prop · FY039 · 1975-12-31 00:00:00 — Jag anser mot denna bakgrund att kapaciteten för administrativ,ekonoraisk och social yrkesutbildning kan minskas något i förhållande tUl U68:s förslag för rholsvarande utbUdning. Minskningen bör i huvudsak avse sådanutbildning som omfattas av linjema 1, 2, 5, 6, 7, 8 och 9 enligt 1969 årsstudieordning vid de filosofiska fakultelema. Även för nuvarcinde ettårigaspecialkurser för utbildning av systemmän och programmerare och för tvåårigUlbildning i administrativt systemarbete räknar jag med en lägre kapacitet änutredningen. Någon ökning av antalet utbildningsplatser i socionorautbUdninganser jag inte vara aktuell f. n. I övrigt ansluter jag mig i huvudsak tUl debedömningar sora gjorts av U 68. Ilikhet med U 68 anser jag alt dels utbildning med starka inslag avinformationsbehandling och statistik, dels utbildning med kvalificeradespråkliga inslag bör expandera. Även områdena marknadsföring ochvarudistribution bör, som utredningen förordat, uppmärksammas. Utflödes-och behovsberäkningarna talar för en jämförelsevis balanserad arbetsmarknadssituationunder perioden /80 för personer med högskoleulbildning inom vårdorarådet.För vissa utbildningskategorier pekar dock beräkningarna på brist. U 68föreslår en något ökad kapacitet för vårdsektom vid planeringsperiodensbörjan. bör enligt utredningens bedöraning kapaciteten ökasytterligare. Fleranära berörda remissinstanser anser U 68:s förslag för vårdsektorn vararealistiskt. förordar en utbyggnad av utbUdningen inomsektorn enligt det högre planeringsaltemativet. anserutredningens försilag till dimensionering vara i slort sell tillfredsställandefrån nu kända utgångspunkter. Enligtmin mening har U 68 gjort en på grundval av nu kända förhållanden rimligbedömning av antagningskapacitelen för vårdyrkesulbildning. Jag räknar liksomulredningen raed en något högre kapacitet för sektom vid planeringsperiodemsbörjan än f. n. ökningarna bör avse de kortare vårdulbUdningama,tandhygienislutbildningen och logoped-utbildningen. räknar jag med attutbildningskapaciteten inom sektom bör ökas ytterligare något. Prognosunderlagetpekar på en i huvudsak balanserad arbetsmarknadssituation förhögskoleutbildade med undervisningsinriktad ulbildning . U 68föreslår en närmasl oförändrad kapacitet för UtbUdning för undervisnmgsyi-kenunder planeringsperioden. Fleraremissinstanser har varit tveksamma till utredningens kapacitetsförslag. Sö,som sedermera föreslagit en betydande minskning av antagningskapaciteten inomdelar av sektorn, anser de föreslagna talen alltför höga. och menarockså att anlagningstalen för utbUdningama till ämneslärare och klasslärarebör mmskas. Enligtmin mening moiiverar sora statsrådet redovisat i samband medsin anmälan av anslagen lill lärarulbUdning för nästa budgetår(prop. 1975: 1 bU. 10 s. 379) de nya beräkningar av lärarbe-hoven som gjortsav SÖ en sänkning av antagningskapaciteten i förhållande till U 68:s förslag.Minskningarna bör avse ämneslärar- och klass-, lärarutbildningarna. Förfritidspedagog- och förskolläramtbildningarna räknar jag med enfortsatt kraftig utbyggnad med hänsyn till den fortsatta utbyggnaden avsamhällets bamomsorg. Dimensioneringen av dessa utbildningar får övervägasytterligare vid ställningstaganden till förslag från barnslugeutredningen ochutredningen ora skolans inre arbete. Sektornför ulbildning för kultur- och informationsyrken är heterogen tiU sin karaktär.Prognosunderlaget är därför särskUt osäkert och svårt att använda för dennasektor. U 68 föreslår en viss ökning av antagningskapacitelen såväl för1970-talets milt som på . Föregen del räknar jag inte med några större förändringar i kapaciteten förUtbUdningar för kultur- och informationsyrken. Vadslutligen beiräffar lokala och individuella utbUdningslinjer anser jag medhänsyn lill dessa linjers stora betydelse som instrument för högskoleutbUdningensförnyelse att, trots den sänkning av den totala antagningskapaciteten i förhållandetill U 68:s förslag som jag förordat, kapaciteten bör hållas på en hög nivå. 6.3Kapaciteten för enstaka kurser Intressetför partiell högskoleulbildning har som jag tidigare nämnt ökat påtagligt undersenare år. efterfrågas sådan utbUdning av personer som redan äryrkesverksamma och som har behov av fortbildning eller vidareutbildning. U 68räknar raed att efterfrågan på partiell UtbUdning även kommer attöka starkt, inte minst om utbUdningen sprids geografiskt. Utredningen föreslåren kapacitet för enstaka kurser som molsvarar ca 20 000 /77. Platsantalet bör därefter enUgt utredningens mening ökas medca . U68:s förslag om enstaka kurser har, som jag förut närant, bemötts mycketpositivt av remissinstansema. Den allmänna meningen har varit att denna del avutbUdningsutbudet bör dimensioneras generöst. Jag ansluler mig liksom U68-beredningen tUl denna uppfattning. Enstaka kurser spelar en stor roU förmöjligheterna alt förverkliga principen ålerkommande ulbildning. De böranordnas så, alt även människor sora är bundna till andra orter änhögskoleorter ges lillfälle lill utbildning. Det är också viktigt attutbildningsmöjligheterna i enstaka kurser vidgas även ulanför de nuvarandefilosofiska fakulteternas oraråde. Somjag berört i det föregående är det svårt att uppskatta det nuvarande antaletstuderande vid de fUosofiska fakultelema i vad sora närmast motsvarar framtidaenstaka kurser. Med utgångspunkt i de bedöm- ningarsom jag redovisat i samband med att jag behandlade kapaciteten förUtbUdningslinjer räknar jag med att f. n. 6 0009 000 studerande årligennyinskrivs för studier i vad som molsvarar enstaka kurser. Dessa studerande kanuppskattas ta utbUdningsresursema i anspråk under genomsnittligt mer än ettsludieiir vardera. Härtill kommer etl antal tidigare inskrivna studerande med eller utan examen sora efter en tids yrkesverksarahet e. d. återvänderlill studier. Vidare finns inom den decentraliserade universitetsutbildningen i huvudsak också inom de filosofiska fakulteternas område f. n. omkring 1 000studerande. Jagerinrar om att enligt mina. förslag i det föregående också viss befintligulbildning ulanför de fUosofiska fakulteterna såsom vidareutbildningen avklasslärare till ärnnéslärare och fortbildningen av journalister skallrymmas inom ramen för utbudet för enstaka kurser. Jagräknar mot denna bakgrund med att kapaciteten för motsvarigheten till framlidaenstaka kurser f. n. uppgår tUl 10 00015 000 helårsplatser. Liksom jagförordat beträffande utbildningslinjer bör kapaciteten för enstaka /78 enligt min mening ansluta till kapaciteten för raotsvarandeutbUdning /77 och tUl då aktuella tendenser i efterfrågan på sådanutbildning, särskilt när det gäller utbildning utanför de nuvarandefilosofiska fakulteternas område. Sora jag anfört i del föregående räknar jagraed all sådana utbildningsbehov som f. n. lillgodoses genomsludieplansbundna universitetscirklar i studieförbundens regi bör kunnatUlgodoses inom högskolans ram, bl. a. i samverkan med studieförbunden. Dennaverksamhet bör då rymmas inom den samlade kapaciteten för enstaka kurser.Antalel studerande som deltar i studier inora cirklar av näranda slag äf f. n.ca 9 000, i huvudsak deltidsstuderande. Om det utredningsarbete rörandekompelensfördelningen mellan det offentliga utbildningsväsendet ochstudieförbunden, sora jag förat berört, komraer att ge underlag för del /78, bör kapaciteten för enstaka kurser nämnda läsår dimensionerasmed hänsyn även härtill. Ienlighet med U 68:s och U 68-beredningens förslag bör enstaka kurser ges högprioritet i den fortsalla utbyggnaden av högskolan. 6.4Gymnasieskolans dimensionering m. m. Jaghar i det föregående, i samband med frågan om ålerkoraraande utbildning,behandlal U 68:s förslag om gymnasieskolans sludieorganisalion. I syfte attbällre anpassa gyranasieskolans dimensionering till arbetsmarknadens behov och attgöra kopplingen mellan dimensioneringen av de raindre utpräglat;/rkesinriktade linjerna i gyranasieskolan och högskoleutbUdningen mindre fastföreslår U 68 också att andelen studerande i nämnda gymnasiala utbildning, dvs.treårig humanistisk naturvetenskaplig och sarahälls;vetenskaplig särat tvåårigsocial linje. successivtskall minskas från lUl av de studerande sora antastiU utbildning av rainst elt års längd inom gymnasieskolan. Ett stort antalreraissinstanser och U 68-beredningen har tillstyrkt detta förslag. Denav U 68 föreslagna; förändringen av gymnasieskolans dimensionering har redanbörjat förverkligas tiU följd av elevernas utbildningsval under de senasteåren. En allt siörre andel av eleverna har sökt sig lill mer utpräglatyrkesinriktade Imjer. utgjorde de studerande på de nyssnämnda ickedirekt yrkesinriktade linjema mellan av samtiiga elever igymnasieskolans första årskurs. Enligt min bedömning bör andelen studerande påsådana linjer minskas ylterligare. Såväl tendenserna pä arbetsmarknaden som detönskvärda-i att. planera för att elever, som genomgått mer utpräglatyrkesinriktad' gymnasial utbildning, i ökad utsträckning studerar vidare ihögskolan talar för della. En ulveckling av gymnasieskolan i den riklning, U 68föreslagit finner jag därför riralig. De förslag som statsrådet fram i prop. 1975:1 (bU. 10 s. 204) är ett steg i denna riktning. Jag viUemellertid i sammanhanget framhålla följande. a. treårig naturvetenskaplig linje i gyranasieskolan har de senasteåren minskat påtagligt. Rekryteringsunderlaget för naturvetenskaplig ochteknisk högskoleutbildning har därigenom försvagats. Följden har blivit svårigheteratt fylla den befintliga kapaciteten i högskoleutbUdning inom dessa områden,något som kan leda till svårigheter att tillgodose arbetslivels behovav personer med sådan utbildning. De nya reglema för behörighet tillhögskoleutbUdning ger möjligheter att tiil naturvetenskaplig och tekniskhögskoleutbildning rekrytera nya sluderandegmpper. I avvaktan på att dessamöjligheter slår igenom i rekryteringen bör man enligt rain raening inte vidtanågra åt-. gärder som ytterligare kan försvaga rekryteringen till bl. a.gymnasieskolans treåriga naturvetenskapliga linje. Minskningen avstuderande-antalet på icke yrkesinriktade linjer bör sålunda i första hand avsehur manistisk, samhällsvetenskaplig och social linje. Isammanhanget vill jag ytterUgare nämna följande. SCBfrarahåUer i sitt yttrande över U 68:s förslag att utflödet på arbetsmarknadenav personer med enbart grundskoleutbildning tenderar att kraftigt överstigaarbetsmarknadens efterfrågan. Inle minst de senaste årens ungdomsarbetslöshetantyder att detta problem är allvarligt. Det fordras enUgt min mening särskildainsatser för den grupp ungdomar som går ut i arbetslivet med enbartgrundskoleutbildning. En nära koppling raellan bl. a. arbetsraarknadspolitiskaoch utbildningspolitiska insatser är här självklar. Sådana åtgärder övervägs f.n. av dels en särskild arbetsgrupp inora ulbildningsdeparteraentet, i vilkenbl. a. finans-och arbetsmarknadsdepartementen är företrädda, delssysselsätlningsutredningen. Jaghar i det föregående anslutit raig tiU U 68:s uppfattning alt högskolan inomramen för de totalt I iUgängUga resurserna skall syfta till att tiUgodose såvälsamhäUets behov av utbUdad arbetskraft som individernas behov av utbUdning. Idet sammanhanget har jag redovisat de skäl som enligt min mening talar för enfastare kvantitativ planering av högskoleutbUdningen som helhet. Jag: skall nuta upp frågan om antagningsbegränsning som ett hjälpmedel fcir att förverkligaen sädan planering. Dedelar av den högre utbUdningen, där antagningsbegränsning f. n. tillämpas,beslår bortsett från vissa, främst laboraliva studiekurser vid de filosofiskafakulteterna av fast organiserade utbUdningslinjer. Antagningen, som vanligenär central, görs tUl en Unje i dess helhet. Del är allmänt accepterat altansökan krävs före studiernas början och att det mte finns någongaranti för att den enskilde får tillträde till den utbildning han helstönskar. Läroanstalternas planering kan utgå från elt fastslällt antalutbildningsplatser, slutföras i god lid före ulbildningens början och också tasikte på flera läsår. Till de delar av den högreutbildningen, där tillträdet f. n. är fritt, hör några fast organiseradeutbildningslinjer, nämligen vid de juridiska och teologiska fakulteterna samtett raindre antal linjer vid de filosofiska fakultelema. I huvudsak beslåremellertid den sektor av högskolan, sorn har fritt tUlträde, avutbUdningslinjer sora inrymraer flera alternativ och större valfrihet för destuderande samt av kurser inora enskilda ämnesområden, allt inom de fUosofiskafakultetemas område. Någon ansökan eller anmälan krävs inte förrän i anslutningtill studiernas början och den enskilde har rält alt få tillträde till berördutbUdning vid varje läroanstalt där den anordnas. Läroanstaltemas planeringmåste grandas på antaganden om den kommande tUlströmningen och får sedanjusteras och slutföras först i saraband med att utbildningen startar. Den kan islort inte ta sikle på mer än det närraast följande läsåret. Individernas efterfrågan ofta snabbt växlande styr sålunda ensam dimensioneringen av vissa delarav den högre utbildningen. Detla sker i princip oberoende av dimensioneringenav de andra delarna. Som styrs genom antagningsbegränsningar och medulgångspunkt bl. a. i arbetslivets behov. Vissa remissinstanser anser attdenna ordning bör bevaras med hänsyn till värdet av att individernasefterfrågan på utbildning helt kan lillgodoses inora någon del av högskolan.Enligt rain mening är del emeUertid angeläget att: söka tUlgodose de enskUdasönskemål över hela högskolefältet. denna ulgångspunkt måste också enskildaindividers behov av en utbildning, som f. n. har antagningsbegränsning, kunnavägas mol behoven hos de individer som kanske en- 1975: 9 471 bartpå grand av avsaknad ay altemativ söker sig lill ulbildning inom den friasektom. Detgäller alltså att fördela de samlade resurserna för grundläggandehögskoleulbildning på olika slag ay utbildning, olika regioner och olikaläroanstalter på ett sådant sätt, att både individernas och arbetslivets behovså långt möjligt tillgodoses. En sådan fördelning kan enligt min bedömninginte göras utan atl högskolans olika delar kan vägas raot varandra i bl. a.den kvantitativa planeringen. Det är därför nödvändigt att utjämna de olikheteri förutsätlningarna att avväga och fördela ut-bUdningskapaciteten som f.n.,råder mellan de utbildningar som har antagningsbegränsning och övrigautbildningar. Vikten av en sådan förändring stryks under av önskemålet attdecentralisera beslut ora utbildningsutbudets närmare inriklning ochfördelning och av kravet på stabilitet i planeringen och hänsyn tillpersonalen inora alla delar av högskolan. Den totala tUlströmningentill högskoleutbildning kan i och för sig som U68-beredningen påpekat komma all rymmas inom de raraar som totalt slår till,förfogande. Mot den angivna bakgrunden anser jag likväl att den av U 68föreslagna generella antagningsbegränsningen, som tillstyrkts av ett stortanlal remissinslanser, bör genomföras raen under vissa förutsältningar. Enföratsättning är då att antagningsbegränsningen utforraas så atl denunderlättar huvudsyftet: att fördela de samlade resurserna så att bl. a.individemas behov tillgodoses i största möjliga utsträckning. En arman är atlantagningen grandas på behörighels- och urvalskriterier som främjar en inteminst sociall allsidig rekrylering tUl olika delar av högskolan. Behörighelsreglemahar jag redan behandlat. Jag skall närmasl ta upp frågan ora urvalsreglemasutformning. Nuvarandebestämmelser ora urval bland behöriga sökande till högre utbildning harmeddelats av Kungl. I fortsättningen bör det ankomma på regeringen ellerrayndighet som regeringen beslämmer att besluta ora föreskrifter ora urval tillhögskoleutbildning. Jag vill i detla sararaanhang redovisa hur jag ser påhuvudpunkterna i KK:s förslag. KKbehandlar urvalsfrågan relativt utförligt och en del av förslagen är av denarten att de inte bör föranleda föreskrifter av regeringen. Det bör i ställetvara möjligt att i dessa avseenden överlåta på underordnad myndighet altmeddela bestämraelser. Jag lar först upp fråganora urvalssysteraets funktioner och omfattning. förslagoch förat nämnda principbeslut utgör granden för KK:s förslag om etturvalssyslem där såväl betyg som resultat av studielämplighetsprov ocharbetslivserfarenhet me- ritvärderasoch där en proportionell kvotering raellan olika sökande-grupper tillämpas föralt alla behörighetsgrupper skall tillförsäkras en rättmätig andel avstudieplatserna. Ettviktigt krav som bör slällas på urvalssyslemet är all det skall varaöverskådligt och lätt att informiira om. När nya behörighetsgrapper fårtillträde lill högskoleutbildning och nya urvalsmstrament skaU användas blireraellertid regelsystemet svårare att överblicka än dagens. Jag anser liksom KKatt informationsinsatserna måste anpassas till dessa nya förutsättningar ochäterkoraraer i del följande till denna fråga. Ilikhet med KK anser jag alt urvalssystemet bör gälla vid huvuddelen avutbildningslinjerna i högskolan. Jag ansluter mig också till förslaget allvissa modifikationer i urvalsreglema skall kunna göras för utbildningsvägar,där detta är angeläget på grand av speciella förhållanden i UtbUdningensstraktur och innehåU. Sora exerapel anger KK försöksverksamheten medyrkesteknisk högskoleutbildning samt utbildningslinjer som rekryterar sinastuderande från huvudsakligen en enda linje i gymnasieskolan. Detkan också, enligt min uppfattning, finnas anledning att tillämpa speciellaurvalsregler vid vissa andra utbildningar. Främsi lorde detta gällautbildningar på kulturomriidet, där man vid antagningen av studerande f. n.prövar de anlag och färdigheler hos de sökande som är nödvändigaförutsättningar för utbildningen i fråga. Denna ordning bör, som KK också harföreslagit, kunna bestå. Som jag redan nämnt i del föregående behöver dock vissafrågor rörande behörighetssystemet för dessa utbildningar och för vissalärarutbildningar tas upp tiU särskUd prövning. I detta sammanhang bör ävenurvalsreglerna beröras. Jag avser att återkomma till regeringen i denna fråga.Statsrådet kommer i samband med sin anmälan av proposition om vissförsöksverksamhet inom läramtbUdningen m. ra. att ta upp vissa hithörandefrågor. Jag anser vidare alt man bÖr vänta med att ta ställning tUl urvalsreglernastillämpning vid antagningen m. m. till joumaUstulbildningen till dess ställningtas till journalistutbildningsutredningens förslag. Jag avser då attåterkoraraa till regeringen även i denna fråga. Somanförts i prop. 1975: 1 (bU. 10 s. 137) och som jag berört inledningsvis måstesnedfördelningen mellan könen uppmärksammas även inom den högre utbildningen.Jag utgår från all rayndigheterna har sin uppmärksamhet riktad på hithörandeproblem och föreslår åtgärder i syfte alt åsiadkomma en järanare fördelning. Idetta sammanhang vill jag nämna att en rapport från SÖ:s könsrollsprojektväntas föreligga innevarande budgetår. Den försöksverksamhet vid intagning tillbl. a. förskollärarutbildning som bedrivhs /72 i syfte att idenna ulbildning få en jämnare fördelning mellan raän och kvinnor börfortsätta. 1975: 9 473 Idetta sararaanhang bör också beröras de statliga verksutbildningar, vilka,enligt vad jag tidigare förordat, skall bygga på de allraänna behörighetsvillkoren.Jag delar KK:s uppfattning, som stöds av berörda remissinstanser, att man härbör kunna använda, urvalsregler som är anpassade till dessa ulbildningsvägarsspeciella karaklär. KKföreslår att skilda urvalsregler skall tillämpas för sökande till utbildningslinjeroch för sökande tiU enstaka kurser. Grunden för detta är främst att den grupp,som söker till enstaka kurser, sora helhet kan beräknas uppvisa en avsevärtsiörre variation med avseende på ålder saml studie- och erfarenhetsbakgrund ängruppen sökande tiU utbildningslinjer. KK menar också att de sökande tillenstaka kurser kan beräknas ofta vara inriktade på ett enda eller ett fåtalutbildningsalternativ och att de i stor utsträckning är lokalt bundna. Jagansluter mig i likhet med flertalet remissinstanser som yttrat sig i frågantill förslaget. Förstbehandlar jag regler för urval till utbildningslinjer. KK:sförslag till gruppindelning av de sökande innebär i stora drag alt sökande fråntreåriga linjer i gymnasieskolan förs tUl kvolgrupp I, sökande från tvåårigalinjer i gymnasieskolan lill kvolgrupp II ochövriga behöriga sökande till kvotgrapp III med undantag för sökande med ulländskföratbUdning. Dessa förs tUl en särskild grapp, grupp IV. Ikvolgrapperna I och II skaU enligt KK:s förslag urvalsinslmmenten varabetyg samt i förekommande fall arbetslivserfarenhet och resultat avstudielämplighetsprov. I kvotgrupp III, där de sökande antingen inle har betygeller har inbördes svårjämförbara sådana, skall urvalsinstrumenten kunna varastudielämplighetsprov och arbetslivserfarenhet. Till urvalsgrunderna i gmpp IV återkommerjag i det följande. Förslagettill gruppindelning lillslyrks i stort av fiertalel reraissinstanser raedfrärast ett undantag, som jag nu skall närmare behandla. Jag använder migdärvid liksom även i fortsättningen av samma beteckningar på de olikagrupperna som KK använder. Enremissopinion, representerad av bl. SÖ, folkhögskoleutredningen, TCO ochSveriges folkhögskoleelevers förbund invänder mol att personer med behörighetgenora folkhögskolestudier skall placeras i kvotgrupp III och att där ingenhänsyn skall tas tiU det sludieoradöme sora folkhögskolan har utfärdat.Studieoindöraet är, menar dessa remissinstanser, ett resultat av många läraressaralade bedöraning av en studerandes studiefömtsättningar och därför ettavsevärt mycket säkrare mått på studielämplighet än resultatet ay ett prov somgenomgås och där tillfälligheter, som fysisk ochpsykisk kondition, får ett betydligt större spelrum. Remissinstanserna anseratt studieomdömet skall merilvärderas och anvisar olika möjligheter allpraktiskt genomföra detta, i första hand genom alt personer med behörighetfrån folkhögskola förs till en särskild kvolgrupp. KK:sfrärasla skäl för alt föra sökande med behörighet från folkhög- 1975: 9 474 skolatill grupp III är, föruiom en viss tveksamhet belräffande studieom-, dömenasjäraförbarhet över tiden och mellan olika skolor, alt de, om de förs till ensärskild grupp, riskerar alt missgynnas i antagningssiluatip-nen därför attkvotgruppen kan bli mycket lilen. En av förutsättningarna för alt ettproportionellt kvoleringssyslem skall fungera tUlfredsslällande är nämligenatt sökande grupperna inte är alltför olika stora. Föregen del finner jag KK:s ståndpunkt värd att beakta. Det finns dock, enligl vadjag inhämtat, tekniska möjligheter att delvis komma till rätta med deolägenheter sora alltför sraå kvotgrupper ger,upphov till. En sådan möjlighetär att garantera varje kvotgrupp, som finns representerad vid antagningen utbildningslinje, någon eller några platser. Remissinstansernasargumentation har också övertygat mig orri att man inte bör avstå från atlutnyttja den information om lämplighet för fortsatta studier som studieomdömetmåste fömtsättas ge. Meritvärderingssystemet bör därför uiformas så altsökande raed behörighel från folkhögskola får tiUgodoräkna sig studieomdömet. Detbör vidare övervägas om sökande med andra behörighetsgivande utbildningar än desom KK föreslår skall föras till gmpperna I och II. Detfinns enligt min uppfattning skäl för att undersöka föratsättningarna för attföra exempelvis sökande med vissa vårdutbildningar och lärarutbildningar tillfrämst gmpp II och därigenom kunna meritvär-dera även deras betygfrån behörighetsgivande utbUdning. Jag är medveten om att antalet sökande igiupp III då i vissa fall kan bli litet och om de olägenheter som följer avdelta. Grappen skuUe å andra sidan då huvudsakligen komma att bestå av sökandemed icke skolmässig behörighetsgrand. Detla kan, bl. a. med hänsyn till detförslag om användningen av studielämplighetsprovet som jag kommer atl;redovisa i det följande, ha vissa fördelar. Iövrigl ansluler jag mig lill KK:s förslag beträffande indelningen ikvotgrapper.