prop · FZ03113 · 1975-12-31 00:00:00 — har förordat all dennuvarande anmälningsskyldigheten i princip behålls även efleravkriminaliseringen med de avvikelser som betingas av alt fylleribegreppelfaller bort och atl enligt ulredningens förslag en representant förnyklerhelsnämnden skulle vara stationerad på varje akutklinik.Remissinsianserna har i allmänhet godtagit förslagel i de delar som äraktuella. För egen del viU jag först erinra om alt jag i detföregående har förordat en aUmän regel om att polisen, i den mån det lämpligenkan ske, skaU samråda med annal samhällsorgan som har till uppgift alttillgodose socialt hjälp- eUer stödbehov. Frågan om polisens nuvarandeobligatoriska underrättelseskyldighet gentemot nykterhetsnämnd dessuiom skallbehåUas kan naturUgtvis i och för sig diskuteras. Ansvaret för bedömningen avfrågan om nyklerheisvårdande åtgärd behövs i de fall del här gäller kan dockaldrig åvila polisen utan måste ligga hos nykterhetsnämnden. Frågan om polisensskyldighel all göra anmälan tiU nykterhetsnämnd liksom de spörsmål som rörnämndens behandling och registrering av sådana anmälningar har samband med deaUmänna problem som möter när del gäller formerna för ärendes anhängiggörandeoch förfarandet vid utredningen hos social nämnd. Dessa frågor behandlas f. n.av socialutredningen, som avser alt i samband med sill kommande förslag tiUsocial vårdlagstiftning redovisa sina överväganden beträffande det socialautredningsförfarandet. Enligt min mening lorde man i varje fall f. n. intekunna undvara ett system som innebär obligatorisk anmälningsskyldighet förpoUsen gentemot nämnden i fall då någon har tagits om hand på gmnd av akutalkoholbemsning. Jag förordar därför en lösning av den innebörden all poliseni fortsältningen skall vara skyldig att göra anmälan till nykterhetsnämnden närnågon på gmnd av alkoholbemsning las om hand enligl den nya lagen omomhändertagande av bemsade personer m. m. Liksom f. n. bör gäUa atl anmälanskaU göras ulan dröjsmål. I fråga om den skyldighel som f. n. föreUgger förpolismyndighet all göra anmälan till nyklerhelsnämnd även när någon i annalfall har använt alkoholhaUiga drycker lill uppenbar skada för sig eller annanlorde någon ändring härav inle i och för sig påkaUas av fyUerietsavkriminalisering. Jag förordar därför att nu gäUande regel i vad den avserdenna anmälningsplikt behålls. När del däremol gäller den anmälningsskyldighet iförevarande hänseende som har lagts på åklagarmyndighet, synes denna saknapraktiskt värde efter polis- och åklagarväsendets omorganisation år 1%5.Åklagarmyndig-hetema torde numera inte ha någon information av intresse förnykterhetsvården som inle är känd redan för polisen. Jag förordar med hänsynhärtill Prop.1975/76:113 108 gäUande regleringen ändras på det sättet atl vad som föreskrivs omåklagares anmälningsplikt gentemot nyklerhelsnämnd ulgår. Jag nämnde all den nuvarande skyldigheten allgöra anmälan till nyklerhelsnämnd i fall då någon har gjort sig skyldig lillfylleri skall fullgöras och alltså inle är beroende av all fråganom ansvar för fylleriförseelsen prövas av domstol. F.n. är emellertid också,vid sidan av själva bötesstraffet, vissa bestämda följdverkningar knutna dom varigenom någon har fällts lill ansvar för fylleri. Del är här fråga omföreskrifler som är avfattade på det sättet all de mer eller mindreautomatiskt knyter en viss verkan till en avdömd fylleriförseelse eller etlupprepat antal sådana förseelser. Enligl Nvl kan sålunda den s. k.fyUeriindikalionen ligga tiU gmnd för Ivångsingripande frånnykterhelsvårdsmyndighetemas sida. Fylleriindikalionen innebär alt tvångsåtgärdenligt Nvl kan tiUgripas, när någon som är hemfallen åt alkoholmissbmk hargjort sig skyldig tiU minst tre begångna gämingarinnefattande fyUeri eller vissa därmed jämställda brott. En fyUeridom medförvidare att körkorts-tiUslånd för den dömde inle får meddelas förtän harförflutit från det alt förseelsen begåtis, om del inte kan anses uppenbart atthan ändå är en skötsam person. Om den dömde redan har körkort, gäller undersamma fömtsättningar all delta skall återkallas. Den som mer än en gång har dömts för fylleri las vidare upp på den s.k. spärrlislan, vilketinnebär att han förlorar rätten tiU inköp av msdrycker. Vad som har sagts omen dom varigenom någon har fällts liU ansvar för fyUeri har naturligtvismotsvarande lillämpning, när ansvarsfrågan har avgjorts genom ell godkäntstrafföreläggande eUer föreläggande av ordningsbot. FyUeriets avkriminalisering medför alt gmndvalenför dessa rättsverkningar, dvs. fylleridomen, rycks undan. Om man vill behållaen ordning som innebär alt konsekvenser av denna art knyts till den offentligabemsningen, måsle systemet få en principiellt annorlunda uppläggning. En tänkbarmöjlighet skuUe då vara alt i fortsättningen låta rättsverkningarna knytaslill själva polisingripandet, dvs. ell omhändertagande som verkställts enUglden föreslagna nya lagen. När man överväger denna fråga bör emellertid förslkonstateras all en lösning av sådan innebörd skulle medföra en rätt väsentligutvidgning av de nuvarande reglernas tillämpningsområde. F.n. leder.nämligenlångt ifrån alla omhändertaganden på allmän plats till ansvar för fylleri, ochsådana omhändertaganden som sker inom enskilt område kan över huvud tagetinte leda till lagföring. Sålunda begicks ca 70 200 fylleriförseelsersom ledde lill straffansvar, medan anlalel omhändertaganden på gmnd av akut bemsningunder var 110642, varav 18 593 på enskilt område. Del kan naluriigtvis sägas atl en lösning sominnebär all man låter själva omhändertagandet bilda utgångspunkt för desärskUda rättsverkningarna inle i och för sig behöver framstå som oberättigadenbart av del skälet all 1975/76:113 109 denskulle leda lill en rent kvantitativ ulvidgning i förhållande till de nuvarandebestämmelsernas tillämpningsområde. Vad som emellertid framför alll talar emotall elt omhändertagande förbinds med följdverkningar av del slag som här avsesär all det i fortsättningen blir fråga om endasl elt polisingripande somgrundar sig på den bedömning som görs primärt av den enskilde polismannen och isista hand av hans förman. Man måsle vidare räkna med all det i praktikenibland kan uppslå svårigheter när del gäller avgränsningen mellanomhändertaganden enligl den nya lagen och ingripanden med slöd av andraförfattningar. Härtill kommer atl ell syslem som innebär all mer eller mindreautomatiskt bestämda rättsverkningar knyts tiU ell polisingripande saknarmotsvarighet i annal sammanhang och framstår som främmande för hela vårrättsordning. Detta gäller enligl min mening även om man som fyllerislraffutredningenhar föreslagil skulle införa en möjlighet all få ett omhändertagande överprövalvid domslol. Även bortsett från alt ell sådanl överprövningsinslilul enligt minuppfattning måste få en egenartad konstmktion och medföratillämpningssvårigheter skulle nämligen, som ulredningen också har framhållit,en möjlighet till omprövning sannolikl komma alt utnyttjas i mycket ringaomfattning, I del överväldigande flertalet fall skulle följdverkningarna ändå ipraktiken komma att knytas enbart till polisingripandet. Jag övergår nu till att närmare behandla de olikaföljdverkningarna av en fyUeridom som jag har talat om. Fylleriindikalionenkan som fömt nämnts ligga lill grund för nykterhelsvårdsmyndighetemastvångsingripande enligl Nvl. Den allmänna fömtsättningen för allnyklerhelsnämnden skall få beslula om övervakning enUgl Nvl är alt personen ifråga är hemfallen ål alkoholmissbruk. Vidare skaU minsl en av de s. k.specialindikalionema vara tillämplig. Som spe-cialindikalioner upptar Nvl allpersonen lill följd av sill alkoholmissbruk befinnes vara farlig för annanspersonliga säkerhet eller hälsa eller för eget liv eUer utsätta någon som hanär skyldig all försörja för nöd eller uppenbar vanvård m. m. Ytterligarespecialindikalioner är all vederbörande ligger del allmänna, sin familj ellerannan till last, är ur stånd all la vård om sig själv eller för ell förnärboende eller andra grovt störande levnadssätt. Vid sidan av dessaspecialindikalioner gäUer fylleriindikalionen, som för sin lillämpning fömtsätteratl någon genom lagakraflvunnen dom har förklarats skyldig till minst treunder de två senast förflutna åren begångna gämingar som har innefattatfylleri. Med fyUeri jämställs under vissa fömtsättningar de mililära brottenövergivande av post och onykterhel i tjänsten saml trafiknykterhetsbrotten.Som specialindikation las slutligen upp det fallet all någon ulan alt ärligenförsörja sig för ell kringflackande liv. Äv det anförda framgår allfylleriindikationen skiljer sig från de övriga spe-ciaUndikationerna på delsättet all elt ingripande inte betingas av de faktiska skadeverkningarna ellersamhällsolägenhelerna av alkoholmissbmket. Avgörande är i stället antaletregistrerade förseelser . 1975/76:113 110 Den som är hemfallen ål alkoholmissbruk kan vidaretvångsintas på allmän efter beslul avlänsrätt. För atl tvångsintagning skall få äga mm krävs dels allfömtsättningarna för övervakning är uppfyllda, dels alt hjälpåtgärder ellerövervakning har visal sig vara eller uppenbarligen skulle vara gagnlösa ellerockså alt ålgärder av detla slag inle kan avvaktas med hänsyn lill personensfarlighet. Ansökan om tvångsinlagning görs i allmänhet av nykterhetsnämnden menfår i vissa fall göras av polismyndighet. Fylleriindikationen, som har haft motsvarigheter inykterhelsvårdslag-sliftningen , har varil myckel omdiskuterad. Påsenare lid har frågan om denna indikation lagils upp bl. a. av nyklerhetsvårdsul-redning,som i betänkandet (SOU I961i58) Översyn av nykterhelsvården föreslog allfylleriindikationen skulle utmönstras ur lagen. Därvid anfördes atlindikationen gav anledning till principiella erinringar och var förenad medpraktiska ölägenheter. Utredningen framhöll också alt tillkomsten av nyaspecialindikationer, nämligen oförmåga att la vård om sig själv, störandelevnadssätt och kringflackande liv - vilka saknades i lagen när fylleriindikalioneninfördes - liksom också nyklerhetsvårdens utvidgning försvagade de motiv somtidigare hade kunnai åberopas till förmån för fylleriindikalionen. Ulredningens förslag i denna del ledde inle liUlagstiftning. Del behandlades i den proposition (1963i 13) med förslag tilländringar i Nvl som på gmndval av ulredningens betänkande förelades . Chefen för hänvisade därvid lill atl förslagel omslopande av fylleribrotl som specialindikation hade mötts av motstånd från deremissinstanser som hade hand om tillämpningen av Nvl. Departementschefenframhöll vidare bl. a. all fylleriindikalionen hade betydelse genom all varaklar och oomtvistlig och lätt alt konstalera utan tidsutdräkt saml all del intehade framkommit några omständigheter som berättigade till slutsatsen allreglerna ledde till opåkallade ingripanden. Under alla omständigheter bordeenligl departementschefen i avbidan på övervägandena i frågan omfyllerislraffets fortbestånd inte någon ändring göras i Nvl på ifrågavarandepunkt. har övervägt frågan omfyllerUndikalionen efter avkriminaliseringen bör ersättas med en indikation somknyter an lUl det av polisen verkställda omhändertagandet. Utredningen haransett alt det från principiell synpunkt inle kan vara riktigt atl låta ell omhändertagandetjäna som indikator på alkoholmissbmkets art och omfattning. Även frånbehandlingssynpunkt måste man enligt ulredningen hysa betänkligheter mol altlägga ett beslut om omhändertagande lill gmnd för nyklerheisvårdandetvångsåtgärder. Som systemet f. n. är utformat skulle det emellertid, sägerutredningen vidare, sannolikl möta stort motstånd från de på fältet verksammanyklerheisvårdande organen, om fylleriindikalionen avskaffas ulan all någonannan specialindikation sätts i dess ställe. 1975/76:113 111 inteansett det ligga inom sitt uppdrag alt föreslå någon annan ändring av nugällande system för tvångsingripande än som direkt motiveras av fyllerislraffetsavskaffande. Med hänsyn lill det anförda har ulredningen stannat för attföreslå atl fylleriindikalionen t. v. bibehålls. Ulredningen har på denna punkt inle varil enhällig.Två av dess ledamöter har ansett att fylleriindikationen, som inte gmndar sigpå något konstaterat vårdbehov, bör las borl i samband med atl fylleristraffetförsvinner. Vid remissbehandlingen av betänkandet har några avde inslanser som yttrat sig i frågan godtagit ulredningsmajoritetens ståndpunkti förevarande hänseende. Ytterligare ell par remissinstanser redovisartveksamhet i frågan men vill inle motsätta sig alt fylleriindikalionen behållst. Det helt övervägande antalet remissinstanser slöderemellertid reservationen och förordar alltså all fylleriindikalionen las borlur Nvl i samband med all fylleriet avkriminaliseras. Bland de instanser som hardenna mening märks (majoriteten), , åtskiUigalänsstyrelser och länsnyklerhetsnämnder. FöreningenSveriges socialchefer och . Därvid harsärskilt framhållits all del framstår som betänkligt atl enbart ell omhändertagandeskall kunna läggas till grund för en sådan allvarlig åtgärd som tvångsinlagningpå vårdanstalt. All motivera en tvångsåtgärd enligl Nvl på uppgifler omomhändertagande vars berättigande normalt inle undergår någon juridiskprövning eller godkänns av den omhändertagne skulle, har del sagts, medföraall denna redan nu tvivelaktiga indikation får ökad räckvidd. Vidare haranförls atl del lorde vara möjligl alt i slörre utsträckning än hittillsåberopa någon av de övriga specialindikalionema. För egen del vill jag försl framhålla all frågan omfömtsättningarna för tillgripande av sociala vårdinsatser ulan den enskildessamtycke f n. övervägs i elt störte sammanhang av socialutredningen. När delgäller missbrukare av beroendeframkallande medel har ulredningen iprincipbetänkandet SOU 1974:39 som sin gmndsyn angett att samhällets rätt attmed stöd av en socialvårdslagstiflning vidta tvångsåtgärd inle bör grundas påindikationer som avser atl en missbmkare vållar olägenhet för annan ulanbegränsas lill situationer då utebliven vård skulle leda lill allvarligaskadeverkningar för missbmkaren själv. Enligl tilläggsdirektiv som harutfärdats i febmari 1975 skall ulredningen under sitt fortsatta arbete bl. a.undersöka möjlighelerna atl införa enhelliga beslämmelser om tvångsåtgärderutanför socialvårdslagsliflningen. Del är inle min avsikt alt i förevarandesammanhang gå in på principieUa frågor av detta slag. Vad som bör övervägasär endasl de omedelbara konsekvenser som en avkriminalisering av fylleriet drarmed sig i fråga om fylleriindikationen. För min del har jag i denna fråga samma uppfattningsom den som kommit lill uttryck i den till fylleristraffutredningensbelänkande fogade reservationen och i flertalet av remissyttrandena. Denuvarande principerna inom nykterhetsvärden kännetecknas av en strävan att iallt högre grad lå- 1975/76:113 112 labehandlingen av alkoholmissbrukare bygga på friviUighetens gmnd och att sålångt det är möjligt undvika tvångsåtgärder. Redan mot denna bakgmnd ler sigelt bibehållande av en regel av det slag som fylleriindikalionen innefattarsvårt att motivera. I överensstämmelse med den allmänna uppfattning som jag harredovisat i del föregående anser jag vidare all det knappast skulle varaförsvariigi all efler fylleriels avkriminalisering låta polisingripanden, låtvara upprepade, bilda ulgångspunkl för en schematisk regel av detta slag. Jagförordar därför efter samråd med chefen för alt den nuberörda indikationen i Nvl slopas i samband med avkriminaliseringen.Indikationen bör då utgå i sin helhel, således även när det gäller de särskildamilitära alkoholbrotlen och trafiknykterhetsbrotten. Vidremissbehandlingen har från några håll förts fram tanken all etl avskaffandeav fylleriindikalionen bör dra med sig en ulvidgning i någon form av dekvarstående fömtsättningarna för tvångsåtgärd enligt Nvl. Mol bakgmnd av vadjag nämnde om den aktuella ulvecklingen på nyklerhetsvårdens område anserjag emellertid att det inte finns skäl att i detta sammanhang överväga ensådan ulvidgning, något som vidare skulle innebära ell föregripande avsocialutredningens ställningstaganden. Dessutom bör framhållas all denomständigheten all fylleriindikationen las borl inle i och för sig hindrar attett upprepat antal omhändertaganden kan vägas in i nyklerhetsnämndensbedömning när det är fråga om atl fatta beslul om övervakning och inte helleratt skedda omhändertaganden åberopas i ärende angående tvångsinlagning. Etlupprepat anlal omhändertaganden kan givelvis ge slöd åt etlpåslående all en person är hemfallen ål alkoholmissbruk och kan även i föreningmed annan utredning åberopas liU styrkande av en specialindikation, t.ex. attvederbörande är ur stånd alt ta vård om sig själv. Fylleridomens nuvarande betydelse för rätten alterhålla eller behålla körkort följer av vissa beslämmelser ikörkorlskungörelsen (1972i 592). Enligt gällande föreskrifter skalllänsslyrelsen vid sin prövning av en ansökan om körkortslillslånd särskiltbeakla bl.a. om sökanden är känd för nyktert levnadssätt. Vidare gäller attkörkortslillslånd i fråga om den som dömts för fylleri inte får meddelas har förflutit från del att förseelsen har begåtts, om del inle kan ansesuppenbart atl sökanden ändå är en skötsam person. ÅterkaUelse av körkort skaUäga mm bl. a. om körkortshavaren har gjort sig skyldig till fylleri och delinle kan anses uppenbart atl han ändå är en skötsam person eller omkörkortshavaren med hänsyn lill onyktert levnadssätt inte bör ha körkort. I eltsådanl fall krävs synnerliga skäl för att nytt körkortstiUstånd skall få meddelastidigare än efler etl år. ÅterkaUelse på gmnd av fylleriförseelse får dock skeförst när frågan om straff för förseelsen har blivit avgjord genom lagakraftägandedom, om inte omsländighelerna är sådana atl körkortshavaren oavsett utgången iansvarsfrågan kan anses olämplig all föra körkortspliktigl fordon. 1975/76:113 113 Mol de nu angivna föreskrifterna svarar vissabestämmelser om skyldighel alt lämna uppgifler till . En dom påfylleri beträffande körkortshavare skall sålunda alllid sändas in lilllänsstyrelsen. Vidare föreligger skyldighel för nyklerhelsnämnd alt lämnauppgift lill när nämnden i fråga om körkortshavare har beslutatom övervakning eller ansökt om tvångsinlagning enligt Nvl. ärskyldig alt lämna uppgift också i annat faU när rätlen atl inneha körkort börprövas om lill följd av körkortshavarens alkoholmissbmk. Även polismyndighet ärskyldig all anmäla till länsslyrelsen om anledning finns lill återkaUelse avkörkort. Uppgifler om domar, beslul och godkända slraff- eller ordningsbotsföreläggandensom gäller fylleri registreras i körkortsregistrei. Detsamma gäller avgörandeni fråga om etl stort antal andra brottstyper, bl. a. trafik-onyklerhelsbroltoch andra trafikbrott samt vissa allvarligare broll mol BrB. Även sådanauppgifler och anmälningar från nyklerhelsnämnd eller polismyndighet som nyssberörts antecknas i delta register, liksom också andra omständigheter somlänsslyrelsen anser behövas för kontroll av körkortshavare. Vad som harföreskrivits i fråga om körkortshavare i förevarande hänseenden gäller itillämpliga delar också belräffande innehavare av trafikkorl eller Iraklorkort. De nu berörda föreskrifterna hade sin motsvarigheti likartade regler i den tidigare gällande vägtrafikförordningen (1951:648).FyUeristraffutredningen har diskuterat hur dessa regler borde utformas eflerfylleristraffels avskaffande. Enligl ulredningen har uppfattningen atlfylleriet bör leda till någon form av ingripande från körkortsmyndighelens sidablivit allmänt vedertagen. Ulredningen anser inle alt del finns anledning allgöra en ändrad bedömning i denna fråga. Ulredningen erinrar dock om all detfrån medicinskt håll har påpekats all en person med alkoholproblem likväl kanha ansvar och omdöme nog att ställa stränga krav på nykterhet i trafiken. Mankan därför inte bortse från all en och annan person med nykterhelsan-märkningkan komma att inrangeras under den kategori som betraktas som opålitiig frånIrafiksäkerhetssynpunkt ulan all han i verklig mening är atl anse somtrafikfarlig. Eftersom körkorlsmyndighelerna skall gmnda sina beslut på enallmän genomgång av vederbörandes personliga förhållanden, menar utredningenalt man i särskilda fall bör kunna ta hänsyn lill en sådan beaktansvärdinställning hos en förare. Sammanfattningsvis anser utredningen att derättsverkningar i körkortshänseende som knyts tiU en ådömd fyUeriförseelse ifortsättningen i stäUet bör hänföras tiU ell omhändertagande på gmnd avbemsning. Skyldigheten atl göra anmälan till bör enligtutredningen läggas på polismyndigheten. Inle heller i denna fråga har ulredningen varitenhällig. En av ledamölerna har avgivit en reservation lill vilken en av ulredningensexperter anslutit sig. Enligt reservationen är det högst tvivelaktigt omindragning av körkort i samband med fylleri som inte har med förande avmolorfordon atl göra fyller en funktion som slår i rimlig relation lill delallvariiga ingreppet. 8-Riksdagcn 1975/76. Prop.1975/76:113 114 Av de remissinstanser som yttrat sig överfyllerisiraffutredningens belänkande har de flesta tillstyrktulredningsmajoritetens förslag eller lämnat del ulan erinran. ÅtskiUiga avdessa instanser har dock betonat alt en undertättelse till körkortsmyndigheteninle automatiskt får leda tiU körkorts-återkaUelse. Bland de tillstyrkanderemissinsianserna finns också några som har ansett all den vid liden för remissbehandlingenpågående utredningen inom trafikmälskommittén (Ju 1962i46) borde avvaktas föreen ändring av den gällande ordningen. Flera remissinstanser har emellertidavstyrkt eller ställt sig Iveksamma lill ulredningsmajoritetens förslag. Frågan om fylleriels återverkan i körkortshänseendehar sedermera behandlats av Irafikmålskommillén, som har lagt fram ellförslag till allmän körkorlsreform i betänkandet (SOU 1972i 70-72) Rätten tiUratten. Vid sina överväganden har kommittén därvid haft den nuvarande kriminaliseringensom ulgångspunkl. Kommittén anser sammanfattningsvis all frågan om en personsrätl all inneha körkort är alldeles för allvarUg och betydelsefull för alttillålas bli bedömd utifrån enkla schablonmetoder. Pre-sumlionen all den somsakfällls för fylleri är misskötsam och därmed trafikfarlig har enliglkommiltén inle tillräckligt saklig gmnd. Kommittén förordar enindividualiserad bedömning av fallen med ell starkt understrykande av allformella kriterier, t.ex. etl slraff för fylleri, i fortsättningen inle fårvara avgörande ulan all en helhetsbedömning från Irafiksäkerhetssynpunkt måstegöras. Del av kommiltén framlagda förfallningsförslagel innehåUer såvitt är avintresse från förevarande synpunkt en regel om alt körkort får utfärdas förden som missbmkar alkoholhaltiga drycker bara om särskilda skäl ger anledninganta all han kommer alt efterleva beslämmelsema om nykterhet i trafiken.Häremot svarar en i förslagel upplagen allmän regel om all körkort skall drasin, om körkorlsinnehavaren inle uppfyUer de krav som gäller för all erhållakörkort. Vid remissbehandlingen av trafikmålskommitlénsbetänkande har åtskilliga inslanser ställt sig negativa eller iveksamma tillförslagel i den del det innebär all alkoholmissbmkare under särskildaförhållanden skall kunna tiUdelas eller få behålla körkort. Däremol har dethell övervägande antalet remissinstanser som berört frågan förordal alt denuvarande speciella pre-sumtionsreglerna om fylleri som körkortshinder lasbort. Det har därvid allmänt betonats all dessa regler är så utformade atl dekan inbjuda till en stel och schablonmässig lillämpning. Bland de inslanser somhar yttrat sig i denna riktning märks bl. RÅ, , ,hovrätten för Nedre Nortland, kammartätterna i och samtåtskilliga länsstyrelser. F. n. övervägs Irafikmålskommilténs betänkande inomkommunikationsdepartementet med sikte på att förslag skall föreläggasriksdagen . Jag har vid samråd med chefen för kommunikationsdepartementeti de frågor som aktualiseras av fylleriels avkriminalisering emellertidinhämtat atl del förslag lill nya regler som senare kommer all 1975/76:113 115