prop · FZ0331 · 1975-12-31 00:00:00 — Kommitténanser vidare, i avsikt att åstadkomma klara och otvetydiga beskattningsregler,att i avtal om P-försäkring bör tas in villkoret att försäkringen inte tillnågon del får ändras till K-försäkring. Kommitténerinrar om att genom lagstiftning bestämmelser infördes av innebördatt i princip endast försäkring som tecknas i här i landet bedrivenförsäkringsrörelse och som uppfyller de i övrigt i punkt I av anvisningarnatill 31 ij KL stadgade villkoren anses som P-försäkring. I sammanhanget fickdock RSV rätt att förklara utomlands meddelad försäkring såsom P-försäkring omförsäkringen i övrigt uppfyller villkoren enligt KL för sådan försäkring.Kommittén anser del naturiigt att P-försäkring också i fortsättningen skalltecknas i svensk försäkringsanstall för att kunna godtas som sådan. Möjlighetbör dock enligt kommittén allflämt finnas att efter särskild prövning få en iutlandet tecknad försäkring godtagen som P-försäkring. Denna prövning bör ävenframdeles ankomma på RSV. Prop.1975/76:31 64 kännandeanser kommittén dock böra gälla att försäkringen är utformad enligt de villkori övrigt som gäller för svensk P-försäkring. Detta innebär att de kvalitativarekvisit kommittén förordar avses skola tillämpas över hela fältet och alltsåäven för utländska försäkringar. Dispens bör således lika litet som f n. kunnages från villkorskraven. De krav som härutinnan gäller i vid tiden fördispensansökningen måste vara uppfyllda. För att dispens skall kunna komma ifråga skall försäkringen följaktligen inte få ha något inslag av K-försäkring.Kommittén uppger att erfarenheten från dispensprövningen är att ett litet antalutländska försäkringar av hithörande slag har inslag av K-försäkring. Vidfrivillig P-försäkring gäller f n. i princip en lägsta pensionsålder av 55 år.För särskilda fall kan dock lägre pensionsålder godtas. En jämförelse mellan åena sidan stats- och exempelvis kommunanställdas pensionsålder och å den andralägsta pensionsålder vid frivillig P-försäkring ger enligt kommitténs meningvid handen att den sistnämnda knappast framstår som motiverad. Övervägandeantalet yrkesverksamma med frivillig P-försäkring kan inte antas vilja gå ipension vid så förhållandevis låg ålder som . Pensionsåldern har vidareunder senare år höjts för vissa grupper. Kommittén anser en lägstapensionsålder vara betydligt bättre anpassad till det reella läget. Atten sådan lägsta pensionsålder vid frivillig P-försäkring understiger denregelmässiga med motiveras med att den sistnämnda inom överblickbarframtid kan komma att sänkas och vidare att pensionsåldern sannolikt torde blimera rörlig än . Vidare torde pensionsåldern variera merbland företagare med frivillig P-försäkring än bland anställda i privat elleroffentlig flänst. HerrarHelmers och påpekar i sin gemensamma reservation att den pågåendeutvecklingen på pensionsområdet starkt talar emot en höjning av gällandeåldersgräns. Reservanterna anser därför alt nuvarande åldersgräns, , börbibehållas. medveten om att vid frivillig P-försäkring behov kan föreligga avtidigare pensionsålder än . F. n. gäller atl lägre pensionsålder än 55 årkan avtalas om detta kan anses skäligt med hänsyn till den försäkrades yrkeeller andra omständigheter. I praktiken krävs inle något tillstånd av myndighetför försäkringsavtal om sådan tidig pension. Däremot underställs frågan häromSvenska livförsäkringsbolags skattenämnd. Kommittén anser atl även ifortsättningen lägre pensionsålder än lägsta utbeialningsålderenligiförslaget,60år. bör kunna tillåtas, när särskilda skäl är för handen. Man bördock inte i individuella fall redan vid försäkringens tecknande få avtala omden lägre pensionsåldern, såvida inte behovet redan då föreligger. I ställetbör krävas att särskilt medgivande inhämtas i samband med att behovet avtidigare pensionering inträder. Prop.1975/76:31 65 kommitténbör för rättsärenden efter dispens kunna fastställa lägrepensionsålder i de individuella fallen. Kommittén pekar vidare på atl vissayrkesgrupper har en lägre pensionsålder än . Så torde t. ex. vara falletbeträffande yrkesutövare inom sång- och balettkonst och en del andra mindreyrkesgrupper. För klart definierbara sådana yrkesgrupper anser kommittén attgenom generell dispens av RSV en lägre pensionsålder bör kunna fastställas.Därvid bör beaktas resp. grupps flänstevillkor och andra omständigheter, somkan fläna till ledning vid bedömningen i vad mån skäl för lägre pensionsålderkan flnnas. Generell dispens bör enligt kommittén medges av RSV;s styrelse. Iett väsentligt avseende finner kommittén anledning att avvika från det systemför pensionering som gäller för stats- och kommunanställda. Behov kan föreliggaav pension genom P-försäkring i avvaktan på exempelvis AFP eller ATP. Det bördärför finnas möjlighet att teckna temporär frivillig ålderspensionsförsäkring.Enligt gällande rätt får avtal om frivillig temporär P-försäkring inte avsepension med kortare utbetalningstid än om pensionen skall upphöra före63 år. I fråga om annan temporär pension gäller att den skall utgå under . Femårsgränsen i dess nuvarande utformning är i och försig motiverad med att vid pensionering fråga skall vara om peflodiskutbetalning. En minsta tid kan då anses rimlig. Den nuvarande gränsenpå ett och ett halvt åt grundas på en önskan att möjliggöra enpensionsutfyllnad mellan tidpunkten för faktisk pensionering och pensionsålderenligt AFL, dvs. Kommittén anser att den nuvarande möjligheten attteckna P-försäkring med ett och ett haivt års utbetalningstid bör slopas ochatt för P-försäkring kortare utbetalningstid än inte bör godtas. Kommitténanser det självfallet att temporär pension inte bör utgä vid lägre ålder än densom gäller för livsvarig pension. Slutligen saknas vafle anledning att i frågaom frivillig temporär P-försäkring godta annat än pension med samma belopp vidvarje utbeialningstillfälle. Kommitténdiskuterar vidare huruvida det behov av temporär frivillig ålderspension somkan uppkomma bör fä kunna tillgodoses genom att livsvarig pension under visstid utgår med förhöjt belopp för att därefter nedsättas. Den livsvarigaP-försäkringen kan härigenom anses få funktionen av två försäkringar, enlivsvarig och en temporär. Åtskilliga svårigheter är emellertid förenade med ensådan ordning. Självfallet måste nedsättningen hållas inom sådana gränser attförsäkringens livsvariga karaktär inte äventyras. Av premiekostnaden bördärför bara en mindre del belöpa på nedsättningen. Hur premiekostnadenlämpligen därvid bör fördelas anser kommittén emellertid vanskligt att avgöra.Också ur administrativ synpunkt torde nedsättning av livsvarig försäkring somhär avses vara mindre ändamålsenlig än två skilda försäkringar. Urförsäkringstagarnas synpunkt bör därför separat temporär P-försäkring ansesvara att föredra bl.a. med hänsyn till att den bättre torde kunna anpassas tillindividuella förhållanden 5 1975/76. 1975/76:31 66 änvad som kan ske genom en nedsättning av livsvarig försäkring som måste avtalasredan vid försäkringens tecknande. På grund härav föreslår kommittén att sådannedsättning inte skall tillåtas. Medhänsyn till att syftet med pension är att säkerställa en löpande inkomst åtden pensionerade anser kommittén vidare att vid livsvarig ålderspensionpensionen bör utfalla med lika stora belopp vid vafle utbe-talningstillfälle.En livsvarig ålderspension bör inte heller ändras till att avse temporärpension. Däremot anser kommittén inga skäl tala mol atl en temporär pensionfår omvandlas lill livsvarig. om att såväl inom ITP och STP som inom andra allmännapensionsplaner pension utgår med förhöjt belopp under viss lid. Del förhöjdapensionsbeloppet kan i vissa fall utgå än etl och ett halvtår. Sådan försäkring inom ett planpensionssyslem godtas enligt gällandeskatterätt som P-försäkring i fråga om ålderspension och invalidpension. Någonändring i detta förhållande avser kommittén inie att åstadkomma. Ifråga om sådan frivillig P-försäkring som är atl anse som invalidpension gällerf n. alt pensionen får utgå högst så länge den försäkrade är arbetsoförmögeneller har nedsatt arbetsförmåga. Någon ändring i dessa hänseenden anserkommittén inte påkallad. Pensionen bör dock ulgå med lika belopp under helautbelalningsliden. Att invalidpensionsförsäkring, borisett frånflänstepensionsförsäkring. i fortsättningen bör ägas av den försäkrade, alt deninte får förses med villkor som medför rätt till kapitalbelopp vid sidan avpensionen och alt den ej heller får innehålla moment av K-försäkring framgår avvad i det föregående anförts angående kommitténs förslag. Kommitténhar, som framgått av det föregående, uttalat atl frivillig P-försäkring bör fåinnefatta även pension lill efterlevande make och i viss utsträckning barn.Vidare anser kommittén alt möjligheterna att teckna frivillig P-försäkring istörsta utsträckning bör anpassas lill individuella förhållanden och atlfrivillig efterievandepension till förmån för make och barn därför bör kunnatecknas utan förening med ålderspension. Beiräffandemakebegreppei hänvisar kommittén till att delta begrepp i det moderna samhälletfåtl en vidare innebörd än som svarar mot gifter-målsbalkens regler. mening bör vid efterlevandepension med make jämställas dels personersom utan att vara gifta lever tillsammans om de tidigare varit förenade iäktenskap eller gemensamt har eller har hafl barn (jfr 65 jj femte stycket KL)och dels personer som sammanbor under äkienskapsliknande förhållanden.Kommittén erinrar härvid om atl Prop.1975/76:31 67 mani fråga om statens grupplivförsäkring godtar etl sådant makebegrepp. Vidbedömningen av i vilka fall samboende under äkienskapsliknande förhållandenskall berättiga till tecknande av P-försäkring med den sammanlevande sommedförsäkrad anser dock kommittén att viss restriktivitet bör krävas. bör samlevnaden ha bestått under vid försäkringenstecknande. Är dessa villkor uppfyllda bör dock även den sammanlevandes egetbarn kunna omfattas av efterievandepensionen. Bevisbördan för sammanlevnadenbör helt ligga på försäkringstagaren. Kommitténdiskuterar huruvida efterievandepension till make och därmed jämställd personskall få vara temporär eller endast livsvarig. Enligt kommitténs mening finnsinte .samma motiv för en temporär efterievandepension som för temporärålderspension. Den temporära ålderspensionen Syftar lill att möjliggöra en jämntotal pensionsnivå under återstående levnad. Kommittén erinrar vidare om atlför stats- och kommunanställda som åtnjuter pensionsförmåner innefattandeefterievandepension är sådan pension lill efterlevande make alltid livsvarig.Enligt kommittén är det angeläget atl likformighet åstadkommes mellan olikagrupper av pensionstagare också vad gäller efterlevandepensionen. Mot denbakgrunden förordar kommittén att efterlevandepension till make eller därmedjämställd bör vara livsvarig. Inle heller förekomsten av minderåriga barn utgörenligl kommittén något skäl för temporär efterievandepension till make.Efterievandes levnadskostnader kan givetvis vara särskilt höga under ett antalår då minderåriga barn växer upp. Kommittén erinrar emellertid om attefterievandepension, frivillig såväl som annan, vanligen utgår lill både makeoch barn. Det framhålls vidare att i många fall grupplivförsäkring ger sådantskydd atl behov av temporär efterlevandepension inte bör anses föreligga.Kommittén anser dock att i likhet med vad nu är fallet efterlevandepensionskall anses vara livsvarig även om den upphör lill följd av alt denefterievande ingår nytt äktenskap. Ireservationer uttalar sig herrar , , och atl temporär efterievandepension lill förmån för make bör godtas somP-försäkring. Kommitténanser vidare atl frivillig efterievandepension såsom vid statlig eller kommunalpension bör ulgå med ett i enlighet med försäkringsavtalet oförändrat belopp.Pension lill efterlevande make bör sålunda inie få bestämmas alt ulgå medhögre belopp under visst antal år och med lägre belopp under återståendelivstid. Kommitténförordar en vidare krets av pensionsberättigade barn än som gäller i fråga omefterievande barn till exempelvis statsflänsteman. Kretsen bör enliglkommitténs mening innefatta inte bara biologiskt barn till försäkringstagarenoch adoptivbarn utan även styvbarn och fosterbarn. Etlannat spörsmål av betydelse för frivillig efterlevandepension till barn utgörfrågan om den ålder vid vilken pensionen senast skall upphöra. Efterlevandebarn lill statsanställd får pension lill dess barnet fyllt och 1975/76:31 68 ifråga om barnpension enligt AFL gäller . Inom ITP-systemet har emellertidåldersgränsen för barnpension satts ned från 21 lill . saknas skäl att i fråga om frivillig P-försäkring sälta en lägregräns än . HerrarHelmers, och förordar i reservationer attefterievandepension till förmån för barn bör kunna ulgå till dess barnet fyller25 år. 1ett fall anser dock kommittén alt efterlevandepension bör kunna utgå även efterdet barnet fyllt , nämligen när fråga är om utvecklingsstört eller påannal jämföriigt sätt handikappat barn. Kommittén förordar att sådanefterievandepension bör kunna vara livsvarig. Avsedda barn är i första handsådana, som vid försäkringens tecknande är handikappade. Detsamma bör gälla ifråga om barn som, senast då efterlevandepension till barn pågrund av frivillig P-försäkring enligl kommitténs förslag normalt skall upphöra,bedöms komma att bli livsvarigt oförmögna till arbete för sin försöflning. Kommitténfinner inte tillräckliga skäl föreligga att vidga kretsen av berättigade tillefterlevandepension utöver make och barn. Kommittén påpekar härvid alt pensionpå grund av frivillig försäkring ofta får ses som ett komplement till pensionpå grund av flänst eller annat arbete och ätt detta komplement vad angårefterlevandepensioneringen i princip inte bör gå längre än vad som gäller denkollektiva pensioneringen på grund av arbete. Efterlevandepension för andraförsäkringstagaren närstående, t. ex. föräldrar, anser kommittén knappastkunna inrymmas i pensionsbegreppet. I den mån i dylika fall folkpension ocbandra insatser från det allmännas sida skulle anses otillräckliga ochförsäkringsskydd därför vara behövligt eller önskvärt bör delta enligtkommitténs mening ordnas på annat sätt än genom P-försäkring. Tre ledamöter,herrar , och förordar dock i sina reservationer envidare krets av förmånsberättigade till efterlevandepension. Enföljd av att kommittén inte ansett sig kunna utvidga kretsen av berättigadetill efterievandepension utöver make och barn är att kommittén inte ansett sigkunna godta försöflningsränta som efterievandepension. Det nuvarande systemetmed försörjningsränta innebär nämligen att räntan kan utgå under visst antal årefter den försäkrades död men oberoende av viss pensionstagares liv. Kommitténvill med förebild i den allmänna och privata flänstepensioneringen knyta efterievandepensionenuteslutande till efterievande makes eller därmed jämställd persons liv ochdärutöver till efterlevande barn eller fosterbarn tills dessa uppnått vissålder. En utgående försöflningsränta anser kommittén i regel inte fylla någotpensioneringssyfte utan främst fläna andra ändamål. Den omständigheten attförsöflningsräntan endast föranleder en mindre kostnadsfördyring förenP-försäkring kan enligt kommitténs mening självfallet inte utgöra något motivför atl tillåta sådan ränta i beskattningshänseende. För ett bibehållande avförsöflningsräntan Prop.1975/76:31 69 ullalarsig i reservationer herrar , och . atl viss begränsad rält bör föreligga att teckna P-försäkring medförsöflningsränta. Kommitténerinrar om att grundprincipen för den frivilliga P-försäkringen bör vara attpensionen skall anses som uppskjuten lön. Att genom insättande av förmånsiagarelåta annan än försäkringstagaren eller vid efterievandepension den till vilkensådan pension kan utgå lyfta utfallande belopp lår därför enligt kommitténsmening anses stridande mot detta synsätt. De skäl som motiverar decivilrättsliga reglerna om förniånstagareförordnanden kan således inte åberopastill stöd för alt även i skattelagstiftningen rörande frivillig P-försäkringgodta förmånstagareförordnanden. Med hänsyn härtill anser kommittén alt blandvillkoren i avtal om frivillig P-försäkring bör intas förbud mot förordnande avförmånsiagare, dock med visst undantag för efterievande make eller därmedjämställd person och barn. För efterlevandepension bör nämligen enliglkommittén gälla att endast efterievande make skall uppbära den livsvarigaefterievandepensionen och endast barn den temporära efterievandepensionen. Kommitténhar vidare övervägt huruvida efterievande make och barn bör insättas somoåterkalleliga förmånsiagare och namnges som förmånsiagare. En sådan ordninganser sig kommittén dock inte böra föreslå. Den skulle nämligen förhindra altförsäkringstagaren efter skilsmässa och omgifte skulle kunna låta den nya makenvara förmånsberättigad i avseende på utfallande pension. Försäkringen kommervisseriigen alt gälla på den förste makens liv men detta utgör enligtkommitténs mening inte motiv för att den förste maken i alla situationer skallfä uppbära pensionsbeloppet. Något hin-deratt insätta make som oåterkalleligförmånsiagare bör dock inte finnas. 1fråga om flänstepensionsförsäkring bör enligt kommittén gälla atl endast denanställde - bortsett från det fall då denne äger försäkringen - samt iförekommande fall efterievande make och barn skall kunna vara insatta somförmånsiagare. Oåterkalleligt förmånstagareförordnande bör därvid kunnaförekomma. berört den situationen att återbäring lämnas på en P-försäkringoch utbetalning av återbäringen sker först efter den försäkrades död. bör återbäringen i detta fall tillfalla dödsboet varför något behovav förmånstagareförordnande inte finns. Huvudskäletföretl system med frivillig P-försäkring bör enligt kommittén vara kravet påatl kunna säkerställa en jämn löpande inkomst även sedan den yrkesverksammeslutat sitt arbete. Prop.1975/76:31 70 enligtkommitténs mening illa med den ordning som innebär att försäkringstagarenavhänder sig sin rätt till pension på grund av försäkringen. Härtill kommer altdet från allmän synpunkt måste framstå som naturiigt att den som ärskattskyldig för pensionen också skall kunna ta denna i anspråk för bl. a.skatt som belöper på densamma. Detta anser kommittén leda till slutsatsen attskäl av principiell natur inte finns alt bibehålla nuvarande möjligheter attöveriåta frivillig P-försäkring. I stället bör enligt kommitténs mening medvissa undantag gälla atl en försäkring föratt kunna godtas som P-försäkringinte skall fä överiåtas. Villkor av denna innebörd bör tas in iförsäkringsavtalet. Deundantag som enligt kommitténs mening i fortsättningen bör kunna godtagas överensstämmeri stort med de fall då enligt gällande bestämmelser skattskyldigheten förutfallande belopp efter överiåtelsen övergår på den nye ägaren tillförsäkringen. De av kommittén förordade fallen är följande. Tjänslepensionsförsäkringbör till följd av anställningsförhållande kunna överiåtas i alla fall utom tillsådan juridisk person där den anställde har ett dominerande inflytande. Vidarebör flänstepensionsförsäkring kunna överiåtas till pensionsstiftelse. Frivillig P-försäkring bördessutom kunna överiåtas till följd av utmätning, ackord eller konkurs. Ocksåbodelning i anledning av äktenskapsskillnad bör kunna utgöra grund föröveriåtelse av sådan försäkring. I sistnämnda fall bör förutsättningenemellertid vara att försäkringstagaren skulle ha kunnat tillgodoföra sigavdrag för periodiskt understöd vid utbetalning lill nye ägaren av belopp somsvarar mol utfallande pension. Även vid arvsskifte efter försäkringstagaren böräganderätten till försäkringen kunna övergå till annan. Den som i delta fallkan bli ägare till försäkringen bör emellertid endast kunna vara den eller deförmånsberättigade eftersom fråga här bara kan vara om efterievandepension. Slutligenbör RSV () kunna medge att frivillig P-försäkring skallkunna överiåtas även i andra fall om särskilda skäl föreligger. Kommitténframhåller alt ytteriigare en förutsättning bör föreligga för att här godtagenöveriåtelse skall bli giltig. Denna förutsättning är att anmälan omöveriåtelsen görs till försäkringsgivaren. Det bör visserligenligga i försäkringstagarens intresse att anmälan görs eftersom han endasthärigenom kan befrias från skattskyldighet för utfallande belopp. Dåförsäkringstagaren emellertid genom att underiåta att göra anmälan kommer atterhålla pensionen, trots att den som äganderätten till försäkringen övergåtttill har rätt till utfallande belopp, anser kommittén att anmälningsplikten iförsta hand bör ligga på den nye ägaren. Vid anmälan bör överlåtelsehandlingenföretes. Förden nye ägaren till överiåten P-försäkring skall enligt kommitténs meningsjälvfallet föreligga samma överiåtelsemöjligheter som för försäkringstagaren. Prop.1975/76:31 71 att eftersom villkor rörande förbud mot överiåtelser skalltas in i försäkringsavtalet överträdelse av sådant förbud inte får någracivilrätlsliga verkningar. Utfallande belopp kommer således alltid atttillfalla försäkringstagaren och beskattas hos honom. 3.2.10Belåning, panisälining och återköp Kommitténpekar på att P-försäkring av naturiiga skäl inte är särskilt lämpad somkreditsäkerhet eflersom rätten enligt försäkringsavtalet i allmänhet upphör omden försäkrade dör. 1 de fall där belåning kan ske gäller emellertid atllåntagaren och inte långivaren blir skattskyldig för den pension som utfallerpå grund av den belånade försäkringen oavsett om pensionen helt eller delvistas i anspråk för ogulden gäld. Låntagaren kan under sådana förhållanden kommaatt sakna medel till att täcka skatten på pensionen. Belåningeller pantsättning av P-försäkring faller enligt kommitténs mening heltutanför försäkringens pensioneringssyfte. Följden av skuldsättningen kannämligen resultera i att pensionen i vissa fall helt eller delvis uteblir.Härtill kommer enligl kommittén att den skatterätlsliga principen bakomP-försäkringssyslemet med i tiden förskjuten inkomstbeskattning motverkas avbelåningen eller pantsättningen. Kommittén förordar därför att försäkring förall godtas som P-försäkring, inte skall kunna belånas eller pantsältas. Villkorav sådan innebörd bör enligt kommitténs mening tas in i försäkringsavtalet. Kommitténerinrar om att försäkringsgivare i vissa fall kan godta återköp av frivilligP-försäkring. Det belopp som då utfaller betraktas enligt gällande bestämmelsersom intäkt jämställd med pension på grund av försäkringen (32 § 1 mom. andrastycket KL). Skattskyldigheten åvilar här alltså försäkringens ägare. Desociala skäl som talar för att belåning av P-försäkring inte bör tillåtas harenligt kommittén självfallet samma betydelse såvitt gäller återköp av sådanförsäkring. Mot denna bakgrund borde således återköp ej heller godtas. Däremotkan man enligt kommittén från fiskal synpunkt inte göra någon invändning motatt återköp tillåts i fråga om P-försäkring. Enligt kommitténs mening bördärför undantagsvis kunna godtas att återköp får förekomma med hänsyn bl. a.till att verkningarna härav inte miedför olägenheter i den betydande omfattningsom fallet är vid belåning. Kommittén anser emellertid atl återköp skall kunnagodtas endasi om synneriiga skäl är för handen. Prövningen av denna fråga börenligt kommittén ankomma på RSV. Generell dispens bor kunna ges av RSV:sstyrelse i fråga om återköp av P-försäkring på ringa belopp. Lämpligbeloppsgräns bör härvid kunna fastställas efter samråd medförsäkringsanstalterna. I övrigt bör efter prövning idet enskilda fallet kunna medge återköp. Ett utbyte av framtidapensionsförmåner mot ett återköpsbelopp måste i dessa fall förutsätta att dentilltänkta användningen av ålerköpsbdoppel är objektivt god- Prop.1975/76:31 72 tagbarmed hänsyn till sökandens ekonomiska situation och inte bara önskvärd ursökandens egen subjektiva synpunkt. Nödvändig investering ellerskuldavbetalning för atl säkerställa innehav eller fortsatt drift av en förvärvskällakan utgöra godtagbart skäl för återköp.