppen som har kommif alt benämnas "de järnmalmsproducerandeländernas informella grupp" ägde rum i . Gruppen har haft lillsyfte att söka utforma en för medlemmarna gemensam prispolitik liksom ettproduktions- och exportsamarbete. En inbjudan utgick till , Canadaoch att delta i gruppens möten. Som följd härav har dessa tre länderunder deltagit som observatörer. Sedansträvandena alt inom ram etablera ett bredare sam- Prop.1975/76:24 6 arbetepå järnmalmsområdet inte hade gett resultat, beslöt gruppen att uppdra ål enexpertgrupp bestående av , och att utarbeta eltprogram för prisåtgärder och förslag till fastare institutionalisering av gruppen.En ministerkonferens samlades i underordförandeskap av den indiske handelsministern. 1 konferensen deltog ,, , , , , , ,och samt som observatörer , , ochSverige, vilka dock inte företräddes på ministernivå. Konferensen föreladesett utkast till stadga för en mellanstatlig organisation med huvudsakligauppgifter att samordna medlemsländernas nationella exportpolitik, harmoniseraprispolitiken, skapa garantier för stabila, rättvisa och lönsamma priser ochfrämja vidarebearbetning av malmen i produktionsländerna. Enighetkunde inte nås om en organisation med de långtgående målsättningar som hadeföreslagits. , , och tog avstånd från ensamordning av beslut i frågor angående produktion, priser och export politik.Dessa fyra länder motsatte sig däremot inte bildandet av en särskildorganisation för järnmalm för informationsutbyte om järn-malmsfrägor. Deunderströk också att konsumentländerna borde beredas tillfälle att delta. Ministerkonferensenbeslöt att tillsätta en kommitté pä flänstemannanivå, öppen för samtligadeltagande länder, med uppdrag att pä grundval av de redovisade ståndpunkterna ny ministerkonferens ytterligare utreda formen och detaljerade regler förenorganisation för järnmalmsexporterande länder. Detnya stadgeförslag, som blev resultatet av kommitténs arbete, kom att i sinahuvuddrag avse en organisation med den inriktning som hade förespråkats av iförsta hand med stöd av , och . Förslagetgodkändes som jag tidigare nämnt av en ny ministerkonferens i den 2-3april 1975. Idet inledande avsnittet av överenskommelsen betonas järnmalmens betydelse förvärldsekonomin i allmänhet och för de avtalsslutande parterna i synnerhet.Önskvärdheten av att ökande resurser blir tillgängliga för medlemsländernasekonomiska och sociala utveckling inom ramen för världsekonomins fortsatta tillväxt,och särskilt i förhållande till utvecklingsländernas behov, understryks.Vidare betonas behovet av ländernas permanenta suveränitef övernaturtillgångarna liksom önskvärdheten av effektiv nationell kontroll överutvinningen av järnmalm inom medlemsländerna. Allmänt erkänns också behovet avatt i varje form av samarbete mellan medlemsländerna ihågkomma importländernasintressen. Blandmer preciserade syften med överenskommelsen (artikel 5) nämns först främjandetav ett nära samarbete för alt tillvarata medlemsländernas Prop.1975/76:24 7 intressenbeträffande den järnmalmsexporterande industrin. Exporthandeln med järnmalmskall tillförsäkras en ordnad och sund tillväxt och överenskommelsen skallhjälpa länderna att erhålla rättvisa och lönsamma inkomster från produktion,bearbetning och försäljning av järnmalm och därmed förbättrade exportintäkteroch bytesförhållanden. Särskild tonvikt läggs vid vidarebearbetningen av malmeni medlemsländerna. För att möjliggöra för länderna atl vidta lämpliga åtgärderskall för informationsutbyte och konsultationer om problemen inomjärnmalmsindustrin en särskild organisation - Organisationen för järnmalmsexporterandeländer - upprättas. Organisationen skall ha sitt säte i . Medlemskap äröppet för de länder som har deltagit i förberedelsearbetet, dvs. ,, , , , , , , ,, , , , och . Andraländer, som exporterar järnmalm eller har betydande järnmalmsreserver och harliknande intresseinriktning som medlemsländerna, kan efter ansökan blimedlemmar under förutsättning att samtliga medlemsländer lämnar sillgodkännande. Genom särskilda arrangemang skall organisationen kunna samarbetamed och konsultera andra organisationer. Sädana organisationer och länder, sominte är medlemmar av organisationen, skall kunna inbjudas delta i särskildamöten inom organisationen. I överenskommelsen har särskilt innefattatsmöjlighet för organisationen att arrangera konsultationer med importländer. 1organisationens högsta instanser, ministerkonferensen och styrelsen, deltarsamtliga medlemsländer. Medan konferensen sammanträder en gång vartannat är harstyrelsen två sammanträden åriigen. Möjlighet finns dock att hållaextraordinära sammanträden med konferensen. För beslutsfattande krävs inomsåväl ministerkonferens som styrelse enhällighet. kanemellertid besluta att vissa frägor skall kunna avgöras på annat sätt änenhälligt. Förberedelsearbeteinför ministerkonferenserna och verkställande av deras beslut blir styrelsenshuvuduppgifter vid sidan av överinseendet över organisationens allmännafunktioner. Det är också styrelsen som föranstaltar om konsultationer ochsamarbete med andra organisationer och ickemedlemsländer. Sekretariatetskall förutom från styrelsen motta uppdrag också direkt från ministerkonferensen.Jämte regelbundna funktioner som insamlande och bearbetning av uppgifter omjärnmalm för spridning till medlemsländerna förutses sekretariatet utföraekonomiska och tekniska studier om bl. a. mark-nadsfrägor, transportproblem,teknologiska framsteg och deras effekter på järnmalmsförbrukningen och vidarebearbetningen.För att möjliggöra för sekretariatet alt fullgöra dessa uppgifter skallmedlemsländerna lämna all tillgänglig information. Iledningen för sekretariatet skall stå en generalsekreterare, som utses avministerkonferensen för en fyraårsperiod. 1975/76:24 8 hasä bred nationell sammansättning som möjligt och rekryteras uteslutande frånmedlemsländerna. Högre flänstemän skall tillsättas av styrelsen. Överenskommelsenskall deponeras hos den indiska regeringen och skall undertecknas i New Delhi.Den träder i kraft efter det alt sju länder har undertecknat den.Därefter skall den träda i kraft för varje ny signatärslal efterundertecknandet. Styrelsenkan med enhällighet rekommendera en ändring av överenskommelsen. Sädan ändringskall träda i kraft efter det att den indiska regeringen harmottagit meddelande från samtliga medlemsländer om att ändringen har godkänts. Eltmedlemsland kan begära utträde ur organisationen. Utträde kan ske tidigast tolvmånader efter en sådan begäran. Överenskommelsen kan också upphöra efterenhälligt beslut av medlemsländerna. InomFörenta nationernas ram har under de två senaste årtiondena ett stort antal mellanstatligaorgan för olika råvaror upprättats. I några fall har samarbetssträvandena lettfram till råvaruavtal där de deltagande länderna har gjort åtaganden omprispolitik och andra marknadsreglerande åtgärder. 1 andra fall har samarbetettagit sig mer anspräklösa former. På mineralområdet existerar ett råvaruavtalför tenn medan frägor angående behandlas inom en kommitté under UNCTADoch bly- och zinkfrågor inom en fristående studiegrupp. Deltagandet i de inomFN tillkomna organen är öppet för samtliga medlemsländer. 1 dessa organ är säledesbåde producent-och konsumentintressen företrädda. De rävaruproducerandeutvecklingsländerna har särskilt utvidgat sitt samarbete.Det främsta målet har varit att skapa förutsättningar för en gynnsammareprisutveckling för resp. råvara. Mot bakgrund av de begränsade resultat, somproducenterna har uppnått i förhandlingar med konsumenterna i olikainternationella organ är det naturligt, atl producenterna har kommil tillslutsatsen att deras intressen bäst tillvaratas genom samarbete inom den egnakretsen. Den har inom FN uttalat sympati för producentsamarbetemellan utvecklingsländerna med hänsyn till dessa länders speciellaförhållanden. har den betonat, atlproducentsamarbetet måste ske med beaktande av andra länders och folks legitimaintressen. Ettsamarbete mellan u-landsproducenler av järnmalm etablerades i lösa former redanår 1968. sökte dessa länder lå till stånd en allmän genomgäng inom av problemen på järnmalmsomrädet. Som en följd härav hölls åren 1970 och1972 möten inom med intresserade länder, bland dem . a. motbakgrund av en långvarig ogynnsam prisutveckling för järnmalm önskadeutvecklingsländerna alt arbetet skulle inriktas pä konkreta åtgärderimarknadshänseende. 1975/76:24 9 resulteradeemellertid endast i en analys av marknaden och ett uppdrag ål UNCTAD-sekretariatetatt genomföra vissa studier. EfterUNCTAD-mötena beslöt u-landsproducenterna att intensifiera sitt samarbete. Medhänsyn till , och stora betydelse i världshandelnmed järnmalm befanns det dock önskvärt att utsträcka sarn-arbetet till dessaländer. , och var inle beredda alt rnedverka i ettlångtgående samarbete av det slag som syntes eftersträva men beslötår 1973 att delta som observatörer i gruppen. De tre länderna ställde sigpositiva till etl informationsutbyte, företrädesvis inom , där samtligaintresserade länder kunde delta. 1november 1974, dä utvecklingsländerna samlades till en ministerkonferens lör atlfastställa ett aktionsprogram inriktat på en harmonisering av marknadspolitikeninom ramen fören särskild organisation för järnmalmsexporterande länder deltogAustralien och som observatörer och . som flertaletutvecklingsländer slöt upp bakom ett av , och Venezuelautarbetat förslag lill aktionsprogram intog industriländerna med stöd avBrasilien samma ståndpunkt som . Man kunde dock enas om alt tillsättaen kommitté med uppgift att utreda formen och reglerna för en organisation. Ikommittén, i vilken samtliga vid ministerkonferensen företrädda länder deltog,utarbetades en stadga fören järnmalmsorganisation vilken tillgodosåg desynpunkter som hade förts fram av de tre industriländerna och . Därmedkunde vid ministerkonferensen i godta texten överenskommelse om grundande av en sådan organisation. Sverigehar under kommittéarbetet verkat för att organisationen skulle bli enbart etlforum för informationsutbyte och konsultationer. har sålunda tagitklart avstånd från en organisation av kartellkaraktär med möjlighet alt ingripai marknadsreglerande syfle. Avgörande har härvid varit principinsiällningen altinternationellt råvarusamarbeie bör bygga på samverkan mellan konsumenter ochproducenter. Elt samarbete mellan producenter kan inte ersätta en sådanbredare samverkan men kan utgöra ett steg mol en sådan och kan pä detta sättbli konstruktivt. Härtill kommer all järnmalmsmarknaden har en så speciellkaraktär att målet för organisationen måste bli begränsat. Det räcker i detsammanhanget att peka på del komplicerade handelsmönsiret, integrationen medstålindustrin och den stora spridningen av naturtillgångarna. Denöverenskommelse som har träffats anger - i enlighet med den svenska inslällningen- alt organisationens huvuduppgift är all främja en balanserad globalutveckling av järnmalmsindustrin genom all skapa bättre förutsättningar för vafleenskilt medlemsland all vidta lämpliga åtgärder avpassade lill de egnaproblemen. Frånsvensk sida har vid flera lillfällen understrukits all det är nödvändigt allproducentländerna utvecklar nära kontakter med konsumeniländerna. Prop.1975/76:24 10 Dettahar särskilt beaktats vid utformandet av organisationens stadgar och avspeglarsig i att styrelsen skall ta initiativ till särskilda överläggningar medkonsumenterna. Det är från svensk synpunkt av stor betydelse att organisationenför en öppen och generös politik i detta avseende vilket också skulle stärkaorganisationens roll inom det internationella samarbetet. Sverigedeltar aktivt i ett stort antal mellanstatliga råvaruorgan. Detta skall iförsta hand ses som ett uttryck för viljan att stödja utvecklingsländerna. Motbakgrund av de betydande svenska erfarenheterna på järnmalmsområdet är det naturiigtatl de järnmalmsexporterande utvecklingsländerna har varit angelägna omSveriges medverkan i en järnmalmsorganisation. Det är uppenbart attutvecklingsländerna i betydande omfattning modifierat sina ursprungligaönskemål beträffande organisationens uppgifter i en önskan atl förmå länder somAustralien, och att ansluta sig. De har även gått med på att enhällighetsprincipenskall gälla för alla beslut. Föratt organisationen skall kunna inleda sitt arbete krävs att överenskommelsenslutligt godkänns av sju länder. Den har godkänts av , ,, , , , , och . Enkonstituerande ministerkonferens är planerad till . Underdet förberedande arbetet har enighet rått om att organisationen, åtminstoneinte till en böflan påfordrar några mer omfattande sekretarialsre-surser. Detär viktigt att resurserna koncentreras till vissa grundläggande uppgifter såsomatt klariägga skilda aspekter av järnmalmsmarknaden. Organisationen kanhärigenom bygga upp etl allmänt förtroende för sin verksamhet. första verksamhetsår har kostnaderna preliminärt beräknatsuppgå till ett belopp motsvarande omkring 500 000 USS som skall delas likamellan medlemsländerna. Fråganom ett svenskt medlemskap i organisationen har varit föremål för överläggningarmed företrädare för berörda branschintressen. Några invändningar mot svenskmedverkan har därvid inte anförts under förutsättning att verksamheten integäller marknadsreglerande åtgärder. Frän branschens sida har särskiltunderstrukits betydelsen av att organisationen möjligt skapar formerför nära kontakter med importländerna. Desvenska synpunkterna på vilka uppgifter som en organisation för järnmalmsexporterandeländer bör ha har tillgodosetts. Efter samråd med industriministern som haratt handlägga frägor om svensk mineralpolitik vill jag därför förorda attSverige bör bli medlem av organisationen. Jag bedömer det som värdefullt förSverige alt delta i ett mellanstatligl informationsutbyte på järnmalmsomrädet.Med den inriktning som organisationen har lått. bör den kunna bli till nyttaför alla parter, inte minst utvecklingsländerna. Jag vill särskilt peka pä atten förbättrad information om marknadsförhållandena skapar förutsättningar fören bätlre anpassning av investeringsplaner till långsikliga efterfrägetendenseroch därmed fören mer balanserad utveckling Prop.1975/76:24 11 avhandeln med järnmalm. Det är min förhoppning att utifrån erfarenheternapä området skall kunna göra konstruktiva insatser i organis-lionens arbete. Sverigesfinansiella förpliktelser inskränker sig till bidraget till organisationensadministrativa budget. Storleken av detta bidrag kan inte anges . I enlighetmed beslut (prop. 169,SU 1966:10, rskr 1966:10)torde utgifterna under /76 för deltagande iorganisationen få betalas från tionde huvudtitelns förslagsanslag C 2 Bidrag tillvissa internationella byråer m.m., anslagsposten Övrigt. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslärriksdagen attgodkänna överenskommelsen om grundande av Organisationen för järnmalmsexporterandeländer. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå atl antaga det förslag som föredraganden harlagt fram. Final Act of tlie Ministerial Thefirst Ministerial Meeting of Countries held in 4-6 November1974 had established a to examine, in depth,the form and detailed provisions for an to report to a Ministerial Meeting to be held in /. The MinisterialMeeting was held in 2-3 April 1975 under the Chairmanship of Professor . Chattopadhyaya, Minister of Commerce, . 2.The following countries were represenled: Slutalct från ministermötet för järnmalmsexporterandeländer