prop · FZ0381 · 1975-12-31 00:00:00 — Som exempel nämndes vidare s. k. garantiuifästelser som integav köparen någon rätt att häva köpet på grund av fel i godset, villkor sominnebar att säljaren ensam fick avgöra om fel i godset förelåg, forcemajeure-klausuler som gav säljaren rätt att uppskjuta sin prestation underobestämd tid saml prishöjningsklausuler som innebar att säljaren ensidigt kundehöja priset under hänvisning till vilka omständigheter som helst inom ellerutom hans kontroll. Vid bedömningen borde emellertid hänsyn tas intebara till ett villkors innehåll utan också lill hur det utformades ochpresenterades. Som exempel nämndes bl. a. garantiåtaganden vid köp avkapitalvaror. Ofta innebar sådana garantier att köparen fick en sämre ställningän enligt köplagen. Men genom att villkor av del slaget presenterades somgaraniierbjudanden väckte de hos konsumenten en felaktig föreställning omsärskilt långtgående åtaganden från säljarens sida, 1propositionen till konsumentköplag uttalade föredragande statsrådet 1975/76:81 23 (prop, 1973:138 s. 118) att de tvingande civilrätlsligareglerna självfallet inte fick lägga hinder i vägen när det gällde alt med stödav avtalsvillkorslagen driva igenom kontraktsvillkor som gav konsumenterna enstarkare ställning än dessa regler innebar. Ett avtalsvillkor som uppfyllde deminimikrav som den tvingande civilrättsliga lagstiftningen ställde upp kundeändå vara att betrakta som olillböriigt i avtalsvillkorslagens mening medhänsyn till de särskilda förhållandena i en viss bransch,den begagnadeförsäljningsmetoden etc. För att förhindra varje möjlighettill missförstånd och för all förebygga att tillkomsten av konsumentköplagenledde till all näringsidkarsidan reste starkare motstånd än dittills motförändringar av avtalsvillkor som i och för sig var förenliga medkonsumentköplagens minimiregler föreslog föredragandenatt avtalsvillkorslagensuttryck "oiillböriiga" avtalsvillkor skulle ändras till"oskäliga" avtalsvillkor. Han framhöll emellertid att ändringen intevar avsedd att medföra någon egentlig ändring i praxis och de allmännabedömningsprinciper som hade angetts i avtalsvillkorslagens förarbeten. Frågan om förhållandet mellannäringsrätlslig och civilrättslig lagstiftning berördes som tidigare nämnts iförarbetena till avtalsvillkorslagen (prop. 1971:15 s. 19 ff, 32 ff och 62 fO,Elt förbud enligt avtalsvillkorslagen tar sikte på en typiserad bedömning av omett visst villkor kan anses vara otillbörligt mot konsumenterna som kollektiv.Den civilrättsliga prövningen däremot gäller frågan om det är olillböriigt atttillämpa villkoret i ett visst fall. Departementschefen framhöll attverkningarna av den bristande överensstämmelsen inte borde överdrivas. Densaknade sålunda betydelse i den mån överiäggningar mellan KO och näringslivetledde till en lämplig utformning av standardavtal. Vidare ansåg han att decivilrältsliga generalklausulerna i viss utsträckning gav domstolarnamöjlighet att anpassa till-lämpningen till de värderingar som borde ligga lillgrund för en modern näringsrätlslig lagstiftning. Förarbetena tillavtalsvillkorslagen och näringsrätlslig praxis ansågs i avsevärd mån komma attbli vägledande för domstolarnas rättsbildning. Dessutom ansågs del intesannolikt atl näringsidkarna i gemen skulle försöka tvinga fram motstridigaavgöranden enligt de båda regelsystemen. Hade ett förbud utfärdats enligtavtalsvillkorslagen, lorde del endast i rena undanlagsfall inträffa att ennäringsidkare tog upp frågan om villkorets tillämpning i ett enskilt fall införallmän domstol, eftersom han då fick räkna med en avsevärd risk för attförlora sin talan. För att fullgöra sin uppgift attövervaka marknaden har KO systematiskt samlat in och granskal formulär tillstandardavtal inom olika branscher, KO:s verksamhet har i stor utsträckning ägtrum i form av överläggningar med olika branschorganisationer och enskildaföretag. Överenskommelser har träffats på ett flertal områden.Överenskommelserna har vanligen inneburit att företagen skriftligen harförbundit sig att ur sina kontrakt mönstra ut avtalsvillkor som har ansettsoförenliga med avlalsvillkorslagen. har en överenskommelse befästs genomatt ett företag har godkänt ett av Prop.1975/76: 81 24 har endast ett relativt begränsat antalärenden förts lill . Del har huvudsakligen gällt ärenden därfrågan om ett avtalsvillkors förenlighet med lagen har ansetts ha principiellbetydelse. 1 fråga om KO:s och tillämpningav avtalsvillkorslagen hänvisas till s. 74-82 i utredningens belänkande. Avtalslagen, lagen om avbelalningsköp,försäkringsavialslagen, skuldebrevslagen, lagen om rätten till arbetstagaresuppfinningar och upphovsrätlslagen har samtliga kommit till i samarbete med deövriga nordiska länderna. Dansk, finsk och norsk rätt innehåller följaktligengeneralklausuler som i stort sett överensstämmer med de svenska. Domstolarna ide andra nordiska länderna har genomgående tillämpat generalklausulerna medstor försiktighet, 1 har en ny marknadsföringslag trätt ikraft . Lagen innehåller bestämmelser om förbud mot handlingarsom står i slrid med god sed i fråga om marknadsföring. Hit hänförs ocksåanvändning av oiillböriiga avtalsvillkor i standardkontrakt. I samband medlagens tillkomst har inrättats myndigheter som motsvarar ochKO. har del danska folkelingel antagit eltförslag till en ny generalklausul i 36 § avtalslagen. har detidigare reglerna i 36 och 37 §§ avtalslagen upphävts. Dessutom hartillämpningsområdet för ocker-bestämmelsen i 31 § avtalslagen utvidgats. Den nya generalklausulen är i första hand avseddsom elt led i bekämpningen av skadlig ekonomisk verksamhet men ger ökademöjligheter att komma lill rätta med oiillböriiga avtal över huvud taget. Avtaleller annan rättshandling skall kunna åsidosättas helt eller delvis, om delskulle vara "urimeligt" eller i strid med "redelighandlemäde" att göra rättshandlingen gällande. Vid prövningen skall hänsynlas till förhållandena vid avtalets tillkomst, avtalets innehåll och senareinträffade omständigheter. Enligt förarbetena skall bestämmelsen kunna användasför atl skydda konsumenter och andra mot att en ekonomiskt starkare och mersakkunnig part använder standardkontrakl som innehåller oiillböriiga villkoreller på annat sätt utnyttjar sin överiägsna ställning. 1 finns en marknadsföringslag sedan 1973.Lagens centrala bestämmelse är en generalklausul som förbjuder handlingar somstrider mot god affärssed mellan näringsidkare eller som är"urimeliga" mot konsument. Tillsynen enligt lagen ankommer på enkonsumeniombudsman och ett marknadsråd med i stort sett samma funktioner sommotsvarande myndigheter i . Fråganom den framtida utformningen av generalklausulerna i förmö- 1975/76:81 25 genhetsrätien utreds i av siandardkontraktutvalget.När del gäller köp av lös egendom har en ny generalklausul redan införts i I Sköplagen med giltighet från den . Bestämmelsen innebär atl ett avtalsvillkorhelt eller delvis kan åsidosättas, om det skulle vara "urimelig"eller i strid med god affärssed att göra villkoret gällande. Motsvarande gällerom det i ett visst fall skulle vara "urimelig" atl göra gällandehandelsbruk eller annan sedvänja. 18 § i den norska Prisloveninnehåller förbud mot atl ta, kräva eller avtala priser som är "urimeliga".Vidare föreskrivs förbud mot avtalsvillkor som är "urimeliga" motannan part eller som uppenbart står i strid med allmänna intressen.Bestämmelsen utgör såväl en näringsrättslig regel som kompletteras medoffentliga konlrollföreskrifler som en civilrättslig regel om ogiltighet avavtal. Det är emellertid omstritt i vilken utsträckning bestämmelsen kantillgripas för att åsidosätta otillbörliga avtalsvillkor. I har under våren 1975lagts fram ett förslag till konsument-skyddslag. Förslaget innehållerbestämmelser om marknadsföring, oskäliga avtalsvillkor, hemförsäljning m. m. Slutligen bör nämnas att flertaletav de utredningar som har redovisats i avsnittet 2,1 bedriver sin verksamhet inordiskt samarbete. På flera områden arbetar statliga utredningar i de andranordiska länderna med motsvarande frågor. Vad beträffar utländsk rätt iövrigt hänvisas till den redogörelse för lagstiftning och rättspraxis i vissautomnordiska länder som finns på s. 84-101 i utredningens betänkande. 3.1Behovet av en ny generalklausul m. m. 3,1,1Konsumentförhållanden Utredningen erinrar om att dessuppdrag har kommit till i nära samband med arbetet på avtalsvillkorslagen. 1direktiven hänvisas bl, a. till behovet av alt skapa ell skydd förkonsumenterna mot betungande bestämmelser i standardformulär.Avtalsvillkorslagen är ett viktigt led i strävandena att förbättrakonsumentskyddet. Den skall kunna tillämpas utan bundenhet av de grundsatsersom har varit vägledande för domstolarnas till-lämpning avcivilrättsliga generalklausuler. En reform av generalklausulerna bör enligtdirektiven i första hand gå ut på att ge domstolarna vidgade möjligheter atlogiltigförklara eller jämka avtal eller avtalsvillkor vilkas till-lämpning idet särskilda fallet framstår som otillbörlig. På det sättet kommertillämpningen av generalklausulerna att bringas i närmare samklang medprinciperna i avtalsvillkorslagen. 1975/76:81 26 Utredningen diskuterar förhållandet mellanavtalsvillkorslagen och de civilrättsliga generalklausulerna ur olikasynvinklar. Till en början tar utredningen upp frågan om verkan av attmarknadsdomstolen meddelar förbud mot ett visst villkor. Något egentligterfarenhetsmaterial för bedömningen av denna fråga finns ännu inte. Del finnsenligt utredningen anledning anta att det inte kommer alt bli särskilt vanligtatt näringsidkare använder villkor i strid med förbud som har meddelats avmarknadsdomstolen. De viten som förenas med förbud är såhöga att de bör ha en starkt återhållande verkan. Dessutom krävs för att ettvillkor som har förbjudits av skall komma under bedömning avallmän domstol inte bara att en näringsidkare använder villkoret i sin verksamhetutan också att han vid tvist rältsligen hävdar det gentemot sin motpart. Enligt utredningen måste man dock räkna med att detkan uppstå situationer där frågan om den civilrättsliga verkan av ett förbudblir aktuell. Som exempel nämner utredningen bl. a. att en näringsidkare, sedanförbud har meddelats mot ett visst villkor, går över till att använda ettvillkor som skiljer sig något från det förbjudna men som dock får anses vara"väsentligen samma villkor" och som därför omfattas av förbudet. Vid bedömningen av sädana situationer måsteuppmärksammas atl allmän domstols avgöranden sker från andra utgångspunkter änmarknadsdomstolens. Prövningen enligt avtalsvillkorslagen tar sikte på entypiserad bedömning av om elt visst villkor kan anses vara olillböriigt motkonsumenterna som kollektiv. Den civilrättsliga prövningen däremot gällerfrågan om del är olillböriigt alt tillämpa ett villkor i ell visst fall. Redan hänsyn till olikheten i bedömningsgrundernaleder enligt utredningens mening till att den civilrättsliga lagstiftningeninte kan ges en sådan utformning all de allmänna domstolarna blir bundna avmarknadsdomstolens avgöranden. Även andra praktiska och principiella skältalar i samma riktning. Allmän domstol bör givetvis ha möjlighet atlsjälvständigt tillämpa civilrättsliga principer utan att vara bunden avmarknadsdomstolens förbud. Bedömningen vid allmän domstol kan också varaberoende av processuella regler. Enligt utredningen bör de allmänna domstolarnaha full frihet atl ta hänsyn till samtliga omständigheter i varje särskiltfall. Utredningen anser följaktligen alt ett förbud somhar meddelats enligt avtalsvillkorslagen inte automatiskt bör medföra altanvändning av del förbjudna villkoret bedöms som otillbörlig i en civilprocess.Delta bör gälla också när överensstämmelsen är stor mellan den fråga sommarknadsdomstolen har bedömt och den som allmän domstol har atl la ställninglill. Det sagda innebär emellertid inte attmarknadsdomstolens avgöranden blir utan betydelse för den civilrättsligabedömningen. Enligt utredningen kan man tvärtom vänta att de allmännadomstolarna kommer att tillmäta avgöranden den största viktvid tillämpningen av generalklausulen. En näringsidkare som använder ettvillkor i strid med mark- Prop.1975/76:81 27 nadsdomstolensförbud kan i princip räkna med all överträdelse av förbudet ocksä medförcivilrätlsliga påföljder. Vad som har anförts om den civilrättsligabetydelsen av avgöranden bör enligt utredningen väsentligengälla också i fråga om ett av KO utfärdat förbudsföreläggande som har godkäntsav vederbörande näringsidkare. Del bör dock beaktas all ett förbud som harkommit lill på det sättet inte har föregåtts av en lika ingående prövning somett förbud som har meddelats av . Det kan i vissa fall inträffa atl ett villkorvisserligen har varit föremål för förbud av men attanvändningen inte direkt träffas av förbudet. Så är fallet om villkoret ingår iett avtal som ingåtts innan förbudet meddelades eller om villkoret används avnågon annan näringsidkare än den mot vilken förbudet har riktals. 1 sådanafall är det ännu mer uppenbart att allmän domstol inte kan vara bunden avmarknadsdomstolens beslut. Men även i sådana fall kan de! väntas al!domstolarna tar betydande hänsyn lill bedömningen enligt avtalsvillkorslagen.Samtidigt måste de särskilda förhållandena i den aktuella tvisten beaktas, t,ex. i vad mån näringsidkaren känt till förbud. Givelvis bördel dock vara möjligt att ta hänsyn till förbudet, även om parten varken hadeeller borde ha haft kännedom om detta. En något annoriunda situation föreligger när ettavtalsvillkor har utformats i överensstämmelse med en överenskommelse mellan KOoch en näringsidkare eller en branschorganisation. Använder en näringsidkareett villkor mot vilket KO har ingripit förhandlingsvägen, föreliggervisserligen åtskilliga likheter med del fallet att ett avtalsvillkor används islrid med ett uttryckligt förbud. Skillnaderna är emellertid också betydande.Eftersom beslut direkt avser om ett visst villkor är attbetrakta som oskäligt eller inte och domstolen har beslutanderätt som endainstans i denna fråga, måste särskild auktoritet tillerkännas dess beslut. Tilldetta kommer alt utgången i baseras på rent rättsligaöverväganden, medan KO är oförhindrad att också lägga lämplighelsövervägandentill grund för sitt ställningstagande. Förhandlingsuppgörelser kan ibland ocksåvara resultatet av kompromisser. Enligt utredningen kan man dock vänta att deallmänna domstolarna kommer alt ta hänsyn till de resultat KO har uppnått genomförhandlingar. Bedömningen måste emellertid bli starkt beroende avomständigheterna i det enskilda fallet. Bl, a. bör hänsyn tas till om ennäringsidkare som är part i en civilprocess rörande användningen av ett villkormot vilket KO har ingripit har varit representerad vid överläggningarna med KO. Å andra sidan måste de allmänna domstolarna ståfria också i motsatt riktning. Även villkor mot vilka KO inte har funnitanledning atl ingripa eller som har kommit till under hans medverkan kanbefinnas leda till otillbörliga konsekvenser. Särskilt bör beaktas att det oftaär omöjligt att formulera ett villkor sä att det aldrig kan leda till ettolillböriigt resultat. Prop.1975/76:81 28 Jämkningbör kunna komma i fråga även när det gäller ett villkor som i och för sig kananses fullt skäligt. Enligt utredningen är det av stor vikt att en konsumentsom anser att tillämpningen av elt visst villkor skulle leda till betungandekonsekvenser för honom inte avfärdas med invändningen alt villkoret har"godkänts" av KO eller inte har föranlett inskridande av honom. Generalklausulerna kan ha betydelse förkonsumentskyddet även i frågor där avlalsvillkorslagen saknar direkt betydelse.Antalet villkor som har prövats av är ganska litet.Det är svårt att förutse vilken utvecklingen blir i framliden. Vissa allmännaavtalsvillkor har över huvud laget inte varit föremål för KO:s granskning. Det finns också stora områden som faller heltutanför avtalsvillkorslagen. Dit hör bl. a. fastighetsköp, hyra, arrende ochförsäkring. Även inom dessa områden har konsumentskyddet stor betydelse, ochformulärrätl förekommer där i betydande utsträckning. Avtalsvillkorslagen kan sakna direkt betydelse förtillämpningen av en generalklausul även av andra skäl än att elt villkor intehar granskats eller inte har kunnat granskas med tillämpning av den lagen.Individuella villkor kan i praktiken inte bli föremål för granskning enligtavtalsvillkorslagen. 1 den mån hänsyn skall tas till omständigheterna vid eltavtals tillkomst berörs bedömningen inte av och . Vid tillämpningen av en civilrältslig generalklausul bör hänsynöver huvud taget tas till en mångfald omständigheter som inte alls eller endasti begränsad omfattning kan inverka vid tillämpningen av avtalsvillkorslagen. Enligt utredningens mening är del viktigt alt en nygeneralklausul kan bidra till konsumentskyddet också när det gäller omräden ochfrågor där avtalsvillkorslagen saknar betydelse. Också på del sättet utgör engeneralklausul ett betydelsefullt komplement till den näringsrätisligalagstiftningen. Även om domstolarnas bedömning i sådana fall blir en annan ochi stort sett friare, bör det dock inte hindra all hänsyn tas lill marknadsdomstolensoch KO:s praxis även utanför del område som deras bedömning direkt hänför sigtill. Ett exempel är frågan om reklamationsfristens längd vid köp m, m.Marknadsdomstolens och KO:s praxis beträffande denna fråga kan ha betydelse,även när den civilrättsliga bedömningen gäller en avtalstyp som inte har varitföremål för prövning enligt avtalsvillkorslagen. 3.1,2.Affärsförhållanden m. m. 1 fråga om generalklausulernas betydelse utanförkonsumentområdet gör sig enligt utredningen två huvudsynpunkter gällande. För det första kan det finnas samma behov av skyddäven för andra personkalegorierän konsumenter. Del galleri, ex.lantbrukare,fiskare,skogsarbetare och hantverkare. Under förarbetena till denkonsumentskyddslagstiftning som har genomförts har det inte sällan förts framförslag om att mot- Prop.1975/76:81 29 svarandeskydd skulle införas för sådana kategorier (se prop. 1973:138 s. 74). finns det möjlighet att med hjälpaven generalklausul låta sådanaprincipersom lagstiftaren hargodkänl för konsumentområdet fa giltighet ocksåpä andra områden där det råder samma skyddsbehov som inom detegentligakonsumentomrädet. Det äremellertid viktigt att en sådan analogtill-lämpning av konsumentskyddsreglerna sker med försiktighet. För det andra finns det enligt utredningen ettbetydande behov av all kunnajämka oiillböriiga avtalsklausuler även utanförområdet föravtal mellan näringsidkare och konsumenter eller likställda. Skälenhärför är i stor utsträckning desamma som på konsumentområdel. Användningen avstandardformulär är starkt utbredd också vid rent affärsmässiga avtal. Ipraktiken förekommer det också vid sådana avtal atl den ena parten är nödsakadall acceptera villkor som har utarbetats ay motparten. Enligt utredningen gör sig dock i viss mån andrasynpunkter gällande vid tillämpning av en generalklausul utanförkonsumentområdel än inom detta, särskilt när det gäller avtal mellan jämställdanäringsidkare. Även välformulerade och välavvägda villkor kan i undantagsfallleda till otillbörliga konsekvenser, om de tillämpas strikt efter sittinnehåll. När ett avtal ingås kan del vara omöjligt atl förutse alla tänkbarasituationer. Särskilt vid långvariga avtal kan ändrade förhållanden medföra attett villkor får verkningar som ingen av parterna hade kunnat räkna med näravtalet ingicks. Rättspraxis rörande tillämpningen av deförmögenhetsrättsliga generalklausulerna rör lill övervägande delen annal änkonsumenttransaktioner. Vissa av de lagar som innehåller generalklausuler,särskilt upphovsrättslagen och lagen om rätten till arbetstagares uppfinningar,faller redan genom sitt ämne utanför konsumentskyddet i egentlig mening, 1andra rättssystem finns talrika exempel på att generalklausuler tillämpas ävenpå rent affärsmässiga transaktioner. Vid överläggningar med företrädare förolika myndigheter och organisationer har utredningen funnit alt frågor omtillämpning av generalklausuler kan aktualiseras i betydande omfattning inomett stort antal områden. I lagförarbeten och juridisk litteratur hänvisas oftatill möjligheten att tillämpa grunderna för 8 S skuldebrevslagen även i frågorsom ligger helt utanför konsumentområdet. På grund av det anförda anser utredningen attjämkning med stöd av generalklausulen bör kunna förekomma ocksä vid avtalmellan näringsidkare. Jämkning bör kunna ske t. o, m, till förmån för ennäringsidkare vid avtal med en konsument eller motsvarande. Redan vidtillkomsten av nu gällande generalklausuler har framhållits att jämkning börkunna ske även till förmån för överiägsen part, I rättspraxis finns ocksåexempel på detla. Den utvidgning av möjligheterna till jämkning som åsyftasbör givetvis inte medföra någon minskning av möjligheterna till Jämkning isådana situationer. Trots att delvis olika synpunkter sålunda gör siggällande inom och utanför konsumentområdel, torde enligt utredningen någonskarp gräns inte kunna 1975/76:81 30 drasför tillämpningen av de olika skälen för jämkning. Många av de skäl förjämkning som anförs av utredningen är av den karaktären att de bör kunna fåtillämpning även på avtal mellan jämställda näringsidkare. Vissa omständigheterkan emellertid medföra att Jämkning får mindre betydelse i affärsmässigaförhållanden än annars. Parter som står i fortlöpande affärsförbindelse medvarandra har ofta särskilda skäl och möjligheter till uppgörelse utan att detbehöver bli tal om att tillämpa en generalklausul. kan tvister lösasunder medverkan av organisationer på ömse sidor. Den ökade möjligheten attjämka avtal med stöd av en generalklausul avser givetvis inte all minskaanvändningen av sådana metoder för konfliktlösning. Utredningen framhåller slutligen atl det kan finnasanledning alt jämka avtalsvillkor även när båda parter är privatpersoner. I denmån standardformulär kommer till användning bör villkor som är stränga förendera parlen ofta bedömas på samma sätt som i andra avtalsförhållanden. Även iövrigt kan åtskilliga av de synpunkter som anförs beträffande andra typer avavtal få betydelse också för avtal mellan privatpersoner. 3.2Generalklausulens utformning m. m. Utredningen understryker att en vidgad möjlighetatt Jämka eller åsidosätta avtalsvillkor med stöd av en generalklausul kanåterverka på till-lämpningen av andra avtalsrällsliga regler och principer. Prövning av avtalsvillkor utan samband medtvist-sådan som sker genom och verksamhet - ochJämkning med stöd av en generalklausul brukar enligt utredningen betecknas somöppen kontroll av avtal. Övriga metoder brukar betecknas som dold kontroll. Dold kontroll kan ske pä olika sätt. En metod äratt tillämpa regler om slutande av avtal så, att giltigt avtal inte ansesingånget om en pari har försökt införa villkor som är betungande för motpartenoch som inte är fullt klara för honom. En annan metod är alt anse avtalingånget ulan ifrågavarande villkor. Det i praktiken kanske vanligaste sättetär att tolka ett avtal till nackdel för den som har infört ett för motpartenbetungande villkor. Andra metoder är atl fillämpa avtalsrällsliga principer omverkan av misstag, särskilt tillitsteorin eller förutsättningsläran. Enligt utredningen torde samtliga dessa metoderförekomma åtminstone i någon utsträckning i svensk rätt. Vid tolkning avstandardavtal används t, ex, ofta den s, k, oklarhetsregeln som innebär att enoklarhet i ett villkor, särskilt om den beror på en olillfredsställandeformulering, går ut över den som har formulerat villkoret. Den s, k.lillitsgrundsatsen kommer till uttryck Prop.1975/76:81 31 i32 S första slyckel avtalslagen som används för att precisera verkan avavtalsvillkor lill förmån för godlroende part.