prop · FY03102 · 1975-12-31 00:00:00 — Del kan inte heller anses atl densom kräver ersättning alltid har fullgjort sin skyldighel, om han exempelvishar fyllt i etl formulär som översänts av etlförsäkringsbolag, utan ibland kan mera omfattande aktivitet krävas. Vadbeträffar prisnivån på skadad egendom - t.ex. värdei av en begagnad bil avvanlig typ - eller vedertagna normer för beräkning av ersättning förpersonskada, bör man däremot inte fordra att den som begär ersättning skallskaffa ulredningen. Åtminstone om den mot vilken kravet riktas yrkesmässigthandlägger skadeståndskrav, bör det vara tillräckligt all den skadelidande påbegäran lägger fram behövliga sakuppgifter. Liksomövriga regler i paragrafen förutsätter även den nu aktuella bestämmelsen attfordringen är förfallen. På denna punkt får man tillämpa de regler som ärspeciella för rättsförhållandet i fråga. Häri föreligger ingen skillnad motgällande rätt, och de normer som har utbildats berörs inte avräntelagen. I allmänhet torde en fordran på skadestånd vara förfallen iräntelagens mening i och med att krav har framställts och behövlig utredninglagts fram. En annan sak är att skadeståndsskyldigheten ofta inle kan slutligtfastställas förrän . Närsakskada har uppstått och den skadelidande kräver ersättning för återanskaffning,lorde denna fordran ofta inte vara förfallen förrän han faktiskt har verkställtåleranskaffningen och betalt. I den praktiskt ofla återkommande situationen atlden ersällningsberätiigade sänder räkning för reparation lill ettförsäkringsbolag, vilket betalar räkningen direkt till reparatören, uppslårsåledes i allmänhet ingen fråga om dröjsmålsränta för räkningens belopp, ävenom reparationen sker åtskillig tid efter det alt den skadelidande förstframställde krav på skadestånd och lade fram utredning. En annan sak är att omförsäkringsbolaget dröjer med alt belala räkningen lill reparatören, bolagetkan ådra sig skyldighel all belala dröjsmålsränla lill denne. Om ell försäkringsbolagsom sedermera befinns vara skyldigt utge visst belopp har vägrat all belala enräkning och denna därför har betalats av den skadelidande själv, kan likaledesdröjsmålsränta komma alt ulgå på räkningens belopp. Beträffande stilleståndsersältningfår liksom bedömas från fall till fall huruvida sådan förfallersuccessivt, t. ex. månad för månad, eller i sin helhel vid stilleslåndstidensslut. Omdel i samband med atl skadestånd fastställs bestäms all skadeslåndsbeloppetskall betalas , blir det fråga om en fordran med bestämdförfallotid. Underlåter i sådant fall den skadeståndsskyldige atl betala i rältlid, blir regeln om dröjsmålsränta i 3 § tillämplig. Om skadeståndet skall ulgåi form av livränta som förfaller vid olika bestämda tidpunkter, fårnaturligtvis dröjsmålsränta beräknas särskilt for varje post. Iblandkan omständigheterna vara sådana all den skadelidande lider en ränteförlust förtid innan dröjsmålsränla börjar ulgå enligt den nu behandlade regeln. Som jaghar anfört i den allmänna motiveringen bör man i vissa fall kunna la hänsynhärtill i samband med all skadestån- I tredje stycket harlagils in en särskild beslämmelse om all ränta på förfallen fordran alllid ulgårsenast från del all gäldenären delges stämning. Med delgivning av stämningjämställs delgivning av ansökan om lagsökning eller belalningsföreläggande.Bestämmelsen har behandlats i avsnittet 6.2.1. Räntautgår från stämningsdagen även om något tidigare krav enligl räntelagen inlehar framställts, och det kan sålunda länkas all gäldenären inle kommer iåtnjutande av någon treltiodagarsfrisl. Som jag har anförl i den allmännamotiveringen torde del dock vara sällsynt att stämning uttas och hinner delges gäldenärenutan alt borgenären har varit i kontakt med honom för alt försökafå godvillig betalning lill stånd och har förflutit därefier. Bestämmelsen om ränta frånstämningsdagen gäller också skadeståndskrav, och den kan liilämpas även ombehövlig utredning inle läggs fram förrän under processen. Om fordringen inleär förfallen ulan förfaller försl under processens gång, ulgår dock ränta förslfrån förfallodagen. Liksom vid fordran medbestämd förfallodag kan del vid fordran för vilken förfallodagen är obestämdbli fråga om hur ränta skall beräknas när en av flera solidariskt ansvariga gäldenärerinfriar den gemensamma skulden och därefier anställer regresskrav mol medgäldenär.I sådanl fall bör medgäldenären i allmänhet inle vara skyldig alt utgedröjsmålsränta, såvida han inte själv har blivit krävd på del sätt som anges iförevarande paragraf och åtnjutit den föreskrivna fristen. I allmänhet innebär detlaatl gäldenären måsle ha mottagit krav på bestämt belopp med angivande allunderlåtenhet all belala medför skyldighel alt utge ränta. Om flera personer är.solidariskt skadeståndsskyldiga, måsle var och en av dem ha erhållit kravjämte utredning. Undantag från de nu angivna principerna kan emellertid tänkasgälla på grund av särskilda omständigheter, t.ex. avtal vid rättsförhållandetsuppkomst. Denna paragraf, sommotsvarar 5 § andra slyckel i ulredningens lagförslag, anger räntefoten vid avkaslningsränla.Avkaslningsränlan beräknas för år enligt en räntefot som motsvarar del vidvarje tid gällande diskontot med ett tillägg av . Skälen fördenna regel har utvecklats i avsnittet 6.4 i den allmänna motiveringen. Underremissbehandlingen har från något håll föreslagils atl uppgift om gällandediskonto skall publiceras i författning eller på annal liknande sätt. Jag anserdock inle atl någon sådan publicering behövs. Uppgifter om diskontot ochändringar däri får stor spridning genom massmedia. Det är dessuiom lätt all hosriksbanken eller annan bank la redapå vilkel diskonto som gäller eller har gällt. Regelni denna paragraf avser, såvitt räntelagen angår, bara 2 § andra stycket, dvs.ränta vid återbäring av pengar efter hävning av avtal. På grund av hänvisningari särskilda lagar kan emellertid regeln bli tillämplig även i andra fall. Däriligger i själva verkel också regelns främsta betydelse. Avkastningsräntaär avsedd alt utgå lill dess betalning sker eller till dess dröjsmålsränlabörjar utgå i enlighet med reglerna härom. Detta utsägs direki i 2 § andra slyckeloch avsikten är atl detsamma skall gälla när ränta utgår på grund av hänvisninglill räntelagen i specialbeslämmelse. Även om ränteberäkningen härigenom kanbli något mera komplicerad än om en enhetlig räntefot tillämpades för hela dentid under vilken ränta utgår, lorde likväl den nu angivna principen vara nödvändig.Bl.a. kan den omständigheten alt en borgenär har varil berättigad lillavkaslningsränla inle utgöra något skäl lill atl han, när dröjsmål haruppstått, skulle få nöja sig med lägre dröjsmålsränta än annars. Avkaslningsränlaär inle avsedd all ulgå som ränta på ränta. I de fall där avkaslningsränla bliraktuell kan det vanligen inte förrän i efterhand, när förfallotiden inträder,bestämmas hur stort del belopp är på vilkel sådan ränta skall utgå, och räntapå ränta skulle då vanligen synas omotiverad. Ränta kan emellertid komma all ulgåpå ränta lill följd av avtal eller regler som är karakteristiska för delsärskilda rättsförhållandet. Dennaparagraf, som motsvarar 5 § första slyckel i ulredningens förslag, anger räntefotenvid dröjsmålsränta. Denna ränta beräknas för år enligl en räntefot sommotsvarar det vid varje tid gällande diskontot med ell tillägg av fyraprocentenheter. Beträffande skälen för denna regel får jag hänvisa lillavsnitten 6.2.2 och 6.2.3 i den allmänna motiveringen. Likalitet som avkaslningsränla ulgår dröjsmålsränla som ränta på ränta. Förfallendröjsmålsränta som inle har betalats läggs alltså inte till kapitalet, hurlänge dröjsmålsränla än ulgår. Principen atl dröjsmålsränta inte utgår somränta på ränta är hävdvunnen, och jag har inte funnil skäl all låta den kommatill uttryck i lagtexten. Undantag från principen kan emellertid gälla på grundav avtal eller särskilda bestämmelser i annan lagstiftning. Förevarandeparagraf är tillämplig även i fall som avses i 3 § andra stycket, dvs. när densom är redovisningsskyldig inle betalar sin skuld i lid. 1 det sammanhanget börpåpekas atl syssloman enligl allmänna rättsgrundsatser ofla har alt görahuvudmannens medel räntebärande under uppdragets bestånd och att han vidavgivande av redovisning då harall tillgodoräkna huvudmannen den ränta som har flutit in. I den mån räntanhänför sig lill lid före redovisningstillfällel faller den utanför räntelagensregler om dröjsmålsränla. Om emellertid den redovisningsskyldige försitterbetalningstiden i förhållande till huvudmannen, blir han skyldig att utgeränta enligl den räntefot som anges i förevarande paragraf, och det blir isådant fall ulan betydelse om han har haft medlen placerade lill en lägre räntaän som motsvarar räntelagens regel. Som ulredningen harframhållit kan del emellertid länkas all den redovisningsskyldige under den lidhan har varil i dröjsmål faktiskt har lyckats uppnå bättre avkastning än sommotsvarar den legala dröjsmålsränlan. I så fall bör den redovisningsskyldigevara pliktig atl utge hela avkastningen, alltså även vad som överstiger dendröjsmålsränta som anges i lagen. Hans skyldighel alt utge ränta bör alltsåinte förminskas av att han kommer i dröjsmål. Efiersom situationen får antasvara sällsynt och den angivna principen är ganska självklar, har jag inteansett del nödvändigt all la in en särskild bestämmelse härom i lagen. Paragrafen innehållerspeciella beslämmelser om dröjsmålsränla belräffande skuldebrev och andrafordringar som på grund av avtal löper med ränta före förfallotiden, exempelvisfordringar på köpeskilling med lång kreditlid. Bestämmelserna, som i saköverensstämmer med 6 § i utredningens lagförslag, har behandlats i avsnittet6.6.2 i den allmänna motiveringen. Paragrafens huvudregelmotsvarar 6 § första stycket skuldebrevslagen i dess hittillsvarande lydelse.Regeln innebär att om fordran löper med ränta när den förfaller lill betalningoch gäldenären försitter betalningstiden, så fortsätter ränta alt ulgå eftersamma räntefot som gällde vid förfallodagen. Om emellertid den angivnaräntefoten är lägre än den legala dröjsmålsränlan, dvs. den ränta som anges i 6§ räntelagen, så skall räntan höjas till den legala dröjsmålsräntans nivå. Ärförfallodagen bestämd i förväg, ulgår den högre räntan från dendagen, om betalningstiden försills. Skulle för redovisningsfordran bestämdränta vara avtalad, ulgår den högre räntan från den dag redovisning avgavseller borde ha avgivits. 1 övriga fall måsle förutsättningarna i 4 § varauppfyllda för att den högre räntan skail börja utgå. Höjning sker alltså iprincip försl sedan borgenären har krävt betalning med erinran omräntepåföljden saml del därefier har förflutit ulan atl betalninghar skell. Under liden från förfallodagen lill dess ränta skall börja ulgå enligl4 § utgår ränta enligl huvudregeln i förevarande paragraf, dvs. efler sammaräntefot som gällde vid förfallodagen. Skulle borgenären inte framställa kravpå del 9 1975. 1 saml Nr 102 sättsom anges i 4 § första slyckel, får han även efler dröjsmålet nöja sig med deni avtalet angivna räntan, trots att denna är lägre än den legaladröjsmålsräntan. Om undantagsvis avtal innehåller bestämmelse om ränta vidskadeståndskrav, t.ex. alt ränta ulgår från det skada har uppstått, fordras föralt högre ränta skall ulgå all krav har framställts och utredning förebragts samlgäldenären åtnjuiii frist. Om den räntefot som gällde vid förfallodagen ärhögre än den legala dröjsmålsränlan, är givelvis huvudregeln i paragrafensförsta punkt tillämplig under hela den lid dröjsmålet varar. Vid remissbehandlingen harfrån något håll begärts klarläggande av hur bestämmelserna skall liilämpas ifall då det i skuldebrevet föreskrivs atl kapitalbeloppet successivi skalljusteras efler t.ex. förändringar i konsumentprisindex medan räntan då igengäld har satts förhållandevis lågt. Enligl min mening finns inte anledningall bedöma de berörda fallen på annat sätt än andra fall när räntan har sattslågt. Är den ränta som löper före förfallodagen lägre än den legaladröjsmålsräntan, skall alltså den högre räntan ulgå i enlighet med vad jag nysshar angett. Under remissbehandlingenhar också berörts frågan om man vid tillämpningen av förevarande beslämmelserskall la hänsyn lill de provisioner samt eventuella kredit-, expeditions- elleraviserings-avgifter som kreditgivaren anser sig ha räll atl la ul av gäldenären.För min del anser jag atl hithörande belopp inle kan räknas in i räntan. Kredilköpkommitléndiskuterar frågan huruvida fordran vid avbelalningsköp kan anses löpa med räntasom skall vara avgörande för dröjsmålsräntans höjd när konlraklsformuläretsaknar klausul om dröjsmålsränla men innehåller en serie uppgifter som anknytertill ränletermer. 1 likhel med kommitién anser jag atl fordran enligt sådanl avbelalningskontraktinte kan anses löpa med ränta i räntelagens mening. Jag vill betona atl jag meduttrycket "löper med ränta" inle har avsett all åsladkomma någonsaklig förändring i förhållande lill den formulering som finns i 6 §skuldebrevslagen, dvs. atl ränta skall vara utfäsl. Ävenenligl förevarande paragraf är del en förutsättning för dröjsmålsränta attbetalningstiden försills. Skulle underlåtenheten atl betala bero påomständigheter som är alt hänföra till borgenären, utgår således inledröjsmålsränta, lika litet som annars enligl räntelagen. Avgörande är alt gäldenärenförsitter betalningstiden för kapitalbeloppet av fordran. All räntebetalninginte sker i rätt lid påverkar inle räntefoten för framliden. I enlighet med vad jag förordali avsnittet 6.7 föreskrivs i övergångsbestämmelserna atl räntelagen träder ikraft men all den inle gäller i fall då skyldighet all utge ränta haruppkommit före ikraftträdandet. Detla innebär alt om exempelvis en fordran harförfallit före ikraftträdandet och dröjsmålsränla har börjat utgå med sex procenilill följd av reglerna i 9 kap. 10 § HB. sä blir inle den nya lagen tillämplig.I enlighet med övergångsbeslämmelserna lill lagen om ändring i HB, som jagstrax skall återkomma lill, forisäller i stället räntan att ulgå med sex proceni,även om betalningen skulle dröja avsevärd lid efler räntelagens ikraftträdande.Om vid fordran ulan bestämd förfallodag ränta har börjat utgå med fem procenipå grund av all stämning har skett och delgelts gäldenären, kommer på molsvarandesäll denna ränta alt fortsätta atl utgå även efler del all räntelagen har trätti kraft. Övergångsbeslämmelserna till räntelagen, jämförda medövergångsbestämmelserna lill skuldebrevslagen, innebär vidare all omskuldebrev på grund av avtal löper med ränta före förfalloliden, så blir efterdröjsmål den hittillsvarande regeln i 6 § första stycket skuldebrevslagentillämplig, inle motsvarande beslämmelse i 7 § räntelagen. Den praktiskainnebörden av delta är att om den avtalade skuldebrevsränlan är lägre änräntelagens dröjsmålsränta, så ulgår inle den högre räntan ens om förfallodageninträffar efler räntelagens ikraftträdande. Atl fordran har uppstått redan före räntelagensikraftträdande är å andra sidan inte något hinder mot all lagen blirtillämplig, förutsatt atl del inte före ikraftträdandet har uppstått skyldighetalt utge ränta. Om exempelvis etl räntelöst skuldebrev har utfärdats före den 1juli 1975 men förfaller försl därefier, kommer dröjsmålsränlan all bestämmas avräntelagen. Av övergångsbestämmelsernas formulering följer all det ärulan betydelse huruvida ränta rent faktiskt har börjat erläggas före ikraftträdandet.Del avgörande är i stället om skyldighet att utge ränta har uppkommit tillföljd av lag eller avtal. För atl de nya reglerna om dröjsmålsränta på fordran utanbestämd förfallotid skall bli tillämpliga, krävs atl de ålgärder som anges i 4§ vidtas efler ikraftträdandet. En borgenär kan alltså inle framställa kravföre ikraftträdandet och därmed uppnå all ränta enligt 6 § börjar ulgå tidigareän efler ikraftträdandet. När del gäller avkaslningsränla har jag i avsnittet 6.7framhållit all övergångsbeslämmelserna innebär all de nya reglerna får lillämpningi fall då återbelalningsskyldighet uppslår efter ikraftträdandet men all räntaenligt räntelagen inle utgår för lid . 8.2 Förslaget till lag om ändring i handelsbalken Genom denna lag upphävs 9 kap. 10 § handelsbalken samtidigtmed all räntelagen införs. De upphävda reglerna skall emellertid fortfarandegälla i fall då skyldighel atl utge ränta har uppkommit före Beträffande den närmare innebörden av detta får jag hänvisatill vad jag har sagt i specialmotiveringen till övergångsbestämmelserna tillräntelagen. 8.3Förslaget till lag om ändring i lagen om köp och byte av lös egendom 38§ köplagen innehåller f.n. en hänvisning lill 9 kap. 10 § HB och därutöver enspecialregel för handelsköp. Enligl den senare regeln kan ränta utgå även förlid innan dröjsmål har inträtt. Som en följd härav gäller väsentligt olikarättsgrundsatser för handelsköp och för civila köp. mening bör man i fortsättningen låta samma principer gälla för debåda kategorierna av köp. För en sådan ordning talar enligl utredningenåtskilliga skäl. Del kan anses mindre tillfredsställande att ge olika reglerför handelsköp och andra köp, efiersom detla innebär alt köparens skyldighel atlutge ränta, förutsatt atl han är , beror av att även säljaren är köpman.Den regel som gällt för handelsköp ansågs redan från början mindre lyckad, ochden torde inte molsvara affärspraxis. Tyngden av de argument som vid köplagenstillkomst anfördes till slöd för en undanlagsregel för handelsköp minskasenligt utredningens uppfattning också avsevärt när ränta nu enligl räntelagenskall börja utgå förhållandevis kort lid efler det all räkning har avsänts. Medhänsyn till del sagda föreslår utredningen atl man i 38 § köplagen lar in enhänvisning lill räntelagen som skall gälla belräffande både civila köp ochhandelsköp. Ulredningen föreslår därutöver en tilläggsregel som skall täckanågra av de situationer som faller under den särskilda regeln förhandelsköp. Tilläggsregeln, som även den skall gälla för såväl civila köp somhandelsköp, går ut på all om säljaren har räll alt kräva betalning mot atl godseller dokument hålls köparen lill banda, så ulgår dröjsmålsränta, även omförfallodagen inle är bestämd i förväg, från den dag säljaren framställer sådanlkrav saml, till följd av atl betalning därvid inte erläggs, innehåller godseller dokument. Regeln innebär alltså alt under de angivna omständigheternasamma regel liilämpas som om förfallodagen vore bestämd. Angående skälen fördenna regel anför ulredningen all om säljaren har rält all kräva betalning vid anfordranoch innehålla gods eller dokument om betalning ej erläggs, så visar delta allköparen inle skall ha någon frist för betalning. Motivering saknas alltså alltillämpa räntelagens treltiodagarsfrisl. Vadulredningen sålunda föreslagit har inle mött någon invändning vidremissbehandlingen. Även jag ansluter mig lill ulredningens förslag. 1 enlighethärmed har i förslaget lill ändring i 38 § köplagen Prop.1975: 102 133 lagilsin dels en allmän hänvisning lill räntelagen, såvitt gäller ränta påköpeskilling, dels en specialregel om ränta för del fallet alt säljaren har rällall kräva betalning mot alt gods eller dokument hålls köparen lill hända. Genom all 38 § köplagenhänvisar till räntelagen kommer avgörande betydelse all tillmätas denomständigheten huruvida förfallodagen för köpeskillingen är bestämd i förvägeller inle. Denna fråga har emellertid betydelse även i gällande rält. I frågaom den gängse tolkningen av vad som gäller på denna punkt får jag hänvisa lill utredningsbetänkandel(s. 56 och 57). inte är bestämd i förväg bör särskilt observeras all även om kravhar skett i den ordning som anges i 4 § första stycket räntelagen, ulgår inleränta förrän köpeskillingen förfaller lill betalning. Av 14 § köplagen följerall köparens betalningsskyldighet vanligen inle inträder förrän godset kommerhonom till hända. Principen gäller också vid distansköp, trots alt avlämnandeanses ske när godset har omhändertagits av fraktförare eller bragts innanförfartygets sida (jfr 15 § köplagen). Som följd härav bör köparen, även omräkning har avsänts och kommil honom lill hända inom den treltiodagarsfrisl somanges i 4 § första slyckel räntelagen, inle vara skyldig alt belalaköpeskillingen förrän godset har kommit fram. är han inle hellerskyldig atl belala dröjsmålsränla. Omköparens skyldighel all betala inle är betingad av alt godset har mottagits,exempelvis därför atl betalning enligt avtalet skall ske i förskoll, förskjutsgivetvis inle förfallodagen av all godset kommer fram lill köparen senare änsom anlagils. Om gods har sålts allbetalas mol dokument, blir förhållandet delvis annorlunda. Del framgår nämligenav 71 § köplagen atl köparen i sådanl fall inle kan undandra sig betalning påden grunden all godset inle har kommit fram eller alt han inle har hafttillfälle all undersöka del. I sådanl fall blir emellertid förfallolidenberoende av all dokumentet har presenterats på sådanl säll som förulsätls förinträdet av köparens betalningsskyldighet, och räntelagen får tillämpas ianslutning därtill. Vid tillämpningen av de nuangivna principerna får man emellertid göra undanlag för del fall allmottagandet av godset har blivit fördröjt på grund av omständighet som är allhänföra lill köparen. exempel härpå är alt del ankommer på köparen althämta godset men han dröjer med detta. Om säljaren har avsänt räkning samlidiglmed all godset hålls köparen lill hända men denne dröjer med all hämta deltills har gått efler del all räkningen avsändes, kan hansåledes inle göra gällande atl fordringen på köpeskillingen inle är förfallen. Eltannal exempel är alt faran för godset under transporten ligger på köparen ochskälet lill atl godset inte har kommil fram inom tretliodagarsfristenfrån det alt räkning avsändes är alt godset har förstörts eller skadats undertransporten. Köparen är under sådana förhållanden skyldig att ge utköpeskillingen oavsett vad som har inträffat med godset, och han kan inleåberopa all godset inte har kommil fram till befrielse från skyldigheten allutge ränta inom den tid som annars gäller. Den särskilda regeln i 38§ köplagen får sin främsta betydelse när inkasso sker av dokument genom bankeller annan eller när exempelvis spedilör som har mottagit godset från säljarenför dennes räkning kräver betalning mot atl köparen erhåller godset. Om köpareni delta fall betalar inom sådan tid att säljaren inle gör bruk av sin rätt atlinnehålla dokument resp. gods, uppslår ingen fråga om dröjsmålsränta. Skullesäljaren däremot när köparen inte betalar innehålla gods resp. dokument ochsenare utkräva köpeskillingen, utgår enligl den föreslagna regeln ränta fråndel kravel först framställdes. Regelngäller emellertid endast del fallet alt säljaren till följd av atl betalninginte erläggs innehåller gods eller dokument. Om säljaren avslår från sin rätl idetla avseende - antingen del beror på atl han vill bevilja anstånd medbetalningen eller avståendet sker av annan anledning - blir de allmännaprinciperna i räntelagen tillämpliga. Om förfallodagen inte är bestämd, ulgåralltså ränta bara om köparen inle betalar inom tretliodagarsfristen från kravel. 8.4Förslaget till lag om ändring i lagen om försäkringsavtal I24 § första slyckel försäkringsavtalslagen har gjorts den ändringen alt denfrist som försäkringsgivare har räll lill innan han behöver fullgöra sinbetalningsskyldighet i fall då utredning krävs har förlängts från fjorton . Angående skälen för denna ändring får jag hänvisa lill avsnittet6.5.4. I lagrummet har vidare bestämningen "en månad" ändrats . 8.5Förslaget till lag om ändring i lagen om skuldebrev 1enlighet med vad jag har anfört i avsnittet 6.6.2 i den allmänna motiveringenersätts de nuvarande reglerna i 6 § skuldebrevslagen av en erinran om allräntelagens bestämmelser gäller i fråga om ränta på skuldebrev. Av intresse ärsärskilt 7 § räntelagen, som närmast ersätter del hittillsvarande förstastycket i 6 § skuldebrevslagen.