prop · FZ03152 · 1975-12-31 00:00:00 — Detta är nödvändigt för alt ett rikligt val skall kunna görasmellan produktion och andra åtgärder som lagring, stöd genom offentligupphandling eller lagring av maskiner "i malpåse" saml mellan olikaformer av fortsall produktion. Viden bedömning av stöd till en beredskapsviktig produktion betonar FBU att hänsynbör tas - förutom lill försörjningsberedskapen - även till industri- ocharbetsmarknadspolitiska målsättningar. Därmed bör del i vissa fall vara möjligtatt minska samhällets samlade kostnader för all nå såväl andra samhälleligamål, exempelvis regionala sysselsätlningsmål, som försörjningsberedskapsmål. Närdet gäller valet mellan beredskapsproduklion i statlig eller privat regi gällerenligt FBU som utgångspunkt alt statlig och privat företagsamhet arbetar undersamma villkor och således under samma krav på effektivitet och konkurrenskraft.Valet mellan statlig eller privat beredskapsproduktion bör därför i huvudsakutgå ifrån var produktionen kan ske till lägsta kostnader. FBU föreslår attstaten för varuområden där så bedöms lämpligt begär in o f f e rt e r fränsåväl statliga som privata förelag avseende kostnaderna för fullgörande avviss beredskapsproduktion och/eller upprätthållande av vissproduktionskapacitet. Offerterna skall därvid avspegla merkostnaderna vidfullgörande av en produktion. F. n. har skyldighel all påanfordran avge sådan offert. Det föreslås beträffande privata företag attdeltagande i ett sådant offertsystem baseras på frivillighet. I vissa fall böräven statliga verk kunna anmodas avge offert. Därtillbör vid avvägningen mellan statlig eller privat verksamhet hänsyn tas tillomständigheterna i varje särskilt fall, exempelvis om statlig verksamhet kanha större förulsällningar än privat att uppnå önskvärda effekter påbranschstrukturen. Vidval av produktionsfrämjande åtgärder föreslår FBU att stor flexibilitet börtillämpas. Det börenligt FBU:s mening övervägas om inte röriiga gränser föravskrivningslån och lånegarantier för investeringar skulle öka effektiviteteni försörjningsberedskapsstödet. Motbakgrund av bl. a. den löneintensiva skoinduslrins alltmer accentueradesvårigheter att hävda sig gentemot importkonkurrensen föreslåsalt ett utvidgat kapiialstöd vid sidan om del nuvarande stödet tillinvesteringar prövas i fråga om löneintensiv tillverkning. Stöd i form avränte- och amorteringsfria lån bör således kunna ges för företagens behov avrörelsekapital. Till skillnad från avskrivningslånen bör lån tillrörelsekapital enligt FBU:s förslag inte avskrivas från statens sida på gmnd avatt förslitningsmoment saknas och nedskrivning av lån till rörelsekapital äratt jämställa med löpande pro-duktionsbidrag. I de fall ell mindre stödbehovföreligger anser FBU all det bör kunna föreskrivas att lånen skall amorteras.Eftersom län lill andra 1975/76:152 23 ändamålän investeringar inte i sig kan väntas ha en pådrivande effekt påproduktivitetsutvecklingen föreslår FBU att lånen endast ges i samband med attproduktivitetshöjande åtgärder vidtas, exempelvis strukturella förändringarmellan olika förelag. En förutsättning för alt lån skall ges bör vara attverksamheten bedöms kunna bedrivas utan att lånet behöver utnyttjas för atttäcka löpande driftföriusler. Om effekten av kapiialstödinle är tillräcklig för att upprätthålla försörjningsviktig produktion anserFBU att bidrag till löpande driftkostnader måste övervägas. Sådana bidrag ärenligl FBU:s uppfattning förenade med mycket stora nackdelar av olikaprincipiella skäl. Ett generellt bidragssystem får bedömas ha negativa effekterpå produktivitetsutvecklingen, ett förhållande som på lång sikt kan leda tillalt stöd lill fortsalt produktion inte är förenligt med den övergripandemålsättningen att försörjningsberedskapen skall tillgodoses på billigastmöjliga sätt. När frågan om driftsbidrag aktualiseras är det dessutom enligtFBU rimligt att nämnda kostnadsprincip för försörjningsberedskapen i många fallbör få slå tillbaka för hänsyn till våra internationella förpliktelser ochberedskapen tillgodoses med lagring eller produktionsanläggningar "imalpåse" även om kostnaderna härför blir högre. Skulle i vissa fallfortsatt produktion betraktas som oundgänglig för en tryggad försörjning,trots all bidrag lill löpande driftskostnader därvid blir nödvändigare, börenligl FBU produktion i statlig myndighelsregi övervägas. Delta kan t. ex.komma att gälla skoindustrin. En förstärkning av importskyddet i strid medföreliggande bindningar kan behöva övervägas om andra åtgärder inte visar sigändamålsenliga eller bedöms inte ge önskad effekt. Härvid måste givetvisbeaktas de nackdelar som kan följa av alt internationella förpliktelser måstebrytas. Enligl FBU:s mening bör kombinationer av förstärkt gränsskydd ochproduktionshöjande åtgärder inte uteslutas. I vissa fall bör insattaproduktionsstödjande åtgärder kunna åstadkomma att försörjningsberedskapen kantillgodoses vid ett lägre gränsskydd än som annars skulle vara nödvändigt. 2.3.7Statlig upphandling som eti led i försörjningsberedskapen FBUframhåller all reglerna för den statliga upphandlingen är säutformade att de möjliggör åtgärder som innebär avsteg från den renaaffärsmässigheten då detta anses önskvärt från bl. Inga ändringar föreslås i sak beiräffandedessa regler. Däremot förordas vissa särskilda procedurregler ochsamordningsförfaranden i anslulning till den statliga upphandlingen av sådanavaror som har väsenilig betydelse för försörjningsberedskapen. Särskilda reglerbör sålunda tillskapas för att man på ett mer betryggande sätt skall kunnafånga in aktuella fall av upphandling av sådana varor. Innebörden häravföreslås bli att regeringen efler förslag av ÖEF utfärdar bestämmelser somålägger de upphandlande myndigheterna att underställa regeringen frågan ominköp av varor för Prop.1975/76:152 24 vilkaförsörjningslägel är akut och vilkas värde överstiger ett visst bestämt belopp.Frågan om vilka varor som av försörjningsberedskapsskäl skall behandlas på ettsärskilt sätt vid statlig upphandling bör definieras av ÖEF och fastställas isärskilt beslut av regeringen. Inga statliga myndigheter bör enligl FBUundantas då det gäller tillämpningen av dessa regler. I fall då undantag fränupphandlingskungörelsens huvudregel meddelas bör medel härför tillskjutas efterregeringens beslul i varje särskilt fall ur ell förslagsanslag som föreslagitsav ÖEF. Av många skäl är del angeläget att stöd till upphandlingar inte vidtasi andra fall och med högre belopp än vad som frånförsörjningsberedskapssynpunkl får anses oundgängligen nödvändigt. Stöd isamband med offentlig upphandling får i första hand ses som ett komplement lillandra åtgärder. Huvudvikten bör läggas vid åtgärder av annat slag. Särskildförsiktighet bör iakttagas så att upphandlingsstöd inte ges konlinueriigt underlängre lid. Detta kan nämligen bl.a. medföra att utländska företag undviker attlämna anbud, varigenom en skälighetsbedömning av inhemska bud försväras. Beträffandevaror för vilka regeringen enligl förslaget skall ålägga de upphandlande myndigheternaanmälningsplikt bör ett mer regelbundet samrådsförfarande mellan de olikamyndigheter na införas. Den av FBU föreslagna utvidgade styrelseninom ÖEF bör givelvis behandla frågor som rör statlig upphandling som ett led iförsörjningsberedskapen. Ävenden kommunala upphandlingen är av betydande omfattning. FBU finner del därförangeläget att ÖEF:s varupreciseringar och regeringens beslut om anmälningspliktför vissa varor delges kommunala upphandlingsorgan för kännedom. Särskilt inomläkemedels/sjukvårdsmaterielsektorn där för-söriningsläget för många varor ärbekymmersamt, som kravet på uthållighet är stort, kan en nära kontaktmed ÖEF bedömas som värdefull. 2.3.8ÖEF:s organisation och planeringsförhållanden FBU:sförslag innebär att planeringen för en omställning av samhället mot enkrishushållning intensifieras, som en ökning sker av beredskapslagringenoch särskilda fredskrislager byggs upp i såväl statlig som privat regi. Dettakräver i sin tur ökade insatser då det gäller planeringen på myndighetsplanetoch samverkan med övrig samhällsekonomisk verksamhet och med näringslivet.Åtgärderna inom det ekonomiska försvaret är emellertid kostsamma såväl församhället som för näringslivet. FBU anser att kostnaderna för en omsorgsfulluppföljning av utvecklingen i försörjningshänseende, en ingående planering ochett konsekvent genomförande av beredskapsåtgärderna är en förhållandevis billigform av försörjningsberedskap. Mot bakgrund härav föreslås att ökade resurser avdelasi dessa hänseenden samt alt samarbetet olika statliga myndigheter emellan ochmellan statliga myndigheter och näringslivet förstärks. Deorganisatoriska och administrativa frågorna diskuteras i främsl två 1975/76:152 25 hänseenden.Del gäller för det första planeringens inriktning och behovet avplaneringsresurser inom ÖEF för alt samhällsutvecklingen skall kunna följas säall åtgärder kan övervägas och försörjningen i en krislid inle äventyras.Vidare diskuteras frågor som berör samrodningen mellanför-sörjningsberedskapsålgärder och övriga samhällsekonomiska planeringsåtgärdervilka i vissa avseenden kan vara av större vikt än den traditionella samordningsom normall sker inom totalförsvaret. Styrkanhos det ekonomiska försvaret beror i hög grad på samhällets fredstidatillgångar i form av t. ex. produktionskapacitet och lager samt påmöjligheterna att anpassa dessa tillgångar till de förändrade krav som uppkommeri ett kris- (krigs-)samhälle. De centrala slalliga myndigheternas roll inom detekonomiska försvaret är därför att planera så att en anpassning i möjligastemån kan komma lill stånd och all verka för att resurserna i mån av behovkompletteras med en beredskapslagring och/eller andra beredskapsålgärder. Utvecklingenunder - inle minst oljekrisen och krisen på detpetrokemiska varuområdet - har enligl FBU bekräftat den stora belydelse som ennoggrann uppföljning av händelseutvecklingen och en omsorgsfull planering harför det ekonomiska försvaret. Det är synneriigen vikligl att ett tillräckligtomfattande och meningsfullt informationsunderiag finns tillgängligt. FBU anseratt det är myckel resurskrävande all samla in ell sådant dataunderiag och hålladel ä jour. FBUframhäller att principen om en kontinueriig försörjning i en kristid och enomställning av konsumtion och produktion är vägledande för övervägandena ibetänkandet. Härigenom kan kostnaderna för en beredskaps-lagring hållas nere.En grundläggande förutsättning härför är dock en hög ambitionsnivå vidplaneringen av försörjningsberedskapen. Motdenna bakgrund har FBU i samråd med ÖEF översiktligt beräknat behovet avpersonalförstärkningar för utrednings- och planläggningsupp-giuer inom ÖEF.Hänsyn har därvid tagils till ÖEF:s behov för att kunna fullgöraarbetsuppgifterna enligl nuvarande mäl för verksamheten. Härutöver har enbedömning gjorts av de krav på personalförslärkningar som föranleds av de avFBU föreslagna ökade planerings- och beredskapsåtgärderna. Inomplaneringsavdelningen bedöms 24 nya tjänster erfordras och - som en följd avden föreslagna ökningen av beredskapslagringen och introducerandet avfredskrislager - 17 tjänster pä affärsbyrån. Utom ÖEF harsocialstyrelsen bedömt att ökade resurser erfordras för planeringen inomläkemedels- och sjukvårdsområdet. Denna fråga torde enligt FBU få tas upp istyrelsens anslagsframställning. Dädel gäller resurserna vid ÖEF anser FBU att en avvaktande attityd inlagilsunder senare tid, bl. a. i avvaktan pä FBU:s förslag. Del föreligger därför nuenligt FBU:s bedömning en viss eftersläpning. Denbetydande personalförslärkning som föreslås får enligl FBU ses mol 1975/76:152 26 bakgrundav förslaget rörande uthålligheten inom del ekonomiska försvaret. Genom enomsorgsfull planering av omställningen lill eti krissamhälle med en avsevärtreducerad försörjningsslandard har FBU bedömt att beredskapslagringen kanhållas på en rimlig nivå -även i ett längre perspektiv. uppnås enökad uthållighet och därmed en stärkt tilltro till den svenskaneutralitetspolitiken. FBUunderstryker alt förslagen rörande uthållighet, försörjningsslandard,beredskapslagring och personalförslärkning vid ÖEF måste ses i ett sammanhang. Denåriiga kostnaden för de av FBU föreslagna personalförstärkningarna uppgår tillknappt 4 milj. kr. Med det synsätt som FBU redovisar kan detta belopprelateras till årskostnaden förde föreslagna ökade insatserna i fråga omstatlig lagring som uppgår lill ca 120 milj. kr. FBU framhåller att deföreslagna personalförstärkningarna bör - bl. a, med hänsyn till all enkommitté tillsatts med uppgifl alt se över Dådel gäller arbetets bedrivande inom ÖEF har FBU inte funnit anledning framläggaförslag om nägra väsentliga ändringar. Vad gäller produktionsplanläggningenframhålls det angelägna i att åtgärderna och planläggningen breddas så attnäringslivets uppgifter även under en kris- (avspärrnings-Iperiod kan närmaredefinieras och planläggas. I viss utsträckning sker delta . Samordningenmellan försörjningsberedskapspolitik och övrig näringspo-liliK bör kraftigtförslärkas. Detta gäller i fråga om såväl den normala samhälleligaplaneringen, där bedömningar avseende försörjningsberedskapen regelmässigt börvägas in, som planeringen inför och verkställigheten i ett fredskris- elleravspärrningsläge, varvid inte minst ansvarsförhållandena mellan olikamyndigheter måste kartläggas. Del är således här fråga om en samordning medmyndigheter och verksamheter vid sidan av de egentligalolalförsvarsmyndighelerna. Delta behov ökar i takt med att det ekonomiskaförsvaret får uppgifter för andra fall än krig och avspärrningssituationer. FBUföreslår att det ökade samordningsbehovet tillgodoses genom att ÖEF:s styrelsefår en avsevärt vidgad sammansättning. Vidare föreslås att särskildasamarbetsgrupper inrättas på tjänstemannanivå - "varuutskolt" - dåså bedöms erforderiigt. Detta torde främst gälla vissa varuområden där försörjningsläget är bekymmersamt. Utskotten bör sammansättas så alt de bildar grunden för den planerade utökade organisationen vid ÖEF under en kris- eller krigstid. Vidare bör krisberedskapen i planerings- och orga- ni.sationshänseende förstärkas. Delta gäller bl.a. frågor som rör organisa tionen av myndigheter i kristid, prioriterings- och ransoneringsproblemati ken, och informationsunderiag i fråga om förhållanden av intresse från för sörjningsberedskapssynpunkt t. ex. förbrukning och användning av olika varor inom näringslivet. 1975/76:152 27 Tillbetänkandet har fogats ett särskilt ytirande. ExpertenGustafson, anser att den föreslagna fredskrislagringen är en samhällsangelägenhet.I de fall överlagring hos de lagringsvikiiga företagen inte ärföretagsekonomiskt motiverad måste dessa kompenseras för sina merkostnader.Kompensation kan enligl inte ske genom höjning av förelagensförsäljningspriser med hänsyn lill internationella konkurrenser. På grund av destora olikheterna företagen emellan är det svårt att skapa ett system medgenerella regler som ger företagen skälig kompensation. Det av FBU föreslagnasystemet för kompensation ger endast i gynnsamma fall täckning förmerkostnaden. Enligt bör det därför ankomma på ÖEF att underfredskrislagrels uppbyggnadstid undersöka i vad män ytteriigarekompensationsåtgärder kan erfordras och lämna förslag härom förelagringsskyldighetens inträde. 2.5.1 Behovetav ett fredskrislager uianför energiområdet Samtligaremissinsianser tillstyrker eller lämnar utan erinran förslaget att ettfredskrislager skall byggas upp. SIND anser dock att alternativ till lagringkan tänkas för att möta fredskrissilualioner - bl. a. kan således incitamentskapas för att förmå förelag alt uppta fier råvaruleverantörer och/eller ökasin lagerhållning, 2.5.2 Finansieringav ett fredskrislager utanför energiområdet Remissinstansernadelas i två läger i fråga om FBU:s förslag alt kostnaderna för enfredskrislagring delas mellan näringsliv och samhälle. Vissa instanser delarFBU:s uppfattning att en uppdelning bör ske medan andra anser all kostnadernaför en fredskrislagring helt skall bestridas med statsmedel. Tillde instanser som tillstyrker FBU:s förslag, i huvudsak ansluter sig till deteller lämnar del utan erinran hör bl. a. ÖB,försvarels sjukvårdsstyrelse,, , JN och Landstingslorbundei. FBU:sförslag tillstyrks av SPK. Nämnden förutsätter dock härvid att företagensdeltagande i fredskrislagringen inle kommer att innebära höjda pri.ser påföretagens produkter. NO anser alt en fredskrislagring onekligen medförfördelar i försörjningsberedskapshänseende. NO motsätter sig därför inle iprincip all förslaget genomförs. Del material som redovisas i utredningen geremellertid, enligl NO:s uppfattning, inte det underiag som är önskvärt för altbedöma om den föreslagna modellen är del bästa tänkbara allernalivet för alluppnå den åsyftade målsättningen med minsta möjliga inverkan påkonkurrensförhållandena. Därför skulle det ha varil önskvärt 1975/76:152 28 meden mera djupgående analys av olika metoder för finansiering av fredskrislager. LOmenar att en lageruppbyggnad i själva verket borde ankomma på de enskildaföretagen som ell led i den normala affärsverksamheten. Skälet härtill skullevara att fredskrislager i praktiken kommer att fungera som prisbuffertar.Eftersom samhället ändå barett intresse av alt sådana kommer till stånd, vara rimligt att samhället medverkar tili detta. I del avseendet delar LOFBU:s synpunkter. LO har däremoi svårt att la slällning till den konstruktionsom FBU föreslår. Del är inle klart hur kostnadsfördelningen mellan samhälletoch de berörda förelagen kommeratt utfalla. Risken är dock uppenbar attföretagen kan erhålla oskäliga subventioner, anser LO, /?/?K biträder i och för sig förslaget om en lagstadgad lagringsskyldighel.Samtidigt framhåller verket emellertid att FBU inle pä ett övertygande sättvisat all en påtvingad fredskrislagring är till fördel för företagen på långsikt. De presenterade olika alternativen för finansiering mäste enligl RRV:smening utredas närmare och deras totala ekonomiska konsekvenser presenterasinnan det är möjligt att ta ställning i finansieringsfrågan. Även KK - som inlehar något att erinra mol lagringsskyldigheten som sådan - finner det svårt attpå grundval av det nu tillgängliga underiagel ta ställning till frågan om de avFBU föreslagna åtgärderna är lämpligt avvägda. KK pekar här bl.a. pååtgärdernas olika effekter beroende pä vinstlägel i de skilda företagen. Ilikhet med RRV anser ÖEF att ytteriigare överväganden torde vara nödvändigabeträffande företagens deltagande i genomförandet av fredskrislagringen.Oberoende härav bör uppbyggnad av ett slatligl fredskrislager påbörjas. SCBmenar att man vid överväganden om de kostnader som belastar näringslivet ävenmåste beakta företagens uppgiftslämnande. Man måste härvid i kommandediskussioner om utformning av dalabaser ta hänsyn till förelagens möjligheteratt lill rimliga kostnader lämna önskade uppgifter. EnligtSIND är påtagligt negativa effekter ur resursfördelningssynvinkel förknippademed FBU:s förslag. Verket menar att ett fierlal andra metoder står lill buds.En sådan kan vara lagring i enbart statlig regi med utförsäljning i ettkrisläge lill priser som inte skapar incitament för företagen att i normallägetminska sina egna lager pä grund av den statliga lagerhållningen. En annan metodär all berörda företag åläggs öka sin uthållighet med samma antal månader istället för till samma totala ulhållighetsnivå. Eventuellalagernedskrivningsmöjligheter börda endast avse den fredskrislagrade delen,inte hela lagret av aktuell vara. På detta sätt blir den ekonomiskabelastningen jämnt fördelad över de förbrukande företagen. Tillde remissinsianser som helt avstyrker FBU:s förslag all förelagen skallfinansiera delar av fredskrislagringen hör . , ,, SAF, , , , Sve- 1975/76:152 29 rigeskemiska industrikonior, och . KF anser attstaten bör ha det totala ansvaret för hela lagringsverksamhelen. Skullestatsmakterna ändå komma fram till att en uppdelning av ansvarel mellan statoch näringsliv bör komma lill stånd, vill KF att ett annat system utvecklas ändel utredningen föreslär. I ett sådant syslem bör hänsyn tas till förelagensvinslsituation, utländsk konkurrens och deaktuella företagens möjligheter attutnyttja fördelarna av en ökad fredskrislagring. Behovetav fredskrislagring synes enligt väl underbyggt i betänkandet.Företagel behandlar i yttrandet främst förhållandena inom den petrokemiskasektorn och vänder sig mol förslaget att de företag som förbrukarfredskrislagrade varor skall bekosta hela näringslivets fredskrislagring. Helasamhället är beroende av den kemiska industrins produkter varför enfredskrislagring får ses som en samhällsangelägenhet. Statsföretag menar att eneventuell statlig fredskrislagring inte skulle medföra nägon minskning avnäringslivets lager eftersom dessa redan är nedpressade till ett minimum. Deökade lagerhållningskostnaderna skulle dessutom få en negaliv inverkan padeberörda industriernas konkurrensförmåga vilket skulle vara till nackdel frånförsörjningsberedskapssynpunkl. Med hänsyn lill all lagerhanteringskoslnadernavid lagringen är större än kapitalkostnaden har de av utredningen föreslagnastödåtgärderna endasl begränsad effekt. Enligt kan delifrågasättas om inte fredskrislagringen borde bekostas av staten. LIFtar avstånd från en finansieringsform som görs beroende av skilda företags gradav konsolidering. EnligtJernkontoret skulle stålföretagen genom utredningens förslag belastasorättvist jämfört med senare led i förädlingskedjan, t. ex. verkstadsindustrin.Möjligheten att vältra över merkostnaderna på näsla led är pä grund avimportkonkurrensen begränsad som konkurrensläget pä exportmarknadenförsämras. framhåller vidare alt den föreslagna lagemppbyggnadenskulle innebära en svår finansiell belastning för stålindustrin. 1 ställetförordar en lagring helt i statlig regi och anser att denna del skulle kunna bli självbärande från kostnadssynpunkt om köp genomförs ilågskonjunktur och försäljning i högskonjunktur. Kemikontoretär positivt till att fredskrislager tillskapas men anser att utredningensförslag bör omarbetas sä att kostnaderna för lagringen skall bäras av samhälleti dess helhet. Kontoret vänder sig vidare mot att endast vissa företag åsamkaskostnader trots att en fredskris skulle medföra skada för hela industrin,näringslivet och samhället i övrigi. Kemikontorel framhåller vidare att ettgenomförande av enbart en statlig fredskrislagring inle skulle medföra någonminskad lagerhållning hos förelagen eftersom lagren redan är så små som detpraktiskt är möjligt. , SAF och SHIO instämmer i yttrande. Förbundetanser alt kostnaderna för fredskrislagringen inte lill någon del bör läggas påföretagen. Om så sker skulle de svenska överiagrande 1975/76:152 30 företagenkomma i ett sämre konkurrensläge jämfört med utländska förelag. Detta kan fånegativa konsekvenser, inle minst från försörjningsberedskapssynpunkl.Förbundet anser alt fredskrislagringen skall ses som en samhällsangelägenhetoch bekostas via statsbudgeten. Motsvarande synpunkter framförs avGrossistförbundet och . Omförslaget ändå skulle komma all godtas måste det förändras på väsentligapunkter. ansluter sig här helt till vad experten i sitt särskilda ytirande. 2.5.3Fredskrislagiingens omfattning och sammansättning Socialstyrelsenansluter sig till förslaget om uppbyggnad av ett kredskris-lager.Sammansättningen av delta kan dock behöva justeras för att behoven påläkemedels- och sjukvårdsmaterielområdena ännu bättre skall kunna tillgodoses.Styrelsen anser vidare alt sjukvårdshuvudmännen kan överta betydande delar avdel materielförvallningsansvar som f. n. är hell slatligl. Det är styrelsensbestämda uppfattning att så bör ske. KKutgår från att den föreslagna sammansättningen av de statliga fredskrislagrenär preliminär och blir föremål för överarbetning i samråd med berörda företagoch branschorganisationer. Enutbyggnad av ett fredskrislager tillstyrks av SPK. Dock börprissätl-ningsfrägorna utredas mera.