prop · FY0321 · 1975-12-31 00:00:00 — En bättre anpassning av skyddsmmsbyggandet till dennautveckling förutsätter enligt utredningens mening att skyddsrummens nuvarandebundenhet vid de enskilda anläggningarna och byggnaderna löses upp. Visserhgenär det redan enligt gällande bestämmelser möjligt att undantagsvis anordnaskyddsrum, som är gemensamt för två eller flera närbelägna anläggningar ellerbyggnader. Enligt utredningen finns det inte heller något oeftergivligt krav påatt skyddsrum skall anordnas inom den anläggning eller byggnad för vilken detär avsett. CivUförsvarsstyrelsen har också beviljat fleradispenser för mera fritt valda skyddsrumslösningar. Emellertid har det visatsig att de nuvarande bestämmelserna har en tendens alt bindaskyddsrumsbyggandet till lösningar som är dåligt anpassade till denbyggnadstekniska utvecklingen. Utredningen föreslår därför att bestämmelsernaändras så att de främjar ett friare val av skyddsrumslösningar. Utredningen framhåller vidare att ett friare val avskyddsrumslösningar under alla förhållanden skulle göra det möjligt att sökasig fram tUl den mest ekonomiska storleken på varje särskilt skyddsrum. Ocksåfrån civUförsvarstaktiska synpunkter skulle en sådan större valfrihet erbjudafördelar. Utredningen anser vidare att den otillfredsställandefredsanvändningen av skyddsrummen gör att det kapital som lagts ner i dessautrymmen förräntar sig dåligt, vilket oförmånligt påverkarskyddsrumskostnaderna. För att minska dessa är del därför angeläget attfredsanvändningen är så inbringande som möjligt. Alt de gällandeskyddsrumsbestämmelserna inte resulterar i ekonomiskt tillfredsställande fredsanvändningav skyddsrummen beror enligt utredningens mening i hög grad på attskyddsrummen skall anordnas inom eller i närheten av de anläggningar ochbyggnader för vilka de är avsedda. Härigenom medges inle de fria val avskyddsrumslösningar som skulle göra det möjligt all uppnå en mer kvalificeradfredsanvändning. Skyddsrummens nuvarande bundenhet vid enskilda anläggningaroch byggnader bör därför enligt utredningen även av denna anledning lösas upp. Utredningen föreslår också att bestämmelserna ändras såatt del blir möjligt att bygga större skyddsrumsenheler. Utredningen konstaterar all en annan omständighet somminskar fredsanvändningsmöjligheterna har med skyddsmmmens utformning att göra.För att öka friheten vid valet av fredsanvändning bör enligt utredningen debestämmelser som reglerar frågan om öppning för fönster och dörrar iskyddsrummen mjukas upp. Användningen av specialkonstruktioner, t. ex.väggelement av betong, som kan skjutas för sådana öppningar bör underlättas.Kostnaderna för sådana specialkonstruktioner kan för övrigt bäras lättare avstörre skyddsrumsenheter, vilket ytterligare stryker under hur angeläget det äratt skyddsrumsreglerna är utformade så att den genomsnittliga storieken påskyddsrummen inle blir för liten. Enligt utredningen talar alltså flera skäl för attskyddsrummens nuvarande bundenhet vid enskilda byggnader och anläggningarupphör och att ett friare val av skyddsrumslösningar medges. mening bör inte bara skyddsrumsbehovet bedömas områdesvis utanockså frågan hur behovet skall tUlgodoses. Genom en sådan översiktlig bedömningav skyddsrumsfrågan bör bl. a. en ekonomiskt mera fördelaktig fredsanvändningkunna åstadkommas. Utredningen betonar att det anförda inte uteslutermöjligheten att välja den skyddsrumslösning som innebär att varie byggnadförses med skyddsram i källaren. I den mån denna lösning ter sig fördelaktigastvid en sammanvägning av alla beaktansvärda synpunkter - såväl civilförsvarstaktiskasom ekonomiska - bör den givetvis väljas. Vad utredningen önskar uppnå är attskapa möjligheter för ett friare val av skyddsrumslösningar. Utredningen framhåUer att f. n. anordnas skyddsrum av olikatyper med varierande skyddsförmåga. Utredningen utgår emellertid från att deskäl som legat tiU grund för denna differentiering inte längre gäller med sammastyrka och att därför bara en skyddsrumstyp skall förekomma i fortsättningen.Under aUa förhållanden blir det enligt utredningen enklare att administrera ettskyddsrumsbyggande om detta baseras på en enhethg skyddsrumstyp. 5.5 Skyddsrumsplanering och byggansvar 5.5.1 Central och regional planering Utredningen har vid sina överväganden kommit till denuppfattningen att det - utöver den förteckning över skyddsrumsorlerna, somregeringen bör faststäUa - inte finns behov av särskilda riksomfattandeskyddsrumsplaner. När det gäller skyddsrumsbyggandets omfattning finns detsåledes enligt utredningens mening inte utrymme för någon annan centralstyrning än den som orlsförleckningen kan sägas innebära. Frågan omskyddsrumsbehovets storlek är beroende av lokala förhållanden och bör interimligen prövas centralt. Inle heller bör den takt i vilken skyddsrum skallbyggas för att tillgodose behovet bestämmas centralt. Utbyggnadstakten börliksom bli beroende av den fortgående byggnadsverksamhetensomfattning. Något behov av regionalt, 1. ex. länsvis, upprättadeskyddsrumsplaner har utredningen inte kunnat finna. På bör docksom utredningen utvecklar i det följande ankomma att fastställa lokalaskyddsrumsplaner och att även i övrigt ha tillsyn över planeringsverksamheten.I del följande behandlar utredningen endast skyddsrumsplaneringen på lokalnivå. Vid sina överväganden om planläggningen iskyddsrumsorterna har utredningen utgått från att skyddsrumsfrågan såvittmöjligt bör bedömas samordnad med andra frågor som rör bebyggelsens utformning.Bäst vore enligt utredningens mening att inordna skyddsrumsfrågan som en del iden allmänna bebyggelseplaneringen. Emellertid har utredningen funnit att det igällande byggnadslagstiftning inte finns något översiktligt planinstitut, inomvars ram skyddsrumsfrågan kan bedömas omrädesvis på sätt utredningen anserönskvärt. Utredningen har därför kommit fram till att särskUda skyddsrumsplanerbör upprättas. Dessa bör samordnas med den allmänna bebyggelseplaneringen -inte minst med de översiktliga planer, som förekommer vid sidan av de lagregleradeplaninstituten. Resultaten av de olika momenten i planeringsförfarandetbör enligt utredningens mening dokumenteras i en handling som föreslås få benämningenskyddsrumsplan. En sådan plan för skyddsrumsförsöriningen bör upprättas för varietätort eller annan plats, där skyddsrum skall anordnas. Utredningen föreslår att i skyddsmmsplanen skall angesskyddsrumsortens avgränsning, dvs. inom vUket område som skyddsram skallanordnas samt i anslutning härtill indelningen i skyddsrumsområden. Båda dessaförhållanden registreras bäst genom en karta, på vilken skyddsmmsortens ochskyddsrumsområdenas gränser markeras. I övrigt bör i skyddsrumsplanen för varje skyddsrumsområdeanges a) skyddsrumsbehovet,dvs. del antal skyddsmmsplatser som skall finnas inom området; b) skyddsrumstillgången,dvs. befintliga skyddsrum med angivande av deras belägenhet och kvalitet samtdet antal personer som får plats i vart och ett av dem; c) nybyggnadsbehovel,dvs. det antal skyddsrumsplatser som måste tillkomma inom området; d) möjligheterna att anordna provisoriska skyddsrum itunnlar och andra underjordiska utrymmen med särskilt angivande av det antal personer som beräknas få plats i varje provisoriskt skyddsrum; e) planerade byggnadsprojekt, som bedöms vara lämpligaall förena med ett skyddsrumsbyggande; f) andra tänkbara lösningar på skyddsrumsfrågan än de nunämnda. Utredningen framhåller härvid att skyddsrumsplanen genom all redovisa skyddsrumsbehovet, skyddsrumstillgången ochnybyggnadsbehovet inom varie skyddsrumsområde fyller sitt grundläggande syfteatt tjäna som hjälpmedel när del gäller att anpassa skyddsmmsbyggandet eflerbehovet. CJenom att planen också anger möjligheterna att anordna provisoriskaskyddsrum inom varie skyddsrumsområde får planen dessutom karaktären av beredskapsinslrument.Med ledning av planen kan i ett skärpt utrikespolitiskt läge bedömas vilkaåtgärder som kan vidtas för att som en nödutväg öka skyddstillgängarna genomatt anordna provisoriska skyddsrum. Genom redovisningen av möjligheterna att anordna provisoriska skyddsrum skapas också ettsäkrare underlag för bedömningar i vilka skyddsrumsområden som behovet avytterligare skyddsrum är mest angeläget. När det gäUer redovisningen av planerade byggnadsprojekt,som bedöms vara lämpliga att förena med ett skyddsrumsbyggande, och av andratänkbara lösningar på skyddsrumsfrågan framhåUer utredningen bl. a. attskyddsrum som regel bör byggas i anslutning till andra byggnadsprojekt. Attöverblicka vilka byggnadsprojekt som kan bli aktuella och som lämpligen kanförenas med skyddsrumsbyggen låter sig knappast göra för någon längretidsperiod. Skyddsrumsplaner som innefattar stäUningstaganden i nämndahänseenden blir därför enligt utredningens mening snabbt föråldrade och måsteomprövas med korta mellanrum. Eftersom ställningstagandena är av mycketdetaljerad karaktär skuUe varje sådan omprövning kräva ett omfattande arbete. Utredningen föreslår att skyddsrumsplanen endast bör ha enutredande funktion när det gäller frågan om tillkommande skyddsrums antal,storlek och belägenhet. Mot bakgrund av planen får man sedan successivt taställning till vilka skyddsrum som skall byggas. Skyddsrumsplan bör således förvarje skyddsrumsområde innehålla uppgift om de byggnadsprojekt som beräknasbli utförda under de närmast följande åren och som kan förväntas vara lämpligaatt förena med ett skyddsrumsbyggande. Eftersom det också kan bli aktuellt altbygga skyddsrum utan samband med annat byggnadsprojekt, bör det enligtutredningen dessutom anges i skyddsrumsplanen vilka skyddsrumslösningar av detslaget som är länkbara inom olika skyddsrumsområden. Som exempel på sådanalösningar nämner utredningen skyddsrum under gala, torg, park eller annanallmän plats. Utredningen framhåller emellertid att den omständigheten attvissa lägen angetts i skyddsrumsplanen som lämpliga för tillkommande skyddsruminte skall hindra att skyddsrumsbyggnadsskyldigheten knyts till andrabyggnadsprojekt. Utredningen föreslår att anvisningar om skyddsrumsplanenbör meddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av civUförsvarsstyrelsen.Anvisningarna måste vara tillgängliga efter det att de av utredningenföreslagna ändringarna i civilförsvarslagens och civilförsvarskungörelsens skyddsrumsbeslämmelserutfärdats så att skyddsrumsplaneringen kan komma igång snabbi ochskyddsrumsplaner vara antagna och faststäUda, när ändringarna något år senareträder i kraft. Utredningen föreslår att anvisningarna grundas på resultaten aven detaljerad provplanläggning av en eller ett par lämpliga skyddsrumsorter. När det gäller skyddsrumsplanens utformning anserutredningen att det inte finns anledning att nu göra några ingåendeöverväganden. För utredningen framstår det dock som lämpligt att låta planenbestå av en aUmän del, som innefattar karta över skyddsrumsortens gränser ochindelning i skyddsrumsområden, samt en speciell del, som innehåller ett uppslagför varje skyddsrumsområde. Skyddsrumsplaneringen bör enligt utredningens mening varaen angelägenhet. Den kännedom om ortens befintliga och planerade bebyggelse som krävs för att genomföra en planering av denart som utredningen föreslår, finns nämligen bara representerad inom den kommunalaorganisationen. Utredningen föreslår därför att skyddsrumsplan skall upprättasgenom kommunens försorg. Fråga uppkommer därefter vilket kommunall organ som skallanförtros att göra upp förslag till skyddsrumsplan. Enligt utredningen talarmycket för att uppgiften skall läggas på som onekligen har denbästa kännedomen om ortens bebyggelse och dessutom de största förutsättningarnaatt sörja för samordningen mellan skyddsrumsplaneringen ochbebyggelseplaneringen. Enligt utredningens mening bör dock en sektorplaneringav den typ som föreslås inte ankomma på ulan på del fackorgansom verkar inom den berörda sektorn. Utredningen föreslår därför attcivilförsvarsnämnden skall ulses att svara för skyddsrumsplaneringen. EU avskälen härtill är all civilförsvarsnämnden givelvis är det kommunala organ somhar störst förutsättningar att bevaka de civilförsvarsmässiga intressen sommåste beaktas, när en skyddsrumsplan upprättas. Utredningen konstaterar att detdock inte kan begäras att nämnden skall kunna fullgöra denna uppgift på etttillfredsställande sätt utan bistånd av civilförsvarsexperter. Skyddsrumsplanbör därför enligt utredningen utarbetas av civilförsvarsnämnden i nära kontaktmed , som bl. a. lämnar upplysningar om de skyddstaktiska kravsom bör iakttas i planeringsarbetet. Det är givetvis ingenting som hindrar attett annat kommunalt organ, t. ex. , får tiänstgöra somcivilförsvarsnämnd, där det kan anses lämpligt. Del förhållandel att civilförsvarsnämnden och inlebyggnadsnämnden svarar för skyddsrumsplaneringen bör enligt utredningen intehindra att personal las i anspråk för uppgiften. Därigenomskapas goda förutsättningar för önskad samordning mellan skyddsrumsplaneringenoch bebyggelseplaneringen. I övrigt får samordningen säkerställas genom samrådmellan de två nämnderna. Till ledning vid samordningen bör enligt utredningenfinnas anvisningar som meddelas av och statens planverki samråd. Sedan en skyddsrumsplan upprättats, bör den i principantas av kommunfullmäktige. Enligt utredningens mening bör dock fullmäktigekunna uppdra ål civilförsvarsnämnden att anta skyddsrumsplan i den mån så anseslämpligt. Fullmäktige bör alltid förbehålla sig prövningen av särskiltbetydelsefulla frågor. Sådana frågor kan t. ex. avse skyddsrumsorlens avgränsningeller indelning i skyddsrumsområden. Den statliga kontrollen över skyddsramsplaneringen börenligt utredningens mening bl. a. ske genom att skyddsrumsplan underställslänsstyrelsen för prövning och fastställelse. Faslställelseprövningen behöverdock inte omfatta planen i dess helhet. Endast följande moment bör fastställasav , nämligen skyddsrumsortens avgränsning, dess indelning iskyddsrumsområden samt skyddsrumsbehovel, dvs. del antal skyddsrumsplatser somskall finnas inom varie skyddsrumsområde. I övrigt förutsätter utredningen attlänsstyrelsen följer skyddsrumsplane- ringen som ett led i den allmänna tillsynen övercivilförsvaret i länet. Utredningen framhåller att skyddsrumsplanen regelbundetbör ses över och justeras, om det behövs. Härutöver bör den revideras om deförutsättningar på vilka planen bygger ändras i något väsentligt hänseende. För ändring av skyddsrumsplan bör enligt utredningen sammaordnmg gälla som för planens upprättande. Förslag till ändring bör såledesutarbetas av civilförsvarsnämnden. Den ändrade planen bör därefter antas avkommunfullmäktige eller civilförsvarsnämnden. Avser ändringen förhållande, somskall fastställas av , måste den ändrade planen också underställaslänsstyrelsens prövning. Som framgår av det föregående anser utredningen att såvälskyddsrumsbehovet som frågan om hur behovet skall tillgodoses bör bedömasområdesvis. Genom en sådan översiktlig bedömning anser utredningen att det blirmöjligt att finna de från civilförsvarstaktisk och ekonomisk synpunkt mestfördelaktiga skyddsrumslösningarna. Valet av skyddsrumslösning bör göras utanatt ovidkommande hänsyn tas till frågan om ansvaret för skyddsrummets tillkomstoch finansiering. Enligt utredningen skall skyddsrum anordnas i anslutningtill andra byggnadsprojekt och civilförsvarsnämndcn bestämma vilka skyddsrumsom skall anordnas. Nämnden bör ta ställning successivt allteftersom nyabyggnadsprojekt, i vilka skyddsrum lämpligen kan inrymmas, blir aktuella. För varieskyddsrum bör därvid enligt utredningens mening bestämmas belägenheten och detantal personer som skall kunna få plats i skyddsrummet. Skyddsrummets närmareutförande bör regleras genom generella bestämmelser. Att dessa efterlevs fårbyggnadsnämnden kontrollera vid prövningen av byggnadslovsansökan och denefterföljande kontrollen av byggnadsarbetet. Utredningen konstaterar att frågan om ansvaret förskyddsrummens tillkomst i och för sig kan lösas genom att en statlig ellerkommunal myndighet åläggs att. Skulle tillträde till enbyggnad i vilken ett skyddsrum skall inrättas inte kunna vinnas på frivUlig vägmåste myndigheten utrustas med befogenhet att ta byggnaden i anspråk motägarens bestridande. En annan lösning är enligt utredningen att ett gemensamtansvar för varje skyddsrum åläggs ägarna tUl de byggnader och anläggningar,vilkas skyddsrumsbehov kan anses bli täckt genom skyddsrummet. Utredningenfinner emellertid att båda dessa lösningar är mycket opraktiska. 1 stället börskyldigheten att anordna skyddsrummet läggas på ägaren till den byggnad ivilken skyddsrummet skall inrättas enligt civilförsvarsnämndens beslut.Därigenom slipper man den besvärliga uppgiften att reglera flera medverkandes mellanhavanden.Det allmännas administrationskostnader hålls också nere på det sättet. Vad som anförts tar närmast sikte på skyddsrum som enligtcivilförsvarsnämndens beslut skall anordnas i anslutning till nybyggnad,belägen på mark som är avsedd för enskilt bebyggande. Utredningenframhåller emellertid att också i fråga om skyddsrum som skall inrättas iallmän byggnad bör ansvaret åvila den som svarar för nybyggnaden. För skyddsrumsom skall inrättas i post- och telegrafbyggnad eller annan statligförvaltningsbyggnad bör således staten svara, medan skyldigheten att anordnaskyddsrum i sjukhus, skolor och kommunala förvaltnings-byggnader bör åvUakommunerna. Primärkommunerna bör dessutom svara för skyddsrum, som skall byggaspå mark, avsedd för gata, torg, parker och andra allmänna platser. 5.6 Inredning och utrustning samt vård och underhåll I 53 § civilförsvarslagen föreskrivs att enskUt skyddsrumskall inrättas, utrustas och underhållas av fastighetsägaren. 1civilförsvarsstyrelsens tekniska bestämmelser för normalskyddsrum anges närmarevilken inredning och utrustning som skall anskaffas tUl sådant skyddsrum. TUlsynenöver att fastighetsägaren underhåller skyddsrummen ankommer på . Utredningen framhåller bl. a. att korta gångavstånd inlegaranterar att skyddsrummen under alla förhållanden kan nås vid fiyglarm.Särskilt gäller detta de grupper av befolkningen som på grund av rörelsehindereller hög ålder har svårt att förflytta sig snabbt. Även med det gångavståndsom nu tillåts bör man därför räkna med att många människor måsteanvända skyddsrummen som mer eller mindre stadigvarande nödbostad. Utredningenhar dragit den slutsatsen att det inte finns anledning att generellt behålla enfixerad gräns som ett största tillåtna gångavstånd. Ett mer flexibeltbetraktelsesätt bör anläggas. Utredningen har inte ansett sig kunna utgå från altskyddsrummen skall kunna användas som nödbostad av alla människor inom en riskorl.Ett generellt utnyttjande av skyddsrummen som nödbostad av i princip allakräver bl. a. större golvyta per person än vad gällande bestämmelserföreskriver. En ökning från nuvarande 0,75 m till 1,0 m per skyddsrumsplatsinnebär att utrymmesbehovet i såväl befintliga som nytillkommande skyddsrumökar med . Härav följer självfallet vissa kostnadsökningar. Ställsdessutom krav på förbättrad inredning och utrustning höjs kostnadernaytterligare. Utredningen utgår från att dessa kostnadsökningar inte kaninrymmas i de "låga kostnader", som enligt uttalande i prop. 1972:75 (s.120) skulle vara riktpunkt, när det gäller att bestämma vilka åtgärder somskall genomföras för att anpassa skyddsrummen till den nya synen på derasutnyttjande. En tänkbar lösning på detta problem är enligt utredningensmening -med ett visst mått av risktagande att en del av de skyddssökande somhar lätt att förflytta sig och som har korta gångavstånd till skyddsrummenuppsöker dessa vid larm. De som har längre väg till skyddsrummen eller som eljest svårligen kan förflytta sig tUlräckligtsnabbt har då möjlighet att uppehålla sig i skyddsrum också när flyglarmtillståndinte råder. En sådan förändring av sättet att utnyttja skyddsrummen börföranleda en viss omprövning av skyddsrummens inredning och utrustning. Utredningen fäster stor vikt vid att skyddsrummen inredsoch utrustas redan i fredstid på ett sådant sätt, att de utan alltförtidskrävande åtgärder kan ställas i ordning för skyddsrumsbruk. Detta bör dockinte leda till att ett kvalificerat fredsutnyttjande av skyddsrummen allvarligtförsvåras. Eftersom väsentliga kostnadsbesparingar kan ernås om lokaler medförutbestämd fredsfunktion kombineras med skyddsrumsfunktionen är det enligtutredningens mening angeläget att olika tekniska åtgärder övervägs, som kan underlättasådana kombinationer. Det villkor som gällt för skyddsrummensfredsanvändning att de skyddssökande på egen hand och utan tillgång tillspecialutrustning (lyftar, truckar m. skall kunna ställa i ordning sittskyddsrum bör emellertid enligt utredningens mening behållas. Därmed skervisserligen en viss begränsning av möjligheterna att fredsutnyttja skyddsrummen bl. a. kan inte alltför skrymmande och tung utrustning för fredsändamål kommai fråga men det bör ändå vara möjligt att finna ett sätt för ekonomisktutnyttjande i fredstid av skyddsrummen. Utredningen är angelägen att framhålla betydelsen av attstörsta möjliga uppmärksamhet ägnas ål teknisk utveckling av olika skyddsrumskomponenter.Speciellt gäller detta entrépartier samt för fredsändamål erforderiigaljusöppningar, extra dörr- och porlpartier m. m. som så lätta ochenkla konstruktioner som möjligt bör eftersträvas för att göra del lättare attställa i ordning skyddsrummen, bör utvecklingsarbetet inriktas påkonstruktioner som främjar olika tänkbara fredsanvändningsområden. Med hänsyn till beredskapskravet anser utredningen att allmateriel, som har direkt samband med skyddsrummens skyddsfunktion (dörrar,pelare, fläktar m. ), bör anskaffas och tillpassas i samband med attskyddsrummen anordnas. Även från skyddsteknisk synpunkt förefaller deltaerforderligt, eftersom en godtagbar tillpassning av utrustningen i efterhandkan visa sig vara svår att genomföra. Liksom bör materielen underfredstid kunna förvaras nedmonterad. Anskaffning av inredning och utrustning som inle direkthänger samman med själva skyddsfunktionen, såsom skärmväggar, brand- ochsjukvårdsutrustning, handverktyg, bänkar och sängutrusining, bör enligtutredningens mening i stor utsträckning kunna anstå tills särskUt beslut fattasom förstärkning av beredskapen, även om kostnaderna för denna materiel iförhållande till anläggningskostnaderna i övrigt får anses vara ringa. Materielmed snariiknande funktion torde nämligen lätt kunna anskaffas från enskildaskyddssökande. Vissa föreskrivna utrustningsdetaljer blir vidare snabbtföråldrade genom att nya materielslag med modernare utformning ständigttillkommer och olika utrustningsdetaljer kan under hanteringen i fredstid lätt bli skadade ellerförkomma. Utredningen viU förorda att anpassningen av skyddsrummen tiUden ändrade synen på skyddsrummens utnyttiande i första hand inriktas påeffektivare ventilationsutruslning. Enligt utredningen bör tillfredsställandeförbättringar i detta hänseende kunna åstadkommas till förhållandevisbegränsade kostnader. Enligt utredningens mening bör genom de åtgärder somutredningen förordat godtagbara förutsättningar ges för att skyddsrummen i vissomfattning skall kunna användas som nödbostad. Detta torde vara möjligt utanstörre kostnader om viss inredning och utrustning, som inte dhekt hänger sammanmed själva skyddsfunktionen, anskaffas först när det finns anledning attförslärka beredskapen. Det är enligt utredningens mening angeläget attfastighetsägarna på ett tillfredsställande sätt vårdar och underhållerskyddsrummen. Den kontroll i detta hänseende som utövats genomlänsstyrelserna har varit av typen stickprovskontroll, som varit begränsad tillomfattning och geografisk spridning. På många skyddsrumsorter har det inteförekommit någon regelbunden kontroll alls. Orsaken till att erforderligunderhållskontroll inte ägt rum är att det som regel inte funnits tillräckligpersonal avdelad för uppgiften. I ett normallän finns på försvarsenheten endasten tiänsteman för handläggning av försvarstekniska ärenden.