prop · FZ03202 · 1975-12-31 00:00:00 — Jag förordar därför attundantagsregeln vidgas till att omfatta även mord, dråp och människorov.Härigenom täcks i allt väsentligt behovet av att göra avsteg från huvudregeln ikritiska situationer. Att därjämte införa möjlighet för domstolen att meddelainterimistiskt beslut anser jag inte vara påkallat. Att domstols beslut omtelefonavlyssning kan verkstäUas framgår av 30 kap. 12 § RB. Iåtskilliga remissyttranden har efterlysts ett förtydligande huruvida beslut omtelefonavlyssning skall antecknas i förundersökningsprotokollet. Jag delarremissinstansernas uppfattning att frågan bör klarläggas genom en uttryckligbestämmelse i ämnet. Denna kan meddelas av regeringen. TiUstånd tiU telefonavlyssning får enligt 27 kap. 16 § RBmeddelas att gäUa högst från den dag då tillståndet delgavstelefonanstaltens föreståndare. TUlståndstiden enligt 1952 och lagaruppgår till en månad. Utredningens förslag innebär att tillståndstiden vidsamtliga fall av telefonavlyssning får bestämmas till att gälla i högst enmånad. En annan nyhet är att tiUståndstiden räknas för beslutet. Enuttrycklig regel föreslås vidare om att rätten skall upphäva meddelattillstånd, om förutsättningar för åtgärden inte längre föreligger. Mot utredningens förslag i denna del har vidremissbehandlingen endast riktats kritik mot att tillståndstiden skall räknasfrån dagen för beslutet. Överåklagaren i befarar atttidsförluster kan uppstå. framhåller att delgivningen avbeslut i telefonavlyssningsärende av sekretesskäl brukar koncentreras till endag och att förslaget motverkar en sådan ordning. Även jag ansluter mig till förslaget att avlyssningstidenfår uppgå till högst en månad. Rätten bör naturligen alltid pröva, om tiden kansättas kortare. Behövs för avlyssning, får ny begäran härom lämnasin. Att räkna tUlståndstiden för beslutet innebären åtstramning i förhållande tiU vad som gäller både enligt RB och enligt1952 och lagar. Jag finner det angeläget med denna skärpning. Det ärviktigt att meddelade tillstånd inte står öppna längre än nödvändigt. Omtillstånd av utredningstekniska eller andra skäl inte skall utnyttjasomedelbart, föreligger naturligtvis inte något hinder mot att tingsrätten påbegäran av åklagaren eller undersökningsledaren väntar med att meddelabeslutet. Genom att beslutet enligt förslaget inte behöver formligen delges med Prop.1975/76:202 39 telefonanstaltens föreståndare, kan avlyssningen ibrådskande faU f.ö. komma till stånd snabbare än . Jag kan mot dennabakgrund inte se något hinder mot att genomföra utredningens förslag i dennadel. Attförordnande om telefonavlyssning skall hävas, om förutsättningar föråtgärden inte längre föreligger, bör som utredningen har föreslagit slås fastuttryckligen i lagen. Detta kan t.ex. vara aktuellt, om rätten får reda på attden misstänkte har gripits och därför kan begagna telefon somavlyssnas. 5.2.4 Användningen av uppsamlat material Utredningen har i sina överväganden gått in på olikafrågor som hör samman med utnyttjande av material som kan framkomma vidtelefonavlyssning. Utredningen hävdar att även uppgifter från samtal, vari denmisstänkte inte har deltagit men som har avlyssnats på apparat som tillståndetavser, bör få utnyttjas i den mån de rör samma brottslighet som den, som harföranlett tillståndet till avlyssning. Materialet bör emellertid inte fåbegagnas för utredning om annan brottslighet. Till förebyggande av brott börlikväl enligt utredningen vad som kan framkomma vid avlyssning få användas, omfråga är om ett planerat grovt brott, t.ex. allvarligt brott mot liv och hälsa. Vidremissbehandlingen har viss kritik riktats mot utredningens uppfattning attuppsamlat material inte bör få användas för utredning om annan brottslighet änden som har legat tUl grund för ansökningen om avlyssning. finnerdet mycket anmärkningsvärt om ingen som helst åtgärd skulle få vidtas, om ettannat synnerligen grovt brott skulle uppdagas vid ett avlyssnat samtal.Liknande synpunkter har framförts av bl.a. hovrätten för och JO.I övrigt har remissinstanserna lämnat utredningens överväganden utan erinran. Även jagansluter mig till utredningens uppfattning att uppsamlat material rörandebrottslighet, som har direkt samband med den förundersökning som har föranletttiUståndet, får användas. Detta är vanligtvis fallet vid organiseradnarkotikabrottslighet (jfr prop. 1975:69 s. 6). I motsatstill utredningen anser jag att de uppgifter som har erhållits vid avlyssningunder vissa förutsättningar bör få utnyttjas också om de avser annanbrottslighet än den som tillståndet avser. Sådant utnyttjande bör emellertidske synnerligen restriktivt. Det bör vara fråga om brottslighet av sådangrovhet eller art att den hade kunnat läggas till grund för en ansökan omtelefonavlyssning. Det skulle te sig stötande för rättsmedvetandet om t.ex. ettallvarligt brott mot rikets säkerhet som uppdagas vid avlyssning i fråga omannan brottslighet inte skulle få beivras med användande av den kunskap som fåsvid avlyssningen. 1 likhetmed utredningen och remissinstanserna delar jag uppfattningen att avlyssnatmaterial bör få utnyttjas för att förebygga ett planerat grovt Prop.1975/76:202 40 brott, även då detta brott inte omfattas av något aktueUtavlyssningstillstånd. Gränsdragningen bör enUgt min uppfattning även i dettasammanhang i princip ansluta till tillämpningsområdet för telefonavlyssning.Som allmän garanti för ett restriktivt utnyttjande av uppsamlat material tjänarden av utredningen föreslagna föreskriften att uppteckning av telefonsamtalendast får omfatta vad som är av betydelse för utredningen. Bestämmelsen hargodtagits allmänt vid remissbehandlingen och även jag anser att en sådan regelbör tas in i RB. Samma syfte har f.ö. bestämmelsen att material som vidgranskningen inte finnes vara av betydelse för utredningen skallförstöras. 5.2.5 Telefonsamtal med försvarare Enligt 36 kap. 5 § RB får försvarare inte höras som vittneom vad för uppdragets fullgörande har anförtrotts honom, om inte parten medgerdet. Detta gäUer utan avseende på brottets grovlek. Med hänsyn härtiU och medbeaktande av den även i övrigt skyddade kommunikationen mellan den misstänkteoch försvararen bör enligt utredningen samtal mellan den misstänkte och hansförsvarare i den sak som telefonavlyssning avser undantas från avlyssning.Framkommer under avlyssning att fråga är om sådant samtal skall avlyssningenavbrytas. Vid remissbehandlingen har förslaget inte mött någonerinran i sak. Även jag delar utredningens uppfattning att tillstånd tilltelefonavlyssning inte bör få göra intrång i kommunikationen mellan denmisstänkte och hans försvarare. Som har framhållits från bl.a. RÅ torde denföreslagna begränsningen endast undantagsvis få någon praktisk betydelse. Etttänkbart fall är att den misstänkte har försvarare i mål rörande annat brott ändet avlyssningen rör. I några remissyttranden har tagits upp vissa praktiskaproblem som hänger samman med införande av skyddsregler av det slag somutredningen har föreslagit. TiU en del beror dessa på formerna för avlyssningoch närmare bestämt det förhållandet att telefonsamtal till eller från berördapparat i regel spelas in på band och avlyssnas först . Detta anserjagdock inte behöva föranleda någon annan lagreglering i ämnet än den utredningenhar förordat. Det ligger i sakens natur att senare avlyssning av inspelat bandskall avbrytas i det fall varom nu är fråga och aktuellt avsnitt förstöras. lag tillåts beslag enligt 27 kap. 2 § andrapunkten RB även när brottets straffminimum underskrider fängelse (3§). Undersökningsledaren eller åklagaren kan vidare själv meddela förordnandeom Prop.1975/76:202 41 kvarhåUande av försändelse enligt 27 kap. 9 § RB, ominhämtande av rättens tillstånd skulle medföra sådan tidsutdräkt eller annanolägenhet, som är av väsentlig betydelse för utredningen (4 §). Regelnöverensstämmer med vad som f.n. är föreskrivet i fråga om telefonavlyssning imotsvarande fall (5 § fjärde stycket). På samma sätt som vid interimistisktbeslut om telefonavlyssning skall ett utnyttjande av befogenheterna i 3 och 4§§ anmälas till rätten, som har att överpröva undersökningsledarens ochåklagarens förordnanden (6 §). Som jaghar nämnt i avsnitt 5.1 bör reglerna om beslag lag permanentas ocharbetas in i RB. Detta medför att 27 kap. 2 § bör kompletteras med en regel omatt beslag av skriftligt meddelande mellan närstående får ske även i de falldet är tillåtet enligt 3 § lag. Möjligheten att beslagta skriftligtmeddelande mellan närstående har betydelse exempelvis om makar gör sig skyldigatill spioneri. På motsvarande sätt bör 27 kap. 9 § justeras sä attundersökningsledaren eller åklagaren fär möjlighet att interimistiskt förordnaom kvarhåUande av försändelse, om utredningen avser mord, dråp, människoroveller sådant brott mot 13, 18 eUer 19 kap. BrB som kan föranledatelefonavlyssning enligt RB. Justeringen föranleder i sin tur ett smärretillägg till nuvarande tredje stycket i 27 kap. 9 §. Telefonavlyssning vid krig eller krigsfara Bestämmelserna om telefonavlyssning lag, somansluter till vad som i motsvarande delar gäller enligt lag, böranpassas till de nya reglerna i RB. Det medför behov av en formeU ändring i 13§. Telefonavlyssning av utländsk terrorist i vissa fall Som jag har redovisat i avsnitt 5.1 finns det alltjämtbehov av särskilda tvångsåtgärder mot vissa utländska terrorister enligt 1975års lag. Denna reglering bör dock vara tidsbegränsad och därför formellt hållasi sär frän den av mig förordade regleringen i RB av telefonavlyssning vidförundersökning i brottmål. Jag finner det emellertid angeläget att stärkarättssäkerhetsgarantierna i enlighet med det jag har föreslagit beträffandetelefonavlyssning vid förundersökning i brottmål enligt RB. 1 sak bör sammaförutsättningar och samma prövningsförfarande som gäller enligt RB tiUämpas vidtelefonavlyssning enligt 1975 ärs lag. Detta innebär främst att en god maninträder som motpart till vid prövning avtelefonavlyssningsärende enligt lag. Man kan enligt min mening härfalla tillbaka på den ordning som jag har föreslagit beträffandetelefonavlyssning enligt RB. Nägra särregler beträffande god mans ställning ide fall som omfattas av lag anser jag inte påkallade. Även i övrigttorde kunna ges motsvarande tiUämpning i nu åsyftade fall. Vad jaghar sagt nu föranleder ändringar i 3 och 4 §§ lag. Prop.1975/76:202 42 I detta sammanhang vill jag också ta upp en fråga omändring av 2 § lag. Enligt paragrafens nuvarande lydelse får de ilagen angivna tvångsmedlen användas om det finnes vara av betydelse att utrönahuruvida terroristorganisation eller terroristgrupp planlägger eller förberederåtgärd som utgör hot mot allmän ordning och säkerhet. anfördei sitt utlåtande (1975/76:15) över förslaget till lag att denföreslagna 2 § är mera generellt utformad än föreskriften om förutsättningarnaför avvisning och utvisning i 20 § utlänningslagen. Enligt utskottet kunde detsålunda synas som om lagrummet skulle ge möjlighet till ingripanden för attförebygga också andra brott mot allmän ordning och säkerhet än våld, hot ellertvång för politiska syften. Utskottet uttalade att ett så vidsträckttUlämpningsområde för bestämmelsen självfallet inte var avsett och förutsatteatt denna fräga skulle övervägas närmare i samband med prövningen avutredningens förslag till nya regler om telefonavlyssning. Jag delar uppfattningen att 2 § 1975 ärs lag inte äravsedd att tUlämpas i vidare mån än utskottet har anfört. Lagtexten bör jämkasi överensstämmelse härmed. Jag förordar därför att paragrafen ges den lydelsesom framgår av förslaget till ändring i nämnda lag. Både 1952 och lagar är tidsbegränsade och gällerefter förlängning till utgången av . De föreslagna lagändringarna bördärför träda i kraft den . I enlighet med det anförda har inom justitiedepartementetupprättats förslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i lagen (1957:132)med särskilda bestämmelser angående domstolarna och rättegången vid krig ellerkrigsfara m.m., 3. lag om ändring i lagen (1975:1360)om tvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall. Det under 3 angivna förslaget har upprättats efter samrådmed statsrådet . /r2/ 7 Specialmotivering 7 Specialmotivering förslaget till lag om ändring irättegångsbalken 12 § Enligt denna paragraf gäller forumreglerna i 19 kap.även i fråga om domstols befattning med förundersökning och användande avtvångsmedel. Paragrafens ändrade lydelse är föranledd av att fråga om tillståndtill Prop.1975/76:202 43 telefonavlyssning i fortsättningen fär tas upp endast avStockholms, , , , och tingsrätter (27kap. 18 § första stycket). 2 § ' Paragrafen, vilken inskränker möjUgheterna att läggabeslag på vissa skriftliga handlingar av förtrolig karaktär, har i enlighet medvad jag har anfört i avsnitt 5.1 och 5.2.6 ändrats pä det viset att innehålleti 3 § 1952 ärs lag med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmålhar tagits in i paragrafens andra mening. Ändringen innebär att möjligheten attta i beslag skriftiigt meddelande mellan närstående har vidgats till att gällaockså brott som avses i 16 § första stycket 2 och 4. Bortsett från deinskränkningar i fräga om brottstyperna som följer av hänvisningen till 16 §stämmer den nya regeln överens med 3 § lag. Ändringen, som harförenats även med en redaktionell justering av andra meningens lydelse, innebärsälunda väsentligen att denna paragraf har fått permanent karaktär. Nägonmotsvarighet till den i 6 § 1952 ärs lag föreskrivna anmälningspliktenbeträffande beslag som är i fräga har inte ansetts behöva inflyta i RB. 9 § 1 paragrafen regleras rätten att kvarhåUa vissaförsändelser i avvaktan på beslag. Av motiv som har redovisats i avsnitt 5.1och 5.2.6 har i paragrafen fogats in bestämmelser motsvarande 4 § och 6 § ihithörande del i 1952 ärs lag. Bestämmelserna har tagits in som ett nytt,tredje stycke och som en ny andra punkt i sista stycket. Innebörden avändringarna är att undersökningsledaren eller åklagaren vid utredning om mord,dråp eller människorov eller om vissa allmänfarliga brott, högmålsbrott ellerbrott mot rikets säkerhet som omfattas av 16 § själv får förordna omkvarhållande, under förutsättning att det med hänsyn till tidsutdräkien skulleinnebära allvarlig skada för utredningen att avvakta domstolsprövning. I sådantfall har han emellertid skyldighet att anmäla åtgärden hos rätten. 16 § Paragrafen reglerar tillämpningsområdet ochförutsättningarna för telefonavlyssning. Den motsvarar nuvarande 16 § förstastycket (delvis) samt 1 och 5 §§ 1952 ärs lag och första punkten lag.1 utredningens förslag ingår bestämmelserna i 16och 17§§. De allmänna motiventill de nya reglerna har redovisats i avsnitt 5.1 och 5.2.1. Förstastycket anger i första hand vilka brott som kan föranleda telefonavlyssning. Iförhållande till utredningsförslaget har gjorts den ändringen attbrottskategorierna i tydlighetssyfte har delats upp på fyra punkter. NågonsakUg ändring är inte avsedd härmed. Beträffande brotten mordbrand, grovmordbrand, allmänfarlig ödeläggdse, kapning av luftfartyg och luftfartssabotagehar jag i likhet med utredningen inte funnit Prop.1975/76:202 44 skäl att bibehålla det lag uppställda kravet påatt brottet innefattar sabotage. Beroende pä straffskalan för brotten innefattasde i punkt 1 eller 2. I motsats tiU utredningsförslaget ingår idepartementsförslaget även olovlig kärverksamhet bland de brott som kanföranleda telefonavlyssning (se punkt 2). Däremot har olovlig personspaninginte tagits med i uppräkningen. Som jag har nämnt tidigare avser regeringenatt senare denna dag lägga fram en proposition om ändring i BrB som bl.a.upptar förslag om införande av en brottstyp som motsvarar olovligpersonspaning. Denna ändring är avsedd att träda i kraft den 1 januari 1978.Den ändring i brottskatalogen i 16 § som kan föranledas härav torde fåövervägas i ett senare sammanhang. Beträffande icke fuUbordade brott vill jagnämna att punkt 4 gäller även grovt narkotikabrott och grov varusmugglingrörande narkotika. I första stycket anges också de aUmänna förutsättningarsom i övrigt måste vara uppfyllda för att telefonavlyssning skall få användas.Förutom krav på att en person skäligen kan misstänkas för sädant brott somavses i paragrafen måste avlyssning kunna antas ge upplysning av synnerlig viktför utredningen. Ett ytterligare villkor är att det skulle vara förenat medavsevärd olägenhet att på annat sätt erhålla motsvarande upplysning. I fråga ominnebörden av dessa krav hänvisas till den allmänna motiveringen. Vid prövning av fråga om tiUstånd till telefonavlyssningskall enligt andra stycket beaktas att den som åtnjuter anonymitetsskydd enligttryckfrihetsförordningen eller radioansvarighetslagen kan löpa risk att röjasgenom avlyssning. Gäller brottsmisstanken den som tillhör denna kategori, färgivetvis avlyssning i och för sig äga rum av dennes telefonsamtal. Avsikten äratt förhindra att telefonsamtal mellan den misstänkte och annan som åtnjuteranonymitetsskydd utan tvingande skäl blir föremål för avlyssning. Regleringen i21 § om uppteckning och granskning av uppsamlat material innebär en ytterligaregaranti för att anonymitetsskyddet inte träds för nära. 17 § I denna paragraf, vilken motsvarar nuvarande 16 §första stycket (delvis) och andra stycket samt 5 § tredje stycket lagoch andra punkten 1969 ärs lag, regleras närmare vilka telefonsamtal som fåravlyssnas och giltighetstiden för tillstånd till avlyssning. Första stycketmotsvarar 16 § andra stycket och tredje stycket andra punkten samt andrastycket 21 § utredningens förslag. De allmänna motiven för ändringarnaåterfinns i avsnitt 5.2.1 och 5.2.3. Enligt första stycket första punkten fär tiUstånd tilltelefonavlyssning avse samtal till och från telefonapparat, som innehas av denmisstänkte eller som eljest kan antas komma att begagnas av honom. Dennabestämmelse stämmer överens med vad som gäller och anger ramen för vilkaapparater som kan avlyssnas. Som har framhållits har det emellertidansetts befogat att ställa upp skärpta krav för avlyssning av apparat som inteinnehas av den misstänkte eller brukas huvudsakligen av honom. Enligt andrapunkten krävs i sädant fall att synnerlig anledning förekommer, att 1975/76:202 45 avsedd utredning skall vinnas genom åtgärden. Det måstealltså föreligga alldeles speciella omständigheter som talar för att avlyssningav apparaten kommer att tillföra utredningen de upplysningar man önskar. I uttrycket "apparat som inte brukas huvudsakligen avden misstänkte" ligger att denne endast tillfälligt eller som en av mångabrukar apparaten. Detta kan vara fallet med t.ex. telefon på en arbetsplatseller en restaurang, där många har tillgång till apparaten i fråga. Det skärptakravet för avlyssning av sådan apparat föranleds av önskemålet att inte onödigtviskränka sådana personers integritet som inte själva misstänks för brottet. Giltighetstidenför tiUstånd till telefonavlyssning får enligt andra stycket inte överstiga enmånad. Rätten kan upphäva meddelat tUlstånd före giUighetstidens utgång, omförutsättningarna för telefonavlyssning inte längre föreligger. Det fär bl.a.ankomma på sådan god man som sägs i 19 § att bevaka att telefonavlyssningenavbryts, om t.ex. den misstänkte har gripits eller annan person har häktats fördet misstänkta brottet. Givetvis skall i sådant fall åklagaren ellerundersökningsledaren självmant se till att åtgärden avbryts. 18 § Denna paragraf (jfr 5 § fjärde stycket 1952 ärs lag)innehåller bestämmelser om behörighet att meddela beslut om telefonavlyssning. Första stycket motsvarar närmast 19 kap. 12 § första stycket samt andra stycket 27 kap. 19 § utredningens förslag. Enligt första stycket har beslutanderätten itdefonavlyssningsärenden koncentrerats till tingsrätt för ort där hovrätt harsitt säte. Tingsrätts domkrets skall härvid motsvara domkretsen för den hovrättsom tingsrätten hör till. Den närmare omfattningen av tingsrättensbehörighetsområde får således utläsas av kungörelsen (1962:550) om hovrätternasdomkretsar. Koncentrationen är föranledd av bestämmelsen i 19 § om god man itelefonavlyssningsärende. Rätten för undersökningsledare och åklagare att enligtandra stycket interimistiskt förordna om telefonavlyssning har i förhåUande tiU1952 års lag vidgats till att omfatta vissa fall av grova brott mot 3 och 4kap. BrB (se avsnitt 5.2.2). Härigenom kan telefonavlyssning kommatill stånd när t.ex. mord har bUvit begånget eller gisslan har tagits.Självfallet bör möjligheten att interimistiskt förordna om telefonavlyssningendast användas i verkligt kritiska situationer. 19 § I denna paragraf har tagits in bestämmelser om godman i telefonavlyssningsärende. Paragrafen motsvarar utredningens förslag till 20 § och tUl lag om god man i ärenden omtelefonavlyssning. Beträffande den närmare innebörden av bestämmelserna om god man hänvisas tiU avsnitt 5.2.2. Som jag har anfört där tordesom god man i första hand böra anlitas advokat eller annan jurist mederfarenhet frän handläggning av brottmål. Vid utseendet av god man fårsjälvfallet ses till att sådant uppdrag inte ges till den som på grund av sinverksamhet vanligtvis anlitas för försvararuppgifter i mål därtelefonavlyssning är aktueU. Prop.1975/76:202 46 20 § paragrafen, som innehåller förbud mot avlyssning avtelefonsamtal meUan den misstänkte och hans försvarare, motsvarar 22 §utredningens förslag. Hithörande spörsmål har behandlats i avsnitt 5.2.5. Jaghänvisar till vad jag har anfört där. 21-22 § Dessa paragrafer behandlar dels frågan omuppteckning av samtal och granskning av upptagning eller uppteckning (21 §),dels undersökningsledares och åklagares möjlighet att inställa eller fördröjaexpedieringen av samtal m.m. (22 §). 21 § motsvarar 16 § tredje stycket RB och23 § utredningsförslaget. 22 § motsvarar-5 § andra stycket lag samt 18§ utredningens förslag. Innehållet i de nya paragraferna överensstämmer i sakväsentligen med vad som redan nu gäller (se vidare avsnitt 5.2.4). Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen föreslår att antaga förslagen till 1. lag om ändringi , Iag om ändringi lagen (1957:132) med särskilda bestämmelser angående domstolarna ochrättegången vid krig eller krigsfara m.m., Iag om ändringi lagen (1975:1360) om tvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall. Ärendet bör behandlas under innevarande . Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch beslutar att genom proposition föreslå att antaga de förslag somföredraganden har lagt fram. Betänkande av utredningen om telefonavlyssning Stockholm1975 Prop.1975/76:202 49 Till Statsrådet och chefen för justitie(departementet Den8 bemyndigade Kungl, Maj:t chefen förjusliiiedepattemeniet alltillkalla högsl tre sakkunniga med uppdrag att utreda frågan om översyn avbestämmelserna om telefonavlyssning vid förundersökning m. m. Med stöd av dettabemyndigande tillkallade depattemenischefen såsom sakkunnigajustitierådet samt riksdagsledamöterna , Depattemenischefen förordnade alt vara de sakkunnigas ordförande. Desakkunniga har antagit namnet utredningen om telefonavlyssning. Altsåsom expett biträda utredningen förordnades ombudsmannen , Den29 förordnades hovräiisnskalen alt varasekreterare åt de sakkunniga, Uiredningenfår härmed överlämna belänkande med förslag till ändringar i rättegångsbalkenm, m. I arbelel härmed har ulredningens samtliga ledamöler och expertendeltagit. Betänkandet är enhälligt. Experten har anslutit sig tillbetänkandet. Uppdragetär därmed slutfört. 4 1975/76. 1975/76:202 51 Författningsförslag......................................................... ...... 57 Förslag till lag om ändring i ............... ...... 57 Förslag lill lag om ändring i lagen (1957:132) medsärskilda bestämmelser angående domstolarna och rättegången vid krig ellerkrigsfara m, m............................................................................... ...... 61 Lag om god man i ärenden om telefonavlyssning.......... ...... 62 Sammanfattning............................................................. ...... 63 1 Inledning..................................................................... ...... 69