prop · FY03103 · 1975-12-31 00:00:00 — Auktorisalionsulredningens utkastinnebär i huvudsak följande. Auktorisationskall kunna meddelas svenskt aktiebolag eller svenskt handelsbolag.Förutsättningen är att bolaget enligt bolagsordningen eller bolagsavtalet intefår driva annan verksamhet än yrkesmässig revision och därmed sammanhängandeverksamhet. Flertalet av ledamöterna och suppleanterna i aktiebolags styrelsesamt verkställande direktör skall vara auktoriserade revisorer. I fråga omhandelsbolag fordras att alla delägare skall vara sådana revisorer, om intekommerskollegium medger annat. Aktiebolagoch handelsbolag kan godkännas som revisionsbolag under samma förutsättningarsom gäller för auktorisation av bolaget med den modifikationen att kravet påauktoriserad revisor ersätts av krav på auktoriserad revisor eller godkändrevisor. Auktorisationoch godkännande gäller för av . Revisionsbolag skaU för varjerevisionsuppdrag som mottas utse en i bolaget verksam revisor somhuvudansvarig för uppdraget. Han skall vara auktoriserad revisor eller, igodkänt bolag, sådan revisor eller godkänd revisor. Den huvudansvarige skallvara bosatt här i landet och ha rätt att ensam eller i förening med annanteckna bolagets firma. underrättasom vem som utsetts lill huvudansvarig. Revisionsberättelse skall undertecknasmed bolagets firma av den huvudansvarige. Om undertecknandet sker i föreningmed annan, skall anges vem som är huvudansvarig. Denhuvudansvarige skall noga iaktta jävsbestämmelsema för revision och han ärvidare skyldig att avböja uppdrag avseende extern revision i företag, om deteljest föreligger särskUda omständigheter som är ägnade att rubba förtroendetför hans opartiskhet eller självständighet vid uppdragets utförande. Detåligger dessutom revisionsbolag att avböja uppdrag, om det med hänsyn tillstyrelseledamot, verkställande direktör eller större aktieägare eller någondelägare i revisionsbolaget föreligger särskild omständighet som är ägnad attrubba förtroendet för bolagets opartiskhet eller självständighet vid uppdragetsutförande. Denredogörelse jag nu har lämnat för auktorisationsutredningens utkast syftarendast till alt ge en allmän bild av de regler om revisionsbolag som behövs.Om godtar principen att ett bolag skall kunna utses till revisor,ankommer det på regeringen att meddela närmare föreskrifter för sådana bolagsverksamhet. Jagförordar således, efter samråd med chefen för , alt tillrevisor i aktiebolag skall kunna ulses revisionsbolag som auktoriserats ellergodkänts. Revisorematillsätts som tidigare nämnts normalt av bolagsstämman. Revisorerna utövaremellertid sin granskning inte bara i aktieägarnas intresse. Revisor är skyldigatt se till att bolaget iakttar de bestämmelser i aktiebolagslagen ellerbolagsordningen som avser att skydda bolagets borgenärer, anställda och denaklieköpande allmänheten. Detsamma gäller i fråga om de bestämmelser i lagensom avser alt ge skydd för enskilda aktieägare. Även det allmännas intressenmåste beaktas under revisionen. Delåligger revisorerna att granska bolagets årsredovisning och räkenskaper.Revisorema skall också granska styrelsens och verkställande direktörensförvaltning, s. k. förvaltningsrevision. Förvaltningsrevisionen skall enligtuttalande i förarbetena till gällande lag väsentligen gå ut på att upptäckaeller förebygga olagliga eller eljest oförsvarliga förvaltningsåtgärder. Deltillkommer inte revisorerna att kritisera den ekonomiska lämpligheten avförvaltningsåtgärder i vidare mån än då åtgärderna kan tänkas föranleda vägradansvarsfrihet och skadeståndstalan eller eljest framstå såsompliklöverlrädelser eller pliktförsummelser från bolagsledningens sida. Utredningsförslagetinnebär inte några ändringar i fråga om revisorernas uppgifter och revisionensinriktning. I förslaget anges sålunda att revisor skall i den omfattning godrevisionssed bjuder granska bolagets årsredovisning jämte räkenskaper samthandhavandet av bolagets angelägenheter i övrigt. Underremissbehandlingen har på ett par håll ifrågasatts att revisorerna skuUe fåvidgade uppgifter i fråga om den s. k. förvaltningsrevisionen. Andraremissinstanser åter, däribland näringslivet och Föreningen auktoriseraderevisorer, har å andra sidan uttryckligen anslutit sig tiU utredningens förslagpå denna punkt. Enmera långtgående och utvecklad förvaltningsrevision än den som f. n. förekommerskulle enligt min mening kunna ge både ägarna och det allmänna samt deanställda värdefull information. Revisorema skulle då granska och bedömaviktigare beslut "och åtgärder inom bolaget från affärsmässig ochekonomisk synpunkt. De skulle kontrollera att företagets ledning har de förstyrningen av företaget erforderliga instramenten i form av kalkyler,organisations- och utvecklingsplaner etc. Möjligen skulle revisorerna ocksååläggas att granska bolagets verksamhet ur social och samhällsekonomisksynvinkel. Resultatet av en sådan utvidgad förvaltningsrevision skulle därefterredovisas i revisionsberättelsen. Emellertid kan det inte uteslutas att ensådan utvidgad förvaltningsrevision får vissa negativa effekter. Underremissbehandlingen har framkommit farhågor för att bolagsledningen skulle blibenägen att efterhöra revisorernas uppfattning innan viktiga beslut fattas föratt undvika kritik i revisionsberättelsen. Detta skulle i sin tur leda tillatt revisorerna blir inblandade i beslutsprocessen. Därmed bliransvarsfördelningen mellan revisorer och bolagsledning oklar och revisorernaskulle de facto kunna komma att dras in i beslut som i själva verket liggerutanför deras kompetensområde. Enligtmin mening är risken för effekter av nu antytt slag kanske inte så slor. Detförekommer redan nu att revisorema under hand framför påpekanden tillbolagsledningen som innefattar affärsmässiga bedömningar av ett beslut elleren åtgärd eller dess skatterättsliga konsekvenser. Påpekanden av detta slagkan också avse företagens behov av förbättringar i fråga om organisation,bokföring, kalkyler och budgetering. Men sådana påpekanden sker som nämntsunder hand och kommer därmed inle till allmänhetens kännedom. Att i lag närmareavgränsa vilka förhållanden som förvaltningsrevisionen skall avse och undervilka förutsättningar iakttagelser vid förvaltningsrevisionen skall offentliggöraserbjuder betydande svårigheter. Jag håller det för troligt att utvecklingenulan särskild reglering i lag kommer att gå mot en vidgad förvaltningsrevision.Eftersom revisoremas granskning enligl milt förslag skall ha den omfattningsom god revisionssed bjuder kommer i så fall revisionsberättelserna med tidenatt återspegla en fördjupad och utvecklad förvaltningsrevision. Dennautveckling i tillämpningen bör f. n. inle föregripas. Isammanhanget vill jag erinra om alt samarbetsutredningen i sitt betänkande(SOU 1970: 41) Förelag och samhälle föreslog att samhället skulle få möjlighetatt utse revisorer i vissa aktiebolag och ekonomiska Genom offentliga revisorer skulle man i vissulslräckning komma att fullfölja den tankegång om revisorerna som företrädareför det allmänna vilken kommit till uttryck i förarbetena till gällande aktiebolagslag.I dessa förarbeten hävdas att revisorerna inte enbart skall se till attbolagets och aktieägarnas bästa iakttas utan också till att överträdelser intesker av i aktiebolagslagen och i bolagsordningen meddelade bestämmelser somavser att skydda borgenärs, annan tredje mans och det allmännas bästa. mening bör revision genom av samhället utsedda revisorer kunna ökaden information som ges om företagens förhållanden. har revisorerenligt utredningen inte alltid den oberoende ställning som krävs för att deskall kunna ge fullödig information om de reviderade företagen. I praktikenutses revisorer av dem vUkas verksamhet de skall utöva tUlsynöver, nämligen av styrelsen och av verkställande direktören. Detta förhållandekan enligt utredningens mening i tillspetsade situationer inte erbjuda tUlräckligagarantier för opartisk och konstraktiv revision. Vissa problem kan emellertidvara förknippade med att det allmänna utser revisorer i privatägda företag. Det bedömdes av utredningen vara vanskligt att medbestämdhet avgöra i vad mån fördelarna med offentlig revision uppväger detänkbara nackdelarna. Utredningens förslag om offentliga revisorer föreslogsmot denna bakgrund få försökskaraktär. 1972: 116 uttalade chefen förindustridepartementet att samarbetsutredningens förslag om offentUga revisorerskulle beredas ytterligare inom berörda departement. I detta sammanhang skulleäven frågan om löntagarrevisorer behandlas. För egen del vill jag först understryka att jag finner detsjälvklart att revisorernas uppgift inte bara är att beakta aktieägarnasintressen. Liksom f. n. måste revisorerna vid sin granskning också ägna storuppmärksamhet åt i vad mån bolagsledningen beaktat samhällets, de anställdasoch övriga borgenärers intressen. Det är också viktigt att revisorerna beaktarden aktieköpande allmänhetens intressen i sammanhanget. Revisorema måsteföljaktligen inta en självständig ställning inte bara i förhållande tillstyrelse och verkställande direktör utan också i förhållande tillbolagsstämman. Från denna synpunkt kan det vara en svaghet att det ärbolagsstämmans uppgift att tillsätta revisorer. Detta kan nämligen leda lillatt revisorerna trots allt blir benägna att inte vid sin granskning stöta sigmed de aktieägare som representerar stämmomajoriteten. Detta skulle kunna talaför att uppgiften att utse revisor eller åtminstone en av revisorema bordeläggas på något utomstående organ. Frågan om offentliga revisorer i företagen övervägs f. n.inom industridepartementet. Där bereds också ett lagstiftningsärende rörandede anställdas rätt att i vissa företag utse s. k. arbetstagarkonsulter. Sådanakonsulter skall enligt en inom industridepartementet upprättad prome- moria(Ds I 1973: 6) kunna ulses i högst 200 företag. I detta sammanhang bör ocksånämnas att inom och 1973 väckts förslag om attoffentlig myndighet skall få utse revisor. Dessa förslag har docktillbakavisats med hänvisning tUl det inom industridepartementet pågåendelagstiftningsarbetet (NU 1972: 63 och 1973: 47). Även under innevarande år hari väckts förslag av samma innebörd med begäran om utredning (mot.1974: 387). Motionen kommer att behandlas av . För egen del ärjag inte beredd att i delta lagstiftningsärende ta ställning till hithörandefrågor. Utredningensförslag innebär att man slopar nuvarande beslämmelser om att styrelseledamot,verkställande direktör och revisor skall vara svenska medborgare och bosatta ilandet. I stället införs ett bosättnings-krav som när det gäller styrelsenavser bara halva antalet styrelseledamöter. Förslaget har godtagits av fleraremissinstanser, bl. a. näringslivet. och LO har däremotavstyrkt att ändringar görs i nuvarande bestämmelser. Utredningen(Ju 1973: 17) om utländska övertaganden av svenska företag har att pröva bl. a.frågor om i vilken utsträckning kravet på svensk nationalitet och bosättning ilandet bör behållas såsom instmment för att kontrollera utiändsk etablering ilandet. Jag anser att utredningsarbetet inte bör föregripas och idepartementsförslaget har nuvarande krav på svensk nationalitet och bosättningi landet med möjlighet till dispens i varje särskilt fall behållits. Jag villtillägga att utredningens förslag synes ha förestavals i första hand av önskemåletatt kunna låta medborgare i andra nordiska länder delta i ledningen av svenskabolag. Möjligheter finns emellertid alt tillgodose delta önskemål genomnuvarande dispensförfarande. Vid en dispensprövning bör särskild hänsyn tastill om den person dispensansökningen gäller kan antas ha förutsättningar attförstå och ta hänsyn till allmänt rådande uppfattningar om hur företag bördrivas och hur relationerna tUl de anställda bör skötas. Gäller ansökan enmedborgare i ett annat nordiskt land är uppenbarligen förutsättningarna förbifall särskilt gynnsamma. Aktiebolagslagenvilar på den principen att bestämmanderätten i bolaget tillkommer den ellerdem som har majoriteten av rösterna. Därmed uppkommer frågan hur minoriteten skallkunna beredas skydd mot maktmissbruk från majoritetens sida. Fleraav de regler som jag behandlat i det föregående får den verkan att minoritetenbereds ett skydd mot maktmissbruk. Hit hör bestämmelserna om att aktie iprincip är fritt överlåtbar. Genom' upprätthållande av denna princip åstadkoms att en minoriletsaktie- ägare,som är missnöjd med majoritetens skötsel av bolaget, har möjlighet att dra sigur bolaget genom att sälja sitt aktieinnehav. Detta är av central betydelseinte bara för minoritetsaktieägaren ulan också för övriga delägare i bolaget,eftersom slitningar mellan oUka intressenter i elt bolag ofta går ut övereffektiviteten i bolagets verksamhet. Närapportegendom tUlförs ett aktiebolag fordras, som jag förut nämnde, särskildaåtgärder för att motverka övervärdering av apportegendomen. I första handföranleds detta av hänsynen till bolagets fordringsägare. En övervärdering avapportegendom medför nämligen alt bolagets aktiekapital anges vara högre än vadsom i själva verket är fallet. Men bestämmelserna kan också ses som etl slagsminoritetsskydd. De aktieägare som betalar sina aktier med pengar får garantierför att andra aktieägare, som tillskjutit apportegendom, inte får större andeli bolagets förmögenhet än vad som svarar mot deras insatser i bolaget. Avbetydelse för minoritetsaktieägare är också bestämmelsema om företrädesrätt vidnyemission, fondemission och emission av konverteringslån o. 1. Dessabestämmelser ger nämligen en minoritetsaktieägare vissa garantier för att hansaktieinnehav efter en sådan emission är proportionsvis lika stort som föredenna som han får möjlighet alt utnyttja den förmån som ligger i attteckningskursen för emissionen kan vara speciellt fördelaktig. Igällande lag tas mycket stor hänsyn till minoritetens intressen när. det ärfråga om ändring av bolagsordningen. Ju mer ingripande en ändring anses varadesto större krav ställs. Något av följande alternativ kommer sålunda i frågavid ändring av bolagsordningen: 1. enhällighet av alla aktieägare, 9/10 av samtliga röstande och 3/4 av helaaktiekapitalet, 2/3 av samtliga röstande och 3/4 av det på stämmanföreträdda aktiekapitalet, 3/4 av samtliga röstande eller 2/3 av samtliga röstande. Dessutomfordras att beslut om ändring av bolagsordningen fattas på två på varandraföljande bolagsstämmor, såvida inte alla aktieägare är ense om ändringen. Vidvissa ändringar har aktieägare, som röstat mot beslutet, rätt att påkalla atthans aktier inlöses av dem som röstat för beslutet. Utredningenbetecknar detta system som statiskt, otidsenligt och opraktiskt. Utredningenföreslår att bestämmelserna om beslut av två på varandra följande bolagsstämmoroch om aktieägares rätt att få aktie inlöst slopas. För ändring av bolagsordningfordras enligt utredningsförslaget normalt att beslutet biträtts av aktieägaremed två tredjedelar av de avgivna rösterna och det vid stämman företräddaaktiekapitalet. Ivissa kvalificerade fall som redovisas närmare i specialmotiveringen fordras samtycke av alla aktieägare och i andra fall att beslutet biträtts avaktieägare med två tredjedelar av de avgivna rösterna och mer än nio tiondelarav de på stämman företrädda aktierna. Utredningsförslaget har i denna del godtagitsav alla remissinstanser som yttrat sig i frågan. De nuvarande bestämmelsemaom kvalificerad majoritet kan i vissa fall, särskilt då i större bolag, göradet mycket svårt eller rentav omöjligt att besluta sådana ändringar avbolagsordningen som kan vara nödvändiga för att bolaget skall kunna genomföraerforderliga omläggningar av bolagets organisation och verksamhet. Från dennasynpunkt bör uppmärksammas den nuvarande regeln om att antalet röstande ochinte antalet röster är avgörande. Som utredningen framhållit medför denregeln att en grapp aktieägare vUkas aktier representerar en mycket liten delav det totala antalet röster, kan förhindra beslut om ändring ibolagsordningen. Det är enligt min mening av praktiska skäl ofrånkomligt reducerar både kravet på kvalificerad majoritet och det antal fall dåkvalificerad majoritet skall fordras. Det synes mig också riktigt att beslut omändring av bolagsordningen skall kunna genomföras utan tidsutdräkt. I och försig skulle man rentav kunna överväga att helt slopa reglerna om attkvalificerad majoritet krävs för ändring i bolagsordningen. Under förarbetenatill ändringar i aktiebolagslagen framhöll jag att regler omkvalificerad majoritet inte är särskUt lämpliga som minoritetsskyddsreglereftersom de endast skyddar minoriteter av viss sloriek (prop. 1973: 93 s. 69).När det gäller frågor om ändring i själva bolagsordningen alltså det förverksamheten grundläggande bolagsavlalet synes mig dock skäl kunna anförasför att sådana frågor bör avgöras med kvalificerad majoritet. Något annatskulle innebära att man radikalt bryter med det synsätt som präglat inte baravår gällande lag utan också de flesta andra länders, däribland våra nordiskagrannländers, lagstiftning. Jag är inte beredd att föreslå något sådant utanansluter mig i princip tiU utredningens förslag till ett nytt system förändring av bolagsordningen. Jag godtar också förslaget att slopa nuvaranderegler om inlösen av aktier tillhörande aktieägare som motsatt sig ändring ibolagsordningen. Gällandelag uppställer i vissa fall krav på kvalificerad majoritet också när det ärfråga om andra bolagsstämmobeslut än beslut om ändring i bolagsordningen,nämligen vid beslut om nedsättning av aktiekapitalet, om likvidation och omfusion. Utredningen behåller detta regelsystem men anknyter majori-telskravettill det som föreslås för ändring av bolagsordningen. I flertalet fall fordrasatt aktieägare med två tredjedelar av de avgivna rösterna och de vid stämmanföreträdda aktierna biträtt beslutet och i ett par situationer fordras ännuslörre majoritet. Besluti de nu angivna frågorna kan i och för sig få en mycket ingripande verkan. Detkan emellertid enligt min mening knappast med fog göras gäUande att beslut idessa frågor är så mycket viktigare än beslut om avvikelse från aktieägaresföreträdesrätt att delta i nyemission att del finns någon anledning att skiljamellan dessa båda kategorier av beslut. Och beslut om avvikelse frånaktieägares företrädesrätt kan 1973 genomförda ändringarna beslutasmed enkel majoritet. Jag föreslår därför att krav på kvalificerad majoritetinte uppställs för beslut om nedsättning av aktiekapitalet, om likvidation ochom fusion. Debestämmelser om kvalificerad majoritet som jag nu nämnt innebär ett skydd förminoriteten. Men skyddet är som nämnts så tiU vida begränsat att det inteförhindrar maktmissbruk, om majoriteten är så stor som föreskrivs i deföreslagna bestämmelsema. Detta problem har på utredningens förslag lösts genomen generalklausul som förbjuder bolagsstämman att fatta beslut, som är ägnatatt bereda otillbörlig fördel åt aktieägare eller annan lill nackdel förbolaget eller annan aktieägare. Den nu återgivna lydelsen av generalklausuleninfördes på grandval av prop. 1973: 93. Inte heUer styrelsen eller annanställföreträdare för bolaget får företa rättshandling eller annan åtgärd somär ägnad att bereda sådan otUlbörlig fördel. Generalklausulenkan sägas vara ett uttryck för principen att alla aktieägare är likställda,för så vitt inte annat framgår av bolagsordningen. Denna princip är i självaverket grundläggande för hela aktiebolagsrätlen. Den får återverkningar påbolagsorganens handlingsfrihet. Bolagsstämman, styrelsen eller verkställandedirektören får i överensstämmelse med denna princip inte fatta beslut som ärägnade att bereda aktieägare otUlbörlig fördel på bekostnad av andraaktieägare. Saken kan också uttryckas så att bolagsorganen är skyldiga atthandla lojalt mot en aktieägarminoritet. I utredningsförslaget kompletterasgeneralklausulen med en från gällande lag hämtad regel att ställföreträdareinte får efterkomma föreskrift av bolagsstämman eller annat bolagsorgan, omföreskriften strider mot lagen eller bolagsordningen och till följd därav inteär gällande. Detta undantag från den eljest gällande regeln att bolagsorgan ärskyldigt att följa de anvisningar som meddelas av ett överordnat bolagsorganutgör enligt min mening en erforderlig komplettering av det skydd generalklausulenär avsedd att ge. Ytterligare en komplettering av detta skydd följer av attbolagsorganen är skyldiga att iaktta föreskriftema i bolagsordningen, somenligt förslaget skall innehålla bl. a. bestämmelser om föremålet för bolagetsverksamhet och verksamhetens syfte. Minoriteten behöver alltså inte riskera,att bolaget börjar driva annan verksamhet än den för vilken bolaget hargrundats. Minoriteten behöver inte heller befara att bolagsorganen ombolagets ändamål är att bereda vinst åt aktieägarna ger bort eller eljestavhänder sig egendom mot vederlag som bolagsorganet i fråga inser varaotUlräckligt. Entyp av maktmissbruk, s. k. utsvältning eller vägran alt besluta omvinstutdelning, har föranlett särskilda beslämmelser i gällande lag. Enminoritet som representerar minst en tiondel av aktiekapitalet kan nämligenpåkalla vinstutdelning med högst en femtedel av den disponibla vinsten, dockinte i något fall mer än hälften av årsvinsten eller avbolagets behållna förmögenhet. Lagen innehåller också särskUda regler om hurman skall beslämma den disponibla vinslens storlek. Dessa regler utgör dockinte något hinder för majoriteten alt genom avskrivningar åsladkomma, att,någon disponibel vinst inte redovisas. Är beslutade avskrivningar hellopåkallade eller avsevärt större än vad allmänna bokföringsgrunder och godköpmannased bjuder, lorde dock minoriteten kunna få ändring iavskrivningsbeslulel (jfr NJA 1965 s. 157). Utredningenhar föreslagit att reglerna om minoritets rätt att påkalla vinstutdelningbehålls i princip oförändrade men med vissa jämkningar såvitt gällerberäkningen av det belopp som skall delas ut. Under remissbehandUngen hardetta ståndpunklslagande kritiserats på ett par håll. Kritiken tar främst siktepå att en minoritet i praktiken inte har möjlighet att påverka majoritetensbeslut om avskrivningar. Rätlentill utdelning från disponibla vinstmedel är av slor betydelse för aktieägare igemen. Genom vinstutdelning får aktieägaren en avkastning på det kapital somhan investerat i bolaget. Om denna avkastning är god, kan aktieägaren liksomäven utomstående bli benägen att salsa ytterligare kapital på bolaget. Det ärfrån den synpunkten också i bolagels intresse att disponibel vinst delas ul iden omfattning som kan anses rimlig med hänsyn tUl företagets behov avkonsolidering. Detta minskar i och för sig risken för maktmissbmk i form avutsvältning. Mindre och medelstora förelag delar emellertid sällan ut någonvinst till sina aktieägare. Aktieägare får i slällel avkastning på sitt kapitali andra former, t. ex. genom att de är anställda i bolaget och lyfter enförmånlig lön eller genom att de såsom ledamöter i styrelsen erhållerstyrelsearvode. SärskUt vanligt är detta i fåmansbolag och familjebolag. Om deti bolag av denna typ råder motsättningar mellan en majoritet och en minoritet,kan det lält inträffa att minoriteten uteslängs från förmåner av den nyssbeskrivna typen som bolagsstämman underlåter att beslula omvinstutdelning. Minoriteten kommer därmed inte att få någon avkastning på sittaktieinnehav, vilket i sin tur leder till att det knappast är praktiskt möjligtatt avyttra aktierna för ett rimUgt pris. Det finns därför enligt min meningett behov av atl i sådana situationer skydda minoriteten mot maktmissbruk iform av utsvältning. Skyddsbehovet torde vara mest framträdande när det gällermindre företag. Omskyddet mot utsvältning skall bli verkligt effektivt, måste minoriteten hamöjlighet att angripa inte endast underlåtenhet att dela ut dis- poniblavinstmedel utan även sådana beslut av bolaget som gäller löneförmåner ellerandra förmåner till aktieägare samt beslut om avskrivningar. När det gällerbeslut om förmåner tUl aktieägare kan minoriteten skydda sig på annat sätt ängenom att påkalla vinstutdelning. Som jag förut nämnde innebär den av migförordade generalklausulen bl.