prop · FY0384 · 1975-12-31 00:00:00 — Kommitténtillägger, att det dock kan tänkas fall där utrustning, som skänkts av enkommun eller en landstingskommun, t. ex. en tekniskt kompliceradsjukvårdsapparat eller arbetsmaskin, fordrar särskild skötsel, som inteomedelbart kan utföras av personal inom moltagariandel. Under en övergångstidkan del enligl kommittén vara motiverat atl kostnaderna för denkommunalanställda personal som kan behövas för installation och intrimning avutrustning m. m. bestrids av kommun eller landstingskommun. Kommittén förordardärför en utvidgning av den kommunala kompetensen i detta hänseende. Desvenska hjälporganisationerna har enligl kommittén framhållit fördelarna med atlkommunerna och landstingskommunerna bereds möjlighet all lämna penningbidrag ikatastrofsituationer. Därigenom skulle snabba insatser kunna göras. De somorganiserar hjälpinsatserna skulle också fä slörre valfrihet när det gäller denlolala resursanvändningen. Särskilt för mindre kommuner, som kanske saknarmöjlighet all genom bistånd i andra former uttrycka sin solidariletskänsla med eltkatastrofdrabbal land eller vänört, skulle en möjlighet all ge penningbidragkunna vara värdefull. Enligl kommitténs mening talar emellertid starka skäl motinförandel av möjlighet alt lämna kommunalt penningbislånd. Även om insatsernabegränsas lill katastrofsituationer och återuppbyggnadsarbetet närmastdärefter, skulle ett kommunall bistånd i form av pengar kunna komma i konfliktmed den officiella svenska bistånds- och utrikespolitiken. Om varje enskildkommun eller landstingskommun skulle få bestämma vid vilket lillfälle och lill vilkelland etl bidrag i pengar skall lämnas, skulle en viss kontroll från statsmakternassida bli nödvändig. Detla skulle strida mot den kommunala självstyrelsensprinciper. Eftersom huvudansvaret för hjälpinsatserna måste ankomma påstatsmakterna, skulle en rätt för kommun eller landstingskommun att lämnapenningbistånd behöva kringgärdas med restriktioner från statsmakternas sidaangående maximigränser för de kommunala bidragen, anpassade efler exempelviskommunens eller landslingskommunens sloriek eller skaileunderiag. Införandelav en möjlighet lill kommunalt penningbislånd skulle vidare innebära ettkraftigt avsteg från den viktiga grundsatsen all kommun och landstingskommunskall vårda sina angelägenheter. De utvidgningar som kommittén har föreslagitrörande möjlighet till ett kommunalt bistånd med utrustning och i viss måntjänster kan sägas mera ligga i linje med vad som gäller beträffande denkommunala kompetensen. 1 dessa fall har utrustningen anskaffats inom ramen förden kommunala kompetensregleringen och biståndsbeslutet innefattar då endasl ellställningstagande lill frågan om utrustningen kan avvaras för kalaslrofändamål. Motbakgrund av del anförda och med hänsyn till de slora belopp som statsmakterna åriigenavsätter för kalaslrofändamål finner kommittén all de skäl som anförts mol ellkommunall penningbistånd är så starka atl kommittén inte vill förorda allkommunerna och landstingskommunerna ges möjlighet alt genom kontanta medellämna bistånd i katastrofsituationer. Sammanfattningsvisföreslår alltså kommittén all rätten för kommun och landstingskommun atldeltaga i den internationella hjälpverksamheten vid katastrofer inriktas på utruslningsbislåndoch i viss mån ijänstebislånd.Efter mönster av tidigare lagstiftningsärendenrörande utvidgning av den kommunala kompetensen bör denna räll tilläggaskommunerna och landstingskommunerna genom en särskild lag om rätt för kommunau lämna internationell katastrofhjälp. Utan uttrycklig hänvisning blirföreskrifterna i kommunallagarna om de kommunala verksamhetsformerna och besväröver de kommunala besluten tillämpliga på sådana angelägenheter som det här ärfråga om. Denkommunala befogenheten skall som framgår av del föregående enligl kommitténsförslag avse bl. a. rätt all skänka utrustning för lindrande av nöden ikatastrofsituationer. Med katastrofsituation avser kommittén såväl den akutakatastrofen, som kan vara orsakad av t. ex. krig, farsot, översvämning,jordbävning, vulkanutbrott, torka eller liknande, som återuppbyggnadsarbetet efleren katastrof Med denna definition måste kommunerna och lansiingskommunernalämnas en ganska stor frihet atl i samråd med SIDA och de internationellahjälporganisationerna själva bedöma i vilka fall insatser skall äga rum. Klartär all utanför definitionen faller dellagande i det långsikliga svenskabiståndet lill . Vid tveksamhet i detta hänseende bör kommunen samrådamed SIDA, framhåller kommittén. förslag skall räll alt lämna bistånd i katastrofsituationer intetillkomma församling eller kyrklig samfällighel. När del gäller penningbidraggör sig samma synpunkler gällande som kommittén anfört beträffande kommuneroch landstingskommuner. Utrustning, som skulle kunna användas iinternationellt hjälparbete, lorde inle finnas hos de kyrkliga kommunerna isådan omfattning all en utvidgning av kompetensen framstår som motiverad. Kommitténsförslag har vid remissbehandlingen fåll elt posilivi mottagande. En slormajoritet av remissinsianserna tillstyrker förslaget eller lämnar del ihuvudsak ulan erinringar. Till dessa remissinstanser hör styrelsen .för internationeUutveckUng (SIDA), kammarkollegiet, i ,länsstyrelserna i , och , biståndspolitiskautredningen, samtliga landsUngskommuner, flertalet av de kommuner som yttratsig. Hedemorakommun och avslyrker förslaget, medan Frillesåsförsamlinganser att det är tveksamt om den föreslagna utvidgningen av kommunernas ochlandstingskommunernas kompelens bör göras. Enligl innebärkommitténs förslag en utvidgning avden kommunala kompetensen av i princip annat slag än som förut förekommit närkommunerna och landstingskommunerna genom särskild lagstiftning fåll vidgadebefogenheter. Bistånd vid katastrofer bör lämnas av slalen och intresset av altkunna utnyttja utrustning som finns hos kommuner och landstingskommuner kantillgodoses genom alt staten eller frivilliga hjälporganisationer i förväginköper sådan utrustning för slalliga medel. Även om kommittéförslaget innebäratl deltagande i internationellt biståndsarbete blir en frivillig angelägenhet,får man enligl räkna med all ett genomförande av förslagetkan medföra vissa påtryckningar gentemot kommunerna all lämna internationellkatastrofhjälp. Kommunerna kan därigenom drabbas av vissa oförutsedda utgifter,t. ex. genom atl bortskänkt utrustning måsle ersättas med ny sådan. Med hänsyn lillde problem som kan länkas uppslå för kommunerna anser kommunen atlinternationell katastrofhjälp alltjämt skall vara en rent statlig angelägenhet. Årkebiskopen,domkapUlel I och några församlingar anser att också församlingarnabör få möjlighet att delta i del internationella biståndsarbetet. SIDAkonstaterar atl kommitténs förslag innebär alt den biståndsvilja som har visalsig finnas i många kommuner kommer att kunna få ett konkret uttryck. Efiersomde slörsla hjälpbehoven vid kalastrofer uppkommer i , är del angelägelall i första hand dessa länders behov tillgodoses. Kammarkollegiet betonar allhumanitära skäl talar för förslagel samt att kommunernas önskan atl medverka iinternationell biståndsverksamhet är myckel stark. Många kommuner beslular enliglkollegiet alt lämna bistånd trots alt de är väl medvetna om all etl sådanl beslulf n. innebär atl gränserna för den kommunala kompetensen överskrids. delar kommitténs bedömning att det finns ett utbrett kommunaltintresse atl medverka i internationell biståndsverksamhet. Detta intresse har visalsig bl. a. genom del relalivi slora antalet vänortsförbindelser som kommunernaunder senare år har upprättat med samhällen i andra länder och de kommunala beslulsom på senare lid har fattats om direkta ekonomiska bidrag och hjälp medutrustning lill nödlidande länder. Förbundet finner del därför angelägel allkommunerna ges lagliga möjligheler all i skälig omfattning medverka iinternationell biståndsverksamhet och anser all den s. k. lokaliseringsprincipeninte bör få utgöra hinder mol atl kommitténs förslag genomförs.Landstingsförbundet anser all del är angelägel all legala möjligheler öppnasför landstingskommunerna all i viss uisträckning medverka i den svenskabiståndsverksamheten. Länsstyrelseni ifrågasätter om ell genomförande av kommitténs förslagkommer atl leda lill någon nämnvärd ökning av del samlade svenska biståndet ikatastrofsituationer. Kommitténintar enligl kommunallagsutredningen den ståndpunkten atl kommunala beslul omalt lämna utrustning som katastrofhjälp strider inte baramol lokaliseringspprincipen utan, om utrustningen har ett restvärde, också molreglerna i 50 § KL om förmögenhelsskydd. Dessa regler utgör visseriigen ellrättesnöre för del kommunala handlandet på del ekonomiska området, menprövningen av all en kommun inle minskar sin förmögenhet måste ske i etlsammanhang vid fastställandet av budgeten . Om del i samband med altbokslut för året upprättas skulle visa sig att den lagskyddade förmögenhetenhar minskat, bör förlusten täckas i den stat som görs upp närmast därefter. Etlenskilt beslul av en kommun alt inom budgetens ram utan vederiag avhända sigutrustning med restvärde kan därför inte anses strida mol reglerna om förmögenhelsskydd,om samlidigl av driflmedel eller ur anslaget till oförutsedda utgifter medelanvisas molsvarande utrustningens restvärde. Enligt kommitténs uppfattninginnebär den lag som kommittén föreslår all en kommun, i vars bokslut en förmögenhetsminskningkonstateras på grund av all viss utrustning givils borl, inle är skyldig alltäcka minskningen i näslföljande års budget med molsvarande belopp. En sådankonsekvens ärenligt kommunallagsulredningens mening inle godtagbar. Denföreslagna lagen behövs för all medge undanlag från lokaliseringsprincipen, menden skall inle fungera som ett stöd för undanlag från reglerna om förmögenhelsskydd. Landstingsförbundetanser också all den föreslagna lagen inle bör få innebära undanlag frånlandstingskommunernas skyldighet att företa de extra avskrivningar, som kanbehövas för all täcka en förmögenhetsminskning. framhåller atl del långsiktiga biståndet bör vara en rent slalligangelägenhet. ifrågasätter däremot om del ärberättigat all kommunernas och landstingskommunernas insatser, som kommitténföreslår, begränsas till katastrofsituationer. En konlinueriig bidragsgivningför undervisning, upplysning och rehabilitering i hjälpbehövande länder måste enliglEslövs kyrkliga samfällighel vara viktigare än tillfälliga katasiroföidrag. SamfäUighetenanser vidare alt innebörden av uttrycket "katastrof är oklar. Också Faluoch kommuner anser all del kan bli svårt all avgöra i vilkasituationer som bistånd skall få lämnas. Någonoklarhet i fråga om i vilka katastrofsituationer hjälp skall få lämnasföreligger inte, anser i . Enligl kandäremot tveksamhet uppkomma när del gäller alt bedöma efteren katastrof som hjälp kommer atl få lämnas. Domkapitleti anför all det är angelägel alt uttrycket "internationellkatastrofhjälp" inle ges en för snäv tolkning. Erfarenhetsmässigt är delnämligen myckel svårt all avgöra när en kalastrof övergår i ell åler-uppbyggnadsskede.Biståndsverksamheten kan därför behöva sträckas ut över en längre period.Liknande synpunkter anförs av svenska sektion. Medhänsyn till del slora antalet länkbara givare kan enligl länslandstingskommun möjligheten för kommuner och landstingskommuner all medverka iden svenska biståndspolitiken medföra en viss risk för att enhetligheten i denofficiella biståndspolitiken rubbas. Föratt minska denna risk och undvika framlida kompetenslvisler bör begreppetkatastrofhjälp preciseras, särskilt som del bistånd som skall kunna innefattasunder begreppet inle skall utgå bara i anslutning lill krigshändelser ochnaturkatastrofer ulan . Manbör enligt kunna ulgå från all kommunerna kommer att visastor varsamhet vid utövningen av en räll alt lämna internationellkatastrofhjälp. Befogenheten torde få betydelse främst genom atl del blir möjliglför landstingskommunerna alt skänka utrustning i samband med rutinmässigainventeringar och ulrangeringar. landstingskommun framhåller atldess utrangerade utrustning, som främst består av sjukvårdsmaleriel, baraundanlagsvis kan ha något värde för en eventuell mottagare. är mycket restriktiv när del gäller all gebort, utrangera eller sälja sjukvårdsulrustning. Kommunernasmöjligheler att tillhandahålla utrustning i samband med katastrofer torde varasmå, anför . En rätt all även lämna penningbislåndskulle avsevärt vidga deras möjligheler alt vara verksamma i internationellthjälparbete. Förbundet har emellertid full förståelse för kommitténs negativainställning till penningbistånd efiersom sådant bistånd i vissa lägen skullekunna komma all strida mot den officiella svenska bislånds-ochutrikespolitiken. Kommunallagsutredningenoch framhåller atl del enligl kommitténs förslag inte tycksföreligga något hinder mol att en kommun eller en landstingskommun köper nyutrustning och överiämnar denna ulan vederiag. I sådanl fall blir skillnaden molell rent penningbidrag liten. i är av sammamening och anmärker atl del enligl kommitténs förslag också blir möjligl för enkommun atl skänka utrustning även om del skulle innebära atl utrustningen måsleersättas genom nyanskaffning. Enligl mening bör det därförövervägas om inle kommunerna bör tillerkännas räll att vid enkatastrofsituation inköpa utrustning och genast skänka den lill del kalaslrofdrabbadelandet. Med hänsyn till alt del är angeläget alt undvika all kommunerna skänkerutrustning som visar sig omöjlig eller olämplig all använda anserlänsstyrelsen att de 1. o. m. bör ha rätt att anslå pengar till enhjälporganisation i stället för all skänka utrustning. finner delsannolikl atl del kan vara mera praktiskt och ändamålsenligt atlanslå pengar för ell visst speciellt ändamål än all skänka bort utrustning, somsedan måste ersättas. Liknande synpunkler anförs av länslandstingskommun och . Medhänsyn till behovet av snabba insatser anser frikyrkoråd all förslagelalt utrustning skall få skänkas i förväg, utan direkt samband med en visskatastrofsituation, är värdefullt. Landstingsförbundetanser all del bör markeras atl det är kommunen eller landstingskommunen som haratl bedöma om utrustningen kan avvaras ochall dén kommunala självstyrelsen i detta hänseende inle får sättas ur spelgenom påtryckningar utifrån. Liknande synpunkter anförs av kommunallagsulredningen.Länsslyrelsen i anmärker alt kommitténs förslag all kommun skallfå bistå med sådan utrustning som kommunen kan avvara inle stämmer väl överensmed vad kommittén anför om all en kommun som har gett bort viss utrustning kanbli tvungen att göra en nyanskaffning tidigare än som annars skulle ha blivilfallet. Också landstingskommun anser all innebörden av uttrycket"utrustning som kommunen kan avvara" bör klargöras. Rättenatl bekosta transport av utrustning saml personal för alt sköta utrustningenbör enligl kyrkliga samfäUighet inle förbehållas den kommun somhar skänkt utrustningen. kommun anser däremot all kostnaderna förtransport av utrustning och för personal i samband med kommunalabiståndsinsatser inle bör vara en angelägenhet utan bäras av stateneller hjälporganisationerna. Kommitténsförslag om i vilken omfattning kommun eller landstingskommun skall få bekostaiordningställande och transport av utrustning är ganska opreciseral framhållerkammarkollegiet. All dra upp bestämda riktlinjer i detla hänseende torde dockvara svårl. Kommunernaoch landstingskommunerna kan, anför läns landstingskommun, görasin mest betydelsefulla insats genom ijänstebislånd. Om kommunerna ochlandstingskommunerna ges rätt alt skänka komplicerad sjukvårdsulrustning, börde också få slå för kostnaderna för den kommunalanställda personal som behövsför installation och intrimning av utrustningen. All tillhandahålla personalsom inte redan tidigare är anställd hos kommunen eller landstingskommunen är enliglHedemora kommun praktiskt taget delsamma som all lämna penningbislånd.Landstingskommunerna i och län anför atl det bör klarläggasi vilken ulslräckning kommunerna och landstingskommunerna skall få tillhandahållapersonal för skötsel av utrustning. Dellagförslag som kommittén lägger fram ger enligl kommunallagsutredningen intenågon garanti för all kommunernas och landstingskommunernas beslul om biståndkommer alt stämma överens med den svenska bistånds- och utrikespolitiken. Ulanstöd i lagtexten kan del, framhåller utredningen, inte ankomma påbesvärsmyndigheterna atl pröva om elt överklagat beslul slår i samklang meddenna politik. anför all del skulle kunna länkas all somförutsättning för alt kommun eller landstingskommun skall få besluta om biståndkräva en förklaring från centrall håll om all del land till vilkel biståndskall lämnas är atl anse som kalaslofområde. SIDAförklarar all styrelsen, som inle har möjlighet all själv förmedla bistånd frånkommuner och landstingskommuner, är beredd all bistå med råd och all förmedlade kontakter som kan behövas. Styrelsen framhåller att den under allaförhållanden bör hållas underrättad om planerade kom- Atl kommunerna och landstingskommunerna bör rådgöra med svenskabislåndsmyndigheter och erfarna internationella organisationer innan beslulfallas om leverans av utrustning betonas av bistånds-politiska utredningen. Falukommun redovisar samma uppfattning. Någotsärskilt organ på central nivå för förmedling av biståndsinsatser bör enliglSveriges Frikyrkoråd inle inrättas. Befintliga svenska och mellanstalligaorgan bör utnyttjas i största möjliga utsträckning. kommun framhålleralt biståndsverksamhet kräver en samordning och koncentration av insatserna somsvårligen kan anförtros en enskild kommun, varför den kommunalabiståndsverksamheten bör ske via olika organ som redan har en uppbyggd och välinarbetad organisalion för hjälpinsatser. i län och Falu kommmunanför liknande synpunkler. Landstingskommunerna i , ochSkaraborgs län betonar vikten av samråd med internationellahjälporganisationer. svenska sektion anser atl del för all skänkt utrustning skallkunna på ell effektivt säll las om hand för vidare befordran lill etlbiståndsland lorde krävas all ell genomgångsförråd upprättas i ianslutning lill flygplats, bålhamn eller järnväg med uppgift att omhänderta, registrera,nomenklatursätla samt förpacka utrustning och förbrukningsartiklar. Sammauppfattning redovisas av SelångersförsamUng, medan Svenska pingstmissionens u-landshjälp,som har ett bislåndslager i , , anser alt flera sådanaförråd bör inrättas. Sektionen förklarar sig beredd att genom ochi samverkan med och Kyrkornas väridsråd förmedlahjälp från kommuner och landstingskommuner. Sektionen framhåller att givetviskan endast sådan materiel som mollagaren önskar förmedlas. förklarar sig också vara berett atl förmedla bistånd från kommuneroch landstingskommuner. Kommunernasoch landstingskommunernas beslut om katastrofhjälp bör enligl Bräcke-Nyhemskyrkliga samfällighel och registreras centralt så atluppgifter lätt kan erhållas om den utrustning som har ställts till förfogande. Kammarkollegietsaml domkapitlen i och ansluter sig uttryckligen tillkommitténs ståndpunkt atl församlingarna inle bör genom lagstiftning gesbefogenhet att bevilja anslag lill eller på annat säll medverka iinternationellt biståndsarbete. Enligl i skulle delknappast bli fråga om några slörre summor om uttaxerade kyrkliga medel togs ianspråk för intemalionellt hjälparbete och dessutom vore del olyckligt om detfrivilliga givandet, som har slor omfattning, skulle påverkas i negalivriktning genom atl man ansåg all det kristna ansvarstagandet kunde övertagasav kyrkokommunernas utdebiterade medel. Ilikhet med kommittén anser 5vensA:fl kyrkans församlings- och pastoratsförbundatt motiv saknas för lagstiftning i fråga om kyrkokommunerna. Även om kyrkokommunernainte har utrustning som är användbar i internationellt hjälparbete i sådanomfattning alt det motiverar alt bestäm- melsernaom den kyrkokommunala kompetensen ändras, torde det enligt förbundet förekommaalt utrustning finns som kan användas inom den kyrkliga verksamheten i kalastrofområden.Det är enligt förbundet önskvärt att det i dessa enstaka fall anses ligga inomförsamlingens kompetens atl skänka den aktuella utrustningen. Delta skullekunna uppnås genom ett uttalande i en blivande proposition. Förbundet räknarmed atl de ringa transportkostnader som skulle kunna bli aktuella kan täckas avde kyrkliga hjälporganisationerna eller genom insamlade medel. Årkebiskopenbilräder kommitténs ståndpunkt all kyrklig kommun inle bör beredas möjlighet atlav utdebiterade medel anslå pengar lill internationell biståndsverksamhet. Hanframhåller all, om såväl kyrklig som borgeriig kommun skulle få rätt all anslåmedel lill u-hjälp, skulle del kunna medföra all en enskild medborgare, som ärmedlem i , skulle få bidra lill internationellt hjälparbete påtre olika vägar, dels via statsskatten och dels via skatten lill den borgeriigaoch den kyrkliga kommunen. Del kan enligl ärkebiskopen inte uteslutas all ensådan ivångsmässig medverkan skulle få negativa återverkningar på detfrivilliga personliga engagemeniet. När del gäller rätlen all skänka utrustningförklarar sig ärkebiskopen dela kommitténs uppfattning all församlingarnasbidrag endast skulle vara av marginellt intresse. Efiersom det ändå inle kanuteslutas all några församlingar vill skänka viss uiruslning anser han delinte vara motiverat all i delta hänseende skilja mellan borgeriiga och kyrkligakommuner. Också kyrkliga samfäUighet anser all rätten atl lämnainternationell katastrofhjälp bör omfatta även kyrkokommunerna. Församling börenligt få rätt all bevilja anslag lill kostnader förpersonal och transport i anslutning lill elt kommunall beslul om bistånd medutrustning. Om,som i föreslår, kommunerna och landstingskommunernages rätt all lämna katastrofhjälp i pengar, bör enligl länsslyrelsen sammabefogenhet tillerkännas de kyrkliga kommunema. finner detmest tilltalande atl såväl kommuner och landstingskommuner som kyrkligakommuner ges rätt atl lämna bistånd i pengar. DomkapitletI anför atl det är otillfredsställande att församlingarna inle kanmedverka i del internationella biståndsarbetet och alt kyrkan därför ärhänvisad till frivilliga medel. Kyrkan bedriver redan nu med frivilligt insamlademedel en betydande verksamhet inom del internationella hjälparbetet ochingenting lyder på alt detla arbele inte har kunnat samordnas med denofficiella svenska bistånds- och utrikespolitiken. Några svårigheter i dettahänseende behöver enligt inle befaras, om kyrkan skulle tillåtasanvända utdebiterade medel för internationellt arbele. Om man gör del avstegetall man tillåter bidrag i form av varor och tjänster, innebär del inle någonprincipiell skillnad all också tillåla penningbidrag. Av praktiska skäl dock finnas anledning all närmare avgränsa del område som får omfattas av bidragsgivning.Domkapitlet förordar alltså all församling bereds möjlighet att medverka iinternationellt biståndsarbete, att ocksåpenningbidrag får lämnas och atl församlingarnas befogenhet inte begränsas tillatl avse endasl katastrofhjälp. Enligllänsstyrelsen i Slockholms län bör bestämmelserna om kommunernas ochlandstingskommunernas biståndsverksamhet liksom speciallagarna om den kommunalakompetensen arbetas in i den enhelliga kommunallag som kommunallagsulredningennyligen har föreslagit. anför att ulredningen inte haransett del möjligl atl inarbeta de olika speciallagar som rör den kommunalakompetensen i en enhetlig kommunallag, bl. a. med hänsyn lill de vitt skildafrågor som regleras i dessa lagar. Införandet av rätt för kommuner ochlandstingskommuner alt lämna internationell katastrofhjälp innebären klarutvidgning av den kommunala kompetensen och bör, i likhel med vad som skettgenom lagen (1962:638) om rätt för kommun alt bistå utländska studerande, ske iform av en speciallag. anser alt den lösning somkommunallagsutredningen förordar är ändamålsenlig.