prop · FY0368 · 1975-12-31 00:00:00 — Ty vid avregistrering med anledningav förvärv måste naturligtvis också med hänsyn tUl att avregistrering då gersamma rättsskydd som inskrivning (jfr 22 § tredje stycket sjölagen) beaktassådana omständigheter som avses i 33 § 59. Det följer med nuvarande lydelsetolkningsvis av 16 § sjölagen, till vilken 34 § hänvisar. När man nu behöverinföra en hänvisning också till 33 § kan denna emellertid inte begränsas tillpunkt 4, eftersom en sådan hänvisning skulle bli vilseledande. Den måstealltså avse även de därefter följande punkterna i avslagskatalogen. Utöveren redaktioneU jämkning i förtydligande syfte i 33 § 7 innefattar förslagetvidare i fråga om 33 § tiUägg av ett nytt andra stycke. Inte heUer dettainnebär emellertid någon nyhet i sak utan bara ett förtydligande. Avsikten äratt göra fullt klart att de punkter, nämligen 57, i avslagskatalogen i 33 §som skall hindra att sakrättsskydd s.k. borgenärsskydd eUer omsättningsskydd med orätt vinns för förvärv inte är tillämpUga när sakrättsskydd redan ,vunnitsgenom att förvärvet inskrivits enligt 14 § tredje stycket sjölagen (villkorligäganderätt) eller genom att sådan inskrivning tidigare sökts och den ansökningenännu kan vinna bifall (jfr 19 och 20 §§ samt 22 § andra stycket sjölagen). Idet föreslagna nya andra stycket i 33 § sägs därför, att första stycket 57inte utgör hinder mot inskrivning av förvärv, om inskrivning av villkorligäganderätt redan har bevUjats på grund av samma förvärv. Även detta nya styckemåste omfattas av den hänvisning i 34 § som jag nämnde. Ingreppet i 34 §motiverar enligt min mening omredigering av paragrafen så att avregistreringoch förbehåU om skeppsnamn behandlas i skilda stycken. 1975: 68 32 Deti sjölagen liksom i JB tillämpade systemet med inskrivningsdagar innebär attbeslut skall grundas på förhållandena vid inskrivningsdagens utgång och attomständigheter som har inträffat därefter i princip inte kan beaktas. Dennaordning liksom tidsskillnaderna mellan olika örter skapar särskilda problem dåskepp skall avregistreras i ett land och nyregistreras i ett annat. Föratt ett skepp éllér skeppsbygge skäll kunna avregistreras fordras samtycke av intecknirigsborgenärema(17 § andra stycket sjölagen). Om dessa som villkor för samtycke kräver att detillförsäkras motsvarande säkerhet i skeppet efter flaggskiftet, måsteregistrering och inteckning i det andra landet kunna ske med att avregistreringenäger mm. Kan en sådan ordning inte åstadkommas, vållas tidsutdräkt ochkostnader för anskaffande av bankgaranti eUer annan säkerhet för den tid somförflyter meUan registreringsåtgärderna. Av nu angivna skäl är det angelägetatt registreringsåtgärder i olika länder kan samordnas. I detta syfte har iart. 3:2 b i sjöpanträttskonventionen (se prop. 1973:42 s. 381) upptagits enregel som innebär att man som underlag för ett beslut om registrering av fartygi en stat skall kunna godta ett bevis att fartyget kommer att avregislreras iannan stat den dag den nya registreringen äger mm. Denna regel har föranlettbestämmelser i 35 och 36 §§ sjölagen. Enligt 35 § får utländskt skepp ellerskeppsbygge som har blivit svenskt införas i det svenska registret, om Ifall då den andra staten inte är ansluten till sjöpanträttskonventionen ochinte har regler av motsvarande innebörd som 35 och 36 §§ sjölagen kan denönskvärda samordningen meUan registreringsåtgär- Prop.1975: 68 33 ganska begränsade, om man upprätthåller principen all densvenska registermyndigheten inte få ta någon hänsyn till vad som sker efterinskrivningsdagens utgång. Eftersom denna princip som jag har påpekatredan har genombrutits kan jag inte se något hinder mot alt ett undanlag görsäven för fall av nu åsyftade slag. Detla bör framgå av lagen. Jag föreslårdärför att i sjölagen tas upp en bestämmelse enligt vilken registrering eller avregistrering,i fall då det påkallas för samordning med utländsk registermyndighets beslut,får företas här utan hinder av att detta beslut meddelas eller bevisning däromförebringas först efter inskrivningsdagens utgång. Utredning om beslutet bördock inle få förebringas efter kalenderdagens utgång. Handläggningen av de tillviss inskrivningsdag hörande ärendena måste nämligen kunna anslutas i sådantid att uppdatering kan ske så att registrets innehåll är fullt aklueUtpåföljande dag. Beslämmelser av nu nämnda innehåll föreslås intagna i 36§,och de bestämmelser som f.n. har sin plats där föreslås överflyttade till ettnytt tredje stycke i 35 §. För att det nu berörda förfarandet skall bli tillämpligtmåste givelvis anmälan om registrering resp. avregistrering ha gjorts påinskrivningsdagen, dvs. Vidare måste uppenbarligen beaktas altsamordningen inte kan få ske på bekostnad av grundläggande svenskaföreträdesregler (jfr lagrådets uttalande i prop. 1973:42 s. 561). Om sålundadet skeppsförvärv som betingar den utländska myndighetens beslut ligger itiden efler utgången av den Svenska inskrivningsdagen, skulle det komma attstrida mot våra förelrädesregler att ta upp ärendet på den gångnainskrivningsdagen. Förvärvet skulle då inskrivnings-rättsligt få företräde frånden dagen trots att man rätteligen hade kunnat söka inskrivning för det förstpå senare inskrivningsdag. Visserligen torde de väsentliga sakrättsligaverkningarna av förvärv från utlandet normalt lyda den främmanderegistreringsstatens lag. Det synes mig dock tillrådligt attregistermyndigheten konsekvent upprätthåUer principen att förvärvet skall varaett faktum före inskrivningsdagens utgång. Jag vill understryka att den av mig föreslagna regeln i 36§ inle innebär alt registermyndigheten är skyldig att tjänstgöra utöver ordinariearbetstid för att eventuellt ända tUl utgången av kalenderdygnet avvaktabesked om resultatet av den utländska registermyndighetens prövning. Regelnger emellertid registermyndigheten möjlighet att beakta besked om utomlandsverkställd registreringsåtgärd som erhålls efter inskrivningsdagens slut , i den mån detta låter sig göra inom ramen för den tid som normalt behövertas i anspråk för handläggningen av de turinskrivningsdagen hänförligaärendena. I princip förutsätts att denna handläggning slutförs under samma dagseftermiddag. 3 1975.1 saml. 1975: 68 34 Idenna paragraf, som behandlar anteckningar rörande olika rättsfakta, fogarförslaget till första stycket 4, dels det fall att konkursförvaltare begärtatt till boet hörande registrerat skepp eller skeppsbygge skall säljas exekutivt,dels det fall att skeppsägaren enligt 10 § sjölagen påkallat sådan försäljning.Anteckning om dessa förhållanden fyller visserligen ingen annan funktion iregistrerings- och inskrivningssystemet än att informera tredje man om attexekutiv försäljning förestår. Med hänsyn härtill skulle frågan i och för sigkunna regleras i tUl-lämpningsföreskrifter. Men till den del motsvarighet finnsi fastighetsrätten och lufträtten är föreskrifter givna i form av lag (19 kap.21 § JB och 41 § lagen (1955:227) om inskrivning av rätt till luftfartyg), ochdet synes därför lämpligt alt välja samma ordning här. Iförsta stycket 7 har hänvisningen till 36 § sjölagen ändrats till att avse 35 §samma lag, tiU vilken den bestämmelse hänvisningen gäller överförs enligtförslaget. Dennaparagraf behandlar officialrättelse av införing och av bevis och handlingar somutfärdats i enlighet med oriklig införing. Här innebär förslaget en ändring isak. I paragrafens andra stycke är, med fas-tighetsrättsUg förebild (se 19 kap.18 § JB), föreskrivet att rättelse skall anmärkas på bevis eller handling somutfärdats i enlighet med den felaktiga införingen. Det har underförberedelserna inför ikraftsättandet befunnits vara opraktiskt att förfara pådet sättet i ett registersystem som i viss utsträckning bygger på automatiskframställning av vissa bevis. En lämpligare ordning är att nytt bevis resp. ny handUngutfärdas och att den tidigare handUngen återfordras, görs obmkbar och behållsför att fogas tUl akten. För handlingens innehavare, som får avstå handlingenmot en ny, bör en sådan ordning enbart |till fördel. Jag föreslår därför,att paragrafens andra stycke ändras i enUghet med detta. Itredje stycket föreslås en redaktionell jämkning. Vidarbetet med överföring av fartyg från fartygs- och fiskefartygs-registren tUlskepps- och båtregistren har det visat sig föreUgga vissaidentifieringsproblem, viUca delvis sammanhänger med fall av dubbel ellerflerdubbel registrering av samma fartyg. Osäkerheten i fråga om identitet berorockså på att olika uppgifter föreUgger om fartygsmåtten, närmast största längdoch bredd. I stäUet för största längd förekommer i stor utsträckning uppgift omden s.k. igenkänningslängden, som ej är identisk med den största längden utankan understiga denna. TUls de nya registren skall börja fungera fullt ut tordede 1975: 68 35 svårasteidenlifieringsproblemen bli undanröjda men osäkerhet kommer sannolikt i en heldel fall likväl att råda rörande längd- och breddmått Oklarheter av denna typbör kunna redas ut i lämplig ordning sedan registren har lagts upp, och någrastörre olägenheter av att registren i ett inledningsskede kommer att varabehäftade med vissa brister i detta hänseende torde i regel inte behövabefaras. I enstaka situationer kan emellertid oklarheten vara mera besvärande.Jag syftar här på sådana fall då de uppgivna måtten ligger nära gränsen mellanskepp och båtar (12x4 m) eller då det är tveksamt om egendomen över huvud tagetär ett fartyg. Visserligen torde flertalet av dessa fall hinna utredas innan denya lagreglerna träder i kraft. Det synes dock lämpligt att åläggaregistermyndigheten atl, när inskrivning eller inteckning första gången söks iegendom som överförts till skeppsregistret från fartygsregistret ellerfiskefartygsregister, ta ställning tUl om egendomens beskaffenhet av skepp ärotvetydigt utredd. Om så inte är fallet bör myndigheten kunna föranstalta omden utredning som behövs. Myndighetenbör härvid kunna rikta föreläggande till skeppsägaren eller anlita biträde avsjöfartsverket eller , som har möjlighet att företa mätning påfältet. Det rör sig här inte om regelrätt skeppsmätning utan om ganska enkel måttagning,låt vara att den kräver någon kännedom om vad som skall och inte skall beaktas(jfr prop. 1973: 42 s. 299). Inom finns också den kompetens sombehövs för att utreda omständigheter, som betingar egendomens beskaffenhet avfartyg, dvs. om den har skrov och styrinrättning eller, om vanUg styrinrättningsaknas, en eljest godtagbar konstruktionsmässig manöverförmåga. Somny punkt 7 a i övergångsbestämmelserna lill sjölagen föreslår jag regler avdenna innebörd. Somjag har nämnt inledningsvis har det under arbetet på att lägga upp det nyaskeppsregistret på grundval av fartygs- och fiskefartygsregistren samtinteckningsboken för fartyg visat sig att en stor mängd inteckningar iavregistrerade fartyg inte blivit dödade utan ännu består. Att fartyg ärregistrerat i fartygsregistret har från början varit och är alltjämt en förutsättningför att inteckning skall kunna beviljas i fartyget. Men fram tiU den 1 juni1967, då den nuvarande 28 a § infördes i förordningen (1901:78) angåenderegistrering av svenska fartyg, kunde fartyget avföras ur fartygsregistret utanatt inteckningen dödats eller inteckningsborgenärens samtycke visats föreligga.Avregistrering förutsätter i regel och har även tidigare fömtsatt att fartygetär förstört eller förlorat eller att det upphört att vara svensk. I sådana fallblir inteckningsborgenären normalt gottgjord på det ena eller andra sättet.Stundom såsom vid fartygets försäljning efter kondemnation upphör hanspanträtt att gälla. Därför kan det på goda gmnder antas, 1975: 68 36 attde farlygslösa inteckningar som bragts inte annat än i renaundantagsfall motsvaras vare sig av någon pantfordran eller av någon pant medbevarat förmögenhelsvärde. Det kan emellertid inte uteslutas att enstaka fallfinns där inteckningen alltjämt rätteligen utgör säkerhet för pantfordran. Rördet sig då om ett vrak, så kan detla bli bärgat och visa sig erbjudaett för borgenären åtkomligt förmögenhelsvärde. Och är det fråga om fartyg somsatts under utländsk flagg, kan det på nytt bli svenskt. 1 så fall torde detbero på den främmande siatens lagstiftning huruvida den svenska, på inteckninggrundade panträtten kunnat överleva det utländska skedet i fartygets tiUvaro. Detkan inte komma i fråga att helt enkelt beröva inteckningsborgenären hanspanträtt i den mån denna erbjuder ett presumtivt förmögenhetsvärde för honom.Inteckningen torde i och för sig falla under övergångsbestämmelserna till 1973års sjölagsändringar (se bl. a. punkt 11), låt vara alt sådana bestämmelser somför sin tillämpning förutsätter att inteckningen är införd i skeppsregistretnaturligtvis inte blir aktuella. Jag återkommer i det följande (se under 3.3)till frågan om den fortsatta registreringen av sådana inteckningar. Iförevarande sammanhang är det bara fråga om att ta ställning till de problemsom kan uppstå, ifall det avregislrerade fartyget skulle komma attbli registrerat som skepp eller kanske, vid iståndsätlning av vrak, som skeppunder byggnad. Uppenbarligen är dylika möjligheter övervägande teoretiska mende måste likväl tas med i beräkningen. Ty bevarad inleck-ningsrätt måste kunnagöras gäUande i egendomen antingen genom att betalning söks därur eller genomatt borgenären väcker talan om fastställelse av sin rätt till egendomen. I detförra faUet torde han bli berättigad att fä betalt ur egendomen med företrädeframför borgenärer med panträtt på grund av inteckning i skepps- eller skeppsbyggnadsregistretoch i det senare fallet är det följdriktigt att medge honom rätt att fåinteckningen införd i registret med bästa rätt. Detär tydligt, att en sådan ordning som visserligen inte helt saknarmotsvarighet måste bli besvärande för skeppsom-sättningen och förbelåningen av skeppsegendom, eftersom den i princip kräver att tredje man somvill inlåta sig på rättshandling rörande egendomen måste förvissa sig om attdenna inte förut varit införd i fartygsregistret och på den grunden besväras avinteckning som ej kunnat föras över till skeppsregistret. Därför är detangeläget att sätta en gräns för ordningens varaktighet. En lämplig, ej alltföravlägsen sådan erbjuder utgången av . Då har nämligen förflutitsedan svenskt fartyg kunde avföras ur fartygsregistret utan hänsyn till inteckningsborgenär.Jag föreslår, att inteckning som här avses inte skall få göras gällande iegendom i skepps- eller skeppsbyggnadsregistret efter denna tidpunkt. Undantagbör dock gälla för det fall att betalning sökts ur egendomen eller talan omrätt till denna på grund av inteck- 1975: 68 37 ningenväckts före angivna lid. Ifall talan om rätt tUl egendomen på grund avinteckningen bifalles, bör inteckningen föras in i registret. Bestämmelserav angivna innebörd föreslås upptagna i en ny punkt 11 a iövergångsbestämmelserna lill sjölagsändringar. 3.3Lagen om förnyelse av vissa fartygsinteckningar Ianslutning lill förslaget om en ny punkt 11 a i övergångsbeslämmelserna tiU1973 års sjölagsändringar (under 3,2) har jag tagit upp problem somaktualiseras av den mängd gamla fartygsinteckningar utan underlag avregistrerade fartyg som förberedelserna för den nya skeppsregistreringen bragti dagen. Där var det fråga om sådan intecknings giltighet i fartyget efter desseventuella framtida registrering i skepps-eller skeppsbyggnadsregistret. Jagskall nu ta upp frågan hur inleck-ningsrätten skall bevaras eller bringas atlupphöra. Utgångspunktenbör som jag har angett vara alt det inte kan komma i fråga att berövaborgenären hans panträtt på grund av inteckningen i den mån denna har eller kantänkas ha något värde för honom. Inteckning som ej dödals bör genomgåendebestå. Ty det vore alltför omständligt alt ge sig in på någondetaljundersökning ay de materiella förhållandena bakom varje inteckning sominte dödats års lag om ändring i sjölagen sätts i kraft och lagen(1901: 26 s. 1) om inteckning i fartyg därmed upphör alt gälla. Men dessfortsatta giltighet bör inte vara obetingad utan bero av om borgenären finnerinteckningen värd att bevaras. En sådan ordning kan etableras efter förebUd avreglerna i 275 § sjölagen, enligt vilken inteckning i vissa avregistreringsmässigaskepp förfaller efler det att avregistre-ringsgrunden inträdde men kanförnyas på begäran av bl. a. borgenären. Sådan förnyelse gäller åtgången. Enliglmin mening bör fartygsinteckning, som inte kan föras över till skeppsregistretemedan fartyget blivit avregislrerat, förfalla med utgången av , förflutit sedan svenskt fartyg senast kunde avregistreras ulan hänsyn tUlom det var intecknat eller ej. Inteckningen bör bestå endast ifall den förnyaspå ansökan som görs före utgången av . Eftersom ägarhypotek inte gäUerpå grund av fartygsinteckning under den nuvarande ordningen bör endast borgenärenha rätt att begära förnyelse. För bifall tUl sådan begäran bör krävas attborgenären visar, dels att inteckningen utgjorde säkerhet för pantfordran dålagen om inteckning i fartyg upphörde att gälla, dels att den ännu då förnyelsesöks utgör säkerhet för sådan fordran. Förnyelse bör liksom enligt 275 §sjölagen gälla . Tioårstiden bör räknas från utgången av även omförnyelse skulle sökas och beviljas . Genomdenna reglering kommer alla dessa fartygsinteckningar att bevaras till maj 1977i den mån de inle dödas medan få avdem, om ens någon, kan anlas komma att bestå . Till dess måsteemellertid inteckningsboken för fartyg föras och befattningen med den bör dåanförtros den nya sjörättsliga registermyndigheten. Boken måsle föras ävenefter så länge den upptar inteckning som består. Jagnämnde att gammal fartygsinteckning skulle kunna dödas. Det blir i så fall intemed tillämpning av bestämmelserna i sjölagen, som fömtsätter att inteckningenär införd i skepps- eller skeppsbyggnadsregistret. Dödning av fartygsinleckningenbör i stället företas med stöd av särskild bestämmelse, avsedd just för sådanöverbliven inteckning. Jag har övervägt om andra inteckningsåtgärder, t. ex.nedsättning, bör stå till buds men inte funnit något praktiskt behov därav.Fartygsinteckning av förevarande slag bör antingen bestå oförändrad som sådan,eventuellt efter förnyelse, eller också dödas eUer förfalla. Den som uppvisarinteckningshandling bör emellertid ha rätt att få sitt innehav antecknat iinteckningsboken, förutsatt givetvis att inteckningen inte redan har förfallit. Förfarandeti förnyelseärenden bör vara skriftligt och det synes lämpligt alt lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden görs tillämplig. Givetvis börförnyelsebeslut föras in i inteckningsboken. Handlingar i sådana ärenden kanlämpligen förvaras i akter, ordnade som realakter under det berörda fartygetsförutvarande nummer i fartygsregistret. Somredan framgått förutsätter jag, att dessa fartygsinteckningar kommer att följabestämmelserna i sjölagen så långt övergångsbestämmelserna tUl 1973 årslagändringar är tiUämpliga. Därigenom löses i allt väsentligt spörsmål ominteckningsrättens materiella innehåll. Det är emellertid nödvändigt att ocksåklara ut vad som skall gälla, ifall betalning söks ur egendomen. Det är dålämpligt alt reglerna om utmätning och försäljning av registrerade skepp blirtillämpliga så långt de passar, vare sig egendomen förlorat karaktär av fartygnär exekutionen äger rum eller den skulle utgöra båt enligt de nya reglema isjölagen. Jag finner det självklart, att bl. a, de regler i 276 § nämnda lagoch annorstädes som är avsedda att möjliggöra övertagande av inteckningsskuldinte bör vara tillämpliga vid sådan försäljning, eftersom de inte ägnar sig atttillämpas på inteckning utan underlag av registrerad skeppsegendom. Föratt rättsförluster i görligaste mån skaU undvikas är det viktigt alt lämpligaåtgärder vidtas för att bringa reglerna om förnyelse m. m. till berörda rättshavareskännedom. Jag föreslår därför, att den nya registermyndigheten åläggs att, medledning av inteckningsbokens innehavsanteckningar, rikta underrättelser tillalla kända inteckningsborgenärer med upplysning, dels om alt inteckningen inteblivit överförd tUl skeppsregistret, dels om vad som skaU gälla för sådaninteckning. Underrättelserna bör lämnas före utgången av den tid 1975: 68 39 inomvilken förnyelse måste begäras. Jag föreslår att det föreskrivs attunderrättelse skall ske före utgången av . Upplysningar om behandUngenav kvarstående fartygsinteckningar bör spridas också i annan form, t. ex. genomannonsering i fackpress och dagspress. Jag ämnar föreslå alt fåri uppdrag att sörja för detta. Bestämmelserav den innebörd som jag här redogjort för föreslås upptagna i en särskUd lag,betecknad lag om förnyelse av vissa fartygsinteckningar m. m. Medbåt anses enligt 2 § sjölagen fartyg, vars största längd understiger tolvmeter eller vars största bredd understiger . Som jag har nämntinledningsvis förordar jag, att bestämmelser om båtregistrering, somursprungligen avsetts bli meddelade i administrativ ordning, i stället tas uppi en särskild lag. Jag föreslår att lagen betecknas båtregistreringslag.Reglerna i den föreslagna lagen ansluter sig i tilllämpliga delar nära tillsjölagens bestämmelser om skeppsregistrering. Tillskillnad från skeppsregistreringen, som fyller både offentiigrätts-lig ochprivaträttslig funktion, skall båtregistreringen huvudsakligen tillgodosebehovet att förteckna yrkessjöfartens och yrkesfiskets båtar. Beträffande båtarför yrkesfiske finns regler om registrering i vissa internationella fördragoch vad yrkessjöfartens båtar beträffar kan ordnings-och beredskapssynpunkteranföras till stöd för registrering av dem. Detförslag jag nu lägger fram syftar väsentligen till att fylla det registreringsbehov,nu tillgodosett genom fartygsregistret och fiskefartygsregistren, som intetäcks av skeppsregistret. Förslaget innefattar inte något ställningstagandetill det av fritidsbåtutredningen i betänkandet (SOU 1974:95) Bållivframlagda förslaget om en allmän fritidsbåtregistrering. Detta betänkande remissbehandlasf. Inte heller har jag tagit ställning till det förslag om privalrättsligreglering av båt-registreringen som lagberedningen har lagt fram i belänkandet (SOU1974: 55) Utsökningsrätt XIII. Men jag återkommer i det följande (under 3.5)med förslag till förlängning, såvitt gäller båtbyggnad, av den ordning för attvinna förmånsrätt för förskott till farlygsbyggnad som ännu gäller enligt 3 §sjölagen. Därigenom kan det behov som föranlett lagberedningens förslag i vissdel tills vidare tUlgodoses. I 1§ begränsas båtregistreringen till svenska båtar. Vidare läggs i regeringenshand att avgöra i vad mån s. k. icke-kommersiella, statsägda båtar skaU varainförda i båtregistret (jfr 11 § sjölagen och prop. 1973: 42 s. 228). Frågan ombåtregistret skall omfatta endast svenska eUer också vissa utländska båtar harlämnats öppen i den grundläggande föreskriften i 2 § sjölagen, närmast medtanke på att inte låsa Prop.1975: 68 40 framtidaregler om fritidsbåtregistrering. I förevarande sammanhang finner jagemellertid ingen anledning att låta registret omfatta annat än svenska båtar. Iöverensstämmelse med kravet i 8 § sjölagen att beteckning för fartygsidentifiering såvitt möjligt skall överensstämma med dess igenkänningssignalföreskrivs i 2 § atl båt skall registreras under denna signal. gäller vid skeppsregistrering enligt 11 § andra stycket sjölagen. Ianslutning till förslagel rörande 8 § sjölagen har jag beskrivit hurigenkänningssignal bestäms (se under 3.2). Idetta kapitel tar förslaget upp bestämmelser om registrering m. m., som tillinnebörden i allt väsentligt stämmer med vad arbetsgruppen förskeppsregistrering har föreslagU och som i den delen lämnats utan erinran i sakvid remissbehandling. I 1§ har upptagits regler om registreringsplikt. Avgörande för omregistreringsplikt skall föreligga är enhgt förslaget båtens användning. Ensådan avgränsning kan visseriigen kritiseras, eftersom användningen bestäms avägarens avsikter, men tills vidare finns knappast någon alternativ anknytningsom kan föredras.