prop · FZ03209 · 1975-12-31 00:00:00 — Med hänsyn till att det i svensk rätt alltjämt finns många bådeviktiga och mindre betydelsefulla författningsregler som gör skillnad mellanman och kvinna har utredningen emellertid funnit att införande av engrundlagsregel som förbjuder all särbehandling av könen i del allmännasnormgivning skulle göra inte oväsentliga delar av nuvarande författningargrundlagsstridiga. Det har därför inle befunnits möjligt att föreslå en regelav sådan innebörd. För att kunna föreslå en rättsligt bindande regel motkönsdiskriminering i grundlagen har utredningen i stället stannat för alt låtaen sådan regel ta sikle på det framtida lagstiftningsarbetet. Detta kanlagtekniskt åstadkommas genom en särskild övergångsbestämmelse som säger attgällande författningar .som innefattar särbehandling av könen äger giltighet tillsvidare, Uiredningenförklarar att förbudet mot särbehandling på grund av kön - imotsats till vad som befunnits lämpligt vid utformningen av förbudet mot särbehandling på grund av ras - inte kan inskränkas lill att avse fö reskrifter som "missgynnar" det ena könet. En lag som gynnarmänniskor av del ena könet måste nämligen enligt ulredningens mening alltid sägas missgynna det andra könet. Grundlagsregeln måste därför i princip förbjuda all särbehandling av könen. Manmåste emellertid räkna med ett behov att även framgent kunna - ivissa speciella situationer - besluta regler som särbehandlar könen. Ut redningen pekar i sammanhanget först och främst på sådan "motdiskri- minering" som har beslutats för att påskynda enutveckling mol ökad jämställdhet mellan könen. Som exempel på detta nämns köns kvotering vid intagningen lill viss utbildning. En grundlagsregel mot köns diskriminering måste därför göra undanlag för sådan särbehandling som syfiar lill all på främja jämställdhet mellan könen. En grundlagsregel mot könsdiskriminering måste fördet andra beakta all viss särbehandling, direkl grundad på obestridligakönsskillnader av kroppslig art - främst att kvinnan föder barn - måste kunnagöras även . Utredningen föreslåratl ett uttryckligt undantag försärbehandling av denna lyp införs i grundlagsregeln. Här avses t, ex,beslämmelser om mödravård och annan hjälp till havande kvinnor som finns ochkan sägas särbehandla kvinnor. Men även en regel som den i den nya abortlagen(1974:595), vilken ger den havande kvinnan ensam rätt att bestämma iabortfrågan, skulle enligl utredningen falla under denna undan- Prop.1975/76:209 42 tagsbestämmelse.På moisvarande salt kan, som också nu är fallet, olika reglering för män ochkvinnor vara motiverad, när det gäller att rättsligt fastslå vilka som ärettbarns föräldrar. Enligt ulredningens mening bör för del iredje igrundlagens regel öppnas uttrycklig möjlighet att även i framliden ha värnpliktendast för män. Utredningen förklarar att den är medveten om attdet inle är möjligt att skapa normer som i allt är fullständigtkönsneutrala. Den föreslagna grundlagsregeln hindrar inte sådana skillnader somär av uteslutande formell natur, såsom att man i lagtext skriver"han" och därmed avser en människa oavsett kön, Inle heller i vissa andra fall, därordningssynpunkter eller praktiska hänsyn talar lör alt en lagregel knyter anbara till den ena av två gifta eller av två föräldrar, skall det anses att ensådan regel strider mot grundlagen. Som exempel på en regel av denna typ nämnsbestämmelsen i 8 kap, 11 ij att äktenskapsförord i första handskall inges lill rällen i den ort där mannen bör svara i tvistemål, Uiredningen påpekar vidare all den inte avser altgrundlagsregeln skall omöjliggöra all man - om della anses lämpligt - beslutarregler såsom de som finns i olika författningar av innebörd alt män ochkvinnorsom intagits på anstalt skall hållas åtskilda. Att uttryckligt göraundantag för denna typ av regler i grundlagen har utredningen inte ansetterforderiigt. Utredningen tar avslutningsvis upp frågan om ny lydelse av 1 kap, 8 ij RF, Utredningenframhåller att det i lagrummets andra mening intagna förbudet förmyndigheterna all utan rättsligt stöd särbehandla någon på grund av hanspersonliga förhållanden närmast äratt uppfatta sorn en förtydligande utläggningav första meningens krav på saklighet och opartiskhet. Utredningen nämnervidare att formuleringen av andra meningen i denallmännade-baiten iblandhargivit upphov lill den missuppfattningen att lagstiftaren skulle kunna länkasskapa rättsligt stöd för negativ särbehandling på sådana grunder som ras ochhudfärg. Redan med hänsyn till att särbehandlingsförbudel iparagrafens andra punkt saknar självständig belydelse och lill att det islällel för att skapa klarhet om paragrafens innebörd hargett upphov till gravamissuppfattningar om grundlagens innehåll i denna del finns det enligt ulredningensuppfattning anledning att överväga frågan om förbudet bör stå kvar i RF, Tilldessa omständigheter kommer, säger utredningen vidare, att del måste vara i höggrad ägnal all skapa förvirring, om det lill myndigheterna rikiade förbudet molsärbehandling ulan rättsligt stöd i 1 kap, 8 ij RF slår kvar oförändrat vidsidan av regler som förbjuder lagstiftaren all ge rättsligt stöd försärbehandling på grund av de viktigaste av de i I kap, 8 ij angivnaomsländighelerna. Utredningen föreslår mol bakgrund av vad som harnämnts att andra meningen i 1 kap, 8 jj RF slopas. Prop.1975/76:209 43 1 1 kap. 1 stycket RF förklaras att den friaåsiktsbildningen utgör en av den svenska folkstyrelsens grundvalar. Det råderett nära samband mellan denna bestämmelse och reglerna i 2 kap. om de fri- ochrättigheter som kan beskrivas som opinionsfriheter. De "positiva"opinionsfriheterna anges i 2 kap. 1 ij 1-, som gentemot det allmännatillförsäkrar varje medborgare 1. yttrande- och tryckfrihet: frihet att i tal,skrift eller bild eller på annat sätt meddela uppgifteroch framföra åsikter, 2.rätt till information: rätt att inhämta och mottaga uppgifteroch upplysningar,3. mötesfrihet: frihel att anordna och att delta i möten, 4.demonstrationsrätt: rätt att ensam eller i grupp framföra åsikter på allmänplats, 5. föreningsfrihet: frihet att sammansluta sig med andra till förening,6,religionsfrihet: frihet att sammansluta sig med andra till trossamfund och attutöva sin religion. Dessa bestämmelser kompletteras av reglerna om"negativa" opinionsfrtheter i 2 !j,somskyddarvarjemedborgare mot altmyndighet tvingar honom att tillhöra förening eller trossamfund eller att åsikter till känna. I fråga om den närmare regleringen avopinionsfriheterna hänvisas i 2 kap. 4 ij beträffande tryckfriheten och rättenatt ta del av allmän handling lill TF. Föreskrifter som i övrigi närmareutformar dessa fri- och rättigheter skall enligt samma lagrum beslutas i denordning som föreskrivs i 8 kap. RF. Av 8 kap. 3 S följeratt opinionsfriheterna,liksom övriga i 2 kap. beskrivna fri- och rättigheter, kan begränsas endastgenom lag. Som enda undantag härifrån gälleratt föreskrifterom tystnadspliktför offentliga funktionärer och för tjänstepliktiga (8 kap. 7 ij andra stycket)samt föreskrifter om alt rätlighelsbegränsande regler i lag skall träda itillämpning(8 kap. 10 ij) kan beslutas av regeringen efter bemyndigande i lag.Sådant bemyndigande kan enligl 8 kap. 11 i; kompletteras med medgivande attöveriåta beslutsbefogenhet vidare till förvaltningsmyndighet eller kommun. 5.2 Fri-och rättighetsutredningens förslag Utredningen förklarar inledningsvis all de fri- ochrättigheter som har tagils upp i 2 kap. 1 S RF i detta lagrums nuvarandelydelse är de som har särskilt grundläggande betydelse för den politiskademokratin. Utredningen påpekar vidare att inte bara opinionsfriheterna utanockså rörelsefriheten, vilken ingår i vad som kan kallas"kroppsliga" fri- och rättigheter, har grundläggande belydelse fördemokratin. Också skyddet för den kroppsliga integriteten i allmänhet, förhemfriden o, d, och för rälten till förtrolig kommunikation innebär indirektskydd för opinionsfriheterna, Uiredningen har emellertid kommii fram till attdet är både möjligt och önskvärt all ge opinionsfriheterna ett särskilt starktskydd, Uiredningenpåpekar all dess förslag innebär vikliga förstärkningar för Prop.1975/76:209 44 allade fri- och rättigheter, såväl "andliga" som "kroppsliga",vilka över huvud laget skall vara begränsningsbara. Uiredningen erinrar i dettasammanhang först och främst om regelnatt inskränkning i en rättighet aldrigfår gå så långl att den fria åsiktsbildningen i samhället hotas. Vidare nämnsbestämmelsen att en rättighet inte skall få begränsas enbart på grund avpolitisk, religiös eller annan åskådning. Utredningen framhåller alt dennaregel bl, a.utgörett särskilt skydd för åsiktsfriheten såsom skild frånfriheten alt uttala åsikter. Utredningen erinrar också om förbuden mot ras-ochkönsdiskriminering och om regeln att en rältighetsinskränkningaldrig skallfågåutöver vad som i ett demokratiskt samhälle är nödvändigl för alltillgodose det ändamål som har föranlett inskränkningen. Även om de nu nämndaförstärkningarna av rättighetsskyddet gäller i fråga om alla begränsningsbararättigheter, så har de enligt utredningen lill stor del särskilt avseende på opinionsfriheterna. Utredningen framhåller att de regler som generelllbegränsar yttrandefriheten i dess förslag hänförs enbart lill området fördenna frihet, antingen den utövas vid t. ex. en demonstration, inom ramen förföreningsverksamhet eller i annat sammanhting. Utredningen anser all RF liksom bör nämnayttrandefriheten (vari ingår tryckfriheten) och rätten till information varför sig. Det nära samband som råder mellan dessa rättigheter får emellertid tillföljd att de bör behandlas på samma sätt såvitt gäller möjlighelerna attbegränsa dem. Utredningenpäpekar att RF:s och TF:s yttrandefrihetsbegrepp f n. i princip sammanfalleroch att begreppel i viss mån är begränsat genom alt dess definition har fåttstyras av grundlagsregleringens syfte att skydda den fria opinionsbildningen.Enligt utredningen bör RF givetvis också i fortsättningen ha sammaprincipiella yttrandefrihetsbegrepp som massmedierätlen. Utredningen föreslårdärför inte någon förändring av RF:s nuvarande ylt-randefrihetsbegrepp. Däremothar gjorts några förtydliganden vad gäller grundlagslexiens beskrivning avyttrandefriheten. Dels markeras den yttre gränsen för denna, liksom för övrigafri- och rättigheter, genom en bestämmelse i 2 kap:s inledande paragraf varianges att de fri- och rättigheter som beskrivs i det följande är grundläggandeför fri åsiktsbildning och för personlig frihet och säkerhet; härigenommarkeras att yttranden som .saknar varje samband med den fria åsiktsbildningeni samhället inte omfattas av grundlagens yltrandefrihetsbegrepp. Dels harbeskrivningen av yttrandefriheten utformats så att den uttryckligen omfattarockså konstnäriiga framställningar och uttrycksformer. Enligt förslagetbeskrivs yttrandefriheten (tryckfriheten) såsom en frihet att i tal, skrifteller bild eller på annat sätt uttrycka tankar, åsikter och känslor samtmeddela uppgifter och upplysningar. Prop.1975/76:209 45 Ocksådefinitionen av informationrätten förutsätts vara i sak oförändrad. Utredningenframhåller alt uppgiften att utforma materiella gränser för möjligheterna attgenom vanlig lagsliftning inskränka yttrandefriheten och rätten tillinformation har varit en av utredningens angelägnaste uppgifter. Utredningenhar övervägt lösningar av del slag som återfinns i artikel10, enligt vars andra moment yttrandefriheten får underkastas sådanainskränkningar som är angivna i lag och i ett demokratiskt samhälle ärnödvändiga med hänsyn lill slatens säkerhel, den territoriella integriteten,den allmänna säkerheten, förebyggandet av oordning eller brott, hälsovården,skyddandet av sedligheten eller av annans goda namn och rykte ellerrättigheter, förhindrandet av alt förtroliga underrättelser sprids ellerupprätthållandet av domstolars auktoritet och opartiskhet. Utredningen harockså undersökt möjligheterna att gå vidare i preciserande riktning, främstgenom att "bryta ner" de tillåtna inskränkningsändamålen i fler mensnävare eller att ange vissa ämnesområden inom vilka inskränkning skulle fåske i vanlig lag. Med hänsyn till risken att man härvid förbiser företeelsersom man således därigenom skulle göra grundlagsstridiga och till den faran medalltför detaljerade och stela grundlagsregler att man i prakliken frestas"tumma på" den, när oförutsedda nya situationer inträffar ochpåkallar snabb handling har utredningen emellertid inte funnit det möjligt attrestlöst ange de tillåtna inskränkningarna på ett mer konkret och preciseratsätt än gör. Utredningen har undersökt om det skulle vara bättreatt söka ange vilka inskränkningar som är förbjudna. En metod härför skullevara något slags diskrimineringsförbud. Utredningens förslag i detta hänseendehar redovisats i avsnitt 4.2. En annan metod sägs vara att söka positivtbeskriva en inre "kärna" av fri- och rättigheten som alltid skalllämnas intakt, bortsett från möjlighelen till grundlagsändring. Uiredningenförklararati den ingående har undersökt möjligheterna att finna en något så närpreciserad sådan kärnbe-skrivning. Det haremellertid visat sig altmöjligheterna att nå resultat på denna väg är begränsade. Mot bakgrund av de överväganden som harredovisats har utredningen sökl skapa ett tillfredsställande skydd föryttrandefriheten och rätten lill information genom att kombinera olikamateriella metoder. Dels innefattar förslagel de för alla begränsningsbara fri-och rättigheter gällande förstärkningarna. Dels föreskrivs särskildaförutsättningar härutöver för alt lagstiftaren skall få begränsayttrandefriheten och rätten till information, Enligl förslaget får sålundayttrandefriheten och rälten till informaiion begränsas med hänsyn till riketssäkerhel, folkförsörjningen, allmän ordning och säkerhel, enskilds anseende,privatlivets helgd eller förebyggandet och beivrandet av brott. Vidare fårfriheten att yttra sig i näringsverksamhet begränsas, lövrigt fårbegränsningarske endast om särskill viktiga skäl föranlederdet. Dessutomtoreckrivs all, vid bedömandet av vilka inskränkningar i yttrandefriheten ochrätten till information som fårske med stöd avde nämnda be- Prop.1975/76:209 46 stämmelserna,man särskilt skall beakta vikten av att yttrandefriheten och rätten tillinformation i politiska, religiösa, fackliga, vetenskapliga och kulturellaangelägenheter är så vidsträckt som möjligt. Utredningen framhåller att man vid bedömningen avdess förslag såvitt gäller yttrandefriheten och rätten lill information börhålla i minnet att yttrandefriheten i tryckt skrift alltjämt kommer att varaföremål fören mera ingående reglering i särskild grundlag. Utredningen erinrari sammanhanget också om planerna på all utvidga detta skydd till radio,television och film. Utredningen påpekar att mötesfriheten och demonstraiionsrättentraditionellt behandlas tillsammans underrubriken "församlingsfrihet"men att de i gällande RF redovisas var för sig. Eftersom det finns skillnadermellan dessa rättigheter bl, a, i fråga om det typiska funktionssättet bör deenligl utredningen även i fortsättningen nämnas åtskilda. När det gällerinskränkningsmöjligheterna kan de däremot behandlas tillsammans. Som redan har nämnts hänför utredningen de reglersom begränsar yttrandefriheten oavsett om denna utövas vid ett möte, endemonstration eller i annat sammanhang enbart till yttrandefrihetens sakområde.Dessa regler anses alltså inte som inskränkning jämväl i mötes- och demonstrationsfriheten.Som begränsningar i mötesfriheten betraktar utredningen bara regler som justavser själ va mötessituationen. Det gäller här bestämmelser som har sin främstagrund i det regleringsbehov som från t. ex. allmänna ordnings-ochtrafiksynpunkter följer av att -såsom det vanligen är fråga om - många människorkommer samman. Med dessa definilionsståndpunkter blir det främstvissa bestämmelser i lagen om allmänna sammankomster som blir att betrakta sominskränkningar i mötesfriheten. gäller i huvudsak lagens regler omförbud mot sammankomster i vissa extraordinära situationer, om krav påförhands-tillstånd i vissa fall och upplösning av och förbud mot förnyande avallmän sammankomsi. Utredningen förklarar alt den inte har omprövat dessaregler. Såvitt gäller definitionen av mötesfrihetsbegreppetförklarar utredningen att den har tagit fasta på den kritik som har riktals motatt teater m. m. som medium för opinionsyttring faller under allmännaordningsstadgan och inle under det starkare skyddet enligt lagen om allmännasammankomster. Mötesfriheten skall enligt förslaget bli definierad som frihetenatt anordna och närvara vid möten, teaterföreställningar och liknandesammankomster. Uiredningen förklarar att det finns många exempel på attteaterföreställningar, revyer och kabaréer spelat stor roll för opinionsbildningen.Det påpekas att förslaget torde aktualisera motsvarande ändringar i allmännaordningsstadgan och lagen om allmänna sammankomster. Resultatet av förslagettorde bli att bara sådana teaterföreställningar o. d.,som är av rennöjeskaraktär, kommer att falla ulanförgrundlagsskyddetochalltjäml kunnareglerasav allmänna ordningsstadgan. Utredningen påpekar att RF:s nuvarande bestämmelseom mötesfrihet (2 kap, H p, 3) inte gör något undantag för enskilda möten. Prop.1975/76:209 47 uppmärksammasemellertid bara allmänna möten. De enskilda mötena får visseriigen ett visslskydd genom skyddel mol husrannsakan, hemlig avlyssning m. m. Vidare omfattasföreningsmöten av skyddet för föreningsfriheten. Men det bör enligtutredningens mening likväl otvetydigt slås fast, att grundlagsskyddet förmötesfriheten skall omfatta också enskilda möten. Det förekommer i vissa utländska grundlagar attmötesfriheten uttryckligen begränsas till att gälla "fredliga" mötene, d. Enligt utredningen torde detta problem emellertid lämpligare lösas genomutformningen av inskränkningsmöjligheterna. All begränsa grundlagsskyddet tillmöten med lagligt syfte e, d, sägs vara mindre meningsfullt, eftersom dettaskulle göra skyddet helt beroende av den vanliga lagstiftningen. Såvitt gäller inskränkningsmöjligheterna erinrarutredningen om att det väsentligen är fråga om alt läcka regleringen i lagen omallmänna sammankomster. Utredningen föreslår mot denna bakgrund attmötesfriheten och demonstrationsrätten skall få begränsas bara med hänsyn tillrikels säkerhet till ordning och säkerhet vid sammankomsten ellerdemonstrationen eller till trafiken eller för att förebygga att farsot sprids, I fråga om hänsyn till trafiken understrykssärskilt att det självfallet bara är tungt vägande trafikhänsyn som kan fåföranleda t, ex, att en ansökan om tillstånd till ett demonstrationståg påallmän plats med viss angiven färdväg avslås. Detta är den sakliga innebördenav 3 ij lagen om allmänna sammankomster i denna del och kan inte anses behövasärskilt uttryckas vare sig i den lagtexten eller i grundlagsiexten. Förslaget förutsätter att del tillståndskrav sominnefattas i reglerna om s, k, bevillningsavgift för särskilda förmåner ochrättigheter (skatten för utländska artister) tas bort. Detta krav kan nämligenibland bli aktuellt också för sådana arrangemang som faller inom mötesfrihetensram. Utredningens förslag förutsätter att den positivaföreningsfrihetens begrepp förblir i sak oförändrat. På motsvarande sätt som ifråga om mötesfriheten anses dock den generella yltrandefriheisregleringen inlehöra hit. Den enda inskränkning som man då f n, måste räknamed torde enligt utredningen vara strafföeslämmelsen mot olovlig kårverksamheti 18 kap: 4 ij . Utredningen konstaterar att något absolut förbudmot fri- och rättighetsinskränkning på grund av organisationstillhörighet intetorde kunna införas utan all komma i strid med nyssnämnda sladgande ibrottsbalken. Delta sägs emellertid sakna praktisk betydelse eftersom man syneskunna nå ett starkt skydd för föreningsfriheten genom vanliga ändamålslermer.Förutom 18 kap, 4 ij torde det enligt utredningen vara lämpligt attmed hänsyn till våra konventionsåtaganden öppna möjlighet till en lagstiftningmot eventuella rasistiska föreningar. Däremot har uiredningen inte gett utrymme för någonmotsvarighet till den aldrig tillämpade partiförbudslag som fanns under andravärldskriget. Prop.1975/76:209 48 Mot bakgrund av vad som har sagts föreslårutredningen att föreningsfriheten skall få begränsas endast för att motverkaenskild verksamhet av militär eller liknande natur eller för att motverkaförföljelse av folkgrupp av viss ras, med viss hudfärg eller av visst etnisktursprung. Också den positiva religionsfriheten iRF:s meningavses i utredningens förslag ha oförändrad saklig innebörd. Den endabegränsning som man då behöver räkna med sägs vara religionsfrihetslagensregler om kloster. Utredningen erinrar om att beredning om stal ochkyrka har föreslagit att dessa skall avskaffas och att förslagel inte har möttnågon erinran vid remissbehandlingen av beredningens betänkande. Utredningenförklarar att den utgår från att förslaget genomförs. Mot denna bakgrund borde det enligt utredningensuppfattning inte finnas behov av något särskilt stadgande som medgerinskränkning i religionsfriheten. 1 fråga om yttranden, mölesverksamhel ochföreningsverksamhet i religiöst hänseende avses reglerna om yttrande-, mötes-och föreningsfriheten gälla. I vad begreppet religionsutövning går härutöveravses definitionsmässigt gälla, att de regler som eljest finns för mänskligthandlande eller mänsklig underiåtenhet också gäller för religiöst handlandeetc. Någol ingrepp enbart mot det senare får däremot ej ske. Självfallet skalldet inte föreligga hinder mot att medlemmar av vissa trossamfund befrias frånt. Skyddet för den "negativa"föreningsfriheten, religionsfriheten och yttrandefriheten finns som redan harnämnts f n. i 2 kap. 2 ij RF. Regleringen innebär alt detta skydd kangenombrytas genom vanlig lagstiftning. Uiredningen förklarar att vad som är eller kanifrågasättas utgöra begränsning i de nämnda negativa opinionsfriheterna är: ifråga om yttrandefriheten vittnespliklen och viss upplysningsplikt, i fråga omföreningsfriheten del s. k. kårobligatoriet, vissa näringsrättsliga och vissafastighetsrättsliga regleringar samt i fråga om rätten att stå utanförtrossamfund beslämmelserna i religionsfrihetslagen om medlemskap i . När det gäller att försöka förstärka fri- ochrätiighetsskyddet och därvid söka dra materiella gränser för möjligheterna atti vanlig lagstiftningsväg göra inskränkningar i det, torde man enligtutredningen inte komma undan att välja mellan följande alternativ. Antingenbehåller man räckvidden av 2 kap, 2 ij RF oförändrad och försöker i grundlagenbeskriva de fall då inskränkning i skyddet skall kunna göras genom vanlig lag.Av vad som har sagts framgår att detta skulle leda till en ganskakomplicerad grundlagsreglering. Något enklare skulle denna bli om man kundedefiniera den negativa föreningsfriheten så, att de ovan åsyftade närings- ochfastighets-rättsliga företeelserna inte blir att anse som inskränkning i dellaskydd. Prop.1975/76:209 49 Utredningenförklarar att man då emellertid skulle behöva en grundlagsregel enbart förkårobligatoriet, om man inte kunde utgå från att detta upphävs. Det andrahuvudalternativet sägs vara att söka i viss mån begränsa grundlagsstadgandetsräckvidd men i gengäld göra det absolut. Utredningen föreslår den sistnämnda metodenutformad säsom ett undantagslös grundlagsförbud mot att någon medborgaretvingas att ge till känna sin åskådning i politiskt, religiöst eller annathänseende eller att tillhöra trossamfund, politisk sammanslutning eller annanåskådningssammanslutning. Genom minskningen av stadgandets nuvarande räckviddbegränsas visseriigen det skydd som utgörs av förbudet att delegera befogenhetatt besluta föreskrifter som inskränker resp. fri- och rättighet. Men när såsomi detta fall ändringen innebär att grundlagsskyddet koncentreras till detcentrala och detta skydd görs absolut, blir enligt utredningen den sammanlagdaeffekten av ändringen uppenbariigen en förstärkning av grundlagsskyddet.