prop · FZ0390 · 1975-12-31 00:00:00 — ningstiden.Enligt häkiningsutredningen bör beaktas alt isolering kan vara särskiltpåfrestande för ungdom. Detta motiverar att föreskriften får en generellavfattning ulan inriktning på en speciell ålderskategori. Även anser alt ifrågavarande föreskrift bör omfatta alla häktadeoavsett ålder. Deföreslagna bestämmelserna om alt häktad såvitt möjligt skall erbjudas arbeteeller annan därmed jämförlig sysselsättning under häktesliden föranleder ingenerinran från remissinstanserna. Remissinstanser som uttalar sig positivt omförslaget är bl. ,och Föreningen . Bestämmelsernai förslaget tUl häkteslag om häktads tUlgång lill tidningar, radio m. m. ochannan förströelse föranleder vissa uttalanden. Enligl meningbör den grand-, läggande bestämmelsen härom i 6 § första stycket förslaget tillhäkteslag ges en mer förpliktande utformning genom att det anges att häktad"skall" och inte endast "bör" ges möjUgheter, inom iparagrafen angivna gränser, till sådan kommunikation med omvärlden som därsägs. Beiräffandeden föreskrift som anger alt kollusionsfara kan föranleda inskränkningar ihäktads rätt enligt förevarande paragraf anför attkollusionsfaran inte torde innebära några större problem när det gällertidningar och annan . Inte heUer torde möjligheten att lyssna på radiomedföra några större olägenheter i detta hänseende, i synnerhet om häktenaförses med centralradioanläggningar med i ceU-väggarna inmonterade högtalare.Däremot kan kollusionsfara vid gemensam vistelse i TV-mm motivera inskränkandeföreskrifter i relativt sett slörre omfattning. SAKmenar att centralradioanläggning, med möjligheter till reglering utanför deintagnas bostadsrum, bör ingå som standardutmstnuig för ett allmänt häkte.Stalstjänstemannaförbundet rekommenderar att fast radio monteras in i varjecell. Tidningar och tidskrifter bör finnas tillgängliga på häktena. Hurdistributionen av tidningar skall ske bör avgöras lokalt med hänsyn tillhäktets storlek. På en del häkten har korttidsprenumeration prövats med gottresultat. Häktade som har gemensamhet bör också få tillfälle att se television.För intagna med långa häktnings-tider torde det också kunna bli aktuellt med TVi bostadscellen. framhåller att tidningar, tidskrifter, böcker och andra medel förförströelse helt naturligt har större betydelse för språkligt isoleradeutlänningar än för andra intagna. Varje häkte bör prenumerera på en eller tvådagliga tidningar på de mest frekventa språken. Detta gäller också tidskrifter.Också möjligheten till boklån bör ökas. Hos de kommunala biblioteken har underde skett en kraftig uppmstning i fråga om invandrarlitteratur.Det är viktigt alt detta kommer även häktade utlänningar tiU godo. På dettaområde bör kon- 1975/76: 90 24 taktenmellan häktet och invandrarbyrån på orten kunna få stor betydelse. framhåller att det bör finnas tillgång tillinformation och tidningar på häktade utlänningars egna språk. Mot de föreslagna principernaför b r e v k o n t r o 11 har remissinstanserna i allmänhet inget atl erinra.Svenska psykiatriska föreningen-finner det positivt alt man lättar påbrevgranskningen. ullalar att möjligheten till ökadbrevväxling är välkommen. framhåUs att det måsle ordnas bättremöjligheter alt översälta utländska brev. anser attlättnader av brevkontröl-len kan genomföras men att undanlag härifrån bör gällabeträffande dem som är häktade för grova brott och dem som kan förväntas fåhjälp med fritagning utifrån. FöreningenSveriges frivårdstjänstemän anser att brevcensur för en stor del av dem som f.n. häktas torde vara obehövlig. Reglerna och rutinerna i samband medbrevkontroll måste emellertid ses över ylterligare i syfte att förenklasystemet och få en mer enhetlig praxis. Äandra sidan anför att om de föreslagna reglerna förbrevväxling upphöjs tiU lag, det inle längre torde vara möjligl alt hållanarkotikan utanför häktena. Befrielse från brevcensur lorde endast kunna skeefter individuell prövning. SAK anser att bestämmelserna i 26 § KraL itillämpliga delar bör föras över till den nya häkleslagen. Någraremissinstanser, nämligen , länsstyrelserna i ochKristianstads län samt polisstyrelsen i polisdistrikt anser attlänsstyrelse liksom f. n. bör ingå i uppräkningen av de myndigheter till vilkahäktad ha rätt att avsända brev ulan föregående granskning. Som skäl härföranförs att är högsta polismyndighet i länet med befogenhet idisciplinärt hänseende gentemot befattningshavare i den lokalapolisorganisationen. har vidare tUlsyn över polisarrester ochskyldighet att vaka över hur polisverksamheten bedrivs. Enligtrikspolisstyrelsen, i , polisstyrelsen iStockholms polisdistrikt och Föreningen bör ocksåpolisstyrelsen eller polismyndigheten i det distrikt där brottsutredningen ägermm ingå i uppräkningen. bör enligt verkels egenuppfattning också omfattas av den ifrågavarande bestämmelsen såvitt gäller brevfrån utlänningar, såväl sådana som lagils i förvar enligl utlänningslagen somsådana som är häktade. anser att detsamma bör gällabrev till med hänsyn lill alt häkteslagen omfattar även vissakategorier som inte är häktade. ifrågasätter om intebrev-censuren bör kunna slopas äveri såvilt gäller häktads korrespondens med domstol.Länssiyrdsen i hävdar för övrigt att häktad i likhet med vad somgäller intagen som behandlas enligt KraL utan 1975/76: 90 25 granskningskall ha rätt att avsända brev till svensk myndighet. Polisstyrelsen iKristianstads polisdistrikt ifrågasätter delsamma. Vad angår den föreslagnasärskilda bestämmelsen om möjlighet att införa förbud för häktade alt ta emotförsändelser av annat slag än brev eller annan skriftlig handling anförStatsanställdas förbund att gåvopaket med livsmedel o. d. bör förbjudas ochatt sådana varor i stället bör tiUhandahållas av häktena på sätf som sker. Övervakarnas riksförbundkonslalerar all stor restriktivitet f. n. tilllämpas vid landels häkten närdet gäller möjligheter till besök av anhöriga, övervakare och övriga.Förbundet framhåller att delta är i högsta grad otillfredsställande. ser det som positivt alt man i den nya lagen lättar påbesöksreglerna. FöreningenSveriges polismästare anför att faktorer som talar emot ett vidsträcktutnyttjande av besöksrätlighelerna är frihelsberövandels korlvarighet ochalkoholpåverkan hos den omhändertagne. Övervakarnas riksförbimd har förståelseför alt inskränkningar i besöksreglerna måsle gälla i fall när det föreliggerrisk för undanröjande av bevis. Förbundet vill dock framhålla alt den häktadeinle ens i sådana faU bör förvägras kontakt med sin övervakare ellerkontaktman. SjälvfaUet skall dessa kontakter ske under betryggande kontroll. Enligt statensinvandrarverk är troligen häktade utlänningar genomsnittligt i en sämresituation än andra häktade när det gäller besök. En del utlänningar har intenågra kontakter över huvud taget i eller endast ytterst begränsadesådana. Många är ungdomar som saknar familj och släkt i . Det ärviktigt att detta beaktas och att man t. ex. låter kamrater komma på besök. del fall kan det vara lämpligt att efter förfrågan hos den intagne takontakt med invandrarbyrån, som kan vara behjälplig med att skaffa fram en landsmaneller språkkunnig person som kommer på besök. En slörre insats när del gällerutiändska häktades situation bör också kunna påräknas från de frivilligaorganisationernas sida. Några remissinstanserberör uttalandet i promemorian att besöksreglerna i princip torde varatUlämpliga på lekmannaövervakare och förtroendeman liksom påsocialvårdstjänslemän och tjänsteman vid arbetsförmedling. Enligt BRA:s verkställande utskott 'år ensådan beslämmelse motiverad från många synpunkler. Arbelsbelaslnmgen förhäktespersonalen skulle kunna öka, om besökare anländer vid olika tidpunkterpå dagen. EmeUertid kan det vara svårt för exempelvis lekmannaövervakare allvara underkastad besöksbeslämmelser eflersom det kan förutsättas all de harordinarie arbetsuppgifter alt sköta. Man bör ge lekman-naövervakarnamöjligheter att bistå sina klienter i så stor utsträckning som möjligt. Derasinsatser bör vara arbetsbesparande för häktes-, frivårds- och övrig personal. 1975/76: 90 26 övervakareneller kontaktmannen måste beredas tillfälle att besöka den anhållne ellerhäktade på tider som passar honom med hänsyn tiU det ordinarie arbetet.Föreningen anser i motsats lill vad som uttalats ipromemorian att lekmannaövervakare som av skyddskonsulenten ochövervakningsnämnden ansetts lämplig, inte skall behöva vara underkastadbesöksreglerna. finner det något märkligt attsocialvårdstjänslemän, i motsats tUl exempelvis frivårdspersonal, även ifortsättningen avses vara underkastad be-söksreglema. Föreningen framhåller att frivårdspersonal och personundersökareuttryckligen bör anges vara undantagna från besöksreglerna. Enligt talar säkerhetsskäl för att besök av andra än försvarare,kriminalvårdens anställda, NÄV-ledamöler (andliga vården) m.fl. bör vara bevakade. Även om man med metalldelektor kan kontrollera att vapeninle förs in på häktena,, kan man inte genom sådan kontroll gardera sig motinförsel av narkotika. Skall undantag från bevakade besök ifrågakomma, bör detankomma på häktesföreståndaren att i samråd med åklagaren bevilja sådanttUlstånd. anser alt enskilda besök utan bevakning endastkan ske efter individuell noggrann prövning. Enligt måste den i promemorian angivna möjligheten att installeratelefonautomater i häktena betraktas som obefintiig. I de fall där en häktadperson kan få fri tillgång till telefonautomat torde häktningen vara obehövligoch kunna ersättas med reseförbud eller anmälningsplikt eller båda dessa åtgärder.Slatstjänstemannaförbundet anser alt installerandet av telefonautomater ärförenat med olika säkerhetsaspekter som bör utredas närmare. ser däremot positivt på förslaget alt ge häktade ökade möjligheter tilltelefonsamtal. Såvittgäller den föreslagna föreskriften om atl telefonsamtal med häktads offenlligeförsvarare inte får avlyssnas kan det enligt Föreningen goda grunder ifrågasättas, om inte den intagne har rätt tiU telefonsamtalulan avlyssning även med företrädare för de myndigheter till vilka brevvidarebefordras ulan föregående granskning. En bestämmelse om att samtalenstiUåtlighet får kontrolleras bör dock införas i den föreslagnatillämpningsförordningen. Detföreslagna systemet för p rö v ni n g e n av vissa tillståndsfrågor föranleder uttalanden av ett flertal remissinstanser. RÄhälsar med tillfredsställelse att ansvarsfördelningen mellan åklagare ochhäklesföreslåndare kommer till uttryck i författningstext. Förslagetöverensstämmer med RÄ:s egen uppfattning om vad som bör gälla i ifrågavarandehänseenden. Den föreslagna ansvarsfördelningen mellan åklagare ochhäklesföreslåndare tillstyrks också av Föreningen Prop.1975/76: 90 27 KRUMkonstaterar att det beträffande den som är häktad på grund av misstanke ombrott även i fortsättningen ankommer på åklagare att bevilja tUlstånd tillbesök, brevväxling, permission, tidningsläsning, ra-diolyssning o. d. Detlafinner djupt otillfredsställande. Åklagaren tillförsäkras härigenom enmakt som ger honom elt övertag i förhållande tUl den misstänkte och dennesförsvar. anföratt det skulle kunna göras gällande att åklagarens behörighet enligt deföreslagna reglerna att pröva tillåtiighe-ten av viss åtgärd är begränsad tiUde. fall där häktningsbeslutet grandas på kollusionsfara. En sådan tolkningtorde emellertid ge åklagaren alltför begränsade möjligheter att ingripa, t.ex. när nya omständigheter tillkommit efter häktningsbeslutet. Innebörden avdessa regler bör därför vara att frågan om olika åtgärders tUIåtiighetoberoende av häktnings-grunden måste prövas av åklagaren. Riksrevisionsverketoch RFHL anser däremot att kollusionsfara bör få utgöra hinder.för meddelandeav visst tillstånd endast under föratsättning att domstolen åberopat kollusionsfarasom häktningsgrand. Beträffande häktade tUl skillnad, från gripna ochanhållna bör över huvud taget enligt RFHL:s uppfattning särskildainskränkningar inom ramen för själva frihetsberövandet underkastasdomstolsprövning. ger uttryck för uppfattningen alti varje fall överprövningen av beslut i tiUståndsfrågor bör företas av domstol. Häktningsutredningenkonstaterar att' promemorieförslaget innebär att häktesföreståndaren,har enbeslutanderätt.som inskränks av åklagarens vetorätt. Enligt utredningensmening kan det finnas skäl överväga andra lösningar när det gäller prövningenav dessa frågor. Vissa skäl talar sålunda för att domstolen gesbeslutsfunktioner beträffande häktade. Ett system med vetorätt medför dessutomalltid olägenheter. Frågan om överprövning av besluten har inte reglerats iförslaget. Utredningen är inte beredd atl f. n. la ställning till andraalternativ när det gäller alt reglera beslutsfunktionerna men kommer attuppmärksamma dessa frågor under det fortsatta utredningsarbetet. I detfortsatta lagstiftningsarbetet på grundval av promemorian bör bl. a. beaktasföljande. Häktesföre-tåndarens beslut torde kunna Överprövas enligt allmännaförvaltningsrättsliga principer av och kammarrätt.Enligt utredningens mening bör dock uttryckliga regler härom ges i nyahäkleslagen och tUlämpningsförordningen efter förebUd av 5860 §§ KraL (jämför42 § tillämpningskimgörelsen tUl sistnämnda lag). Regler om vem som beslutarbör däryid tas upp primärt i lagen och inte som skett i promemorieförslagetuteslutande i tiUämpningsförordningen. När det .gäller åklagarens beslut finnsinte någon möjUghet att fullfölja talan till 1975/76: 90 28 domstoloch det är ovisst om länsåklagare kan överpröva ett beslut av distriktsåklagarei dessa frågor. Enligt utredningens mening är det också förenat med betydandeolägenheter om samma åtgärd skall överprövas av olika myndigheter. Somframhållits i det föregående kommer dessa frågor att uppmärksammas iutredningens fortsalta arbete. Vissa remissinstanserframför kritiska synpunkter på den föreslagna regeln om att häktads pengar,värdesaker och legitimationshandlingar skall omhändertas endast när särskildaskäl föreligger därtill. Även om humanitära skäl kan tala för en sådan regelmenar att de utredningstekniska intressena bör föranledaatt den föreslagna huvudregeln i stället görs tUl undantag. Enligt styrelsensmening är det i många fall svårt att vid intagningstillfäUet avgöra om pengaroch värdesaker som den intagne.medför skall få behållas av denne. Han kan isamband med frihetsberövandet föra med sig såväl penningmedel som värdeföremål,vilka först senare visar sig ha samband med visst brott. Skulle han tillåtasfri dispositionsrätt, medför delta en möjlighet för honom alt genom besökandeeller tidigare frigivna medintagna låta föra ut medlen och föremålen ur häkteteUer po-lisarresten. Betalningsmedel i form av märkta sedlar kan på detta sättundandras som bevismedel, pengar kan användas för inköp av otiUåtna varor etc.En i häkte eller polisarrest intagen person kan enligt styrelsens mening inteheller sägas ha någon egentlig nytta av att vara i besittning avlegitimationshandling. Skall, som förespråkas i promemorian, den föreslagnalagstiftningen genomföras oaktat förändringar i häktenas/ polisarrestemasutformning inle kan realiseras förrän på lång sikt, kan detta medföra inleönskade konsekvenser. T. ex. kan en person som berövats friheten enligt utiänningslagentänkas rymma från en polisarrest medförande sitt pass. Polisstyrelsen iKristianstads polisdistrikt anser alt ordnings- och säkerhetsskäl talar för ättde nuvarande reglema bibehåUs när det gäller intagna i polisarrester.Polisstyrelsen framhåller att a'wisi-tering är en i praktiskt taget samtiigapolisarrester ofta förekommande rutinåtgärd, som bör få behåUa denkaraktären. Reglerna bör vara så enkla och klara som möjligt. Enligtpolisstyrelsens mening skulle det vara mindre lämpligt och alltför betungandeatt vid varje av-visitering bedöma om pengar, värdesaker ochlegilimalionshandlingar skall omhändertas eller inte. När det däremot gällerfribetsberövanden av längre varaktighet kan eventuellt föreskrivas attifrågavarande föremål bör förvaras av den omhändertagne. Med hänsyn tillkollusions- och flyklfaran synes det enligt Föreningen angeläget att den omhändertagne, som princip skall få behålla pengar,värdesaker och legilimalionshandlingar. En sådan ordning kan också skapakonfliktanledningar. Vad angår kortvariga fribetsberövanden, t. ex.omhändertaganden för fylleri, synes tillräckliga skäl inle föreligga förtiUämpning av den föreslagna regeln. 1975/76: 90 29 Statsanställdasförbiind framhåller att den anställda vårdpersonalen vid såväl riks- somlokalanstalter ofta har negativa erfarenheter av att de intagna självaomhänderhar pengar. En konsekvens har varit ökad insmuggling av rasgivandemedel. Pengarna har också använts för spel med ibland höga insatser och isamband därmed har ibland förekommit bråk och misshandel bland de intagna.Förbundet befarar att likartade problem skulle uppslå även vid häktena omsamsittnmgen vid dessa vidgas och de häktade själva får hand om sinapengar. Installerandet av va-ruautomater möter också svårigheter. DärtUl kommeratt personalen betraktar det som en positiv behandlingsuppgift att ta uppbeställningar av varor, då man härigenom får bättre möjlighet tUl kontakter medde häktade. Förbundet avstyrker därför förslaget att de häktade själva skallfå ha hand om sina pengar. Däremot tillstyi:ks förslaget om innehav avvärdesaker, under förutsättning att dessa inte äventyrar säkerheten förpersonalen, liksom innehavet av legitimationshandlingar. Också FöreningenSveriges frivårdstjänstemän anser all den intagne själv skall få ha hand omvärdesaker, legitimationshandlingar, foton på anhöriga o. d. Frågan om inlagensinnehav av egna kontanta medel är enligt föreningens mening mer kompliceradoch torde behöva ytterligare utredning. Enligt SAK:s mening börden ordningen gälla att värde- och legitimationshandlingar förvaras underhäktesföreståndarens ansvar. När det gäller pengar bör den ordningen övervägasatt häktad som har egna, tillgängliga medel får kvittera ut exempelvis 35kronor och att häktad som saknar medel får bidrag av statsmedel medmotsvarande summa. Ett sådant system går relativt lätt att administrera och gerde häktade en likställighet i ekonomiskt avseende. Veckoulbetalningen bör ocksåkunna påverkas av eventuell arbetsersättning som tillkommer den intagne. Inköpav varor torde kunna ske genom vamvagn och tobaksautomater.Slatstjänstemannaförbundet förmodar att penninginnehavet inte torde vara någotstörre problem när det gäller häktade placerade på mindre enheter. På landetsstörsta häkten har man däremot uttryckt farhågor för alt låta de häktadeinneha egna medel. Enligt förbundels mening bör frågan om penningiimehav bliföremål för ytterligare överväganden. Om möjligt bör mån försöka få praktiskaerfarenheter vid något eller några häkten. Förbundet är också tveksamt när detgäUer innehavet av legilimationshandlingar . saknar idet framlagda förslaget bestämmelser om fickpengar för de häktade ochframhåller att frågan vid olika tUlfällen har aktualiserats frånsocialnämndernas sida. Enligt styrelsens mening kunde det finnas anledning atti detta sammanhang försöka lösa denna fråga på ett tillfredsställandesätt..Svenska psykiatriska föreningen finner det positivt attpromemorieförslaget innebär lättnader i fråga om omhändertagande av föremål m.m. fömtsätter att bedömningen huruvida sär- 1975/76: 90 30 skildaskäl föreligger att omhänderta pengar m: m. görs. i samråd med kurator ochläkare. Hovrättenöver och kritiserar utformningen av den beslämmelse i 2 §förslaget till häkteslag som anger att föremål som kan medföra fara frånsäkerhetssynpunkt skall omhändertas och förvaras för den häktades räknmg.Hovrätten ifrågasätter öm inte uttrycket "fara frånsäkerhetssynpunkt", som enligt förslaget ersätter det tidigare användauttrycket "äventyra ordning och säkerhet", är väl så vagt ochobestämt som detta sistnämnda uttryck. Om någori ändring anses böra göras avförutsättningama för omhändertagande av personUga föremål, bör denna ändringdärför enligt hovrättens mening snarare gå ut på . en precisering avfömtsältningafnä, så att det i paragrafen klart anges vilka säkerhetsskäl somkan behöva föranleda alt föremål omhändertas. Hovrätten vill också framhållaalt det kan finnas skäl att omhänderta föremål inte enbart av säkerhetshänsynutan ibland även av hänsyn tUl ordningen på förvaringsplatsen.. Bestämmelsenbör utformas i enUghet därmed. Vad som sagts nu om uttrycket "fara frånsäkerhelssynpurikt" i 2 § gäller också användningen av samma ellerliknande uttryck i 3 § andra stycket, 9 § andra stycket samt 10 och 11 §§förslaget tUlhäktes-lag. Hovrätten framhåller vidare att 2 § bör utformas sä,att deri: på något sätt anknyts till och går bättre ihop med 7 §, där det angesätt häktad fär inneha personliga tillhörigheter i .enlighet med särskUdabestämmelser. 4.1Om omhändertagande av alkoholhaltiga drycker och andra berusningsmedel m. m.på psykiatriska sjukhus och omsorgsvårdens specialsjukhus I63 § nykterhetsvårdslagen (1954: 579) föreskrivs att alkoholhaltiga dryckereller andra berusningsmedel, som påträffas hos eller ankommer till den som arintagen på allmän , får omhändertas avföreståndaren för anstalten. Föreståndaren får även omhänderta alkoholhaltigadrycker eller andra bemsningsmedel söm utan all känd ägare finns påträffas inomanstalten. Vad som sagts om . omhändertagande av berusningsmedel får tillämpasäven i fråga om injektionsspruta eller kanyl som kan användas för insprutningi människokroppen. Den som lämnar alkoholhaltiga drycker eller andra berusningsmedeleller injektionsspmta och kanyl tUl person som är intagen på nämnda anstaltereller eljest hjälper sådan person att komma åt dyUka varor kan dömas till bötereller fängelse (69 § nykterhetsvårdslagen). Mot föreskrifterna inykterhetsvårdslagen svarande bestämmelser finns dels i 88 a och 89 §§ bamavårdslagen(1960: 97) beträffande den som är 1975/76: 90 31 intageni barnhem eller åtnjuter vård inom ungdomsvårdsskola eller vidutskrivningsavdelning som tillhör sådan skola och dels i 63 § KraL.' Bestämmelser om huromhändertagen egendom skall handhas finns i lagen (1958: 205) om förverkande avalkoholhaltiga drycker m.m. Varorna skall förstöras eller försäljas. Beloppsom erhållits vid försäljning tilfaller staten. Enligt 13 § lagen (1966:293) om beredande av sluten psykiatrisk vård t vissa fall (LSPV) får den som ärintagen på sjukhus med slöd av lagen underkastas det tvång som är nödvändigtmed hänsyn till ändamålet med vården eller för att skydda honom själv elleromgivningen. Med stöd av denna bestämmelse kan överläkaren omhänderta föremålsom ankommer till eller anträffas hos en patient och som överläkaren avvårdskäl anser nödvändigt att skilja från patienten under dennes vistelse påsjukhuset. Bestämmelsen ger i praktiken överläkaren samma befogenhet attomhänderta alkoholhaltiga drycker och andra berusningsmedel samtinjektionssprator och kanyler som tUlkommer föreståndare och motsvarande enligt63 § nykterhetsvårdslagen, 88 a § barnavårdslagen och 63 § KraL. Däremot saknasmotsvarighet till de i dessa lagrum intagna föreskrifterna om hur skallförfaras med den omhändertagna egendomen. Överläkaren kan därför nödgas utlämnaegendomen till den intagne vid dennes utskrivning. En psykisktutvecklingsstörd kan oberoende av samtycke tas in i omsorgsvårdensspecialsjukhus enligt bestämmelser i 35 § lagen (1967: 940) angående omsorgerom vissa psykiskt utvecklingsstörda (omsorgslagen). Intagning med stöd ävdenna paragraf kan också ske på grand av domstols förordnande enligt 31 kap. 3§ . I omsorgslagen finns ingen motsvarighet tUl den laga befogenhetatl underkasta paliert-lerna tvång som getts överläkaren m. fl. i 13 § LSPV.Det finns inte heller någon motsvarighet till de befogenheter som medges i 63§ nykterhetsvårdslagen, 88 a § bamavårdslagen och 63 § KraL. 4.1.2 JO:sframställning . ' JOhar i skrivelse till Kungl.