prop · FY034 · 1975-12-31 00:00:00 — Resurserna för programverksamheten ökades genom den höjning avmottagaravgifterna som genomfördes i samband med en omläggning avavgiftssystemet. Dentekniska och organisatoriska utvecklingen av rundradioverksamheten sedan år1966 har i första hand präglats av utbyggnad av televisionens tvåkanalsystemsamt ökning av den regionala programverksamheten i fråga om såväl ljudradiosom TV. Utbyggnaden av TV2 inleddes /70 och forsattes däreftersuccessivt. /73 arbetade TVl och TV2 på likavillkor ifråga om tilldelade resurser och planerad sändningstid. Samtidigtuppnåddes också det av statsmakterna uppsatta målet att omkring en fjärdedel av riks- U:5S Skr 1975:4 408 programproduktionenbör ske regionalt. Distributionsnätethar byggts ut, såväl för TV som för FM-sändning. TVl ochTV2 har entäckningsgrad av ca99,resp. 98,. FM-nätenför radions program 1, 2 och 3 ärutbyggda till . Distriktensandel av riksprogramproduktionen har ökat inte oväsentligt under senare lid.Samtliga tio distrikt har numera utrustning för filmproduktioni svartvitt. I finns bearbetningsutrustning även för färgfilm. IGöteborg, och har nya radio- och TV-hus uppförts. Ett nyttsådant hus i är underbyggnad. Tillbyggnad av radio- och TV-husen i är planerad. Genom1966 års riksdagsbeslut logs inte ställning till tidpunkten för införandet avfärg-TV. Detta skedde genom ett särskilt riksdagsbeslut (prop. 1968:50,SU 1968:98, rskr 1968:221). Reguljära färgsändningar inleddes medsex limmar för alt sedan successivt öka. Underinnevarande avtalsperiod har bedrivits ett omfattande utredningsarbete som harväsentlig betydelse för rundradioverksamhetens framtida utveckling. År1967 tillsattes kommittén för television och radio i utbildningen{) för att utreda frågan om användningen av radio och television iutbildningsväsendet samt för att leda försöksverksamhet med utbildningsprogram.För försöksverksamheten har kommittén erhållit särskilda anslag överstatsbudgeten vilket gjort del möjligt att bygga upp en produktionsenhet medfullständig utrustning för produktion av TV- och radioprogram. Kommitténöverlämnade ett betänkande (SOU 1971:36) Produktionsresurser för TV ochradio i utbildningen med förslag om en sammanläggning av TRU:s produktionsenhetmed utbildningsprogramenhet till ett från med egna tekniska resurser. Efter remissbehandling avförslagen tillsattes en ny kommitté, utredningen angående den fortsattaverksamheten med radio och television inom utbildningsväsendet {U 1971:13).Enligl direktiven skall den nya kommittén överväga inriktningen av och deorganisatoriska formerna för produktionen av utbildningsprogram m. m. Denfortsatta verksamheten skall främst vara inriktad på vuxenutbildning på allautbildningsnivåer och påförskola. 1969års radioutredning (69) har i sitt betänkande (SOU 1973:8) Radio iutveckling lämnat förslag om bl. a. lokalradions utveckling. Betänkandet hargenomgått en omfattande remissbehandling. I enlighet med mitt uttalande i åretsstatsverksproposition (prop. 10 punkt I:B 2) har jag numera enligtbemyndigande tillkallat en särskild arbetsgrupp för en samladöversyn av de frågor som utredningens förslag och remissbehandlingen av dessaaktualiserar. Utöver lokalradiofrågan har arbetsgruppen bl. a. att ta ställningtill 69:s förslag till åtgärder för att öka samhällsinformationen i Radiooch TV. År1970 tillsattes massmedieutredningen (Ju 1970:59) som enligt sina direktivskall söka samla de bestämmelser som behövs till skydd för yttrandefriheten imassmedier, bl. a. radio ocb television, i en särskild massmedielag som skallersätta tryckfrihetsförordningen. Underår 1973 tillkallades en särskild utredningsman för utredningen om radionämndensorganisation m. m. (U 1973:4). Hans huvuduppgift är att undersökaförutsättningarna för att förbättra nämndens arbetssituation. Enligt direktivenför utredningen skall radionämnden inte ges något vidgat mandat. Avsikten äratt ge nämnden ökade möjligheter att fullgöra de uppgifter som redan ankommerpå den. En utgångspunkt för utrednings- 409 Kommittéer; U;55 arbetetär att nuvarande ordning med radiolagen och avtal mellan staten och SverigesRadio som grund för rundradioverksamheten skall ligga fast. Pånordisk basis har tillsatt en kommitié med uppgift altundersöka möjligheterna alt förbätlra mottagningen av de nordiskagrannländernas TV-program. Kommittén har lämnat delrapporten över gränserna(Nordisk utredningsserie 11/73). Slutrapport beräknas lämnas kring årsskiftet1974 1975. Enallmän förutsättning för de sakkunnigas arbete bör vara att de grundläggandevillkor som gällt för rundradioverksamheten i vårt land inte skallrubbas. Den frihet från kommersiella hänsyn och den självständiga ställning iförhållande till myndigheter och intressegrupper som är grundläggande för dengällande regleringen av rundradions programverksamhet framstår som omistlig ocksåför den framlida verksamheten. Detsamma gäller skyldigheten att iaktta kravetpå opartiskhet och saklighet. Radionoch televisionen skall således även i fortsättningen ha karaktären av enrundradio i allmänhetens tjänst som är självständig i förhållande tillpåtryckningar utifrån och som ger ulrymme för nya initiativ, originalitet ipresentationen samt mångsidighet oph mångfald i programproduktionen. Enallmän utgångspunkt för de sakkunnigas arbete bör vidare vara statsmakternasbeslut om den statliga kulturpolitiken (prop. 1974:28, KrU 1974:15, rskr1974:248). 1974:28 hör radio och television till detkulturpolitiska områdei. De mål som föreslås för den statliga kulturpolitikenbör således gälla också dessa medier. SverigesRadio har ensamrätt till rundradiosändningar. Såväl organisationen somriktlinjerna för programverksamheten präglas av att radioföretaget ensamtsvarar för all rundradiosändning. En grundläggande fråga att ta ställning tillinför överenskommelse om ett nytt avtal är huruvida skallbehålla ensamrätten till sändning av alla slag av radio-och TV-program.Allteftersom sändningstiden förlängts och fler kanaler tillkommit harprogramverksamheten kunnat differentieras. 11966års riksdagsbeslut om rundradioverksamheten, som utgör grunden årsavtal, löstes frågan om sambandet mellan sändningsrätt och organisation genomatt behöll ensamrätten till sändningarna som enskildaprogramenheter erhöll en ökad självständighet. Därmed skapades förutsättningarför mångfald och stimulerande tävlan i programproduktionen och större valfrihetför publiken. Denna strävan var naturlig inför den utbyggnad av en andraTV-kanal som just inletts och den kraftiga ökning av sändningstiden somhärigenom kunde åstadkommas. Enligtde förslag som radioutredning lade fram skalllokalradiosändningar ombesörjas av ett självständigt radioföretag med sammaoberoende ställning som och med en verksamhet som bedrivs inomramen för lagstiftning och ett särskilt avtal. Utredningen ansåg också att däresl ett permanent utbildningsprogramorgan etableras utanför bör detta organ också få egen sändningsrätt. Frågan om organisationen avutbildningsprogramverksamheten övervägs av utredningen för den fortsattaverksamheten med radio och television inom utbildningsväsendet som, enligl vadjag erfarit, avser att redovisa U;55 Skr 1975:4 410 resultatetav sina överväganden /75. Deorganisatoriska lösningar som utredningarna aktualiserat innebär attprogramuppgifterna fördelas på flera företag enligt principen att varje företagensamt får ansvar för ett vissl slag av program. Ett företag skulle såledeskunna få ansvar för lokalradion, ett för utbildningsprogrammen och ett för denallmänna programverksamheten. En sådan ordning medför organisatoriskaförändringar. Någon grundläggande förändring av villkoren förprogramverksamheten skulle det dock inte bli fråga om eftersom varje företagskulle få ensamrätt inom en viss programsektor och därmed inom sittarbetsområde samma ställning som f. n. har. Hurlokalradion och produktionen av utbildningsprogram skall organiseras bör enligtmin mening bedömas i samband med att frågor rörande inriktningen och omfattningenav dessa verksamheter prövas. Som jag tidigare anfört pågår i en särskildarbetsgrupp inom beredning av förslagen årsradioutredning. Avsikten är att resultatet av detta beredningsarbete skallföreläggas i en proposition till vårriksdagen 1975. Även förslagbeträffande utbildningsprogram i radio och TV avses bli framlagda för riksdageni en särskild proposition. Hurden allmänna rundradioverksamheten skall organiseras och hur sändningsrättenskall utövas bör övervägas av de sakkunniga. De bör därvid samrådamed arbetsgruppen för radiofrågor inom och medutredningen för den fortsatta verksamheten med radio och television inomutbildningsväsendet samt beakta statsmakternas ställningstaganden tillutredningarnas förslag. Oavsettvilken organisationsform för radio- och TV-verksamheten som kommer att gällaunder nästa avtalsperiod måste frågor om placering av sändningstider ochsändningsutrymme för olika kategorier av program diskuteras i ett sammanhang. överväganden i dessa avseenden måste de sakkunniga således ta hänsyn tilldet totala programutbudet. Kabel-TV-sändningarhar endast genomförts i blygsam skala i vårt land. Den utveckling avkabel-TV-verksamheten som kan förutses kommer att gälla sändningar med mycketstark lokal prägel, som i hög grad skiljer sig från ordinarieprogram. Som en följd av att radioförelaget har ensamrätt tillrundradiosändningar ankommer det ändå på att lämna medgivandetill TV-sändning via kabel. Enligt min mening är denna ordning intetillfredsställande. De sakkunniga bör pröva möjligheterna alt införa elt systemsom innebär att Kungl. Maj:i eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer medgerrätt till kabel-TV-sändning. Frågan om utvecklingen av kabel-TV bör därutöverinte beröras i delta sammanhang. Desakkunniga bör lämna förslag belräffande sändingstidens längd och fördelningenmellan egen och främmande produktion, mellan svensk produktion och utländsksamt mellan originalproduktion och repriser. Kostnadsaspekterna bör därvidsärskilt beakias. Vid diskussionen om sändningstidens omfattning bör desakkunniga beakta undersökningar som kan ge en bild av hur människor igenomsnitt ägnar åt radio och TV samt avväga behovet av att öka sändningstidenmot möjligheterna att förbättra kvaliteten på ett mera begränsat utbud. Enligt1966 års riksdagsbeslul skall speciellt intresse ägnas åt distriktens roll iprogramproduktionen. Ett rimligt mål har ansetts vara att omkring en fjärdedelav riksprogramproduktionen sker regionalt. har lagl stor viktvid den regionala programverksamhetens uibyggnad och 411 Kommittéer: Utbildningkdepartementet U:55 därmed förenad decentralisering av verksamheten idistrikten. Det av angivna målet har numera uppnåtts. Från många håll uttrycks starka önskemål om enfortsatt decentralisering av programverksamheten. Med anledning av motionertill riksdag uttalade kulturutskottet (KrU 1973:42) att utskottet fanndet önskvärt alt andelen regional produktion utökades utöver vad som angavs vid1966 års riksdag. Inom har en särskild utredning omrundradioverksamhetens decentralisering genomförts. De sakkunniga bör göraen bedömning av hur stor andel av programproduktionen som distrikten bör svaraför. En viss del av distriktens produktion utgörs av regionalasändningar. Frågan om vilken omfattning dessa sändningar bör ha kommer attbehandlas i samband med ställningstagandet till lokalradions utveckling. En långt gående delegering av ansvar och befogenheter inomSveriges Radio utgjorde ett framträdande önskemål vid tillkomsten av 1966 årsriktlinjer för radioverksamheten. Ledningarna för de olika programenheternahar under styrelsen och radiochefen det direkta ansvaret för respektive enhetsprogramproduktion. Några funktioner skall vara gemensamma. Detta har förutsattskunna genomföras utan att enheternas självständighet rubbas. För varje programenhet fastställs en kostnadsram inomvilken enheten får göra sina egna dispositioner. Programledningarna har vidarebetydande frihel att organisera och dimensionera sina redaktioner samt attrekrytera personal. Programutformningen bör inom ramen för de allmänna riktlinjernaväsentligen vara uttryck för programenhetens egen bedömning. Även distriktenhar getts en självständig ställning med en betydande frihet vidprogramproduktionen. Genom dessa former av decentralisering alltså både enstrukturell och en geografisk har man sökt skapa organisatoriskaförutsättningar för en stimulerande tävlan. En långtgående decentralisering skapar risk för splittringoch ett mindre effektivt utnyttjande av resurserna. För att en sådan utvecklingskall förhindras har företagsledningen förutsatts svara för en melodisk ocheffektiv samplanering, liksom en inre kontroll av att de allmänna riktlinjernaför programverksamheten följs. I företagsledningens uppgift har också inrymtsett ansvar för att konkurrensens avigsidor undviks. Man skall sålunda stävja enutveckling som innebär att strävan att nå en stor publik bestämmerprogramutbudet. Den organisatoriska modell som valts för Radiosverksamhet innebär således att de enskilda programenheterna givits storsjälvständighet som ett övergripande ansvar för samordning avverksamheten och utformning av programpolitiken lagts på den centralaledningen. Ett viktigt moment i utredningsarbetet är att kartläggaerfarenheterna av den nuvarande organisationsformen. Mot bakgrund av en sådankartläggning bör de sakkunniga överväga lämpligaste organisationsformen närdet gäller atl lösa de uppgifter, som kommer att åvila iframtiden. 1 sitt arbete bör de sakkunniga beakta resultaten av deninom pågående utvärderingen av tvåkanalsystemet. Vid övervägandena bör eftersträvas lösningar, som medföratt ansvar för U:55 Skr 1975:4 412 enverksamhei förenas med reella förutsättningar till inflytande. Ett alternativär därvid att stärka samordnings- och ledningsfunktionen inom företaget i syfteatt åstadkomma en effektiv samplanering, skapa garantier för att riktlinjernaför företagets verksamhet upprätthålls och alt verksamheten i stort bedrivsekonomiskt och rationellt. Med tanke på verksamhetens omfattning och karaktärmåste dock en sådan åtgärd förenas med en långt gående delegering avbeslutsfunktioner. Därigenom skulle olika programproducerande enheter kunnauppnå stor självständighet. Eltannat alternativ som de sakkunniga bör kunna pröva är en organisation sominnebär decentralisering i andra former än genom delegering t. ex. bildandet avhelt självständiga enheter. En långt gående decentralisering kan emellertidförsvåra ett effektivt utnyttjande av resurserna för teknisk och annan service.De ekonomiska konsekvenserna av etl sådant alternativ bör därför undersökasytterst noggrant. Oberoendeav vilken organisationsform de sakkunniga väljer är det av stor vikt attrundradions självständighet garanteras. En sådan självständighet är nödvändignär det gäller alt utveckla initiativkraft och främja mångfald iprogramverksamheten. Omde sakkunniga vid sina överväganden av de organisatoriska frågorna finneraktiebolagsformen mindre lämplig för rundradioverksamhelen bör de varaoförhindrade atl pröva hell andra förelagsformer. I försia hand bör deundersöka möjligheten att driva verksamheten inom ramen för en stiftelse. Viddiskussionen om den centrala ledningsfunktionen bör styrelsens roll behandlas.De sakkunniga bör diskutera olika alternativ för styrelsens arbetssätt,sammansättning och storlek. Därvid bör särskilt prövas ett alternativ med enstyrelse som har färre antal ledamöter än den nuvarande och som kompletteras avett större förvaltningsråd med den representativa sammansättning som styrelsenhar . Vidare bör de sakkunniga kunna pröva möjligheterna atl överföravissa beslutsfunktioner beträffande distriktens verksamhei till regionalanämnder med i princip samma sammansättning som styrelsen. Avstor principiell betydelse för programverksamheten är nyhetstjänstensorganisation. I 1%6 års proposition betonades att det från opinionsbildningenssynpunkt är önskvärt med en långl gående spridning av nyhetsurval, analyser ochkommentarer. En fullt utbyggd nyhetsorganisation på varje programenhet ansågs dockmedföra att den sammanlagda kostnaden för nyhetstjänsten blev högst betydandeoch därför förordades att en gemensam nyhetsredaktion för ljudradion och debåda TV-kanalerna skulle inrättas. Varje programproducerande enhet skulledärutöver svara för kommenterande aktualitetsprogram. Dåvarande chefen förkommunikationsdepartementet framhöll att vad som föreslogs beträffandenyhetsprogrammen var att betrakta som ett försök till lösning av ett besvärligtavvägningsproblem. Huruvida arrangemanget var ändamålsenligt kunde enligt hansmening avgöras först sedan viss tids erfarenheter vunnits. Desakkunniga bör diskutera erfarenheterna av nuvarande lösning av nyhetstjänstensorganisation. Skulle det visa sig all den gemensamma nyhetstjänsten resulterati jämförelsevis obetydliga begränsningar av kostnaderna förstärks argumentenför ett syslem med nyhetsredaktioner som var för sig har möjlighet att göra ensjälvständig bedömning av hela nyhetsmaterialet. 413 Kommittéer: U:55 Ibåde radio och TV tillämpas en s. k. kontrasterande programsättning. I radiohar de tre programmen renodlad karaktär. PI innehåller huvudsakligentalprogram. I P2 sänds på kvällstid den seriösa musiken. P3 är den bredastekanalen med populärmusik och lätta lalprogram, bl. a. ungdomsprogrammen. I TVtillämpas däremot en annan princip den s. k. växlingsprincipen. Båda kanalernainnehåller totalt sett ett relativt likartat program. Enligl växlingsprincipenskall vid varje enskild tidpunkt erbjudas kontrasterande inslag i kanalerna.Denna princip för programplaneringen kan lätt leda till att när lättaunderhållningsprogram placeras mot samhällsinf ormativa program de sistnämndadärigenom förlorar en stor andel av sin publik. Desakkunniga bör analysera effekterna av nuvarande principer förprogramsättningen och vara oförhindrade att överväga andra lösningar. Enulgångspunkt bör därvid vara att även program som inte med säkerhet kan ansesdra stor publik skall få en framträdande plals så att programverksamheten iradio och TV medverkar till att skapa nya intressen, ge ökade kunskaper ochvidga informationen om vad som sker i samhället. Desakkunniga bör vidare överväga hur programsändningarna tidsmässigt skallanpassas till olika gruppers behov. Därvid bör t. ex. skiftarbetare särskiltuppmärksammas, bl. a. genom atl reprisprogrammens omfattning och placeringdiskuteras. 3.3Sveriges Radios kulturpolitiska uppgift Motivetför atl införa tvåkanalsystem i televisionen var att skapa förutsättningar fören stimulerande tävlan mellan olika programproducerande enheter och därigenomhöja kvaliteten på programmen. Sedan erfarenhet vunnits av det nya systemet hari den allmänna debatten från många håll ifrågasatts om inte resultatet bliviten tävlan om publik i slället för en tävlan om kvalité. Radio och TV har encentral roll när det gäller att tillgodose olika gruppers behov av upplevelser,information och förströelse. De sakkunniga bör beakta att kravet på kvalitetmåste tillgodoses i all programverksamhet. Radio-och TV-verksamheten ryms inom del kulturbegrepp som är utgångspunkt förplaneringen av den statliga kulturpolitiken. Etermedierna tillhör således detkulturpolitiska området. De mål som ställts upp för kulturpolitiken bör därmedsom nämnts gälla också för samhällsinsatserna på radio- och TV-området.Synsättet beträffande ansvarsfördelning och självständighet irundradioverksamhet överensstämmer med vad som bör gälla kulturinstitutionernasarbete. Densnabba utbyggnaden av etermedierna har gjort det möjligt alt ge stor spridningåt ett mångsidigt kulturutbud. har i sitt betänkande (SOU 1972:66)Ny kulturpolitik visat att antalet personer som följt TV-teaternsföreställningar ökat mycket snabbt trots alt utbudet varitrelativt begränsal. Intresset för TV-teater har sannolikt inte behövt gå utöver den levande teatern; tvärtom finns det skäl alt anta att kulturprogrammeni TV bidragit till att öka intresset för det som sker på teaterinstitutionerna. Radiooch TV har viktiga uppgifter när det gäller att skapa intresse förkulturaktiviteter i nya grupper, föra ut kulturutbudet till glest befolkadeområden där utbudet av levande kultur är begränsal och spegla kulturaktiviteternai olika delar av landet för att söka ge en allsidig bild av kulturverksamheten.Radio och TV kan därför få stor betydelse i det utvecklingsarbete som inlettsgenom kulturreform. I detta sammanhang spelar samarbetet mellan Radiooch kulturinstitutionerna en väsentlig roll. I radions och televisionensprogramarbete är man starkt beroende av att kunna utnyttja den yrkeskunnighetsom utvecklas inom kulturinstitutionerna. Så är t. ex. Operans exisiens mereller mindre en förutsättning för att det skall kunna skapas en medieanpassadradio- och TV-opera. Den levande teatern utgör den konstnärliga ochprofessionella basen för TV-teatern. Dessutom innebär en förmedling avinstitutionernas produktioner via radio och TV en möjlighet att varieraprogramutbudet i etern och öka kännedomen om den kulturaktivitet som bedrivsregionah. Teatrarna har utnyttjats i radio och TV endast ibegränsad utsträckning. Det är främst svårigheterna att lösaersättningsfrågorna som verkat återhållande. Enligt min mening bör det varamöjligt att i större utsträckning än som skett lägga ut medieanpassadproduktion på teatrarna. De sakkunniga bör noggrant pröva olika former församarbete mellan teatrarna och och redovisa preciserade förslagom hur detta samarbete skall kunna utvecklas. Musiken är av utomordentligt stor betydelse i SverigesRadios programverksamhet, främst i ljudradion. Både för musikundervisningen iskolan, i det fria musikbildningsarbetet och inom institutionerna påmusikområdet ställs allt större krav på en helhelssyn på musiken som bl. a.innebär att utvecklingsarbetet inriktas på att göra gränserna mellan olikamusikaliska genrer och företeelser mindre markerade. Det kan således sägas varabåde en utbildningspolitisk och kulturpolitisk strävan alt verka för etlbredare och mera allsidigt musikintresse och i delta syfte bredda repertoarenoch bryta isoleringen mellan ohka musikformer och musikgenrer liksom mellanolika lyssnargrupper. Mot denna bakgrund är det naturligt att musikprogrammen iradio och TV utformas så att skilda former av musik ges en likvärdigpresentation. Den renodling av musikvalet som f. n. görs i ljudradions programverkar inte i denna riktning. Det finns skäl för de sakkunniga atl uppmärksammadetta förhållande. har i sitt slutbetänkande (SOU 1973:53)Samhällel och , analyserat televisionens betydelse förbiograffilmen. Enligl utredningen finns det ett samband mellan den kraftigaökningen av antalet visade biograffilmer i TV och nedgången i biografbesökenunder . Den senare företeelsen har lett tillfinansieringsproblem för den svenska filmproduktionen. Med hänsyn till dettaefterlyser utredningen en samlad film- och TV-politik. De sakkunniga föreslårbl. a. att visning av biograffilm i TV beläggs med visningsavgift enligt sammagrunder som gäller för visningar på större biografer. De medel som inflyterskall disponeras i enlighet med filmavtalet, alltså lill stöd för svenskfilmproduktion och icke-kommersiella filmändamål. Beredningen av filmutredningens samtliga förslag pågår. Desakkunniga bör i sitt arbete beakta statsmakternas ställningstaganden tillförslagen och även i övrigt i sitt arbete ta hänsyn till den stora betydelse TVhar för allmänhetens kontakt med filmkonsten och för filmkonstnärernas framtidaverksamhet. I det kulturpolitiska arbetet har folkrörelserna enframträdande ställning. De svarar för huvuddelen av den kulturellt inrikladeamatörverksamheten och medverkar mycket aktivt i arbetet med att föra utkulturprogram och kulturaktiviteter i nya miljöer. Det är naturligt attfolkrörelsernas insalser på kulturområdet, liksom inom övriga områden avsamhällslivet, speglas i massmedierna och att synpunkter och erfarenheter fränfolkrörelsearbetet 415 Kommittéer; U:55