prop · FZ03160 · 1975-12-31 00:00:00 — Pressens samarbeisnämndanser att sekrelessbeläggning av näringsidkares affärs- eller driftförhållandenendast i undantagsfall nödvändiggör hemlighällande av åtgärder rörandearbetarskydd. Nämnden fäster vidare uppmärksamheten på att kommunalaförvaltningar vid många tillfällen har kunnat undandra sig offentlig insyngenom att viss verksamhet har bedrivits som kommunall bolag eller stiftelse.Nämnden framhåller slutligen som sin uppfattning alt vad gäller insyn iekonomisk förvaltning bör utvecklingen styras mot en större öppenhet i fråga ombåde offentliga och privata organ. 20tj Pris- och konkurrensfrågor () antecknar att förslaget inte åsyftar vare sig ändrade grunder försekretessbedömningen eller ändrad praxis i NO:s tillämpning härav. Dock har denenligt 20 tj SekrL gällande möjligheten att låta regeringen avgöra om och i vadmän utlämnande skall ske av handlingar, vilkas offentliggörande kan skadaföretagare, inte upptagits i förslaget till 20 ij LAH. NOerinraromattdeni62 S LAHanvisade dispensmöjligheten även är avsedd att tillämpas i sädana fall som 20 §SekrL syftar på, nämligen om ett offentliggörande bedöms böra utgöra ett led isamhällets åtgärder för att främja konkurrenslagstiftningens allmänna syftemål.Under denna förutsätining har NO inga invändningar mot den föreslagnautformningen av ifrågavarande beslämmelse. Bland uppgifter som hos NO kanaktualisera fräga om hemlighållande kan nämnas enskilda företags omsättning,beräknade marknadsandelar, kostnadsfördelning och -ulveckling, inköps- och försäljningsvillkorsamt planerade konkurrensbegränsande avtal, vilka om de kommit lill stånd,sannolikt skulle vara offentliga i kartellregister. Även om NO i enstaka fallkan möta vissa bedömningssvärigheter dä fråga om hemlighällande av uppgifteruppkommer torde det vara svårt att närmare precisera när skaderekvisitet skallanses uppfyllt. Denna fräga mäste enligt NO liksom avgöras medutgångspunkt i förhållanden i del enskilda fallel. Deangivna grunderna för att icke utlämna handlingar anser konsumentombudsmannen(KO) rimligt avgränsade. Nägot missnöje frän allmänheten eller näringslivetsåvitt gäller lagens utformning på denna punkt har inle heller kommit till KO:skännedom. Enligt KO:s mening bör emellertid formuleringen 'Töretagares affärs-eller driftförhållanden, vilkas offentliggörande kan lända honom tillmen" bytas ut mot "företagshemlighet, vars röjande kan medföra skadaför företagaren". Sistnämnda formulering ger enligl KO:s uppfattningbättre uttryck för de skyddsvärda intressena. Termen företagshemlighetförekommer redan på annat håll i nyare lagstiftning (se 22 ij femte stycketpatentlagen). Hithörande lerminologifrägor har behandlats tämligen utföriigt ibetänkandet Olillböriig konkurrens (SOU 1966:71 s. 118 1975/76:160. ffoch s. 138 fO- KO tar i sammanhanget vidare upp att det inte sällan förekommeratt företagare begär att yttranden till KO eller andra handlingar inle skalllämnas ut. De omständigheter som åberopas till stöd för en sådan begäran är avvarierande slag. 1 en del fall råder ingen tvekan om att handlingen innehållerföretagshemligheter som förtjänar sekretesskydd. Det kan då ofta röra sig omuppgivna beståndsdelar i en produkt inom hälsovårds-området. 1 andra fall kanbedömningen vara svårare. Del är enligt KO:s mening en brist att förarbetenavid nuvarande lagstiftning inte ger nägon vägledning till denna bedömning. Inteheller har genom exemplifiering eller på annat sätt sökt utveckla vilkafall lagstiftaren avsett med sekretessregeln. Det är emellertid önskvärt medklargörande motivuttalanden i anslutning till lagen om allmänna handlingar.Därvid torde den behandling av termen "företagshemlighet" somförekommer i betänkandet Otillbörlig konkurrens med fördel kunna utnyttjas.Sådana motivuttalanden skulle ocksä ligga i linje med det av poängteradeintresset av att göra lagstiftningen lätt att lillämpa. Slutligen avvisar KOkritik frän näringslivshäll som gäller att handlingar i KO;s ärenden i princip genasiblir offentliga. KO anser att risken för att företag skadas genom illa bedrivenpublicitet inte kan väga så tungt att inskränkningar i offentlighetsprincipenbör ifrågakomma. Eftersom statens pris- och kartellnämnd anser att den hittillsgällande 20 § SekrL såväl till innehåll som utformning har varittillfredsställande har nämnden inte något att erinra mot dess överförande ny lag i praktiskt taget oförändrat skick. Det kan enligt nämnden inteförnekas att gällande regler erbjuder betydande svårigheter vid tillämpningenmen dessa svårigheter torde vara oundvikliga på grund avsekretessproblematikens egen natur. Givetvis skulle det vara önskvärt omskadebegreppet kunde närmare preciseras om ej i själva lagtexten sä i motiventill den kommande lagstiftningen. Emellertid, fortsätter nämnden, kan det naturiigtvisinvändas att den verklighet som detta begrepp skall omfatta är sä mångskiftandeoch svärdefinierad att preciseringar av detta slag kan visa sig omöjliga attåstadkomma. Viss risk torde enligt nämnden även föreligga för att en preciseringi stället för alt underiätta myndigheternas bedömning av olika gränsfall kanleda till särskilda tolkningsproblem, som undgås om den generella regeln bibehällesutan att lagstiftaren i motiven söker ingå på närmare analys. 21§ Myndighets utredning, kontroll eller stödverksamhet med avseende pånäringslivet Ettflertal remissinstanser, däribland och kommunfullmäktige iJönköping, utlalar sig positivt om förslaget. De positiva remissinstansernauppehåller sig främst vid tvä frågor. Lantbruksstyrelsen, lantbruksnämnden iGotlands län och tillstyrker förslaget att 21 ij utformassom en ramparagraf med bemyndigande för regeringen att förordna om desstillämpning. Sekretesskyddets utvidgning till det kommunala om- Prop.1975/76:160. rådetvälkomnas av miljödatanämnden, kommunfullmäktige i , kommunstyrelsen iUmeå och . Någraremissinstanser behandlar frågan om utlämnande av handling som avses i 21 Ij LAHmed hänsyn till det allmännas intresse. nämner att isamband med ansökningar till ,naturvärdsverket och länsstyrelserna om prövning av miljöfarlig verksamhetsökanden i vissa fall begär sekretessbeläggning av uppgifter om emissioner medmotiveringen att en upplysning om de ämnen som släpps ut från verksamheten ärtillräcklig för att avslöja hans tillverkningsmetoder för konkurrenter. Det kanvara svårt för myndigheten alt bestrida ett sådant påstående, i synnerhet närdet är fräga om utsläpp av mera ovanliga ämnen. När det gäller emissionernafrån en miljöfariig verksamhet, däri även inräknat uppkomst, sammansättningoch hantering av avfall, är ä andra sidan det allmänna intresset av öppenredovisning mycket starkt såväl vid prövning av de enskilda ärendena som vidtillsyn av prövade eller oprövade verksamheter. Här föreligger enligtnaturvårdsverket därför en konflikt mellan den enskildes ekonomiska intresseoch det allmännas intresse av öppen redovisning. Nuvarande utformning avsekretessbestämmelserna, som alltså i sak överensstämmer med den föreslagna,innebär att den enskildes ekonomiska intressen härvid går före det allmännaintresset. Enligt mening är detta inte tillfredsställande.Lagtexten bör därför utformas på sådant sätt att den möjliggör ettoffentliggörande av uppgifter om utsläpp och andra störningar frän enverksamhet även om offentliggörandet kan ge upplysning om vederbörandesdriftförhållanden och i och för sig skulle kunna medföra viss ekonomisk skada.En sådan utformning av lagtexten kan uppnås antingen genom att den i 2 ijförordningen med tillämpningsförteckning till 21 § LAH intagna generellabefogenheten att utlämna handlingar med hänsyn till det allmännas intresseutsträcks till all gälla även handlingar som avses under I § 17 eller genom attuppgifter om utsläpp oeh andra störningar frän miljöfariig verksamhetuttryckligen undantas från bestämmelsen i 1 § 17. Också miljödatanämndenförordar att handlingar i miljöskyddsverksamheten skall kunna utlämnas medhänsyn till det allmännas intresse trots att ett röjande kan medföra skada förden berörde. Imotsatt riktning uttalar sig m.fl. Organisationernaifrågasätter starkt en sådan opreciserad befogenhet, som är ägnad att urholkalagens bestämmelser. För att uppnå ett skydd mot godtyckliga tolkningar avbegreppet "det allmännas intresse", måsle detta relateras till nägot.Enligl organisationernas mening kan rimliga lösningar endast uppnäs genom i det enskilda fallet noggrant avväger det allmännas intresse mot uppgiftslämnarensberättigade intresse av sekretess. Endast om det allmännas intresse vid ensådan prövning befinnes vara sä stark, att det mäste anses väsentligt överväga uppgiftslämnarensintresse bör ett utläm- 1975/76:160. nandekunna få ske. Denna grundsyn bör komma till uttryck i såväl lagtext som motiv. Sverigesadvokatsamfund hävdar att den enskilde har ett befogat anspråk på alt uppgifterav i paragrafen aktuellt slag skall kunna lämnas till myndighet ulan risk föratt de blir utlämnade och använda i helt andra syften. Till följd härav börenligt samfundet skaderekvisitet utgå. Skaderekvisiteti första stycket berörs ocksä av och konsumentverket.Naturvårdsverket anmärker att så gott som alla handlingar som inges iindustriella ärenden för prövning enligl miljöskyddslagen innehållerupplysningar om enskilds affärs- eller driftförhållanden vars röjande kantänkas medföra skada för den berörde. förutsätter attbestämmelsen inte - i strid mot nuvarande praxis - skall tolkas så att sådanahandlingar automatiskt skall hållas hemliga. För att röjandet skall kunna antasmedföra skada bör det således i vart fall finnas ett påstående härom frän denberörde, ingående i en preciserad och motiverad begäran om sekretess.Konsumentverket efteriyser uttalanden till ledning för till-lämpningen av skaderekvisitet.Enligt finns det annars risk för att endast ett påstående frånen näringsidkares sida kan komma att godtas som skäl för beslut alt handling inleskall utlämnas utan att nägon egentlig prövning äger rum. och med gillande noteraratt sekretesskydd för också enskilda fysiska personer införs i valutaregleringsärenden,anser riksbanksfullmäktige att förslaget inte löser sekretessproblemen inomvalutaregleringen. Fullmäktige pekar på behovet av sekretess beträffandeenskildas förmögenhetsdispositioner utan samband med näringsverksamhet,!, ex.vid emigration, upptagande av och lämnande av kredit till utlandet samtförvärv av fritidsfastigheter i utlandet. Fullmäktige åberopar att det ivalutaärenden ofta måsle redovisas mer personligt material då valutatillständ begäresför en förmö-genhetstransaklion än dä samma transaktion därefter återspeglas isjälvdeklarationen och, för en omyndig, därutöver i överförmyndarredovisning-en.Mot bakgrund av vad sålunda redovisats måste det enligt riksbanksfullmäktigeanses principiellt fel att sekretesskyddet för handlingar i valutaregleringsärendenskall, såsom är förhållandet såväl enligt SekrL som enligl förslaget, baseraspå en regel som blott avser att ge skydd för näringslivet och dess"affärs- och driftförhållanden". Denna systematik går fel också på såsätt att skaderekvisit uppställes som förutsättning för sekretesskydd. Enredovisning av de personliga skälen varför man vill lämna ett lån till en iutlandet bosatt närstående eller ett läkarintyg på vilket man grundar anspråkpå att fä högre valutatilldelning för förvärv av fritidsfastighet i utlandeteller en infordrad förmögenhetsdeklaration över utländska tillgångar böråtnjuta sekretess icke därför att offentliggörande kan medföra skada utan - föratt använda den föreslagna grundlagstextens formulering - "av hänsyn tillprivatlivets helgd". Med åberopande av vad sålunda fram- Prop.1975/76:160. hållilsföreslår fullmäktige att en allmän regel om sekretess för handlingar i valutaregleringsärendeninförs bland de beslämmelser som i förslaget upptagits till skydd för såvälekonomiska som personliga intressen. Bankinspektionentar upp en sekretessfråga som har avseende på allmänna handlingar och berörkreditinstituten ehuru Inte företrädesvis bankinspektionen. Inspektionensyftar på banksekreta handlingar vilka från instituten överlämnas till skilda allmännaorgan, vilka prövar frågor om statligt kreditstöd. Det synes inte klart ivilken utsträckning sekretessbehovei därvid kan tillgodoses genom 21 resp. 34 tjLAH. Myndighets beslut angående kreditstöd kan avse såväl lån som bidrag,varvid handlingar som utgör beslutsunderlag kan vara gemensamma.Sekretessreglernas olika innehåll -21 tj innehåller bestämmelserom skaderekvisitoch möjlighet för regeringen att medge undantag - skulle därför kunna förorsakaproblem vid tillämpningen. Bortsett härifrån är emellertid av allt att dömaett spörsmål i sammanhanget olöst. Den kreditstödssökande kan i egenskap avpart i ärende hos myndighet utfå handlingar i ärendet, inklusive utlåtandenangående hans kreditvärdighet m. m. frän bankförbindelsen. Detta har lett naturiig försiktighet frän institutens sida i fråga om lämnande avväsentlig information som är mer omfattande än kreditupplysningar i allmänhet. Kre-ditstödsfrägorbehandlas vanligtvis i nära samarbete mellan vederbörande bankförbindelse ochdet statliga organet, varvid ett fritt informationsutbyte är värdefullt. Det däuppkommande sekretessproblemet har berörts bl. a. i betänkandet Specialdestineratkreditstöd (Ds I 1972:4), vari har föreslagits all skulle pröva frägan.Enligt tidigare rättstillämpning skulle i här avsedda fall vägran att utlämnahandling till part inte kunna stödjas pä rekvisitet "synneriiga skäl"(jfr 61 tj LAH). Den ifrågavarande problematiken är komplicerad med hänsyn tillde konkurrerande intressena. Enligt inspektionens uppfattning är detemellertid angeläget att besluten om samhällets ofta mycket långtgåendeåtaganden vad gäller kreditstöd i form av län, bidrag och garantier kan fattaspä basis av så långt möjligt uttömmande beslutsunderlag. Den föreslagna 7 § LAHsynes inte hindra att handlingar utlämnas till part sedan utredning slutförtsoch ärendet avgjorts. Inspektionen har med det anförda velat fästauppmärksamheten pä de särskilda sekretessproblem som nämnda verksamhet gerupphov till. föreslår att 21 ij görs tillämplig i ytteriigare tvä fall somrör kartor. Verket erhåller åriigen ett stort antal kartor för spridningsgranskningfrån sekretessynpunkt. Vissa av dessa är av sådan art att kart-framslällarenönskar att de icke offentliggörs utan dennes personliga medgivande. Somexempel nämner verket orienteringskartor med inlagda kontroller. Även kartormed klart ekonomiskt intresse (konkurrenshänsyn, markförvärv m. Verket anser att lydelsen i förslaget till LAH får ansesläcka de berörda kartorna. Fråganom sekretess förhandlingar angående frivillig samverkan mellan myndigheter ochenskilda tas upp 1975/76:160. finner det tveksamt om den principielltfrivilliga samverkan, som styrelsen har etablerat med företag ochorganisationer inom näringslivet och som gäller den kost- och motionsaktivitetstyrelsen bedriver, kan hänföras vare sig lill utredning, kontroll ellerstödverksamhet. , som inte har kunnat finna att behandlatspörsmålet i belänkandet, anser att ett effektivt samarbete med företag ochenskilda näringsidkare kan ske endast under förutsättning, att styrelsen fårtillgäng till även sädant malerial som dessa endast anser sig kunna utlämna, omdet kan hemlighällas. Härmed avses planeringshandlingar, vilka företagen avkonkurrensskäl inte vill att andra företag skall få tillgäng till.Socialstyrelsens kampanjer vad gäller kost och motion tenderar att bli alltmeromfattande och långvariga. Styrelsen bedömer det för sin ifrågavarandeverksamhet som nödvändigt att fä tillgång till ifrågavarande handlingar.Behovet av sekretesskydd för dessa handlingar är därför angeläget. Styrelsenhemställer följaktligen att den föreslagna bestämmelsen ändras så atthandlingar av angivet slag kan hållas hemliga. Konsumentverketkonstaterar att sekretesskydd för handlingar i samband med överiäggningarmed producenter och andra näringsidkare saknas i förslaget. Sådanaöverläggningar förekommer dock i inte ringa omfattning. Näringsidkarna ärhärvid medvetna om att offentlighetsprincipen gäller i full utsträckningbeträffande handlingar som av dem ges in till verket eller under överiäggningarnaupprättas av . På grund härav ålägger de sig en ganska storförsiktighet för att inte röja affärs- och driftförhållanden, som de menarskulle skada företaget om de offentligen yppades. anseratt de handlingarsominkommit till eller upprättats av bör kunna hållas hemliga, omde rör företagares affärs- och driftförhållanden, vars röjande kan medföraskada för honom. Det bör av samma skäl ocksä gälla uppgifter om en varasursprung, tillverkning eller innehåll. Om det är påkallat med hänsyn tillenskilda konsumenters liv, hälsa och säkerhet bör dock kunnautlämna handlingarna. Sammaprincipspörsmål tar i upp. Länsstyrelsenframhåller att den roll kommit att spela, framförallt i den regionalpolitiska planeringen, har medfört att företag i allt störreutsträckning tar kontakt med i olika situationer. Härvid kanhandlingar, som rör företagens verksamhet och kan skada denna om handlingarnablir offentliga, komma att överiämnas till utan att de till enbörjan direkt kan hänföras till handläggningen av ett konkret ärende, vilket sekretesskyddatsi bestämmelserna. Det kan därför ifrågasättas om inte behov föreligger av enmer allmän sekretessbestämmelse som ger skydd i dessa situationer. 1 annat fallkan befaras att företagen på grund av offentlighetskravet avhålls frånkontakter vilkel kan medföra planeringsmässiga och regionalpolitiskaolägenheter, anser . Bestämmelseni andra stycket omau regeringens tillstånd 1975/76:160. fordrasför utlämnande av handling från kommuns sida kritiseras av fleraremissinstanser. vid menar att bestämmelsenkan uppfattas som stridande mot den kommunala självbestämmanderätten.Regeringen bör därför inte ha möjlighet att ingripa på föreslaget sätt. Enligtfakulteten kan det emellertid inte förnekas att väsentligarättssäkerhetsaspekter aktualiseras i detta sammanhang. Det är därför enligtfakultetens uppfattning motiverat att kommun skall vara förpliktad inhämtatillstånd av rättsligt organ, lämpligen regeringsrätten, innan sekretessenhävs. Stockholmsstadsarkiv, kommunfullmäktige I och kommunstyrelsens i anför att betydligt mera grannlaga och juridiskt svårbedömbarauppgifter åvilar kommunerna och alt dessutom experter finns inomkommunförbundet. vill för sin del inte motsätta sig att enregel som den föreslagna införs men finner att OSK:s förslag åtminstone såvittgäller landstingskommunerna inte synes vara särskilt väl underbyggt. KommunfuUmäktigeI anmärker vidare på att reglerna synes leda till att besvär kan förasöver regeringens beslut enligt 21 § LAH att ej lämna medgivande tillutlämnande. Samma remissinstans fäster i sammanhanget också uppmärksamheten påatt andra stycket bör ändras så att det framgår vilken myndighet somskall göra prövningen. Daiainspekiionengör vissa anmärkningar rörande överensstämmelsen mellan 5 kap. 1 § andrastycket andra punkten MMG, 21 § LAH och tillämp-ningsförordningen tillsistnämnda paragraf Inspektionen anser vidare att sekretessen för handling somavses i tillämpningsförordningen bör fortplanta sig. Huruvida sekretessenföljer handlingen ter sig oklart enligt ;s förslag. 22§ Uppgiftsskyldighet i vissa planeringsfrågor Förslagettillstyrks uttryckligen av . m.fl.anser å sin sida att en annan lagteknisk lösning bör sökas, eftersom lagen(1972:826) om uppgiftsskyldighel i vissa planeringsfrågor är temporär. Datainspektionenanmärker att enligt 59 § sista stycket LAH i lag eller förordning förekommandesärskild reglering av utlämnande till annan myndighet gäller framför vad somsägs i bestämmelse i LAH. Eftersom 22 § LAH endast gäller handlingar enligt1972 års lag, blir den använda lagtekniken vilseledande anför inspektionen. I22 § bör därför efter ordet "icke" insättas "i andra fall än somsägs i den lagen". För övrigt kan enligt inspektionen övervägas om intevillkoren lag för utlämnande till annan myndighet än statistiskacentralbyrån och berörd kommunstyrelse borde vara desamma som anges i 59 §första stycket andra punkten LAH. Prop.1975/76:160. Dalainspektionenanför all det bör klariäggas huruvida sekretessen fortplantar sig när handlingav utlämnas till annan myndighet. Inspektionen anser vidare detotillfredsställande att för ett straffregister som inte är författningsregleratoch som är offentligt. Tullverketpåpekar att det hos förvaras många handlingar som lämnar upplysningom avsändares och mottagares ekonomiska förhållanden. Det finns emellertid ävenandra parter än avsändare och mottagare som har intresse av sekretesskydd föruppgifter som lämnats till . Som exempel nämner verket tillverkaren,som - utan att vara avsändare -vill hemlighälla såväl varans pris som desssammansättning, agenten som lämnar uppgifter om varans nettopris dä varan inteförtullas av mottagaren, speditören, som vill hemlighälla sinaaffärsförbindelser m. m., saml den presumtive avsändaren eller mottagaren sombegär upplysningar om införsel-eller ulförselbeslämmelserna beträffande vissvara. Det sistnämnda fallet kan röra antingen sådant förhandsbesked som avses i29-34 §§ tullagen eller det än vanligare fallet att importören eller exportörenmer formlöst begär - icke bindande - upplysningar om vilka avgifter ochregleringar, som en viss import- eller exportvara är underkastad. Uppgifterlämnas därvid ofta om leverantör, varans pris och sammansättning m. m. För allnuvarande sekretesskydd inte skall försämras föreslår verket alt förstameningen i 23 § LAH får följande lydelse: "Handling hos rörandevaror som där behandlas skall hållas hemlig om röjande av dessa innehåll kanmedföra skada för avsändare, mottagare eller annan som handlingen angår." Bankinspektionenerinrar om att i tidigare och gällande lagstiftning har använts lermen"enskilds förhållande till postgirorörelsen". Enligt den föreslagnabestämmelsen skall handling, som angår postverkets girogörelse, hållas hemlig,om utlämnande kan medföra att kunds förhållande till verket röjes. Utankännedom om orsaken till just denna formulering förefaller det inspektionenkonsekvent och naturiigt att här tala om enskilds förhållande tillpostgirorörelsen. Eljest skulle exempelvis det missförståndet kunna uppkommaatt mottagaren av ett utbetalningskort - som i denna egenskap knappast kanbetraktas som kund hos postgirot - inte skulle vara sekretesskyddad i fråga omdet belopp utbetalningen avser. PKbankenpåpekar att postverkets girorörelse och banken erbjuder sina kunder vissamellan de båda institutionerna integrerade produkter. Bland dessa integreradeprodukter kan nämnas postgirokredit, girokapitalkonlo, personkonto, autogirooch löngivarkonto i postgirosystemet. Enligt paragrafen skall handling, somangår postverkets girorörelse, hållas hemlig, om utlämnande kan medföra allkunds förhållande till verket röjes. Prop.1975/76:160. deintegrerade produkterna föreligger ett kundförhållande dels till banken, delstill postverket. Dessa två kundförhållanden bör enligl bankens uppfattning isjälva verket vara att betrakta säsom ett. Banken förutsätter därför, allparagrafens sekretessbestämmelse inte skall gälla gentemot banken beträffande sädanhandling, som erfordras för att tillhandahållandet av integrerade produkterskall kunna ske med iakttagande av de bestämmelser och normer, som gäller fördrivande av bankrörelse. Det är av stor vikl för såväl banken som postverketoch allmänheten, alt den av banken förutsatta tolkningen härutinnan är riktig.Ett klariäggande motivuttalande i saken bör därför göras. PKbanken uttalarvidare att den obegränsade sekretesstiden enligt paragrafen enbart torde varahistoriskt betingad. Enligt bankens uppfattning bör därför ytteriigareövervägas att begränsa sekretesstiden till all förslagsvis överensstämma medvad som gäller enligt 25 § LAH. 1 specialmoliveringen till paragrafen bör förordningens skull, enligt PKbanken, rätteligen anges att endast viss del avbankens bokföring omhänderhas av postverket och att detta sker Ulls vidare.