prop · FY0366 · 1975-12-31 00:00:00 — Flera remissinstanser framhåUeratt utredningen inte har lämnat något mer ingående underlag för de föreslagnaövre lånegränsema. i anför att beloppen förefaUermycket små jämfört med de behov som kan uppslå i medelstora företag och i storalandsting och kommuner. LO förordar en rejäl höjning av beloppen för såvälförelag som konmiuner för att önskad effekt skall kunna uppnås. Sverigeshantverks- och industriorganisation anser att . är heU otillräckligtför att förbättra arbetsmiljön som helhet och vill uppfatta förslaget som ettinledande försök. Utredningenföreslår att de från arbetarskyddsavgiften influtna medlen viaarbetarskyddsfonden överförs till företagareföreningarna, vilka skalladministrera lånesystemet. Företagareföreningarna föreslås samråda medyrkesinspektionen i fråga om prioritering mellan ansökningar samt med inspektionenoch facklig organisation när tvekan råder huruvida ändamålet med en ansökan äratt gagna arbetsmiljön. Arbetarskyddsfondensmedverkan ifrågasätts av några remissinstanser. 1975: 66 12 ArbetsmUjöuiredningenefterlyser ett klarläggande av arbetarskyddsfondens uppgifter i dettasammanhang. Arbetarskyddsstyrelsen anser att anknytningen tillarbetarskyddsfonden är otillräckligt motiverad och förordar att AMS ellerstatens industriverk som alternativa förvaltare av fonden. LO förordar att AMSfår uppdraget att fördela medel mellan företagareföreningarna. Förslagetom företagareföreningarnas roll vid låneadministrationen tillstyrks avflertalet remissorgan. Föreningarna anses ha de behövliga kontaktema med demindre och medelstora företagen. Utredningens förslag att prövnmgen avlåneärenden skall ske lokalt av de anställdas företrädare i skyddsfrågor ochadministreras regionalt av företagareförening-ama anses av statskontoret fyllakravet på smidig och snabb handläggning. I en avvikande mening som fogats tiUstatskontorets remissvar föreslås att yrkesinspektionerna får förmedla lånen istället för företagare-föreningama. pekar påatt företagareföreningarna endast sysslar med industriföretag. För att tiUgodosebehovet av kunskaper om handel och servicenäringar föreslår riksförbundet atthandelskamrarna medverkar i låneverksamheten. Företagareföreningarna i ,, och , samt instämmer somtidigare framgått i förslaget att utnyttja företagareföreningarna förlångivningen och framhåller att lånefonden är ett lämpligt komplement tUldessas övriga verksamhet. understryks att ett lånesystem enligtförslaget kan innebära en fördubbling av antalet låneärenden hos föreningama. Fleraremissinstanser, däribland yrkesinspektionen i distrikt, tUlstyrkerförslaget att yrkesinspektionen skall kunna tillfrågas om prioritering avlåneansökningar samt om tveksamma fall. Arbetarskyddsstyrelsen finner detnaturligt att yrkesinspektionen i vissa fall kan komma att beröras av dessafrågor eftersom alla parter i företagen har möjlighet att konsulterainspektionen när man diskuterar olika åtgärder. Styrelsen anser emellertid attprincipiella invändningar kan riktas mot att den inspekterande myndighetenmedverkar vid prioriteringar av låneansökningar vid sidan av att den har attövervaka att arbetarskyddslagen efterlevs. Styrelsen avstyrker därför att inspektionendeltar i handläggningen av prioriteringsfrågorna. Fleraremissinstanser, bl. a. TCO, tillstyrker förslaget att företagareföreningarnafår möjlighet att i tveksamma fall konsultera den fackliga organisationen föratt få synpunkter på inkomna låneansökningar. Sverigeshantverks- och industriorganisation, samtföretagareföreningarna i och vill som tidigare berörtstilldela företagareföreningarna en mer aktiv roll i samband med långivningen. Föreningamabör sålunda ges möjlighet att genom informations- och utbildningsaktiviteterverka för en bättre arbetsmiljö i de mindre och medelstora företagen. 1975: 66 13 Desakkunniga föreslår att tUlstyrkan av de anställdas företrädare i skyddsfrågorgörs till ett villkor för lån. Godkännandet skall inhämtas i första hand frånskyddskommitté, i andra hand från huvudskyddsombud och i tredje hand frånskyddsombud i företaget eller då sådant saknas från regionalt skyddsombud. LOföreslår att om lånesökande företag saknar skyddskommitté så skallföretagareföreningen regelmässigt kontakta lokal facklig organisation som får tiUstyrkaeller avstyrka ansökningen. LO hänvisar till att i små företag ett enskUtskyddsombud kan få svårt att a-wisa företagets förslag. uttalar liknande farhågor och framhåller dessutom attskyddsombud och skyddskonunittéledamöter saknar tUlräcklig utbUdningoch erfarenhet för avgörande bedömning i investeringsfrågor. Utredningen anserändå att förslaget i princip bör godtas men efterlyser klarläggande om vad somskall gälla när låneansökan avser åtgärd som berör flera huvudskyddsombud. Någraremissinstanser tar upp frågan om låneansökningar från företag som saknarsåväl skyddskommitté som huvudskyddsombud och skyddsombud. iBorås distrikt framhåller att även företag med mindre än fem arbetstagare ochsom saknar regionalt skyddsombud bör ges möjligheter att låna. Saknas ocksåregionalt skyddsombud bör prövning kunna ske genom yrkesinspektionen. Även företagareföreningeni län efterlyser kompletterande regler. Flertalet remissinstanserhar inget att invända mot att företagareföreningamas roll vid prövning avlåneärenden begränsas tUl att kontrollera att sökande företag bedriver rörelsesom avses i ansökan, att arbets-mUjöfond saknas samt att godkännande frånpersonalens företrädare i skyddsfrågor föreligger. Många understryker behovetav en snabb och enkel handläggning av låneärenden. Några remissinstanser menaremellertid att det behövs en mer omfattande prövning av låneansökningarna. Arbetarskyddsstyrelsenifrågasätter om inte den sökandes kreditvärdighet bör prövas liksom frågan humvidalåneärendet har sammanhang med nyinvesteringar. Om lånestödet tillämpas så attingen eller ringa omsorg ägnas frågan om låntagarens förmåga tillåterbetalning närmar sig systemet ett bidragssystem. Även RRV önskar en meringående prövning av lånevillkoren. Företagareföreningeni uttalar att det finns risk för att företag som är på obeståndansöker om lån för att genoniföra investeringar som endast perifert berörarbetsmiljön och förordar därför att företagareföreningarna i sådana fall börsamråda med yrkesinspektionen. Frägan om en mer ingående prövning avlåneändamålens angelägenhetsgrad från arbetsmiljösynpunkt förs fram avarbetarskyddsfonden samt av företagareföreningen i . 1975: 66 14 Utredningenförordar att de föreslagna lånen skaU löpa med samma ränta som lån från statenshantverks- och industrilånefond, f. n. , att amorteringstiden skall med amorteringsfria samt att ränta inte skall utgåför tiden fram tiU . Denföreslagna räntebefrielsen tillstyrks av företagarföreningen i ochBohuslän samt av TCO som understryker att åtgärden måste haengångskaraktär. Arbetarskyddsstyrelsen och arbetsmiljöutredningen menar somnämnts att den föreslagna räntebefrielsen ger lånestödet drag av bidrag.Sveriges hantverks- och industriorganisation tillstyrker räntebefrielsenendast under fömtsättning att avgiftsfinansiering av fonden väljs. Remissinstanserna godtaröverlag förslaget i vad avser räntenivån efter den inledande perioden samtamorteringsreglerna. hantverks-och industriorganisation förordar attamorteringstiden sätts tUl för att anpassning skall ske till övriga lånsom förmedlas av företagareföreningarna. i anseratt räntan bör sättas lägre och amorteringstiden göras längre än vad somföreslås i betänkandet. Förslagetatt långivningen begränsas till arbetsmiijöförbättringar i redan existerandeanläggningar och att lån till arbetsmUjöförbättringar i samband mednyinvesteringar inte bör få komma i fråga godtas i stort av remissinstansema.SAF förordar i stället en anknytning till de regler som gäller förarbetsmiljöfonderna. Ibetänkandet föreslås att av fondmedlen sätts av för utlåning efter beslutav arbetarskyddsfondens styrelse. Förslaget innebär att fondensbidragsverksamhet kompletteras med långivning till företag som upprättarreferensanläggningar, praktiskt prövar ny teknik eller på annat sätt genomförarbetsmiljöförbättrande åtgärder som fonden finner vara av speciellt intresse.Flera av de remissinstanser som tar upp förslaget påtalar att varkeninriktningen eller villkoren för denna långivning preciserats närmare ibetänkandet. Några remissinstanser stäUer sig avvaktande till förslaget.Arbetarskyddsstyrelsen anför att behoven av lån via arbetarskyddsfonden intehar motiverats närmare och anser att noggranna överväganden bör föregå ettbeslut om att lägga på fonden ytterligare arbetsuppgifter. Styrelsen förarbetarskyddsfonden framhåller att dess erfarenheter visar att det i sambandmed eller som en fortsättning av forsknings- och utvecklingsinsatser kan finnasaidedning att bevilja lån i syfte att snabbt få nya tekniska lösningartillämpade. Styrelsenansluter sig till utredningens förslag och understryker det angelägna i attstyrelsen bereds tillfälle att närmare diskutera utformningen avadministrationen av lånesystemet. LO stäUer sig tveksam till att avsälla såmycket som av den tilltänkta lånefonden till lån via arbetarskyddsfonden.TCO finner förslaget välmotiverat. Utredningenhar inte ansett det lämpligt att ge statliga myndigheter rätt att låna i denföreslagna fonden. I stäUet föreslås att fortifikationsförvaltningen resp.byggnadsstyrelsen svarar för akuta arbetsmiljöinsatser inom ramen för sinaanslag för myndigheter utom affärsverken. I den mån motsvarande behov gör siggällande beträffande utrustning och inredning bör budgetöverskridande kunnakomma i fråga. Affärsverken förutsätts själva kunna tillgodose sina behov.Fortifikationsförvaltningen har inget att erinra mot förslaget, men fömtsätteratt det inte innebär några ändringar av den ansvarsfördelning som råder inomförsvaret beträffande handläggningen av arbetsmiljöfrågor. Statens vägverkanser att någon särskild statlig fond för arbetsmiljöåtgärder inte börupprättas. Någraremissinstanser understryker vikten av att man får motsvarande möjligheter tillmiljöförbättringar på det statliga området som på det privata. Arbetarskyddsstyrelsenunderstryker i sitt svar att statliga myndigheter måste ges möjligheter som ärlikvärdiga de som erbjuds andra arbetsgivare. Erfarenhetema visar att det oftaär svårt att få till stånd behövliga åtgärder på det statliga området varfördet är viktigt att den av utredningen föreslagna vägen med budgetöverskridandei praktiken blir likvärdig med lånesysteihet. LO kräver atf om intemedger rätt till budgetöverskridande så skall de statiiga myndighetema och affärsverkenjämställas med kommunerna i lånehänseende. TCO konstaterar att statliga verkoch myndigheter inte visat något föredöme när det gäller att förbättraarbetsmiljön för de anställda. De möjligheter som utredningen pekar på vadgäller byggnadsunderhåU har enligt TCO:s mening inte givit önskvärt resultat.TCO förordar därför att statliga myndigheter ges möjUgheter att låna på sammasätt som övriga offentliga arbetsgivare. AMS,arbetarskyddsstyrelsen, yrkesinspektionen i distrikt, arbetarskyddsfonden,statens industriverk, LO, TCO, /SR samt företagareföreningen i Göteborgsoch län tUlstyrker förslaget om att ansökan om statligt regionalt och sysselsättningspolitisktstöd skall vara försedd med påskrift av skyddskommitté eUer skyddsombud avvilken det framgår att kommittén eUer ombudet beretts tUlfäUe att ta del avansökningen. har inget att invända mot den föreslagnaordningen men förutsätter att den inte medför krav på 1975: 66 16 speciellablanketter eUer rutiner som försvårar företagarnas arbete. /SR föreslår attde anstäUda i andra former på lämpligt sätt delges låneansökan omskyddskommitté eller skyddsombud saknas. Mot förslaget uttalar sigarbetsmiljöutredningen samt företagareföreningen i län.Arbetsmiljöutredningen framhåller att utredningen i sitt pågående arbete haratt se över frågan om förhandsprövning av annat än nya eller ändradearbetslokaler. Man ifrågasätter dessutom det praktiska värdet av förslaget.Företagareföreningen framhåller att de ifrågavarande lånen kan avserörelsekapital och annat som inte har med arbetsmiljön att göra. Föreningenpekar dessutom på att företagarens personliga ekonomi ofta redovisas isammanhanget och att förslaget därför av sekretesskäl bör a-wisas. Arbetarskyddsstyrelsen,yrkesinspektionen i , arbetsmiljöutredningen, statens industriverk,LO samt företagarföreningen i tillstyrker förslagetatt frågan om stöd till ar-betsmiljöinsatser regelmässigt bör behandlas iförekommande statliga branschutredningar. 5 Föredraganden 5.1 Inledning Undersenare år har arbetslivets villkor stått i centmm för reformarbetet. Vid sidanav de vittgående reformer som har genomförts och som f. n. övervägs på detarbetsrättsliga området har reformverksamheten främst inriktats på att skapaen i såväl fysiskt som psykiskt hän seende bättre arbetsmiljö. Sedannågra år tillbaka är arbetsmUjöutredningen sysselsatt med en genomgripandeöversyn av arbetarskyddslagstiftningen. På grundval av delbetänkande avutredningen genomfördes med verkan fr. o. m. en rad åtgärderför att skapa en bättre arbetsmUjö och tUlförsäkra de anställda ett ökatinflytande över hithörande frågor på den egna arbetsplatsen. Genom reformenutvidgades skyddsombudens lagfästa befogenheter. Även i övrigt ökadesväsentligt de anställdas inflytande på de lokala skyddsfrågoma. Utbildningenav skyddsombuden byggdes ut kraftigt. arbete fortsätter.Dess huvudbetänkande kan beräknas föreligga omkring 1976. Arbetarskyddetsresurser har förstärkts kraftigt , bl. a. för att ökaomfattningen av yrkesinspektionens tiUsynsverksamhet. I årets budgetpropositionhar medel begärts för fortsatt utbyggnad. Genomlagen (1974: 325) om arbetsmUjöfonder skall företag vilkas vinst för år 1974uppgår tUl . avsätta av vinsten tUl en särskUd fond, vilkenunder en femårsperiod kan utnyttjas för in- 1975: 66 17 vesteringarsom rör arbetsmiljön. De avsatta medlen möjliggör sådana särskilda åtgärder föratt förbättra arbetsmUjön som de anställda anser önskvärda. Investeringar somgörs med fondmedel anses avskrivna. Härigenom utökas framför alltde större företagens möjligheter att finansiera arbetsmiljöförbättringar. Detav slimulansutredningen framlagda betänkandet (Ds A 1974: 8)Stimulansåtgärder för att förbättra arbetsmUjön itmehåller förslag som tarsikte på finansiering av vissa avgränsade arbetsmiljöåtgärder i främst demindre och medelstora företagen. Utredningens huvudförslag innebär att ensärskild lånefond byggs upp genom en tillfällig höjning av arbelarskyddsavgtften.Genom förmedling av företagareföreningarna i resp. län skall lån ur fondenlämnas till i första hand mindre och medelstora företag för arbetsmUjöförbättrandeåtgärder. Räntebefrielse föreslås under ett inledande skede. Iutredningen återfinns vissa grundläggande resonemang om vad som konstituerar engod arbetsmiljö och om de vägar på vilka arbetsmiljön kan förbättras.Synpunkterna överensstämmer med dem som bl, a. de fackliga organisationerna haruttalat i skilda sammanhang och de får kraftigt stöd i remissopinionen.Särskilt understryks den vidare syn på arbetsmiljön som trängt fram på senareår och som innebär att psykiska och sociala aspekter på arbetsmiljönsutformning spelar en slor roll. Jag delar självfallet detta synsätt. 1och för sig är det naturligtvis möjligt att tänka sig att en vissarbetsmiljöfaktor särskilt uppmärksammas och att samhällsstöd utgår för atlförbättra arbetsmUjön med avseende på sådan.faktor. En sådan prioritering avproblemen är nödvändig hos arbetarskyddsmyndigheterna eftersom vissa resursermåste koncentreras till de i varje situation mest angelägna problemen. Påmotsvarande sätt kan forskning och utveckling på arbetsmiljöområdet få sintyngdpunkt på de områden där kunskaperna för ögonblicket bedöms mest angelägnaatt fördjupa. Men alt ute i arbetslivet välja ut ett visst område och görainsatser inom just detta område tUl föremål för stöd skuUe innebära ett stortmått av godtycke som verkningarna skuUe bli mycket olUca inom skilda yrkesområdenoch branscher. Jag delar utredningens uppfattning att arbetsmiljöproblem som ärkoncentrerade till vissa slag av verksamhet bäst angrips utifrån mersystematiska bedömningar av en branschs förhållanden och utvecklingstendenser. Ivårt land försiggår f. n. en grundläggande omdaning av arbetarskydd ocharbetsmiljö ute i företag och förvaltrungar. De ändringar som har skett i frågaom h\. a. yrkesinspektionens organisation ocb skyddsombudens ställning ochbefogenheter har stor betydelse i detta sammanhang. Endast i begränsadutsträckning formuleras dock de konkreta kraven på arbetsmiljön utifrångällande lagar och författningar. Vilka krav och önskemål som reses på varjeenskild arbetsplats beror i hög 1 saml Nr 66 1975: 66 18 gradpå de bedömningar som görs av de anställda själva vid granskningen av den egnaarbetsplatsen. Det är därför inte möjligt att centralt fastställa en bestämdnivå för önskvärda arbetsmiljöförbättringar, som skulle kuima läggas tUl gmndför ett stödsystem. Försök i den riktningen skulle dessutom vara olämpliga,eftersom varje sådan nivå skulle kunna uppfattas som en maximmivå. Slutsatsen häravär att varje förslag i syfte att stimulera arbetsmUjöåtgärder bör utgå från deanställdas egen bedömnmg av vilka åtgärder som är mest angelägna. Motbakgrund av vad jag har anfört i det föregående är det rimligt att söka bedömaom de former för finansiellt stöd som samhäUet nu medverkar tUl behöverkompletteras med särskild hänsyn till arbetsmiljöns krav. Delta är vad jag iförsta hand förordade i direktiven tUl sti-mulansuttedningen och det är på denvägen utredningen sökt sig fram. Det huvudförslag som utredningen har fört framhar den stora förtjänsten att det inte bryter upp principen att kostnadema fören god arbetsmUjö skall räknas ui i investeringskostnaderna i varjeanläggning. Lokalernas utformning, maskinemas placering, belysning,skyddsåtgärder, bullerdämpning, matrum, toaletter osv. är allt integreradedelar av en investering som de konstituerar arbetsmiljön. Även med enaldrig så fömtseende planering kan det dock komma upp krav och önskemål omförbättringar eUer kompletteringar i en existerande anläggning, vUka företagetbedömer som svåra att tUlgodose. I sådana situationer kan särskUt motbakgrunden av de möjligheter till förbättringar av de anställdas arbetsmUjösom arbetsmUjöfonderna ger utrymme för det vara rimligt att samhälletförsöker medverka tiU att i princip motsvarande möjligheter tUl akuta åtgärderöppnas för de anställda i de företag som saknar arbetsmUjöfonder. Jag hardärvid utgått från som naturligt att det ställs samma krav på god arbetsmiljö imindre och medelstora företag som i större och att motsvarande krav som framförsinom industrin också ställs inom service och förvaltning. Motden nu redovisade bakgmnden finner jag i likhet med utredningen och remissmyndighetemadet vara befogat att förslag föreläggs om stöd tUl finansiering av arbetsmUjöåtgärderi mindre och medelstora företag. Reformen bör avse finansiering avförbättringar i existerande anläggningar och inte begränsas tUl vissarbetsmiljöfaktor. De anställda bör ha ett avgörande inflytande över åtgärdema.Till förslaget bör knytas sådana förmåner att företagen stimuleras att vidtaåtgärder för att förbättra arbetsmUjön. betänkande har även föreslagits vissa åtgärder somsyftar till att garantera att arbetsmUjöfrågor aktualiseras dels i samband medansökan om lokaliseringsstöd samt statUgt kreditstöd tUl hemslöjd, hantverk ochsmåindustri dels i samband med s. k. branschutredningar. Jag tar upp dessafrågor först sedan jag behandlat övriga frågor. 1975: 66 19 Detallmänna kan på skilda sätt medverka till att åtgärder vidtas för alt förbättraarbetsmiljön. Vill man ekonomiskt stimulera företagen lill åtgärder mom dettaområde kan det ske genom kreditstöd i form av lån eller lånegaranti eller ocksågenom bidrag. Under det hittillsvarande reformarbetet på arbetsmiljöområdet harbidragsformen avvisats. Kostnaderna för arbetsmiljöförbättrande åtgärder harbetraktats som en del av de produktionskostnader som företagen har att räknamed. Jag vUl sålunda erinra om att arbetsmUjöutredningen, i vUkenarbetsmarknads-partema är representerade, i betänkandet (SOU 1972: 86) Bättre arbetsmUjöstarkt underströk denna uppfattning. Som skäl för sin ståndpunkt anfördeutredningen bl. a. svårighetema att skUja ut arbetsmiljökostnader från övrigaproduktionskostnader samt risken för att ett bidragssystem kunde leda till attföretagen eftersatte arbetsmiljön i avvaktan på bidrag, ArbetsmUjöutredningenpekade också på att införande av bidrag skulle missgynna de företag som redansjälva hade helt eller delvis avhjälpt en dålig arbetsmUjö. Bidragsformen stodvidare i strid med de principer som arbetarskyddslagstiftningen vilar på. I prop.1973: 130 med anledning av betänkandet betonades den grundläggande betydelsenav att det på grundval av en enig uppfattning hos både arbetstagarnas ocharbetsgivarnas organisationer kunde slås fast, alt kostnadema för arbetsmiljönskall bäras av produktionen. Vid behandlingen av propositionen anslöt sigriksdagen till samma uppfattning. tar i sitt betänkande avstånd från ett bidragssystem ochföreslår att stöd för att förbättra arbetsmiljön skall utgå i form av lån.Utredningen anför att varje bidragssystem lätt kan leda till orättvisa mellanföretag som har satsat på förbättring av arbetsmiljön och företag someftersatt denna. Utredningen framhåller vidare att det är principiellt felaktigtatt införa bidrag till arbetsmUjöförbättringar för de företag som anförbristande lönsamhet som skäl för sin försummelse i fråga om arbetsmUjön.Problem som följer med bristande lönsamhet måste enligt utredningen lösas iett näringspolitiskt sammanhang och kan inte få leda till att just arbetsmUjöneftersatts. Utredningensprincipiella inställning delas av samtliga remissinstanser som har berörtdenna fråga. Ävenjag kan i allt väsentiigt ansluta mig till utredningens och remissinstansemasståndpunkt i den nu berörda frågan. Den gmndläggande principen att kostnademaför arbetsmUjön skall bekostas av produktionen står fast. De stödåtgärder föratt förbättra arbetsmiljön som jag ämnar föreslå i fråga om mindre ochmedelstora företag bör inriktas på ökade lånemöjligheter. En medverkan tUlförbättrade möjligheter för företagen att erhålla lån för arbetsmUjöförbättringarligger i linje 1975: 66 20 medden instäUning i valet meUan lån och bidrag som statsmakterna ocharbetsmarknadens parter har gett uttryck för. Låneformen är enligt minmening bäst ägnad att tillgodose rationalitet och rättvisa. LånemöjUgheternakan åstadkommas genom att staten lämnar särskUda lånegarantier för lån ikreditinstitut eller genom att det allmänna svarar för själva långivningen. Stimulansutredningensförslag går ut på att företagen skall få låna pengar ut en delfond tUlarbetarskyddsfonden vilken skall byggas upp genom tUlfällig höjning avarbetarskyddsavgiften. De medel som måste ställas tUl förfogande antingen pådet sätt utrednmgen föreslagit eller via statsbudgeten för det faU kredilstödetskulle utgå i form av direkta lån är emellertid betydande. Som jag kommer attutveckla i det följande bör en finansiering via statsbudgeten inte komma ifråga i detta fall. Skäl talar vidare för att f. n. så långt möjligt begränsahöjningar av de avgifter som åvUar arbetsgivarna. Mot denna bakgrund måsteenligt mm mening kreditstödet ges en annan utformning än vad utredningenföreslår. Det alternativ som därvid erbjuder sig är stöd i form av statliglånegaranti för lån i bank eller annan kreditinrättning. Kreditstöd i dennaform förekommer redan genom de s.k. industrigaranti-lånen enligt kungörelsen(1960: 372) om statiigt kredilstöd till hemslöjd, hantverk och småindustri.Kreditstödet för arbetsmiljöförbättringar bör i sina huvuddrag kunna anpassas tUldessa lån.