prop · FZ03152 · 1975-12-31 00:00:00 — Jagdelar FBU:s uppfattning att en särskild lagring bör ske av vissa importeradeinsatsvaror för att i första hand motverka de negativa verkningarna avimportbortfall av en eller fiera försörjningsvikliga varor i situationer då detinte är krig eller krigsfara i vår nära omvärid. Vissa branscher inom industrinhar numera så låg lageruthållighel att redan mindre störningar av tillförselnkan vålla problem, 1 vissa fall kan sådana störningar mycket snart påverka samhällslivet.Som framkom under oljekrisen gäller detta särskilt störningarpå det petrokemiska området. Jaganser för egen del att de alternativa älgärder som SIND diskuterar för attlindra verkningarna av importstörningar, inte i någon mer väsentlig omfattningkan ersätta lagring. Jag bedömer del inte vara rimligt eller ens möjligt att gesådana fördelar till förbrukande och lagrande företag alt dessa ökar sinlagerhållning i den utsträckning som enligt min mening behövs. Däremot vill jagtillstyrka att - som ett komplement till en lagring -förförsörjningsberedskapen ansvariga myndigheter inom ramen för den naturligakontaktverksamheten konlinueriigt informerar näringslivet om de områden inomvilka del är särskilt angeläget att man med olika medel stärker den egnaberedskapen inför eventuella störningar i tillförseln. Detta gäller enligl minmening framför allt s. k. specialkemikalier. Dessa förekommer i ett stortantal kvaliteter och ingår i små kvantiteter i olika processer. En betydandeförbättring av företagens egen beredskap på detta område bör kunna uppnås tillrelativt ringa kostnad för företagen. FBUföreslår alt fredskrislager skall byggas upp, så alt de i fråga om vissanärmare angivna kemikalier och textilvaror motsvarar tre och för me- 1975/76:152 40 tall-och gummivaror tvä månaders normal förbrukning. Kemikontorelanser att en fredskrislagring motsvarande två månaders normal förbrukning ärtillräcklig. Vidare bör enligl Kemikontorel varulislan inte låsas förränöveriäggningar skett mellan ÖEF och berörda förelag och branschorganisationer.Sveriges industriförbund framför liknande synpunkter. Även ochJernkoniorel framför vissa synpunkter på varuurvalet. Iövrigt tillstyrker remissinstanserna eller lämnar ulan erinran FBU:s förslagtill vilka varor som bör fredskrislagras och omfattningen av denna lagring. Enligtmin mening är det tvä faktorer som särskilt bör beaktas vid prövningen av ettfredskrislagers sammansättning. För del första måste man för varje aktuelltvaruområde söka bedöma risken för att störningar i tillförseln kan komma allinträffa. För del andra måste man utröna konsekvenserna för sysselsättning,produktion, distribution och andra vikliga samhällsfunktioner av sådanastörningar inom olika varuområden. Närdet gäller frågan om vilka varor som kan komma alt utsättas för produktions-eller utbudsbegränsande åtgärder från producenlländernas sida diskuterar FBUtendenserna till ökat samarbete mellan olika rävamproducerandeländer - främsl . FBU framhåller all denna ulveckling får ses molbakgrund av all råvarupriserna under en följd av år inte följt med i denallmänna prisutvecklingen och prisförändringarna på sådana varor främsl varillill nackdel för . Deansträngningar som särskilt gjorts föratt kommatillrätta med detta problem har inte givit några väsentliga resultat. FBUkonstaterar att råvaruavtal mellan producent- och konsumeniländer kan innebäraen ökad trygghet i fråga om råvarutillförseln. FBUredovisar inga överväganden rörande enskilda varors betydelse för attsysselsättning, produktion och andra viktiga samhällsfunktioner skall kunnaupprätthållas. 1974års försvarsutredning behandlar i delbeiänkandet (SOU 1976:5) Säkerhetspolitikoch totalförsvar, behovet av en beredskap för fredskriser. Utredningen ansermot bakgrund av sina överväganden att risken för importbortfall är större påoljeområdel än på andra råvaruområden. Utredningen anser därför att planeringenför fredskriser främst bör avse olja och oljeprodukter,däri inbegripit vissa kemiska produkter, oljeprodukter, däri inbegripet vissakemiska produkter. Hurstarkt beroende vi är av olja visade sig tydligt under oljekrisen 1973-1974.Samtidigt framkom hur känsligt samhället är för störningar i tillförseln avpetrokemiska produkter. Industriproduktionen, varudistributionen ochsjukvården i vårt land är direkt eller indirekt i hög grad beroende av attpetrokemiskt baserade varor kan tillföras utan avbrott. Jag vill framhålla attdetta inte bara gäller plaster ulan också en mängd kemikalier som numeratillverkas med olja som utgångsvara. Möjligheterna all på kort sikt 1975/76:152 41 påett effektivt sätt ersätta dessa varor med andra är enligt min mening myckelsmå. Näringslivels lager av sädana varor motsvarar genomsnittligt endast 1-2månaders normal förbrukning. För en nyckelvara som gasbensin (nafta) är lagretavsevärt lägre. Denviktigaste utgångsvaran vid petrokemisk tillverkning i utgörs avgasbensin, som är en råoljefraklion. Gasbensinen används för framställning i s.k. krackningsanläggningar av elen, propen m, m., som i sin tur utgörutgångsmaterial för en rad petrokemiska produkter. Årsbehovet för den svenskapetrokemiska industrin, som är koncentrerad lill Slenungsund, uppgår lill drygt1 milj. lon. De raffinaderier som finns i producerar gasbensin endaslför egen framställning av motorbensin, varför hela behovet av gasbensin förpetrokemiska ändamål f. n. måste importeras. del av de varor som FBU föreslår för fredskrislagring tillhör detpetrokemiska varuområdet. Ävenjag anseratt risk för störningar i tillförselninom detta område, liksom inom hela oljeområdel, föreligger. Enuppbyggnad av lager främst avsedda för fredskriser av olja och oljeprodukterpågår f n. i enlighet med statsmakternas beslut. Av de skäl jag har anfört idet föregående förordar jag att en sådan lagring av petrokemiska insatsvaror ihuvudsaklig överensstämmelse med FBU:s förslag påbörjas . Härutöver böräven en lagring ske av vissa kvaliteter syntetiskt gummi saml ändlösasyntetiska garner. Båda dessa varuslag har petrokemisk anknytning och är svåraatt ersätta med andra varor. ÖEFföreslår fredskrislagring även av andra varor än petrokemiska. bedömer jag risken för fredskriser inom dessa områdenåtminstone på kort sikt vara ringa. Jag biträder därför inte FBU:s förslag omen fredskrislagring på dessa områden. Lagringenbör enligt min mening i princip omfatta tre månaders normal förbrukning.Härigenom uppnås den uthållighet som eftersträvas för oljeområdel inom ramenför det internationella energiprogrammei (lEP). In-vesteringsvärdei för ettlager med den sammansättning jag här förordar beräknar jag till ca 375 milj,kr. i dagens prisläge. Härtill kommer investeringar i förråd som jag beräknartill ca 105 milj. kr. i nuvarande penningvärde. Lageruppbyggnaden bör /77 och i stort vara avslutad /81. Näringslivetsorganisationer samt har, som jag redan har nämnt, anförtsynpunkter på varulistans sammansättning. ÖEF bör anmäla för regeringen de meraväsentliga förändringar av lagret i fråga om varuurval och lagerkvantiletersom kan erfordras. Jagvill i sammanhanget nämna alt en betydande utbyggnad av den petrokemiskaindustrin i Slenungsund f n. övervägs av de berörda förelagen. En nykrackningsanläggning med ett råvarubehov av ca 1,5 milj. ton planeras med siktepå att tas i drift . En rad produktionsanläggningar ärknutna lill detta projekt. Om en sådan utbyggnad av den 1975/76:152 42 petrokemiskaindustrin förverkligas måste givetvis frågan om lorsörinings-beredskapen ägnasstor uppmärksamhet. Ett tänkbart komplement till lagring av petrokemisk råvaraär att den Inhemska kapaciteten för produktion av gasbensin byggs ut. pågår f n. projektering av ett raffinaderi vid ,, med särskild inriktning på produktion av gasbensin.Raffinaderiet skulle kunna läcka av det tillkommande behovet för denplanerade utbyggnaden av den petrokemiska industrin i . Chefen förindustridepartementet kommer senare denna dag att anmäla frågan om fortsattprojektering av raffinaderiet med sikte pä ett ställningstagande lill projektetår 1977. Frågan om ett eventuellt genomförade av påverkaremellertid inte behovet av lageruppbyggniid för den petrokemiska industrinunder tiden fram lill början av 1980-lalei. 2,6.2,4Finansieringen av lagringen EnliglFBU:s förslag skall fredskrislagring ske både i statlig regi och hos de förelaginom industrin som förbrukar varorna, FBU anser all industrin bör bära en del avkostnaden för lagringen eftersom den, om en fredskris inträffar, kommer att haen påtaglig ekonomisk fördel av lagret. FBU:sförslag innebär alt ökningen av lageruthällighelen åstadkoms genom all allaförbrukande företag med en förbrukning över en viss nivå åläggs alt hålla lagersom minst motsvarar fredsförbrukningen under en för varje vara fastställd tid.Miniminivån för lageruthällighelen väljs så alt den för berörda företaggemensamma lagerökningen kvantitetsmässigt motsvarar den statliga fredskrislagringen. Föratt i viss mån kompensera företagen för kostnaderna föreslås att skat-temässignedskrivning till noll av värdet medges för fredskrislagrade varor. Härutöverföreslår FBU alt företagen bör få möjlighet att erhålla statlig kreditgarantiför lagerinvesteringama och avskrivningslån för de lagringsutrymmen som denökade lagringen kräver. Förföretag där lagringsplikien medför särskilda svårigheter föreslår FBU all ÖEFskall kunna medge befrielse från denna skyldighel. Företag föresläs i sådanafall i stället få eriägga särskild avgift. Flertaletav de remissinstanser som behandlar frågan är tveksamma eller kritiska motFBU:s förslag lill finansiering av ell fredskrislager. Detta gäller särskiltnäringslivels organisationer. Dessa hävdar genomgående att nytian av ellfredskrislager inle kan isoleras till del fåtal företag som förbrukar de häraktuella varorna och som enligl FBU:s förslag fär bära en del av bördan för dentotala lagringen. Man anser att hela industrin och samhället i övrigi får nyttahärav. Kostnaderna för fredskrislagringen bör därför bäras av Slalen. framför liknande synpunkter. ÖEF anser att ytteriigareöverväganden behövs när det gäller företagens deltagande i genomförandet avfredskrislagringen. Prop.1975/76:152 43 ÄvenSIND är kritiskt mot FBU:s förslag och framhåller att ett genomförande avdelta skulle innebära förskjutningar i konkurrensförhållanden inom en och sammabransch samt mellan inhemska branschföretag och utländska konkurrenter. SINDframhåller vidare alt företagens vilja all effektivisera lagerhanteringen kanbefaras minska om FBU:s förslag genomförs. Inverkan på den inhemskaresursfördelningen kan således enligl SIND bli påtaglig. SIND förordar - om enlagring hos enskilda förbrukande förelag skall ske- au lageruthålligheten börökas med samma antal månader för varje enskild vara. (), () och kommerskollegium (KK) anser del vara svårtatt pä grundval av del framlagda materialet la ställning lill FBU:s förslag. Avsamma mening är LO som för sin del menar all en lageruppbyggnad i själva verketbör ankomma på de enskilda företagen som ett led i den normalaaffärsverksamheten. Eftersom samhället har nytta av fredskrislager, anses detdock vara rimligt att staten medverkar till att sådana byggs upp. Föregen del anser jag liksom fiertalet av remissinstanserna att FBU:sfinansieringsförslag har vissa nackdelar. Olika industrier är som regel numeraså beroende av varandra att en lagring hos ett förelag eller en bransch kommeralt gynna hela landels industri liksom samhället i övrigi. Enligt min meningskulle det vidare bli svårt att fastställa rimliga, lämpliga och rättvisaminimilagernivåer hos olika förelag vilkel är förutsättningen för au en minstatilläten lageruthållighel skall kunna bestämmas. Jagföreslår därför efter samråd med chefen för , attfinansieringen av den av mig förordade lagringen sker genom en höjning av densärskilda beredskapsavgifien för oljeprodukter. En myckel slor del av industrinliksom fiertalet konsumenter fär härigenom bidra lill finansieringen vilketsynes rimligt med hänsyn till de petrokemiska produkternas vidsträcktaanvändning och stora betydelse för hela samhället. Mitt förslag medför att lagrenkommer att ägas av staten. Enligtbeslul av (prop. 1975:92, s. 118, SkU 1975:30, rskr 1975:204)fonderas inkomsterna från avgiften i en särskild icke räntebärande fond hosriksgäldskoniorel (Oljelagringsfonden), Medel för uppbyggnad av beslutadlagring betalas ut efter beslut av regeringen. Enhöjning av den särskilda beredskapsavgiften på bensin med /liter (lill 6öre/liter) och på eldningsolja och motorbrännolja med /m' (till /m')skulle pä grundval av den väntade förbrukningen /76 inbringa 96milj. på ett budgetär fördelade på bensin 45 milj. kr. eldningsoljaoch motorbrännolja 51 milj, kr. 1975/76:152 44 Medhänsyn lill den bedömda förbrukningsuivecklingen under femårsperioden1977-1981 kan avgiftshöjningen grovt uppskattat inbringa ca 520 milj. kr. underperioden vilket skulle täcka investeringar i lager och förrådsbyggnader, 480milj. kr., och driftkostnader, 40 milj. kr., dvs. tillsammans 520 milj. kr.under en femårig uppbyggnadsperiod. Härigenom uppnås en uthållighet av tremånader beräknad förbrukning. Mittförslag förutsätter dels en ändring av lagen (1973:1216) om särskildberedskapsavgift för oljeprodukter, dels medgivande från alt behållningeni oljelagringsfonden får användas för fredskrislagring av produkter inom detpetrokemiska varuområdet. Fråganom varorna skall lagras centralt eller hos de förelag som förbrukar dem börlösas från fall lill fall. Hänsyn far då tas till såväl beredskapsmässiga somekonomiska faktorer. Flera av de varor det här är fråga om är lagringskänsligaoch bör därför lagras på ett sätt som medger omsättning av lagren lill lägstakostnad. Jag återkommer lill denna fråga i del följande. EnligtFBU bör försäljning ur fredskrislager vid en fredskris ske till rådandemarknadspriser. Situationer kan enligl FBU tänkas, i vilka det kan varamotiverat att utnyttja lagren för all motverka kraftiga prishöjningar Avremissinstanserna framhåller slatens pris- och kartellnämnd (SPK) betydelsen avatt prisfrågorna uppmärksammas både vid försäljning ur lager i kris och vidomsättning. Med hänsyn lill de prispoliliska aspekterna av en fredskrislagringönskar SPK vidare medverka vid det slutliga utarbetandet av varulislan. SINDmenar att om staten skall svara för hela fredskrislagringen, sådana priser ut vid försäljning i kris att förelagen inle minskar sin egen lagring, dådel slalliga lagret byggs upp. Föregen del anserjag att ett fredskrislager i princip bör få tas i anspråk endastför att vid störningar i tillförseln av insatsvaror motverka negativa följderför samhället. Uttag ur fredskrislager bör således normalt inle ske för altdämpa prisutvecklingen för en vara. Situationen måste dock bedömas från falltill fall och det kan inte uteslutas all situationer kan inträffa då lägre prisän marknadspris bör övervägas. Den bedömningen bör tillkomma regeringen.Fredskrislager bör liksom beredskapslager tas i anspråk först efter beslut avregeringen. 2.6.3Skyldighet för företag att medverka vid lagring och omsättning av statligt ägdalager för försörjningsberedskap FBUbedömer del som sannolikt att en beredskapslagring i ökad utsträckning måsteske hos de producerande företagen. Detta gäller inte minst om en lagring avreservdelar och maskinförnödenheter aktualiseras men även då del gäller varormed låg lagringsbesländighet eller som är anpassade till produktionen hos visstföretag. FBU påpekarail några svårigheter inte har förelegat attträffa avtal med förelag om sådan lagring. Enligt FBU kan det dock inteuteslutas att problem kan uppstå i vissa fall. 1975/76:152 45 FBUföreslår därför att regeringen får bemyndigande all ålägga förelagen attmedverka vid den fysiska lagringen och vid omsättningen av statliga lager.Staten skulle därvid hell och hållet stå för uppkommande kostnader. FBU menaratt ell åläggande bör tillgripas endast i de undanlagsfall när del visat sigomöjligt alt uppnå en överenskommelse på annal salt, Enliglförslaget skall förelag kunna åläggas att mol ersättning av staten lagra vadsom motsvarar förelagels normala fredsmässiga förbrukning dådet gäller reservdelar och maskinförnödenheter för den egna maskinparken dä det gäller andra varor. Ingenav remissinstanserna har några invändningar mol FBU:s förslag. Jagdelar FBU:s åsikt all det i viss ökad utsträckning kommer all bli angeläget allkunna lokalisera beredskapslager till förbrukande produktionsföretag. Mångavaror som det har blivit nödvändigt att lagra - inte minst på del petrokemiskavaruområdet -har begränsad lagringsbesländighet. Vissa varor är vidare fariigaför människor och miljö och bör därför inte transporteras mer än absolutnödvändigt. Ett särskilt problem är all kvalilels-kraven förändras över tiden.1 fräga om vissa beredskapslagrade varor förekommer ett fiertal olikakvaliteter. Beredskapslagret mäsle i sädana fall ha en sammansättning som ihuvudsak avspeglar den normala fredsmässiga förbrukningen dels för all lagretskall kunna användas i ett krisläge, dels för att omsättning över huvud tagetskall kunna ske. Det är vanligtvis svårt att hålla ett centralt lager heltaktuellt. Hänsyn mäste givetvis tas till all omsälinings- ochtransportkostnader kan bli höga, om omsättning av ell centralt lager mäste skeofta. Jag vill betona alt ÖEF isin beredskapslagring har myckel låga lagringskostnader Delta har åstadkommitsbl. a. genom rationell lagerhanteringsteknik och lokalisering av lagren lillplatser där markkoslnaderna är låga. Av kostnadsskäl är det därför endast förett mindre anlal varor som en lagring hos förelag är att föredraga. Emellertidbör, som jag redan har anfört, även lager av vissa varor av säkerhets- ochmiljöskäl föriäggas nära platsen för förbrukningen. Min slutsats är att företagbör kunna åläggas all upplåta lagerutrymme eller plats för sådant utrymme förberedskapslagring av insatsvaror samt att omsätta beredskapslagradeinsatsvaror Delsamma bör också gälla sädana varor som enligt mitt förslag skallfredskrislagras. Ersättningbör utgå för företags kostnader som uppkommer i samband med lagring. Eventuellmerkostnad vid omsättning av lager bör också täckas av staten. FBUföreslår all företag bör kunna åläggas all mot ersättning hålla egnaberedskapslager av reservdelar och maskinförnödenheter. Jag avser alt återkommatill denna fråga i ett senare sammanhag. Jag återkommer i detföljande till de anslagsfrågor som uppkommer för /77 till följdav vad jag förordat om uppbyggnad av fredskrislager m. m. 1975/76:152 46 2.6.4Åtgärder för an uppräiihålla försörjningsviktlg produktion inom landet FBUanalyserar i betänkandet olika statliga stödåtgärder som är tänkbara för attinom landet bibehålla sådan produktion som hotas av nedläggning och som ärväsenilig frän försörjningsberedskapssynpunkl. FBUhänvisar lill den diskussion om olika stödåtgärders för- och nackdelar somfördes i delbeiänkandet Ds H 1972:3 Kläder och skor, försörjningen i en kristidoch framhäller att del inle finns anledning alt ändra det principiella synsättsom där redovisades. Delta innebar bl, a. alt kapiialstöd ansågs ha väsentligafördelar framför övriga övervägda stödåtgärder. FBUlämnar i slulbeiänkandel även vissa andra principiella synpunkter påutformningen av produklionsfrämjande åtgärder. a. framhåller FBU attsambandet mellan försörjningsberedskapspolitiska åtgärdersaml industri-ocharbetsmarknadspolitiska åtgärder mäsle beaktas. Remissinstansernahar i stort inga invändningar mot FBU:s allmänna syn i frågan. SIND menar dockatt, mot bakgrund av att FBU föreslår ökad samordning mellanförsörjningsberedskaps- och övrig näringspolitik, FBU borde närmare ha bedömtde strukturella och resursfördelningsmässiga aspekterna i sina överväganden,SIND framhåller vidare alt vid val mellan produktionsstödjande åtgärder ochandra åtgärder som t. ex. beredskapslagring, hänsyn bör tas lill inte endastde slalsfinansiella kostnaderna utan även till de andra kostnader samhälletåsamkas av att kapital och arbetskraft binds i en svag bransch med svåra strukturproblemoch begränsade utvecklingsmöjligheter, Lagringsaliernaiivei bör därför i vissafall föredras trots att de statsfinansiella kostnaderna för att upprätlhällaproduktionen är lägre. EnliglLö bör motiv av beredskapsskäl hållas i sär från andra motiv för stödåtgärder,medan däremoi de faktiska stödåtgärderna måste vara samordnade medutgångspunkt i olika mål. Jag delar LO:s uppfattning i denna fråga. Jagdelar i huvudsak FBU:s principiella syn på hur stöd till nedläggningshotadförsöriningsviktig produktion bör vara utformat. Jag anser sålunda altkapitalstöd är alt föredra framför löpande driftbidrag och åtgärder vidgränsen. FBU menar att produktion i statlig myndighelsregi bör övervägas i defall drifibidrag föresläs. Även jag anser alt företagsformen vid fortsattproduktion bör ägnas särskild uppmärksamhet om driftbidrag aktualiseras.Produktion i myndighelsregi bör dock inte ifrågakomma. 1 fråga om behovet avatt i undanlagsfall tillgripa importrestriktioner vill jag påminna om vad föredragandedepartementschefen framhöll i prop. 1972:127 angående försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet. Jagvill här erinra om alt utredningen konstaterar att det inte bör uteslutas i klart avgränsade fall kan finna det lämpligt att använda sig avimportrestriktioner eller restriktioner i exportlandet, om man kan träffaöverenskommelse om detta med enskilda länder. Man får heller inle, anserutredningen, bortse från att åtgärder vid gränsen även i andra fall, dvs, förstörre varuområden, kan behöva 1975/76:152 47 övervägasom en sista utväg för all bevara en från försörjningssynpunkt nödvändigproduktionskapacitet inom landet. Till uttalandet om importrestriktioneransluter sig kommerskollegium. Även jag biträder utredningens uppfattning. Riksdagenlämnade vid behandlingen av frågan detta uttalande utan erinran. Islulbeiänkandel överväger FBU längre gående stödåtgärder för beredskapsproduktionän f n, och redogör för två typer av åtgärdssystem som enligl FBU bör kunnatillgripas för all säkra försörjningsviktig produktion nämligen slalliga"köp" av beredskapsproduktion eller produktionskapacitet frånSlalliga och privata företag (offertsyslem) och ränte- och amorteringsfria lånför förelags behov av rörelsekapital. Offertprincipeninnebär au företag på begäran av staten lämnar offert avseende kostnaderna förall upprätlhälla viss produktion. Skyldighel att på anmodan avge offertföreligger för medan offert inte infordrats fränprivata företag, FBU finner det naturiigt att ett offertsystem tillämpasgenerellt mol både privata och statliga företag i de fall då produktion avförsörjningsberedskapsskäl bör bibehållas i landet men inte kan motiveras fränrent företagsekonomiska utgångspunkter. Avremissinstanserna tillstyrker ÖEF och den föreslagna ökadeanvändningen av offertsysiemei medan SIND menar att även om systemet har fieratilltalande drag - bl. a. gynnas de förelag som kan länkas överieva enstrukturomvandling som strukturomvandlingen påskyndas - är fieraproblem förknippade med förslaget. SIND befarar dels att företag som erhållitstöd i en sådan bransch inie kan upprätthålla utlovadproduktionskapacitet, dels att man genom systemet minskar antalet företag ibranschen så all en begränsning av konkurrensen blir följden. SIND anser detdärför vara tveksamt om del kan antas som en generell metod för att säkraproduktionskapacitet i svaga branscher. Destödåtgärder som FBU i sitt delbetänkande föreslog skulle genomföras avsåg främstkapiialstöd för anskaffning av maskiner och byggnader inom beklädnadsindustrin.Stödet kom härigenom huvudsakligen att ha betydelse för den kapitalintensivadelen av beklädnadsindustrin (textil och trikå). Främst mot bakgrund av deproblem som f. n, finns all upprätthålla en för ell krisläge tillräckliginhemsk produktionskapacitet inom skoindustrin, diskuterar FBU olikamöjligheter att stödja arbetsintensiv tillverkning. FBU föreslår all ettkapitalstöd i form av ränte- och amorteringsfria 1 å n skall kunna ges förföretags behov av rörelsekapital.