prop · FY0325 · 1975-12-31 00:00:00 — Verket anser sig kunna acceptera dei promemorian framförda tankegångarna beträffande möjligheterna att med regleradavskjutning styra älgstammens storlek. anför verket att härför erfordrasstyrinstrument som är effektivare än de som varit tillgängliga i samband medförsöksverksamheten. Enligt verkets mening bör därför införandet av samordnadälgjakt över hela landet anstå till dess sådana styrinstrument utformats. Ytterligareett par reraissinstanser uttalar sig för en förlängning av försöksverksamheten.Länsstyrelsen i ifrågasätter med hänsyn till den starktnegativa hållning till en fullständigt reglerad älgjakt som intas av en inteobetydlig minoritet bland landets jägare om tiden ännu är mogen för att slopaden allmänna jakttiden. finner övervägande skäl tala för att mantills vidare avvaktar ett säkrare bedömningsunderlag från en fortsattförsöksverksamhet, eventuellt utökad att omfatta ytterligare någotrepresentativt område. Jägarnas riks-förbund-Landsbygdens jägare anser atthuvuddelen av kritiken mot nuvarande jaktsätt är grundlös och att enjämförelse mellan försökslänen och övriga län visar att någon reell skillnad ejföreligger i fråga om uppnådda resultat. Enligt förbundet bör försöksverksarahetenförlängas . För bör därvid tUlämpas allmän jaktunder och licensjakt söm kalv fredas.Dessutom bör statistiskt material från minst två andra län med nuvarandejaktform, lämpligen Östergötiands och , följas upp i detaljför att få en jämförande resultatredovisning. Liknande synpunkter anförs ävenav de till förbundet anslutna distrikten. och uttalar sig för att nuvarande system med allmän jakt och licensjaktbehålls. Övriga distrikt förordar fortsatt försöksverksamhet . Förett bibehållande av den allmänna jakten efter i huvudsak de regler som f. n.gäller mtalar sig i . Prop.1975: 25 22 Remissinstansernaansluter sig allmänt i princip tUl vad arbetsgruppen anfört i fråga om raål, raedeloch ansvar för älgvården samt allmänna riktlinjer för beskattningen av älg-stammen. Företrädare förjordbrukets, skogsbrukets och trädgårdsnäringens intressen samttrafiksäkerhetsintresset betonar dock behovet att anpassa älgstammens storlekmed hänsyn till nämnda intressen vad gäller undvikande av skador på skog ochgröda samt i trafiken. Med anledning av vissa farhågor i fråga omanvändbarheten av systemet med samordnad älgjakt också när det gäller attminska en älgstam framhåller att försöksverksamhetenbl. a. i visat att den faktiska avskjutningen iförväg kan beräknas häpnadsväckande exakt. Variationerna mellan den beräknade avskjutningenoch den faktiska har varit raycket små i länet. Sådana möjligheter föreligger eniigtnaturvårdsverket definitivt inte vid tUlärapning av ett system där allmän jaktingår. Samordnad älgjakt kan således användas för att bromsa älgstamraenstillväxt och även för att minska älgtillgången om så bedöms erforderligt. Vidareär det möjligt att på ett bättre sätt än tidigare fördela avskjutningen rentlokalt till oraråden där raan av en eller annan anledning önskar en hårdareavskjutning än normalt. Arbetsgruppens synpunkterbeträffande organiserande av fastigheter i licensområden biträds eller lämnas ihuvudsak utan erinran av det stora flertalet remissinstanser. Meningarna äremellertid i viss mån delade vad gäller tolkningen av begreppet frivUlighet isamband raed bildande av licensområden. Vissa remissinstanser anser att inget llcensområdebör kunna tvingas alt ta emot en fastighet mot sin vilja. Hit hör bl, a.skogshögskolan, i och . Någraremissinstanser delar i princip arbetsgruppens uppfattning att ingen bör ulanstarka skäl kunna förhindras att ansluta sin fastighet lill licensområde.Skogsvårdsstyrelsen i län anser att förslaget kan ha betydelse föranslutning av små fastigheter tUl redan bildade licensområden. Dessafastigheter kan enligt annars utan egentliga skäl hållasutanför licensområden med ett orationellt bedrivande av jakten, missämjamarkägare emellan och en onödigt försvårad administration som följd. Som grandför vägran att ansluta fastighet till licensområde kan lantbruksnämnden iÖrebro 'län och acceptera att fastighetensaknar betydelse för jaktvården i licensområdet. föreslär att fråga om vägrad anslutning av fastighet tilllicensområde skall få hänskjutas till . Omdenna ej lyckas, bör avgöra ärendet. i och jaktvårdsförbundet i länet att läns- Prop.1975: 25 23 styrelsenefter försök till medling genom länsjaktvårdsorganlsationen skall ha möjlighetatt föreskriva ett samgående för försöksperioder. Även älgskadenämnden iJönköpings län förordar medling genom länsjaktvårdsföreningen. Förslagetatt licensområde och annat område där älgjakt får bedrivas skall registrerascentralt har ej mött någon principiell erinran från remissinstansernas sida.Den allmänna uppfattningen är att registreringen skall ske hos , Älgskadenämndenoch länsjakt-vårdsfurbundet i anser dock att registreringen börhandhas av länsjaktvårdsorganlsationen. Remissinstansernabiträder vidare genomgående arbetsgruppens förslag att även mindre jaktområdenän licensområden i princip skall inordnas i systemet med samordnad älgjakt ochatt också sådana områden skall vara registrerade hos för attälgjakt skall få bedrivas på dem. Viss kritik har dockriktats mot det av arbetsgruppen förordade kvali-fikationskra\'et för sådanaområden att de skall vara taxerade som jordbruksfastighet. pekar på att det finns vissa fastigheter sora köpts in förexploateringsändamål, exempelvis vissa raossraar-ker, som inte är taxerade somjordbruksfastighet raen dock har den karaktären att de kan komraa i fråga förälgjakt. Kravet på taxering som jordbruksfastighet kan därför kvarstå endast omvissa undantagsmöjligheter tillskapas. Alternativt kan enligt naturvårdsverketföreskrivas att älgjakt på annan fastighet än jordbruksfastighet får ske endastom fastigheten ingår i licensoraråde. Av samma orsaker önskar Svenska jägareförbundetfå en bättre definition på fastighet där jakt efter älg skall få bedrivas.Länsstyrelsen i län förordar att en mmimiareal bestäms under vilkenälgjaktlicens ej bör kunna komma i fråga. Enligt kan det ur olikasynpunkter inte anses vara lämpligt eller befogat att älgjakt bedrivs påmarkområden av alltför obetydlig omfattning. Härför talar markernasproduktionsförmåga av vilt, men framför allt motiverar säkerhetsfrågoma underjakt införandet av sådan bestämmelse. Förslaget attälgjaktområden som är för små för att utgöra licensområden skall kunna få generellälgtilldelning omfattande såväl kalv som vuxet djur under en kort jakttid hartilldragit sig stort intresse vid remissbehandlingen. Någraremissinstanser ansluter sig till arbetsgruppens uppfattning att generellälgtilldelning även bör kunna avse vuxet djur. Enligt Jägarnasriksförbund-Landsbygdens jägare bör den generella jakten i praktisk tilllämpningtillförsäkra att på varje fastighet får fällas minst ett vuxet djur per år.Länsstyrelsen i anser att ifrågavarande möjlighet bör stå öppenför fastigheter som inte kan inordnas i licensområde. Den eventuellaöveravverkning som kan bli följden av systemet med gene- 1975: 25 24 rellalicenser bör enligt i första hand drabba kalvbeståndet. Enligt älgskadenämndeni län bör generell älgtilldelning endast i undantagsfall avse vuxetdjur. Vissaremissinstanser uttalar betänkligheter mot förslaget bl. a. därför att definner det oklart. Sålunda förordar att förslaget överarbetas såatt klarare regler erhålls. Det är därvid viktigt att villkoren utformas såatt dessa fastigheter inte får en förmånligare ställning än licensområdena.Målsättningen bör enligt vidare vara att inordnasamtliga fastigheter i licensområdena. Skogshögskolan anser att generelltilldelning sora även orafattar vuxna djur medför avsevärda risker för attmånga jakträttsinnehavare på mindre marker kan föredra en chansning på att fåfälla ett vuxet djur framför att ingå i saraarbete i ett störte område. Dettakan enligt högskolan komma att utgöra en starkt försvårande faktor när detgäller den planering och samordning som är nödvändig vid älgjakten. Högskolananför vidare att tillstånd att skjuta vuxet djur i enlighet med uppställda målbör vara så utformat att risken att ko skjuts från kalv ej finns dvs. i regelavse tilldelning av tjur. Stor uppmärksamhet bör fästas på de olägenheter somen generell älgtilldelning innebär fÖr älgstammens köns- och ålderssammansättning.Klarare regler i fråga om den generella älgtilldelningen efterlyses även avlänsstyrelsen i , som anser att riktlinjer och anvisningar fördenna tUldelning bör utfärdas centralt. remissinstanser avstyrker förslaget om generell älgtilldelning vad gällervuxet djur men kan acceptera det i fråga om kalv. anföratt förslaget synes innebära en allvarlig belastning för samordningen, framförallt i uppbyggnadsskedet. Verket pekar på att generell tilldelning av såvälvuxet djur som kalv kan försvåra överenskommelser mellan fastighetsägare omsamarbete i älgjaktfrågor. Den kan vidare leda till att redan existerandelicensområden bryts sönder. Ett normalt licensområde bör enligt verketsuppfattning utgöras av sådant registrerat område där avsjutningen kan omfattaned till en vuxen älg . Inom återstående, registrerade älgjaktområdenbör vissa regionala variationer kunna förekomma för älgtilldelningen, dock inomraraen för de erfarenheter av biologisk karaktär som gjorts i försökslänen.Enligt verket bör dessa variationer i huvudsak kunna tiUgodoses inom ramen förde dispensregler som tillämpats i försökslänen. Det börankomma på länsstyrelsema att fastställa regler härom. Därvid bör även altemativetmed fri kalvavskjutning kunna korama i fråga på områden som inte kan tUldelasen vuxen älg . Naturvårdsverketsuppfattning att fri kalvavskjutning bör kunna korama i fråga på mindrejaktområden än licensområden delas bl. a. av domänverket, som inte har någotemot systemet med generell licensgivning i annan mån än att avskjutningen dåbör begränsas till en eller flera kalvar beroende på areal, älgtillgång ochövriga förhållanden som 1975: 25 25 Tilldelning av vuxna djur skulle enligt domänverket locka småmarkägare till denna jaktform i alltför hög grad. Verket har dock vissförståelse för att det av praktiska skäl undantagsvis medges avskjutning aväldre djur än årskalv på ifrågavarande sraärre marker. Svenska jägareförbundetfinner det vara inkonsekvent samt orättvist gentemot dem som organiserat sigatt länma generell tUldelning avseende vuxna djur till berörda jaktområden.Konsekvensen av generell tilldelning bör enligt förbundet också bli att dessamindre områden får samma tilldelning oavsett storlek. Olägenheterna medförslaget skulle kunna minskas bl. a. genom att endast lämna tillstånd attfälla kalv. För generell licensgivning avseende en eller flera kalvar uttalar sigvidare bl. a. länsstyrelserna i och , jaktvårdsföreningarnaoch jaktvårdsförbunden i , , , ,och , skogsvårdsstyrelserna i ochNorrbottens län samt lantbruksnämnden i län. Övrigaremissinstanser förordar i stort sett ungefär samma system för älgtilldelningenpå mindre jaktområden som f. n. tUlämpas i försökslänen. Bland dessaremissinstanser finns bl. a. länsstyrelserna i , , ,, , , och , länsjaktvårdsföreningarnai , , , , , ,och , skogsvårdsstyrelserna i ochVästmanlands län samt Skogsindustriernas . Arbetsgruppensförslag att älgjakten Inom länet skall administreras av har intemött någon erinran från remissinstansernas sida. Behovetav en länsälgnämnd som rådgivande organ tUl vitsordasgenomgående av remissinstansema. Ifråga om sammansättningen av länsälgnämnden framförs synpunkter särskiltbeträffande representationen för jägarnas intressen. Statens naturvårdsverkanför att formuleringen "företräda jägarnas organisationer" sätterjägarna i en särställning i förhållande till övriga intressen, vilket verketinte finner motiverat. förordar därför att den byts ut mot"företräda jakt- och vUtvårdsintresset". Svenska jägareförbundetpekar dessutom på att det 1 många län kan uppstå svårigheter att uppfyllakravet på representation för två eller flera organisationer. Förbundet föreslårdärför att i länsälgnämnden skall ingå bl. a. företrädare för"jägarna". Om representation för jägarorganisationer ändockföreskrivs utgår förbundet från att den bör vara proportioneU tUl det antaljägare som varje organisation företräder. atten sammanslutning bildas och förklarar sig ha ett län som verksamhetsområdebör inte utan vidare kvalificera organisationen för att få en ledamot 1 länsälgnämnden.A andra sidan finner Jägarnas riksförbund-Landsbygdens jägare att majoritetenav ledaraöterna i länsälgnämnden bör utgöras av företrädare för jägarorganisationerna,nämligen två för förbundets distrikt och två för länsjaktvårdsföreningar.Övriga tre ledamöter bör företräda jordbruket, skogsbruket resp. övrigafritidsintressen. I övrigt är det endast älgskadenämnden i länsom uttalar sig för raer än två representanter för jägarintresset. I fråga om representationför skogsbruket i länsälgnämnden anser domänverket att skogsbraket börtilldelas två platser raed hänsyn till att det utgör basen i älgproduktionen.Länsstyrelsen i ifrågasätter ora det inte bör finnas enföreträdare för och en för det enskilda skogsbruket. Medhänsyn till trafiksäkerhetsintresset föreslår bl, a, ,länsstyrelserna i , och samt att trafikteknisk expertis normalt skall ingå i länsälgnärand, lärapligensom ledamot, Jaktarrendatorerna anserlänsstyrelsen i län vara en så betydande grupp av jägare att den börvara företrädd i näranden. Vidare förordar attskogsarbetarna får en representant i varje nämnd. Motivet för detta är attskogsarbetarna är sysselsatta inom jaktområdena och därför har denbästa kännedomen om förekomsten av älg, älgskador på växande skog och olovligjakt. Ett mycket slort antal av dem är jägare och har därmed intresse avälgvården, funktioneroch arbetsuppgifter berörs i några remissyttranden. Riksrevisionsverketifrågasätter om inte nämnden bör få ett vidgat verksamhetsområde genom att hatill uppgift att biträda vid dess befattning med jakt- ochviltvårdsfrågor över huvud taget. i 'län föreslåratt ur näranden skall utses högst tre ledamöter att utgöra länets älgskadenämndför att få till stånd snabbare kontakter och ett sraidigare och bättrearbetssätt t. ex. vid akutfall. i anser att nämndenbör kunna ta ställning också till andra skador än genom älg, t. ex. bäverskadorpå skog och vägar, I så fall kan benämningen ändras exempelvis till viltvårdsnämnd, I fråga om länsjaktvårdskonsulentensuppgifter anser det vara tveksamt ora denne raed tankepå arbetsbelastning o. d, bör fungera som nämndens sekreterare. Verket finnerdet självklart att konsulenten skall delta i nämndens arbete men somsekreterare i denna bör dock alternativt kunna tänkas föredraganden ijaktfrågor vid , vilken bör närvara vid nämndens sammanträden. EnligtJägarnas riksförbund-Landsbygdens jägare bör länsjaktvårdskonsu- 1975: 25 27 lenteninte ingå i näranden utan fungera som och nämndens rådgivare. Vad arbetsgruppen anförtbeträffande jägarorganisationer n a s medverkan vid administrationen avälgjakten har i allmänhet biträtts eller lämnats utan erinran avremissinstanserna. understryker att informations- ochrådgivningsverksamhet raåste ske inom ramen för verksamheten med samordnadälgjakt. Liknande synpunkter framförs av Svenska jägareförbundet.Västerbottens läns jaktvårdsförening anser att länsjaktvårdsföreningen bl, a,bör få 1 uppdrag att organisera eventuella älgvårdsdistrikt. Förslagetom indelning av länet i älgvårdsdistrikt vilkas gränser så nära som raöjligtansluter till kommungränserna har föranlett delade meningar blandremissinstanserna. Statens naturvårdsverkanser att gränserna för distrikten antingen bör helt ansluta tillkommungränserna eller orafatta särskilda älgförekomst-områden, avgränsade påbiologisk grund. Av praktiska skäl finner det vara lämpligastatt låta gränserna sammanfalla med kommungränserna såsom skett i försökslänen.För anslutning av älg-vårdsdistriktens gränser till komraungränserna uttalarsig vidare bl, a, i . Jägarnasriksförbund-Landsbygdens jägare anser att distrikten av praktiska ochgeografiska skäl bör utgöras av de före koraraunsaramanslagningen befintligakommunerna eller delar av dem, där lokalkännedomen måste tiUmätas storbetydelse, I vissa delar av län bör dock en del sådana mindre kommuner kunnasammanslås till ett älgvårdsdistrikt. Liknande synpunkter beträffande behovetav mindre distrikt än kommunerna anförs bl. a. av länsstyrelserna i Jönköpingsoch samt länsjaktvårdsföreningen i . Domänverketanför att älgvårdsdistrlktens gränser ej aUtid behöver sara-raanfalla raed koramungränserna,även om detta är en administrativ fördel. Undanlag bör kunna medges. Vissa remissinstanseranser att distriktsindelningen bör ansluta till den sora redan finns i mångalän genom länsjaktvårdsföreningarnas organisation. Enligt Svenskajägareförbundets uppfattning bör, om älgvårdsdistrikt skall tillskapas, dettai första hand raotiveras av behovet att saraordna älgvården inora störreområden, vilka med hänsyn till biotop, älgtillgång m. ra. Koraraunernakan ibland utgöra lämpliga avgränsningar för sådana distrikt. I många fall kandet vara rUctigare att sammanföra marker från två eller flera kommuner tillsamma eller att dela upp en komraun i flera distrikt. I praktiken är det enligtförbundet nu så att de flesta länsjaktvårdsföreningar med hänsyn till olikaviltvårdsaspekter delat in resp. län i olika distrikt kretsar eller jaktvårdsdistrikt och att bl. a. förslagen rörande älgtUldelning vid licensjakt grundas påförhållandena inom dessa distrikt. Eftersom länsjaktvårdsföreningarna besitteren mångårig och bred erfarenhet av frågor 1975: 25 28 somblir aktuella i saraband med ifrågavarande organisation anser förbundet attlänsstyrelserna bör uppdra åt länsjaktvårdsföreningarna där detta inte redanskett att lämna förslag till uppdelnmg av länen i distrikt samt att svara förorganisationen av verksamheten inom dessa. Liknande synpunkter anförs bl, a.av länsstyrelserna i , och . Förslagetom indelning av länen i speciella älgvårdsdistrikt avstyrks vidare bl, a. avskogsstyrelsen, skogshögskolan, länsstyrelserna i , ,, och samt . Inrättandetav representantskap för älgvårdsdistrikt tillstyrks endast av ett fåtalremissinstanser. Till dessa hör domänverket, som anför att representantskapet,vars sammanträden närmast torde få formen av stormöten med ortens älgjägare,huvudsakligen bör behandla interna frågor, t. ex. lämna rekommendationer tiUsina medlemmar beträffande älgavskjutningen, upprätta statistik över fälldadjur samt över huvud taget arbeta på att fördjupa samarbetet mellan ortensjägare, Representantskapet bör enligt verket utse egen styrelse och kontaktmani och för ömsesidig information till länsälgnämnd och jägarorganisationer.Kostnader för sammanträden o. d. kan bestridas av älgskademedel och bör ejlåsas till viss summa. Representantskapets betydelse som remissorgan förlänsstyrelse anser domänverket ha överskattats av arbetsgruppen. Detstora flertalet remissinstanser avstyrker inrättandet av representantskap.Bland de avstyrkande instanserna anför att representantskapenkan innebära risk för ett onödigt omständligt förfarande vid handläggning avfrågor rörande älgavskjutningen utan att speciella fördelar uppnås iförhållande till det system med informations-sammanträden som under flera årmed gott resultat tillämpats i försöks-länen. förordar därföratt tillämpat informationssystem i försökslänen får bli modell också i andralän, där samordnad älgjakt kan komma att genomföras. Vidare avstyrks förslagetbl. a. av statskontoret, , , skogshögskolanoch flertalet länsstyrelser samt . Förbundet föreslåratt länsstyrelserna skall uppdra åt länsjaktvårdsföreningarna att inom lämpligaområden kalla en representant för varje registrerat jaktområde tillälgjaktsmöten. Vid dessa möten skall föreningen jägarnas synpunkterbeträffande indelningen av fastigheter i licensområden, anslutning till licensområden,älgstammens vård och beskattning samt den totala tilldelningen tillälgjaktområdena mom regionen. Mötena skall inte ha någon beslutsfattandefunktion och inte heller fungera som regelrätta remissorgan. De bör däremotkunna ge svar på konkreta frågor som ställts av , länsälgnämndeneller länsjaktvårdsföreningen. En huvuduppgift för överläggningarna bör varaatt få jagar- Prop.1975: 25 29 nas medverkan för att åstadkoraraa en ur älgvårdssynpunktriktig samt rättvis fördelnmg av beskattningen. Över förhandlingarna bör förasprotokoll som överlämnas tUl länsälgnämnden. 4.4 System för älgtiUdelningen i länet m. m. Behovet av en tUlförlitlig och aktuell statistik överälgstammen samt älgskadorna understryks från flera håll. Det förutsätts atthuvudmannaskapet för statistikinsamling och bearbetning av statistik skallåvila . Det av arbetsgruppen föreslagna systemet för älgtilldelningenhar tillstyrkts eller lämnats utan erinran av flertalet reraissinstanser. Sålundahar t. ex, domänverket ingen annan erinran än att besvär över älgtilldelningmåste behandlas så snabbt att Kungl, Maj:ts beslut kan delges klaganden i godtid före älgjaktens början. Vissa remissinstanser anser dock att systemetblivit onödigt komplicerat bl, a, genora förslagen om representantskap för älgvårdsdistriktoch generell älgtilldelning. Från länsstyrelsehåll framförs önskemål om tidigareläggningav skyldigheten att inge licensansökan. Förslagetatt jakttidens början skall fastställas av Kungl, Maj:t har i aUmänhet lämnatsutan erinran av reraissinstanserna. Det tillstyrks sålunda bl, a, avdomänverket, Skogsindustriernas , Lantbrukarnas riksförbundoch . Skogshögskolan anser att tidpunkten ävenfortsättningsvis bör fastställas av för att lokala intressenskall kunna beaktas, I fräga om jakttidens längd är meningarna bland remissinstansernadelade vad gäller förslaget att den skall bestämmas av . Av de remissinstanser som särskilt behandlat denna frågatillstyrks förslaget bl, a, av domänverket och . Flertalet remissinstanser anser att jakttidens längd bör bestämraasav . anför till stöd härför att länsstyrelsernaraed sin kännedora om förhållandena i resp, län bör ha den bästa raöjlighetenatt bedöraa vilken jakttid som fordras för att jakten skall kunna genomföraspå rätt sätt. Vidare har länsstyrelserna haft rätt att bestäraraaom licenstidens längd och såvitt förbundet har sig bekant har detta intemedfört någon olägenhet, 1 den mån det skulle uppstå behov att på grund avandra friluftsaktiviteter lokalt göra vissa inskränkningar i älgjakten underlördagar och samt med anledning därav medge förlängning av jakttideninom dessa områden är länsstyrelserna enligt förbundets mening också bästlämpade att fatta erforderliga beslut. För länsstyrelserna sora beslutande idenna fråga uttalar sig vidare bl, a, länsstyrelserna i , , 1975: 25 30 ,och samt Skogsindustriemas . Inågra remissyttranden diskuteras hur lång jakttiden totalt bör vara ochjakttidens förläggning med hänsyn särskilt till allmänhetens möjligheter attutnyttja allemansrätten . anser en månad varaden kortaste jakttiden för att få en lugn och urvalsin-riktad jakt. Denna månadsk-ulle kunna senareläggas en hel del i förhållande till nuvarande jakttideroch vidare kan en jaktfri helg läggas in i den senare delen av jakttiden,uttrycker farhågor för de konsekvenser som enutökad jakttid kan medföra för idrotten och framhåller att hela oktober månadär väl ägnad för friluftsliv. Förbundet finner det vara väsentligt att områdensom allmänheten brukar använda för friluftsändamål undantas från jakt undersön- och helgdagar. i förordar attlördags-söndagsdygnen under septeraber månad generellt undantas från jakt samtatt licensjakten förläggs till bestämda veckodagar som annonseras i pressen. Beträffandejakttidens längd vid generell licensgivning finner domänverket att den börvara densamma som för aU älgjakt. Av samma uppfattning är bl. Någraremissinstanser har tagit upp frågan om den lämpligaste tidpunkten förikraftträdandet av bestämmelserna om samordnad älgjakt. Statens naturvårdsverkanser sålunda att ett principbeslut av innebörd att systemet helt införs underen övergångsperiod bör fattas .