prop · FZ0347 · 1975-12-31 00:00:00 — 4. resa ochuppehälle for den rättssökande eller hans ställföreträdare och för vårdareeller annan, som måste anlitas, i samband med inställelse inför dorastol ellerannan myndighet, om personlig inställelse ålagts, eller i samband medinställelse för blodundersökning eller annan undersökning rörande ärftligaegenskaper i mål om äktenskaplig börd eller faderskapet lill barn utomäktenskap, 5. avgift somenligt expeditions- 5. avgifl som enligt expedilionskungörelsen(1964: 618) utgår för kungörelsen (1964: 618) utgår föransökan och expedition vid all- ansökan ochexpedition vid allmän domslol, krigsrätt eller ar- män domslol, krigsrätt eller arbetsdomstolen,dock ej i fråga om belsdomstolen, dock ej i fråga omsådan rättens expedition som ul- sådanrättens expedition som utfärdas endasi på särskild begäran färdas endast på särskild beg"äranom icke expeditionen begäres in- om ickeexpeditionen begäres innan tiden för fullföljd av talan nan avgörandet i .huvudsaken gått lill ända, samtavgift som ut- vunnit laga kraft, samt avgift somgår enligt exekulionsavgiftskungö- utgårenligt exekutionsavgiftskun-relsen (1971: 1027), görelsen (1971: 1027), 2 Senaste lydelse 1973: 247. 6. kungörelse imål eller ärende vid allmän domstol, krigsrätt eller arbetsdomstolen, 7. vad av allm'ännamedel utgått i ersättning för översättning eller i ersättning enligt 4 eller 5§ lagen (1958: 642) angående blodundersökning m. m. i mål om äktenskaplig bördeller vid utredning av faderskapet till barn utom äktenskap eller enligtföreskrift i eller 3 § första stycket nämnda lag för bevisningsom rätten självmant föranstaltat om. Såsom kostnad för bevisning enligt andra stycket 2 ansesej den rättssökandes kostnad för blodundersökning eller annan undersökningrörande ärftliga egenskaper i mål om äktenskaplig börd eller faderskapet tillbarn utom äktenskap. 1 fråga om part som åtnjuter allmän rättshjälp i mål eller ärende vid allmän domstol, krigsrätt eller arbetsdomstolen äger bestämmelse i lag om parts rättegångskostnad tillämpning i fråga om kostnaderna för rättshjälpen. Motpart eller annan som är ersältningsskyldig för sådana kostnader skall åläggas atl utge ersättningen lill statsverket. Vinner makar efler gemensam ansökan boskillnad eller äktenskapsskillnad och har ena maken åtnjutit allmän rättshjälp, skall rätten, om det ej med hänsyn till omständigheterna är obilligl, ålägga andra maken att betala statsverket hälften av kostnaderna för rättshjälpen. I fråga om part som åtnjuter allmän rättshjälp i mål eller ären de vid allmän domstol, krigsrätt, arbetsdomstolen,----- äger be stämmelser i lag om fördelning av kostnader mellan parter tillämp ning i fråga om kostnaderna för rättshjälpen; ersättning för ränta utgår dock ej. Motpart eller annan som är ersättningsskyldig för rätts hjälpskostnader skall åläggas att utge ersällningen till statsverket. Vinner makar efter gemensam ansökan boskillnad eller äktenskapsskillnadoch har ena maken åtnjutit allmän rättshjälp, skall rätten, om det ej medhänsyn till omständigheterna är obilligt, ålägga andra maken alt betala statsverkethälften av kostnaderna för rättshjälpen. Make som ej åtnjutit allmän räitshjälpoch som innan handläggningen i målet avslutats gör framställning därom varedock ej skyldig att betala mera än som motsvarar det för honom gällandemaximibeloppet för kostnadsbidrag vid allmän rättshjälp. Skall i annat fall beslut meddelas om fördelning avkostnader mellan parter, äger d"ärom gällande besfämrnelser motsvarandetillämpning i fråga om kostnaderna för allmän rättshjälp åt part. Därvid skallbetalningsskyldighet åläggas mot statsverket för dessa kostnader i derashelhet eller till viss kvotdel utan angivande av bestämt belopp. 3 Senaste lydelse 1973: 659. 1975/76:47 50 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Bestämmelserna i rättegångsbal- Bestämmelsema i rättegångs- ken om skyldighet för tilltalad el- balken om skyldighetför tilltalad ler annan att till statsverket åter- eller annan alt till statsverket åter betala kostnad som enligt rätlens betala kostnad som enligt rättens beslut utgått av allmänna medel beslut utgått av allmänna medel äger motsvarande tillämpning i äger motsvarande tillämpning i fråga om kostnad för rättshjälp fråga om kostnad för rättshjälp enligt 36 §. enligt 36 §. om rättshjälpens upphörande enligt 39 § tredje stycketjämfört med 34 § 2, skall, utan hinder av vad som sagts, den som hafträttshjälp åläggas att betala hela kostnaden för denna, om han dömes förbrottet. I fall som avses i 19 § andra stycket lagen (1946: 804) ominförande av nya , 18 § lagen (1957: 668) om utlämning förbrott, 14 § lagen (1959: 254) om utlämning för brott till , ,och , 7 och 13 §§ lagen (1964: 450) om åtgärder vid samhällsfarligasocialitet samt 39 § lagen (1972: 260) om intemationellt samarbete rörandeverkställighet av brottmålsdom gäller vad där är föreskrivet. Beslut om rättshjälp enligt 36 § meddelas på ansökan avden tilltalade. Sådant beslut meddelas av den domstol där målet är anhängigt. Har rätten skilt saken från sig får den, tiU dess talanfullföljts av den tilltalade eller tiden för sådan talan utgått, bevilja honomrättshjälp i högre rätt. Gäller omständighet som angives i 34 § 2 eller 5 dentilltalade, skall domstolen förordna att rättshjälpen skall upphöra. Denna lag träder i kraft den 1975/76:47 51 Chefenför justiliedepartemenlet, statsrådet , anför. Åren197273 beslöt statsmakterna en genomgripande reform av samhällets rättshjälp.Reformen syftade till alt komma till rätta med vissa brister i det tidigarerådande systemet på området. Kritiken mot den äldre ordningen gällde främst altendasi de ekonomiskt sämst ställda i samhället kunde få rättshjälp med stöd avdel allmänna medan flertalet vanliga inkomsttagare stod utanför möjligheten attfå sådan rättshjälp. En annan brist i det tidigare systemet var att detallmännas insatser i stor utsträckning var inriktade pä att ge rättshjälp i måloch ärenden vid allmän domslol. Behovet av allmän rådgivning och rättshjälp i utomprocessuellaangelägenheter och ärenden hos förvaltningsdomstolar ochförvaltningsmyndigheter var däremot inte tillräckligt tillgodosett. Detallmännas insatser var vidare splittrade genom att de handhades av en rad olikamyndigheter (statliga såväl som kommunala) utan central samordning. Det nya rältshjälpssystemet,vars grunddrag är fastslagna i rättshjälpslagen (1972:429), innebär i huvudsakföljande. Rättshjälpkan i princip utgå i alla slag av rättsliga angelägenheter där behov av sådanhjälp föreligger. Det är ulan betydelse om angelägenheten skall prövas avdomstol eller annan myndighet eller om det är fråga om etl ärende av utomprocessuellnatur. Rättshjälp kan med andra ord erhållas redan på konsultationsstadiet. Delnya systemet är således i motsats till den tidigare ordningen inte särskiltinriktat på process vid domstol. Detfinns fyra olika former av rättshjälp. Huvudformen utgörs av allmän rätishjälp.Denna typ av bistånd kan erhållas både inom- och ulomprocessuellt, om interättshjälp utgår i annan form. Den inkluderar rätt till ersättning för såvälbiträde som kostnad för bevisning m.m. Allmän rättshjälp lämnas i regel efterbeslut av rältshjälpsnämnd. Sådant beslut krävs dock inle om den rältssökandeanlitar advokat eller biträdande jurist på advokatbyrå och kostnaderna förrättshjälpen inte överstiger det kostnadsbidrag som sökanden har att betala.Vid sidan av allmän rättshjälp finns rättshjälp åt misstänkt i brottmål, sominne- 1975/76:47 52 fattaroffentlig försvarare samt kostnad för bevisning vid domstol och för resa ochuppehälle m.m. Denna rättshjälpsform är exklusiv för broltmålsområdel. Påmotsvarande sätt är rättshjälp genom offentligt biträde en exklusiv form avbistånd i vissa ärenden om administrativa fribetsberövanden o.d., t.ex. ärendenom förpassning eller utvisning av utländsk medborgare ur riket. Den fjärdetypen av rättshjälp, rådgivning, innefattar rätt till kortare konsultationeller därmed jämförlig åtgärd i rättslig angelägenhet mot en fast mindreavgift. Rådgivning kan förekomma inom hela rällshjälpsområdel. nya rättshjälpssystemel har kretsen av personer som kan få rättshjälpvidgats betydligt. 1 fråga om andra rättshjälpsformer än allmän rättshjälpgäller (med undantag för viss rättshjälp åt misstänkt i brottmål) över huvudinte någon begränsning med hänsyn lill sökandens ekonomiska förhållanden.Allmän rättshjälp får lämnas fysisk person vars beräknade årsinkomst inleöverstiger etl gränsbelopp som motsvarar åtta basbelopp, dvs. Vid försörjningsbörda är gränsbeloppet högre. Bara personer i dehögsta inkomstskikten saknar således tillgång till allmän rättshjälp. Rättshjälpssystemelslår i princip inte öppet för bolag, föreningar och andra juridiska personer.Undanlag gäller dock för dödsbo, som har möjlighet att få allmän rättshjälp.Näringsidkare kan endasi undantagsvis få sådan rättshjälp för angelägenhet somrör hans näringsverksamhet. I fråga om rådgivning upprätthålls dock ingabegränsningar av nu angivet slag. Beträffande tillämpningsområdet för allmänrättshjälp och rådgivning kan ylterligare anmärkas atl vissa frekventa typer avärenden (massärenden) har ställts utanför dessa former av bistånd. Eltkarakteristiskt drag i den nya ordningen är atl den rältssökande har atl eflerförmåga själv bidra lill kostnaderna för den juridiska hjälpen. Bidragsskyldighelenberäknas enligl vissa schabloner med utgångspunkt från i första handinkomstförhållanden och försörjningsbörda. En grundavgift utgår vid allmänrättshjälp med fn. Denna avgift kan efterges eller sättas ned för deekonomiskt sämst ställda. Äv andra rätlshjälpsberätligade las ul elt koslnadsbidragenligt en stigande avgiflsskala. Den avgift som skall betalas av den rältssökandevid rådgivning uppgår fn. Också denna avgift kan sältas ned ellerefterges om särskilda skäl föreligger. Densom beviljas rättshjälp behöver inle betala annal än eventuellt kostnadsbidragsjälv. I övrigt betalas uppkommande kostnader -advokatarvoden, kostnad förbevisning, ulredningskoslnader etc- av statsmedel. förrättshjälpen, domstolsväsendets organisalionsnämnd (), har undersöktmöjligheterna atl för mer frekventa ärendelyper konstruera vissa normaltaxorför beräkningen av advokaternas arvoden. I den taxa som har fastställts förersättning 1975/76:47 53 tilloffentlig försvarare i vissa brottmål vid tingsrätt ingår en på visst sällbestämd timkosinadsnorm, som f.n. är . Denna norm har i praxis tagits tillutgångspunkt också vid bestämmandet av biträdes-ersättning i andra fall. Rätishjälpkan lämnas antingen av jurist på enskild advokatbyrå eller av jurist på någonav de fn. 30 allmänna advokatbyråer som har inrättats i samband medrättshjälpsreformen. De senare byråerna har ersatt de tidigare främst ilandstingskommunal regi drivna rättshjälps-anslallerna. Det står denrättssökande fritt att välja vem han vill vända sig lill. De allmänna byråernahar sålunda inle något företräde framför de enskilda. Tanken är alt de bådakategorierna av advokatbyråer skall konkurrera fritt på lika villkor. ansetts ägnat att begränsa kostnaderna för rättshjälpen. Deadministrativa uppgifterna på rättshjälpsområdet sköts regionalt av sexrättshjälpsnämnder. De centrala tillsynsfunktionerna på området ankommer påDON. övertas de av . Hittillsvarandeerfarenheter från tillämpningen av det nya rältshjälpssystemet, vilket träddei kraft den , visar enligt min mening alt delta allmänt sett harfungerat tillfredsställande. Genom reformen har rättsskyddet förbättrats förstora grupper av medborgare. Under inledningsskedet utsattes visserligenorganisationen för vissa påfrestningar genom den stora tillströmningen avansökningar om rätishjälp. Detta medförde jämförelsevis snabbautgiftsstegringar för statsverket. Medan det allmännas totala kostnad förrättshjälpen under /74 var drygt 56 milj. kr beräknas den /76 uppgå till 90 milj. kr. De påfrestningar som det nyasystemet medfört kan i slor utsträckning karakteriseras som initialsvärigheter.Dessa har numera i allt väsentligt kunnat bemästras, men vissa problemkvarstår. Tillbelysande av allmänhetens efterfrågan på de olika formerna av rätishjälp kannämnas följande. Antalet ärenden om allmän rättshjälp efter beslut avrättshjälpsnämnd uppgick under /74 till 98.051. I av deärenden där rättshjälp beviljats fastställdes kostnadsbidraget till högstgrundavgiften . 1 av dessa ärenden eftergavs bidraget helt. Antaletärenden om allmän rättshjälp utan beslut av rättshjälpsnämnd kan för nämnda tiduppskattas till 2.000. Rättshjälp genom offentligt biträde begärdes i 986 fall.Som ett mått på antalet tilltalade med offentlig försvarare kan nämnas attförordnande av sådan försvarare meddelades i drygt 28.000 fall.Under första halvåret 1974 beviljades 405 personer annan rättshjälp ålmisstänkt i brottmål. tillämpades i omkring 25.000 fallunder /74. I 12.300 av fallen nedsättes eller eftergavsrådgivningsavgiften. 1975/76:47 54 Detär svårt atl f.n. göra någon säker prognos om den fortsatta utvecklingen.Ärenden om allmän rättshjälp har förekommit i större utsträckning änvad som ursprungligen beräknades. Härvid är dock alt märka all möjligheten tillallmän rättshjälp ulan beslut av rältshjälpsnämnd inle har utnyttjats i väntadomfattning. Även i fråga om övriga rätlshjälpsformer har man kunnat göra enliknande iakttagelse. Det gäller framför allt rådgivning och offentligtbiträde. Båda dessa rätlshjälpsformer har tillämpats i avseväri mindreutsträckning än vad som ursprungligen beräknades. Vidrätlshjälpsreformens tillkomst förutsatte all lagstiftningen påområdet skulle ses över, sedan tillräcklig erfarenhet hade vunnits av desstillämpning (JuU 1972:12 s. 30, 36, 38 och 40 samt JuU 1973:1 s. 38). Frågan omen sådan översyn aktualiserades i samband med alt riksdagenbehandlade prop. 1974:71 med förslag om vissa smärre ändringar i rältshjälpslagen.I del sammanhanget uttalade jag att det med hänsyn till den korta lid som detnya systemet då hade varit i tillämpning inte var möjligl all göra någon samladbedömning av utvecklingen på rällshjälpsområdel. I avvaktan på en sådan översynborde endast las upp sådana frågor där speciella ölägenheter hade visat sigföreligga (prop. s. 16). anslöt sig i princip till denna uppfattning (JuU1974:18 s. 7). Tanken på en allmänöversyn av rättshjälpssystemel har fåtl ny aktualitet genom en undersökning somhar företagits av . Undersökningen, vilken har redovisaisi en till överlämnad promemoria (dnr 425.74), belyserinte bara ärendetillströmning och ärendestruklur ulan också olika problem som hargett sig lill känna vid tillämpningen av den nya lagstiftningen. På grundval aven genomgång av de praktiska erfarenheterna från rätts-hjälpssy.stemet föreslårDON ett antal ändringar i rättshjälpslagen. Beträffande rällshjälpsnämndernasorganisation föreslås sålunda en minskning av antalet ledamöter i nämndernaeller i vart fall en ändring i beslulförhetsreglerna. För att förenklahandläggningen av ärenden om rättshjälp i en del fall föreslås vidarerättshjälpsnämnd få rätt att delegera beslutanderätten i ärenden av enklarebeskaffenhet till tjänsteman vid nämnden som inte är jurist. I fråga omförmånerna vid allmän rättshjälp förordas viss ändring beträffande kostnad förexpedition vid allmän domstol. Vidare föreslås att en del förvaltningsdomstolaroch förvaltningsmyndigheter får befogenhet att fastställa ersättning lillbiträde enligt rättshjälpslagen i mål eller ärende vid domstolen ellermyndigheten. Också vissa andra mindre justeringar i lagen föreslås. Vid sidanhärav tar även upp frågor av mer allmän natur. Sålunda diskuteras olikamöjligheter att effektivisera instituten allmän rätishjälp utan beslut avrättshjälpsnämnd och rådgivning. Det förra institutet har kritiserats främstför att det inte fyller sitt syfte att 1975/76:47 55 förenklaförfarandet vid allmän rättshjälp. 1 fråga om rådgivning har rådgivningstidenansetts vara alltför snäv (2025 rhinuter). lämnar emellertid inte någrakonkreta förslag till ändringar av dessa rättshjälpsformer utan förutsätter allproblemen görs till föremål för ytterligare överväganden. Även reglerna omrättshjälp genom offentligt biträde behandlas i DON:s promemoria. Enligt krävs fn. inte någon ändring i gällande regler, utan dessa anses ge uirymmeför en liberalare praxis än vad som är fallet. Därvid har allmänt vitsordats att behov föreligger avvissa jämkningar i rättshjälpslagen för att råda bot på sådana mindre brister isystemet som har gett sig till känna vid den praktiska tillämpningen. Också deav framförda propåerna om en längre gående översyn av instituten allmänrättshjälp utan beslut av rättshjälpsnämnd och rådgivning har vunnit gehör påde flesta håll. En del remissinstanser anser dock att ändring i rådgivningsinstitutetbör göras , t.ex. genom höjning av rådgivningsavgiften. Vad haruttalat rörande rättshjälp genom offentligt biträde har också mottagitspositivt av remissinstanserna. Flertalet anser emellertid att gällandebestämmelser bör ändras för att man skall nå den avsedda effekten. SåvälDON:s promemoria som remissyttrandena över denna ger otvetydiga belägg för nu bör göra en samlad bedömning av hur rättshjälpsreformen har utfallit.Som framgår av det redan anförda är reformönskemålen i huvudsak av två slag. Åena sidan framträder ett visst behov av mindre justeringar i systemet. Dessakräver inte någon vidlyftigare undersökning för att kunna genomföras. Å andrasidan har dokumenterats ett klart behov av atl se över bl.a. rättshjälpssystemetskonstruktion i flera viktiga hänseenden. Frågor av det senare slaget påkallarmera omfattande utredningar. Enligt min mening räcker inte det nu tillgängligamaterialet för att.ta upp sådana spörsmål till omedelbar omprövning. Såväl DONsom det stora flertalet remissinstanser har också avvisat tanken på engenomgripande revision av lagstiftningen på föreliggande material. Jag förordardärför att särskilda sakkunniga lillkallas för att se över rättshjälpssystemel.Jag återkommer senare till frågan i vad mån vissa mindre jämkningar låter siggenomföras utan att man avvaktar en sådan allmän översyn. Engiven utgångspunkt för översynen är atl del rättsskydd som avsågs medrättshjälpsreformen skall vidmakthållas. Målet bör vara alt samhälletsrättshjälp i större utsträckning än nu anpassas efler den rältssökandeallmänhetens behov. Det innebär atl uiredningen i första hand bör inriktas påatt effektivisera de olika rätlshjälpsformerna. Härvid kommer både dessastillämpningsområde och innehåll i blickpunkten. Också de organisatoriskaaspekterna på rättshjälpen måste emellertid beaktas. Det gäller inte minsl fördelningen av myndig- 1975/76:47 56 Vadgäller rätlshjälpssystemels konstruktion vill jag först nämna att huvudformenallmän rättshjälp liksom bör utgöra den grund på vilken systemet börvila. Vid sidan härav bör rättshjälp åt misstänkt i brottmål och rättshjälpgenom offentligt biträde vara två viktiga beståndsdelar i systemet. Särskiltbeträffande den senare rättshjälpsformen bör emellertid undersökasförutsättningarna för en något vidare tillämpning av institutet genom enändring av reglerna om hur prövningen av biträdesbehovet skall ske (jfr JuU1974:18 s. 13). I sammanhanget kan erinras om att statens invandrarverk i en år1974 inkommen skrivelse har hemställt om ändring i rältshjälpslagen rörandeoffentligt biträde i avlägsnandeärenden. Enav de viktigaste frågorna för de sakkunniga blir att ta ställning till om institulelallmän rättshjälp ulan beslut av rättshjälpsnämnd alltjämt bör bestå. Närasamband härmed har spörsmålet hur rättshjälpsformen rådgivning skall varautformad. Ätt vissa ändringar måste ske i dessa delar är enligt min meninguppenbart. För rådgivningens del lyder erfarenheterna på atl syftet med dennatyp av bistånd inte blir tillfredsställande tillgodosett med nuvarande regler.Flertalet enklare juridiska förfrågningar och därmed jämförliga åtgärder hinnerinte slutföras inom den tidram som den nuvarande fasta avgiften om 60 krmedger. Den rättssökande får alltså inte den åsyftade rättshjälpen. Härtillkommer att den som meddelar rådgivning i viss utsträckning åsamkas förlust avverksamheten, eftersom rådgivningstiderna tenderar att sträckas ut. Dettadrabbar i första hand de allmänna advokatbyråerna, vilka svarar för tvåtredjedelar av alla rådgivningar enligt rättshjälpslagen. Men del minskarnaturligtvis även de enskilda byråernas benägenhet att meddela sådan rådgivningoch därigenom allmänhetens möjlighet alt få hjälp. Institutet allmän rättshjälputan beslut av rättshjälpsnämnd syftade till att förenkla förfarandet irättshjälpsärenden. Rättshjälpsnämnderna skulle befrias från att ta befattningmed ärendena, så länge kostnaderna täcktes av den enskildes kostnadsbidrag ochrättshjälpen följaktligen inte medförde några kostnader för det allmänna.Nödvändiga garantier mot missbruk ansågs ligga i alt rättshjälp fick lämnas av endasiadvokat eller biträdande jurist på advokatbyrå och att biträdesersätlningen,där den inte fastställdes av domstol, kunde komma alt prövas av rältshjälpsnämnd.Den förenkling som eftersträvades med rätlshjälpsinstitutet har uppenbarligen inleuppnåtts vid lagens hittillsvarande tillämpning. Antalet ärenden som harhandlagts i denna ordning har blivit ganska litet. En viktig förklaring härtillär alt kostnadsbidragen i regel är mycket låga. Vidöversynen bör de sakkunniga överväga olika alternativ till ändring av de nubehandlade rättshjälpsformerna som leder till att 1975/76:47 57 lagstiftarensursprungliga intentioner bättre tillgodoses. En möjlighet är att ersätta bådainstituten med en ny rätlshjälpsform som är bättre anpassad till allmänhetensbehov av bistånd i enklare ärenden än de två nuvarande typerna. De sakkunnigabör dock vara oförhindrade att föreslå även andra lösningar. De bör ävenöverväga en höjning av den fasta avgiften vid rådgivning för att effektiviseradetta institut. Ocksåden närmare utformningen av institutet allmän rättshjälp efter beslut avrättshjälpsnämnd bör granskas av de sakkunniga. Erfarenheterna av nuvaranderegler tyder på att vissa ojämnheter i tillämpningen inte har kunnat undvikas.Vad gäller tillämpningsområdet bör bl.a. undersökas om nuvarande regel såvittavser näringsidkares möjlighet atl få rätishjälp bör vidmakthållas. F.n.gäller att allmän rättshjälp inte får lämnas näringsidkare i angelägenhet somhar samband med hans näringsverksamhet, om inte särskilda skäl föreligger förrättshjälp med hänsyn till hans ekonomiska förhållanden eller sakensbeskaffenhet. Redan vid rättshjälpslagens tillkomst diskuterades i vad månnäringsidkare borde komma i åtnjutande av allmän räitshjälp i angelägenhet somhade samband med hans näringsverksamhet. Undantagsregeln tillkom för attundvika stötande konsekvenser av alt rättsliga angelägenheter inäringsverksamhet ställdes utanför rättshjälpens tillämpningsområde. Frågor om rätishjälpåt näringsidkare har rältshjälpslagen har varit i kraft prövats iett stort antal fall. Som har framhållits vid riksdag (JuU 1974:18 s.10) har det härvid uppstått åtskilliga gränsdragningsproblem. En omprövning avnuvarande regel kräver emellertid att hänsyn las till främst de principiellaaspekter som kan läggas på frågan. En annan fråga beträffandetillämpningsområdet för allmän rättshjälp är om den i lagen inskrivnabegränsningen i fråga om massärenden leder lill ett helt ändamålsenligtresultat. Undantagsvis kan inträffa att dessa ärenden är rättsligt mycketkomplicerade och således i och för sig av sådan art att rätishjälp skulle kunnavara befogad. Det förtjänar övervägas om inte möjlighet bör öppnas att i vissafall medge rättshjälp i sådana situationer, t.ex. i inskrivningsärenden viddomstol. Självfallet måste en bestämmelse härom utformas så att den hindrarmissbruk. Någon omprövning av undantaget beträffande upprättande avsjälvdeklaration bör inte ske i delta sammanhang. Desakkunniga bör vidare överväga om förmånerna vid allmän rättshjälp itillräcklig grad tillgodoser de anspråk på bistånd som kan ställas i skildahänseenden.