prop · FZ03189 · 1975-12-31 00:00:00 — ~styrka, gruppering, beredskap och verksamhet avseende marinsiridskraf-ler ochtaktiskt flyg, ~ basering, omfattning, verksamhet och beredskap för luftförsvar, - utskjutningsanordningarför kärnladdningar, gruppering, antal, möjliga målområden och trolig inriktning, - lämpligamål för insats av eget attackflyg och underiag härför. Handläggningenav underrättelsefrågor inom regeringen av lotalförsvarsfrågor har i fred lagts påförsvarsministern. För detta ändamål biträds han inom försvarsdepartementet aven samordningsavdelning. I krig samordnas försvarsansträngningarna ytterst avstatsministern. Härvid biträds han av eti kansli som ingår ikrigsorganisationen. Kansliet bildas i huvudsak av samordningsavdelningen. Detinnehåller bl, a, en I ä g e s e n h e t med huvuduppgift alt följa läget ivår omvärld och beredskapsläget inom landet. Ifred skall samordningsavdelningen hålla samman uppföljningen av det aktuella underrätlelselägetoch svara för beredningen av ärenden som rör totalförsvarets beredskap. Ensärskild kontaktman svarar för samverkan med försvarsstaben i fråga omuppföljningen av aktuellt underrättelseläge. Prop.1975/76:189 34 ordningsavdelningenär genom kontaktmannen representerad i försia hand vid de veckovisaunderrättelseorienteringarna i försvarsstaben samt vid andra viktigare underrälldseorienteringar. Praktiskttaget alla stater ägnar sig åt underrättelseverksamhet av någol slag, I mångaländer är aktiviteten avsevärd. Några tecken på avmattning har inle märkts.Tvärtom förefaller det som om de tendenser till avspänning mellan stormakternasom har visat sig har motsvarats av en ökandeunderrättelseverksamhet. Avhävd har den inlernationella underrättelseverksamheten riktat sig främst motmilitära förhållanden. Vid sidan av dessa har frågor av allmänpolitisk,diplomatisk eller ekonomisk natur tilldragit sig allt större intresse, I ökadutsträckning söker vissa länder också infiltrera andra länders politiska livoch administration genom sina underrättelseorganisationer. Ocksåstormakternas underrättelseorganisationer får den största delen av sin informationgenom studier av massmedieproduktionen och genom öppna kontakter. Dettautesluter emellertid inte all betydande resurser ägnas inhämtning genomsärskilda medel, t, ex, ageniverksamhei. Metodikeninom det moderna spionaget utvecklas i takt med den tekniska, särskilt denelektroniska, forskningens framsteg. Som har berörts har utvecklingenmedfört att spioneri numera kan bedrivas i en omfattning som var otänkbar förbara något årtionde sedan. Hemligunderrättelsetjänst av består emellertid inte bara av försök alt medhjälp av högt utvecklad elektronik o, d. okartlägga andra länders hemligaförhållanden. Del som dessutom kännetecknar den internationella verksamheten ärden målmedvetna, raffinerade och ofta omärkliga bearbetningen av människor sombedöms värdefulla från underrätielsesynpunki. Föratt påverka opinionsbildningen i andra länder använder vissa länder genom sinaunderrättelseorganisationer alltmer avancerade metoder, alltifrån till synesoegennyttiga ekonomiska bidrag åt organisationer och enskilda lill direklamutor, spridande av falska eller misstänkliggörande uppgifter m, m. Avnaturiiga skäl är större delen av den internationella underrättelseverksamhetenkoncentrerad till stormaktblocken. De spionaffärer som har uppmärksammats underefterkrigstiden har också i regel avsett underrättelseverksamhet mol land inomdel andra blocket. De små och alliansfria staterna saknar dock inte intressefrån underrällelsesynpunkt. Sådana länder kan vara strategiskt betydelsefullamed hänsyn till läge och andra förhållanden. Förhållandena i dessa länder ärofta sådana att de lämpar sig väl som plattformar för underrättelseverksamhetriktad mot tredje makt. Under andra väridskriget var t, ex, platser som ,och centralpunkter för en omfattande underrättelseverksamhetfrån de krigförande ländernas sida. Prop.1975/76:189 35 Beträffandeden underrättelseverksamhet som riktar sig mot kan sägas att främmandeunderrättelseorganisationer fortgående ägnar vårt land stor uppmärksamhet. Demetoder som kommer lill användning vid underrällelseinhämlningen är mångsidigaoch effektiva, 1 vissa fall har främmande länders beskickningar m, m, tjänstgjortsom bas för underrättelseverksamheten. En viss regionalisering av tyckstill-lämpas så alt en stal tillhörande ett maktblock har sitt huvudintresseriktat mol viss del av medan andra länder tillhörande samma blockbevakar andra delar av landet, Östersjönavpatrulleras regelbundet av fiygplan som tillhör de båda stormaktsblocken.Vissa svenska hamnar besöks mer eller mindre regelbundet av utländska fartygmed avancerad utrustning för avlyssning, fotografering m. m, Manövraroch annan militär övningsverksamhel som vår försvarsmakt bedriver följs i regelpå nära håll av bl. a. utländska signalspaningsfartyg. Större avsnill av landetkartläggs med hjälp av spaningssatelliter som regelbundet passerar i banoröver . Överträdelser av förbud för utländska medborgare att besökaskyddsområden och gränskränkningar av öriogsfarlyg och militärt fiyg skertämligen ofta. Det är uppenbart att överträdelserna och kränkningarna ibland ulgörled i underrättdseverksamhei. Densekretess som omger underrättelsetjänslen gör att det är omöjligt alt ge enkorrekt och fullständig bild av andra länders underrättelseorganisationer. Verksamhetensnatur kräver också att organisationen ändras ganska ofta. Det kan dockkonstateras dels att stormakterna satsar utomordentligt stora resurser påunderrättelsetjänsten, dels att det är få länder som har särskilda insyns- ochkontrollorgan för denna verksamhet. Ettgemensamt drag för flera länders underrättelseverksamhet är att den politiskaledningens allmänna behov av underrättelser tillgodoses genom ell organ, medanden militära underrättelseljänslen bedrivs vid sidan av detta inom en eller fierasärskilda organisationer. På andra håll förekommer bara militärunderrättelsetjänst, 1 vissa länder svarar underrättelseorganen försäkerhetstjänsten inom landet. Detta åliggande fullgörs på andra håll avpolisen eller en självständig .säkerhetsorganisation. Behovetav en militär underrättelsetjänst i fredstid Underrättelseutredningenpåpekar inledningsvis i sina överväganden och förslag att statsmakterna vidupprepade tillfällen har framhållit att vi behöver en militärunderrättelsetjänst. Utredningen ansluter sig till denna bedömning. Vårt landsalliansfria slällning med ett geografiskt läge i gränsområdet mellan tvåmilitära block och med en försvarsmakt som bygger på den allmänna värnpliktensgrund ökar enligl utredningens mening behovet av Prop.1975/76:189 36 informationom främmande makter. Detta gäller också i fredstid. Utredningen anser attbehovet av en underrälidseljänsi styrks av de undersökningar av ett antalkriser som docenten har utfört som ett självständigt expertarbeteför utredningen. Underrättelseutredningenerinrar om att de länder som hör lill stormakts-blocken får uppgifter ombundsförvanternas politiska och militära förhållanden inom ramen förblocksamarbetet. De kan vidare samverka för att inhämta underrättelser omländer uianför det egna blocket. Utredningen framhåller alt dessa möjligheter inteslår till buds för oss, F, n, får vi visseriigen en del av våra underrättelsergenom att samarbeta med andra länders underrättelseorganisationer. Enligt uiredningenhar vi dock inte några garantier för att samarbetet skall beslå också ikrissituationer. Därför är vi på kortare eller hänvisade till våregen underrättelsetjänst för att få uppgifterom andra länder. Vårunderrättelseverksamhet måste vidare bedrivas mot den bakgrunden att aggressionskall mötas och bekämpas med landets egna resurser oavsett varifrån den kommer.Underrättelseutredningen anser att behovet av en effektiv och allsidigunderrättelsetjänst är särskilt påtagligt under sådana omständigheter. Det brukar ofta framhållasatt en utrikespolitisk handlingslinje inte blir trovärdig om inte viljan ochmedlen flnns att faktiskt genomdriva den. Tilltron lill ett lands vilja ochförmåga att föra en självständig utrikespolitik beror enligt utredningen ocksåpå sådana förhållanden som att landets underrättelsetjänst bedöms kunnafungera tillfredsställande och all den, liksom försvarsmakten i stort, omfaltasmed förtroende. Utredningenbetonar all vi inle har några stående truppstyrkor att sätta in mot enangripare innan beredskapen har höjts inom försvarsmakten. Vi får i stället litapå all värnpliklsförsvarel kan mobiliseras i lid för all möta angreppet. Hursnabbi en mobilisering än genomförs tar det ändå från ordern ommobilisering till dess alt de förband som ingår i krigsorganisationen . Enligt utredningen måste vi därför få förvarning om ett angreppi så god lid att vi hinner mobilisera våra förband. Angreppet kan då mötasredan i inledningsskedet. En av den militära underrättelsetjänstens uppgifterär att ge förvarning om ett förestående angrepp . Äveni länder som erbjuder en begränsad insyn utifrån är del vanligen möjligt attupptäcka vissa slag av anfallsförberedelser utan särskilt utvecklade underräitelsemetoder.Enligt utredningen kan det därför sättas i fråga om del är nödvändigt att hållaen militär underrättelseorganisation föratt samla in och ställa samman ettsådant informationsmaterial. Mot della invänder uiredningen all det praktiskttaget aldrig är möjligt att dra vittgående slutsatser av enstakaunderrättelser. Det är först när flera uppgifter ställs samman med varandra ochanalyseras mot bakgrund av tidigare kända förhållanden som meningsfylldabedömningar kan göras. Utredningen anser att detta är ett krävande expertarbetesom förutsätter en övad organisation med en 1975/76:189 37 rutineradoch välutbildad personal. Detsamma gäller enligl utredningen arbetet med altleda underrättelseinhämtningen bl. a. genom att inrikta de inhämtande organen -källorna. Del skulle kunna hävdasatt underrälidseljänsi föratt ge förvarning inle behöver bedrivas förrän deninternationella situationen gör behovei av underrättelser påtagligt. Densvenska militära underrättelseljänslen bedriver som jag har nämnt i detföregående sin verksamhel mot bakgrund av s. k. normalbilder av främmandemakters militära verksamhet m. m. Normalbilderna förändras efter hand. är det viktigt att fortlöpande följa dessa förändringar så attiakttagelser kan bedömas mot en riktig bakgrund. Utredningen anser således attdet är omöjligt för ett land att börja bedriva underrättelsetjänst först i enkrissituation. Lika klart är att framgångsrik underrättelseverksamhet bygger påett yrkeskunnande och en erfarenhet som det inte går att mobilisera först närbehovet av underiag för operativa bedömningar blir akut. Personal för ändamåletmåste i fredstid utbildas förden slarkt utbyggda underrättelsetjänst som behövsi beredskap och krig. Ulredningensslutsats är att tidig förvarning om angrepp mot vårt land förutsätter eneffektiv, ständigt verksam underrättelsetjänst. Vårmilitära underrättelsetjänst skall i fredstid inte bara bidra med underiag förbeslul om försvarsmaktens beredskap ulan också förse försvarsmaktens ledningmed underrättelser av betydelse för krigsplanläggningen. Storiekenoch utformningen av ett lands försvar för den närmaste framliden måsle enliglutredningen ses mol bakgrund av de resurser som en fiende kan länkas sätta in.Utredningen håller del för självklart alt ju bättre kunskap vi har om andraländers stridskrafter, vapensystem m. m. desto större möjligheter har vi att utforma ett effektivtförsvar till rimlig kostnad. Kunskaperom andra länders ekonomi och samhällssystem är också vikliga komponenter iförsvarsmaktens planering. Utredningen anser att den militäraunderrättelsetjänsten därför har en mycket stor betydelse i krigsplanläggningenfrämst på kort sikt. uppfattning har underrättelsetjänsten också en viss betydelse för försvarsmaktensutveckling på lång sikt. Bedömningen av främmande makterns förhållanden i ettperspektiv brukar dock enligt utredningen betecknas somframtidsstudier och forskning och inte som underrättelsetjänst i vanligmening. Utredningenfinner att de internationella nedrustningssträvandena har öppnat ett nyttverksamhetsområde för underrättelsetjänsten. Stormakterna kan i belydande ulsträckningkontrollera efterlevnaden av ingångna nedrustningsavtal genom satellitspaning.De små länderna, bland dem , saknar dessa möjligheler och kan inleheller räkna med att fä några särskilda favörer i fråga om rälten all företakontrollinspektioner. De är i detta avseende hänvisade lill sin egen underrät- Prop.1975/76:189 38 tdsetjänst.Utredningen pekar på att nedrustningåtgärderna kan medföra ökade krav på vårtlands underrättelsetjänst, särskill med tanke på alt aktivt verkar förinternationell nedrustning. Synpunkterpå den hittillsvarande verksamheten Utredningenkonstaterar att vår underrälidseljänsi var föga utbyggd under andra väridskrigetoch all delta lorde ha gjort det svårare all bedöma riskerna för anfall motSverige. Organisationen har därefter byggts ul och förstärkts inom ganska snävamedelsramar. Den största satsningen har därvid skett på kommunikationstekniskspaning. 1 fråga om lB:s betydelseanmärker utredningen alt det är svårt alt betygsälta enunderrättelseorganisations insatser i del förgångna. Särskilt gäller dettafördel svenska underrätlelseväsendet som inle har prövats under krigsförhållandeni modern tid. Uiredningen betonar dock att IB lill belydande del är alt se beredskapsorgan, vars arbetsuppgifter ökar i krislägen och eljesi när detär svårt all få underrättelser på vanliga vägar. Utredningen finner ianslutning till Ekmans undersökning att IB snabbt har kunnat anpassa sig tillförändrade situationer. Bl.a. ger Tjeckoslovakienkrisen exempel på detta. IBhar vidare en viktig uppgift som komplement till andra källor vid inhämtningenav grundläggande underrättelser om den militära verksamheten i vårt närområde.Ulan en organisation av IB:s slag skulle vårt land få svårigheter all genomsamarbete med andra länders underrättelseorganisationer lå lillgång lill visslunderrältelsematerial. Utredningen har informerats om det samarbete som harförekommit från svensk sida. Enligt ulredningens mening har samarbetet varitbetydelsefullt för all tillgodose vårt behov av underrättelser och förenligtmed landets utrikespolitiska hållning. Utredningenssamlade bedömning av IB är alt verksamheien vid byrån är väsenilig för underrältelsetiänslensmöjligheler att ge förvarning och skapa underlag för krigsplanläggningen, 1fråga om sekretessen kring IB säger utredningen att ett effektivtsäkerhetsskydd är en förutsättning för en organisation som IB, Den myckel djupasekretess som har omgett IB:s existens har dock utgjort en grogrund förspekulationer och missiänkliggöranden. Den har också haft andra negativaverkningar. Bristande kännedom om IB bland försvarsstabens personal kan enligl ulredningensuppfaltning ha bidragit till att inriktningen av byråns verksamhet inte harhaft önskvärd fasthet. Sekretessen har dessutom försvårat en utvärdering av IB:sarbeie och en realistisk bedömning av dess resursbehov. Beträffandeinhämtningen av säkerhetsunderrätielser erinrar utredningen om att den s, k,inrikes verksamheten vid IB upphörde ,Företrädare för uiredningen har granskat en del av del malerial som lämnadesfrån IB till försvarsstabens säker- Prop.1975/76:189 39 helsavdelningunder åren före resp, efter del att en gräns drogs mellan IB:s ochrikspolisstyrelsens säkerhetsavdelnings verksamhetsområden. För tiden före år1970 finns ett ganska stort antal rapporter som behandlar svenska medborgareoch som uppenbarligen bygger på underrättelseinhämtning här i riket. För lidendärefter är del enstaka handlingar som har denna karaktär, Uiredningen bedömeratt det i de senare fallen ofta rör sig om iakttagelser som lidigare anlitade uppgiftslämnaresjälvmant har rapporterat utan uppdrag från försvarsmakten. Vadgäller hela del IB-material .som har överlämnats till försvarsstabens säkerhetsavdelningefter anser uiredningen att många av uppgifterna i fråga har större betydelseför den polisiära säkerhetstjänsten än för försvarsmakten. Utredningen frågarsig också om en del av materialet över huvud taget har någon betydelse förkartläggningen av den säkerhelshotande verksamheten mot vårt land. Utredningenpåpekar alt gällande arkivbestämmelser lorde lämna myndighelerna utrymme attgöra sig av med handlingar som inte har samband med myndighetens verksamheteller eljest bör föranleda någon åtgärd från dennas sida. Utredningenhar i anslulning lill arbetet med att inhämia underlag för sina överväganden omden framtida underrättelsetjänsten försökt klariägga sanningshalten i påståendenaom partipolitiskt utnyttjande av IB. Uiredningen har inle kunnat finna någotsom stöder dessa påståenden. Denmilitära underrättelsetjänstens mål och verksamhetsområde Detmilitära underrättelseväsendet är en del av vårt lands försvarsmakt. Riksdagenhar bestämt målen för totalförsvaret, av vilket försvarsmakten utgör en del.Underrättelsetjänstens uppgifl är att förse beslutsfattare inom försvarsmaktenmed de informationer om främmande makts förhållanden som behövs för att de avriksdagen uppställda målen skall kunna uppnås, Enligl uiredningen måste uppgiftenatt inrikta underrättelsetjänsten som helhet därför ligga på debefattningshavare inom försvarsmakten som har behov av underrättelser. Enordning där underrättelseorganens arbetsuppgifter bestämdes av någol organ uianförförsvarsmakten skulle enligl utredningens bedömning innebära att en del av ansvarelför försvarsmaktens beredskap, krigsduglighet m. m. fördes över lill delta organ.Detta slrider mot fastlagda principer för ledningen av vår försvarsmakt. Stalsmakiernakan ställa upp allmänna mål för underrättelsetjänsten, t, ex, att verksamhetenskall ta sikte på militära, militärpolitiska och militärekonomiskaunderrättelser i försia hand från närområdet. Vad som kommer att hänföras tillsådana underrättelser beror dock på vad försvarsledningen bedömer varabetydelsefull information inom dessa områden, Uiredningen anser att sådanamålformuleringar från stalsmakiernas sida därför är oiill- Prop.1975/76:189 40 räckligaför att styra verksamheien. Utredningenerinrar om att friheten för de ansvariga militära organen att inriktaunderrättelsetjänsten ändå, som i all annan statsverksamhet, har sina givnagränser. Verksamheten måste hålla sig inom de ramar som anges av svenskutrikespolitik och får inte bryta mot de regler som svensk rättsuppfattninguppställer. Resurstillgången är en annan begränsande faktor. Enligt uiredningenär det sålunda uppenbart att verksamheten inte kan bedrivas frislående frånstatsledningens syften och alt den måste vara underkastad fortlöpandegranskning och bedömning från det allmännas sida, Ianslutning till uttalanden av försvarsutskott och JO diskuterar utredningengränsdragningen mellan underrättelsetjänst och säkerhetstjänst, Uiredningenfastslår att underrättelsetjänst och säkerhetstjänst är väsensskilda frånvarandra om man ser till syftet med verksamheten. Den militäraunderrättelsetjänsten har till uppgift att göra bedömningar om andra länder pågrundval av insamlad och sammanställd information. Säkerhetstjänsten skall åsladkommaskydd mot verksamhet som hotar vårt lands inre säkerhet. På polisen (rikspolisstyrelsenssäkerhetsavdelning) ankommer därvid att kartlägga och bekämpa sådan verksamheti den mån den innefattar brottslig gärning. Den militära säkerhetstjänsten, somi fredstid inte har några polisiära befogenheter, skall tillgodoseförsvarsmaktens särskilda behov av säkerhetsskydd. Trotsatt underrättelse- och säkerhetstjänsterna har skilda uppgifter inträffar detenligt utredningen inle sällan att de kommer in på varandras områden. En orsakär alt en underrättelseorganisation måste söka sig fram på olika vägar ochanvända sig av information av skilda slag för all få ett tillräckligt underlagför bedömningar om andra länders politiska avsikter, militära resurser m, m. Enökning av säkerhelshotande verksamhet inom landet såsom spionage, sabotage o.d.kan sålunda vara en indikation på förestående angrepp mot oss. På motsvarandesätt har säkerhetstjänsten vid utredningar av sådan verksamhet ofta anledningatt följa spår som leder till andra länder. Utredningenpåpekar vidare att det kan vara osäkert till vilket ansvarsområde enunderrättelse hör innan den har bearbetats. 1 all underrättelse-ochsäkerhetstjänst gäller också att en belydande del av del grundmaterial sominflyter inte är resultatet av en målmedveten inriktning, I stället kommer detin slumpvis i form av t, ex, meddelanden från enskilda personer eller sombiprodukter till annan informaiion, 1 ell sådani material ingår i regel vissauppgifter som vederbörande organisation inte har behov av för sin verksamhel. Ävenav andra skäl kan en underrättelseorganisation komma in på arbetsuppgifter somegentligen tillhör säkerhetstjänsten. Ett viktigt fall gäller organisationenseget säkerhetsskydd,. En organisation som IB, vars verksamhetsformer främst avomtanke om källorna måste hållas hemliga, kan inle alllid använda sig avutomstående expertis ens i frågor om organi- Prop.1975/76:189 41 Enligl utredningens mening måste IB därför i begränsadutsträckning få inhämta säkerhetsunderrätielser i annal syfte än att klargörafrämmande staters förhållanden. Anledningen kan bl.a, vara att en uppgifllämnareseller blivande medarbetares pålitlighet behöver kontrolleras. Reglersom skall förhindra all underrättelseorganen verkar utanför de tillböriigaramarna måste enligt ulredningens bedömning ha som utgångspunktunderrättelsetjänstens syfte. De enheter som hör till underrätlelseväsendetfår inte inriktas på att inhämia, bearbeta och lagra annan information änsådan som klart är ägnad att öka eller befästa vår kunskap om andra länder iavseende som är av belydelse för vårt lands yttre säkerhet. Avsteg från dennaregel bör enligt utredningens mening lå göras bara när det gäller ettunderrättelseorgans eget säkerhetsskydd. Förutsättningen måste dock vara attuppgifterna i fråga inte kan erhållas genom den polisiära eller militärasäkerhetstjänsten. Utredningenanser att underrättelseorganen i konsekvens med dessa regler bör vara skyldigaatt fortlöpande förstöra material eller överiämna det till rält instans om detinnehåller uppgifter utan betydelse för underrättelsetjänsten. Ävenom det går en klar gräns mellan underrättelsetjänstens och säkerhetstjänstensmål finner utredningen anledning alt betona behovet av samverkan mellan de bådaverksamhetsgrenarna. Sådan samverkan måste t, ex. förekomma innan en uppgiftskaraktär av säkerhetsunderrältelse eller utrikesunderrättelse har blivitkartlagd: Vidare bygger inhämtningen av underrättelser i vissa fall påsamarbete mellan den polisiära säkerhetstjänsten och underrättelsetjänsten.Som har nämnts måsle samverkan även ske i frågor som gällerunderrättelseorganens eget säkerhetsskydd. Ävenom de flesta länder ärjämfördsevis öppna om sina egna förhållanden finns det uppgifier- framför allt inom försvarsområdet - som man strävar efter all hålla hemliga.Sådan hemlig informaiion kan vara avgörande för andra länders möjligheler attgöra säkerhetspolitiska bedömningar. Utredningen utgår därför från att vårtlands militära underrättelsetjänst inle kan begränsa sig till öppeninformation. Den måste också inhämta och bearbeta sådant malerial som andraländer försöker hålla hemligt. Enligl Ulredningens mening motiverar ocksåunderrättelseorganens egen beredskap att verksamheten i fred inte riktas inbara på öppen information, I kris- och framför allt krigssituationer minskarnämligen mängden av öppen information och möjligheterna att inhämiaunderrättelser med öppna medel. Inhämtningmed s, k. särskilda medel måste med hänsyn till säkerhetsskyddet bedrivasavskärmat från underrällelseväsendels övriga enheter. Utredningen anser attorganisatoriska enheter som och IB av della skäl ärnödvändiga inom vårt underräiidseväsen. Utredningentar upp k ra vet på allsidighet och understryker alt Prop.1975/76:189 42 detär våra kunskaper om omväriden som skall vara allsidiga.