prop · FZ0381 · 1975-12-31 00:00:00 — ÄvenSvenska handelskammarfÖrbundei understryker att kravet på rätts- Prop.1975/76: 81 80 säkerhetoch föruisebarhet är av väsentlig betydelse, kanske särskilt när del gälleravtal mellan näringsidkare. Vidare går del inte att komma ifrån att bärigheteni motiven avtar med tiden och alt värderingar kontinueriigt ändras. Dessutomkommer det atl dröja innan rättspraxis har vuxit fram. På grund av det ymniga bruket av skiljeavtal torde endast få fallrörande tillämpningen av generalklausulen på förhållanden mellan näringsidkaregå till domstol. Med hänsyn härtill och till den betydelse som tillmätsomständigheterna i varje enskilt fall kommer det alt ta myckel att fåen något så när upplysande rättspraxis på området. Enligt försvai-ets materielverk torde denutvidgning av domstolarnas uppgifter som förslaget innebär medföra ökadarbetsbörda för domstolarna, åtminstone , eftersomvarje part som finner sig bunden av en oförmånlig avtalsklausul kan begära attdomstol prövar klausulens tillböriighet. som krävs för bildandeav en stadgad praxis inom detta mångfacetterade område kan befaras enmotsvarande period av osäkerhet hos avtalsslutande parter beträffande avtalensdefinitiva rättsverkningar. Någraremissinstanser uppmärksammar generalklausulens betydelse för vissa särskildaavtalsområden. Bankinspektionen anser atl utredningens uttalanden om bankernasavtalsformulär, tillämpningen av de villkor som ingår i formulären ochbetydelsen av den administrativa regleringen av området i stort seii är välavvägda. Emellertid vill Inspektionen något mer än utredningen betona denskillnad som bör göras mellan bedömningen av villkor som tillämpas vidkommersiell kredit och sådana som tillämpas vid icke kommersiell kredit. Enligtinspektionens uppfattning bör utrymmet för tillämpning av generalklausulen varaväsentligt mindre vid kommersiell än vid icke kommersiell kreditgivning. och är utredningens uttalanden omaffärsbankernas faktiska tillämpning av olika slandardvillkor adekvat ochrättvisande. Vad beträffar uttalandena om innehållet i olika bestämmelser ibankernas avtalsformulär kan i något fall finnas utrymme för kompletterandesynpunkter. Dessa avser dock frågor av så speciell natur att en diskussionkring dem lämpligen kan äga rum med bankinspektionen som tillsynsmyndighet.Svenska sparbanksföreningen har ägnat särskild uppmärksamhet åt dekonsekvenser som utredningsförslaget kan ha på avtalsvillkor som förekommer isparbanksrörelsens standardformulär. Föreningen har frän denna synpunkt intefunnit anledning till erinran mot förslaget. framhålleratl utredningsförslaget ligger väl i linje med den anpassning avförsäkringsvillkor till den nya konsumentpolitiken som pågår inomförsäkringsbranschen. Försäkringsbolagens översyn av standardvillkor har denklara målsättningen atl villkoren skall svara mot de krav som utredningen harangett beträffande hänsyn till underlägsen part m. m. Redan på grund häravfinns del enligt förbundet rimlig Prop.1975/76:81 81 anledningförutse att utrymmet för tillämpning av den nya generalklausulen påförsäkringsområdet blir begränsat. Den pågående översynen av försäkringsavtalslagenbör ytterligare minska detta utrymme. Utredningens allmänna överväganden rörandemöjligheterna att jämka eller åsidosätta avtalsvillkor på grund av avtaletsinnehåll har i sina huvuddrag lämnats utan erinran under remissbehandlingen.Däremot har i olika avseenden framförts kritik mot utredningens sätt atltillämpa de allmänna principerna på olika typer av villkor. Remissinstansernassynpunkter härvidlag skall behandlas i anslutning till genomgången av olika klausuleri specialmotiveringen. 4.3.3 Hänsyntill gott affärsskick o. d. Som framgår av avsnittet 4.2.1 anser vissaremissinstanser atl hänsyn lill gott affärsskick e. d. bör tilläggas en mercentral betydelse vid bedömningen av om ell visst villkor är otillböriigteller ej än vad utredningen har gjort. Företagarorganisationerna förordarsålunda atl det i lagtexten som förutsättning för jämkning föreskrivs atl ettvillkor är stridande mot gott affärsskick eller eljest otillböriigt. De flestaremissinstanserna har emellertid inte någon invändning mot att man underiåteratl i lagtexten ta in någon hänvisning av det slaget. Handelskammaren i opponerar sig motutredningens uttalande alt en näringsidkare som har en vedertagen praxis som ärförmånlig för hans kunder bör tillämpa denna praxis i förhållande till enskildpart, om inte något godtagbart skäl talar för undantag. Enligt handelskammarensuppfattning skulle det i åtskilliga fall kunna leda lill orimliga resultat, omen näringsidkare alltid blev helt bunden av sin praxis. Regelmässigt bör delsålunda anses godtagbart atl avvika från praxis, när denna betingas avadministrativa kostnadsskäl. Del förekommer t, ex. att näringsidkare i mångafall avslår från att tillämpa sådana sanktionsbeslämmelser i försäljningsvillkorsom i och för sig är helt tillbörliga, därför att de belopp som kommer i frågaärsåsmå att det skulle medföra orimliga administrationskostnader alt driva indem. En sådan av kostnadsskäl tillämpad praxis bör enligt handelskammarensmening inte fl medföra att näringsidkaren belas rätten alt tillämpasanktionsbestämmelsen när det rör sig om större belopp. Med anledning av utredningens uttalande att enpraxis som har utvecklats mellan två parter bör kunna ligga till grund förjämkning av villkor som är väsentligt strängare mot en underiägsen partunderstryker atl det är väsentligt att domstolarnaställer stora krav på de förutsättningar som bör ställas upp för atl en sådanpraxis verkligen skall anses vara utvecklad. 6 1975/76. Prop.1975/76:81 82 framför visskritik mot utredningens uttalanden om generalklausulens tillämplighet i sådanafall då en starkare avtalspart av kulans underiåter aii göra gällande villkorsom är till hans egen fördel. Förbundet påpekar atl utredningens ståndpunktsynes kunna medföra att en mer utbredd och fast praxis från försäkringsgivaressida i vissa fall kan få en effekt liknande en villkorsändring.Försäkringsbolagen skulle kunna bli bundna av sin egen praxis vid sidan avvillkoren, och detla även om villkoren överensstämmer med tvingandelagbestämmelser. Enligt förbundet förekommer det i vissa fall att avsteg frånförsäkringsvillkor utåt ger intryck av kulans men i själva verket motiveras avandra skäl än en önskan att undvika obilliga resultat för den försäkrade.Anledningen är i stallet att en strikt tillämpning av villkoren skulle ledalill orimliga kostnader eller till andra resultat som från praktiska ochekonomiska synpunkter inte är önskvärda, exempel är försäkringsgivaresunderlåtenhet all driva in obetald premie. Enligt förbundets mening ärdet ifall av det angivna slaget uteslutet alt tillämpa resonemanget all elt villkorsätts ur kraft på grund av att avsteg har skett. En sådan tillämpningkunde leda till helt oacceptabla resultat. Försäkringsbolagen skulle tvingasatt till-lämpa villkor efter bokstaven även när detta skulle leda tillopraktiska eller ekonomiskt otillfredsställande följder i det konkreta fallet.Mot bakgrund av det sagda anser förbundet atl rättsläget mellan parter som haringått försäkringsavtal inte kan förändras genom sådana avsteg från villkor somföranleds av praktiska skäl. Försäkringsbolaget bör i stället behålla sinfrihet att agera i enlighet med villkoren utan hinder av att avsteg har gjortsi visst eller vissa fall. Liknande förhållanden synes enligt förbundet kunnauppkomma inom andra delar av näringslivet. Enligt torde en vanlig invändning isamband med hårda avtalsvillkor vara atl villkoren inte är avsedda att kommatill användning i något enskilt fall. Sådana villkor fungerar som enpåtryckning som gör konsumenten benägen att efterge berättigade krav på en rättvisbehandling. anser därför atl bedömningen av sådana villkor börvara sträng för alt förhindra att sådana metoder kommer till användning. Närdet gäller bankernas tillämpning av avtalsvillkor framhåller bankinspektionenatl den har kommit i kontakt med hithörande frågor i sin övervakning av attbankerna iakttar god banksed i förhållande till sina kunder. Inspektionen har ien del fall kunnat medverka till alt bankerna har avstått från att utnyttja derättigheter de har haft enligt skuldebrevsformulär eller andra avtal.Inspektionen förklarar sig utgå från att denna verksamhet kan fortsätta ävensedan den föreslagna lagstiftningen har trätt i kraft. Med anledning av vad utredningen anför omdiskriminerande behandling framförs vissa kompletterande synpunkter av någraremissinstanser. påpekar att domstolar ochförvaltningsmyndigheter redan på grund av 1 kap, 8 S regeringsformen inte ulanrättsligt stöd får särbehandla någon på grund av hans personliga förhållanden somtro, å- Prop.1975/76: 81 83 skådning,ras, hudfärg, ursprung, kön, ålder, nationalitet, språk, samhällsställningeller förmögenhet. Det framstår som naturiigt att en sådan grundlägganderätiighetsprincip bör genomsyra också rättstillämpningen inom civilrätten.Kreditköpkommittén anser att diskriminerande kreditkostnadsvill-kor inte börvara tillåtna. En kreditgivare bör således inte få betinga sig olika ersättningför kreditkostnad på grund av olikheter hos konsumenterna beträffande kön, ras,civilstånd, ålder eller liknande. Särskilt framhåller kommittén att enbart denomständigheten att en konsument bedöms tillhöra en grupp inom vilken dröjsmålmed betalning anses vanligt inte bör få leda till att kreditgivaren tar merbetalt för krediten än han annars skulle ha gjort. En högre kreditkosinad måstekunna motiveras i det enskilda fallet. Finns det inte saklig grund för högrekreditkosinad, bör den alltså kunna Jämkas. tar upp utredningensuttalande att generalklausulen knappast kan anses utgöra stöd för att gå in påen bedömning av om t. ex. ett kollektivavtal med visst innehåll innefattardiskriminering av kvinnor eller av särskilda åldersgrupper. Samfundet påpekaratt utredningen inte har uttalat sig om huruvida detsamma bör gällabolagsordningar, stadgar m. m, för den händelse generalklausulen skulle blitillämplig inom associationsrätten. 4.3.4Hänsyn till rättsregler m. m. Remissinstanserna har endast i relativt begränsadomfattning framfört synpunkter på utredningens principiella övervägandenrörande frågor om andra rättsreglers inverkan på tillämpningen avgeneralklausulen. Konsumenttjänstuiredningen framhålleratt denföreslagna generalklausulen på fiera sätt utgör ett komplement till dencivilrältsliga konsumentskyddslagstiftningen. Lagar som konsumentköplagen,hemförsäljningslagen och de lagar som f n, utarbetas inom kreditköpkommilténoch konsumenttjänst-utredningen kan av praktiska skäl inte utformas så, att dehelt omöjliggör ett kringgående av de tvingande reglerna i dessa lagar. Är detfråga om försök till kringgående av tvingande regler, innebär möjligheten atttillämpa generalklausulen en betydelsefull spärr mot övergrepp. Av störrepraktisk betydelse är emellertid enligt konsumenttjänstutredningens mening med stöd av generalklausulen kan tillgripa analogier från tvingande regleri fiera vikliga hänseenden. Vad först beträffar sådana fall nären avtalstyp istor utsträckningar föremål för tvingande regler men vissa frågor har lämnatsutanför av rättstekniska skäl e. d. påpekar konsumenttjänslutredningen att desseget arbete inte går ut på någon fullständig rättslig reglering på tjänsternasområde utan inriktas på sådana regler som främst behövs för att tillgodose konsumenternasbehov av rättsskydd. I de avseenden där behovet av regler inte är påtagligt ärdet givetvis av stort värde att i enstaka fall kunna lila till en analogisktillämpning av den föreslagna generalklausulen. 1975/76:81 84 Vad beträffar sådana fall då en lagstiftninginnehåller utförliga, delvis tvingande regler för särskilda avtalstyper menendast kortfattade, dispositiva regler för vissa andra mindre betydelsefullatyper av avtal anser konsumenttjänstuiredningen alt del med säkerhet finnsbehov av att kunna tillgripa en analogi även på andra rättsområden än det somnämns i belänkandet, nämligen lagstiftningen om nyttjanderätt.Konsumentijänstutredningen avser atl lägga fram förslag till en lag medförhållandevis fylliga regler för avtal om arbete på fast eller lös egendom menendast kortfattade regler för de övriga avtalstyper som skall täckas av lagen.Även när bestämmelserna om de senare avtalstyperna inte innehåller en direkt hänvisningtill de fylligare reglerna, lorde det komma att finnas skäl för en analogi medstöd av generalklausulen beträffande avtalsvillkor som påtagligt avviker frånreglerna om arbete på fast eller lös egendom. anser atl analogi börkunna tillgripas även när ett visst rättsområde har lämnats utanför enspeciallagstiftning på grund av de tillämpade avgränsningsprinciperna.Framväxten av en alltmer omfattande konsumentskyddslagstiftning accentuerar deproblem som ligger i att de olika lagarnas tillämpningsområde begränsas lillavtal där en av parterna är konsument enligt det relativt snävakonsumentbegrepp som har kommit till användning. I utredningens arbete har dettydligt visat sig alt de reglerom uppdrag, pris, kontraktsbrott m. m. somutredningen utarbetar med sikte på avtalsrelationer mellan näringsidkare ochkonsumenter lill stor del bör vara lämpade att reglera motsvarande förhållandeni andra avtalsrelationer. Den kommande konsumenttjänstlagens tvingande reglerbör därför fä betydande analog användning som dispositiv rätt utanför lagenstillämpningsområde. Vidare har den föreslagna generalklausulen en viktiguppgifi att fylla i den mån disposiliva rättsprinciper åsidosätts genom avtalsklausulersom är förmånligare för den starkare parten. berör frågan i vad måndomstolarna vid tillämpningen av generalklausulen bör hämta ledning frånvärderingar och principer som har lagts lill grund för tvingande lagstiftninginom speciella områden. Samfundet framhåller att det på knappastkan vara önskvärt att lagstiftaren avbördar sig ansvaret för en väl genomtänktoch utformad lagstiftning genom att falla tillbaka på domstolarnas möjligheteratt lägga tillrätta förhållanden genom tillämpning av generalklausulen. Delmåste bli ulomordentligl sällsynt all en viss fråga förbises av lagstiftarenoch all i så fall allmän domstol måste hämta ledning från tvingandelagstiftning inom ett näriiggande område. På lagstiftaren måste enligtsamfundet ställas kravet alt han ingriper med reglering så snartmissförhållanden uppdagas. När del gäller dispositiva reglers betydelse förtillämpningen av generalklausulen understryker samfundet starkt utredningensuttalande att man beträffande kommersiella köp har alt räkna med attavtalsfriheten kan behöva utnyttjas föratt tillgodose behovet avdifferentiering. Dispositiva regler bör inte genom tillämpning avgeneralklausulen övergå till att bli tvingande. Samfundet framhåller vidare alldel är angelägel att lagstiftaren ser till an Prop.1975/76:81 85 domstolarnaendast i undantagsfall skall behöva lägga egna rällspolitiska värderingar tillgrund försin dömande verksamhet. Det böråligga lagstiftaren att lämna anvisningom sina värderingar i första hand genom lämplig avfattning av tvingande ochdispositiva regler. Har lagstiftaren t. ex. funnit all en viss regel skall varadispositiv men atl en viss begränsning bör sättas för möjligheten att avtalabort regeln, bör denna begränsning åtminstone antydas i förarbetena. Från dennautgångspunkt finner samfundet det tveksamt atl som utredningen gör ifrågasättatillböriigheten i att en säljare generellt friskriver sig från allt ansvar förfel i såld fastighet, i den mån det inte av förarbetena till jordabalkenframgår att en sådan friskrivning skall vara ulan verkan. 1 linje med det anförda ifrågasätter samfundetallvariigt om inte utredningen uttrycker sig alltför generellt när den erinrarom viklen av alt domstolarna prövar om en lagtext kan anses avspegla rådanderättsuppfattning. I ett demokratiskt rättssamhälle som det svenska torde del iförsta hand böra åligga lagstiftaren att verka föratt lagstiftningenåterspeglar den i landet rådande rättsuppfattningen. Det är visseriigen svårtatl dra en generell gräns, och i undantagsfall kan det visa sig atl en lagtextså uppenbart avviker från vad som är rådande rättsuppfattning att jämkning kanvara befogad. Samfundet understryker dock starkt alt det här måste röra sig omrena undantagsfall. Enligt samfundels mening bör det ännu mer sällanvara aktuellt att jämka villkor som överensstämmer med tvingande regler, ävenom de betraktas som minimiregler. Del bör sålunda inte vara möjligt att jämkasådana klausuler om ansvarsbegränsning inom transporträtten som nämns av utredningen.Lagstiftaren har gjort en avvägning av parternas intressen. Det måste ankommapå honom att inte ställa upp minimiregler som är otillräckliga. anför viss tveksamhetinför utredningens uttalande om vikten av alt domstolarna prövar om en lagtextkan anses avspegla rådande rättsuppfattning. Domstolarna bör inte skönsmässigtkunna förklara disposiliva rättsregler vara av mindre betydelse. Skälet tillatl en eller båda parter i ett avtalsförhållande har underiåtit att i avtaletta in en uttrycklig bestämmelse i ett visst avseende kan ha varit att de harlitat på all den dispositiva lagregeln skulle gälla. Anser en domstol i ettsådant fall atl lagtexten inie kan anses avspegla rådande rättsuppfattning,innebär delta all avtalssluiande part inte kan lita på gällande lag. Det börinte tillkomma domstolarna att i sådana sammanhang successivt nagga gällandelag i kanten. Anser statsmakterna rådande rättsuppfattning strida mot gällandelag, bör lagen ändras. Enligt statens grupplivnåmnd och ATS är det myckeltveksamt om en generalklausul bör ge domstol frihet att åsidosätta eller jämkaavtalsvillkor som överensstämmer med tvingande lagbestämmelser. Åtminstone börså inte kunna ske beträffande ijänstegrupplivförsäkringar. SPKberör frågan om generalklausulens tillämpning i sådana fall när ett Prop.1975/76: 81 86 avtalkommer i konflikt med lagstiftningen om skadlig konkurrensbegränsning. SPKförklarar sig dela utredningens uppfattning all avtal som faller underförbudsbestämmelserna lorde vara civilrättsligt ogiltiga. Även när det gälleravtal som inte drabbas av förbud men som kan förmodas vara skadligtkonkurrensbegränsande i konkurrensbegränsningslagens mening instämmer SPK iutredningens uttalanden. SPK anser sålunda att elt avgörande avmarknadsdomstolen måste utgöra grunden för en bedömning vid allmän domstol avdel civilrättsliga förhållandet. Har förklarat elt avtalinnebära skadlig konkurrensbegränsning, bör delta sålunda utgöra skäl för alten enskild part blir fri från sina åtaganden enligt avtalet. 4.3.5Omständigheterna vid avtalets tillkomst Utredningens förslag alt omständigheterna vid ettavtals tillkomst bör kunna beaktas vid tillämpningen av generalklausulen harallmänt lämnats utan erinran av remissinstanserna. Även utredningensöverväganden om den vikt som bör tillmätas omständigheterna vid ett avtalstillkomst har godtagits av fiertalet remissinstanser. Vissa kompletterandesynpunkter har dock kommit fram under remissbehandlingen. ansluter sig tillutredningens uttalanden om att aggressivt uppträdande, överraskningsieknikeller annat missbruk av för-handlingsläget från ena parlens sida bör kunnaangripas genom tillämpning av generalklausulen. Enligt kommitténs erfarenhetförekommer sådana omständigheter fortfarande vid hemförsäljning, trots allinförandet av hemförsäljningslagen har medfört en betydande sanering. Den s.k. ångerveckan i kombination med det förhållandet att försök att kringgåhemförsäljningslagen i princip leder till avtalets ogiltighet torde medföraatt tillämpningen av en generalklausul blir mindre aktuell påhemförsäljningslagens område än på många andra områden. Kommittén utreder f. n.en utvidgning av hemförsäljningslagens tillämpningsområde till alt omfattaockså telefonförsäljning och rena koniantköp. 1 avvaktan på resultatet avkommitténs arbeie kan den föreslagna generalklausulen utgöra elt värdefulltinstrument för all ingripa mot otillbörliga metoder från säljarens sida vidtelefonförsäljning och sådan hemförsäljning på vilken hemförsäljningslagen inteär tillämplig. Generalklausulen torde också kunna utgöra ett komplement tillhemförsäljningslagen i sådana fall när det råder tveksamhet om huruvida hemförsäljningslagenär tillämplig eller ej. Kommittén finner vidare atl det ärtillfredsställande att skyddet vid s, k, sidolöpare kan förbättras genomgeneralklausulen. Härigenom minskas måhända också behovet av att görasidolöparproblematiken lill föremål för vidare utredning i elt störresammanhang, SPÅ" förklarar sig dela utredningensuppfattningatijämkningav pris måste kunna ske med stöd av den föreslagnageneralklausulen, bl, a när en över- Prop.1975/76:81 87 lägsenpart har missbrukat sin maktställning utan att omständigheterna är så markantasom förutsätts i 31 S avtalslagen. Vidare erinrar SPK om att 5 S allmännaprisregleringslagen (1956:236) innehåller en bestämmelse om prisocker som dockinte har salts i kraft, trots atl väsentliga delar av lagen gäller undernuvarande prisreglering. Skälet härtill lorde vara att sädana extremfall sombestämmelsen avser inte har tillmätts någon större betydelse i det aktuellaläget. Mot bakgrund härav förefaller ett utnyttjande av generalklausulen somkomplement till 31 S avtalslagen som särskilt lämpligt. gör vissa kommentarertill utredningens överväganden rörande jämkning av priset, när överlägsen parthar missbrukat sin ställning utan atl omständigheterna är sä markanta somförutsätts i 31 S avtalslagen. påpekar att vissa avtal ärresultatet av hårda förhandlingar och har undertecknats efter moget övervägandeav villkorens konsekvenser. Varje situation där den ena parten har sett sig"tvungen" all acceptera den andra partens krav för all få etteftertraktat avtal lill stånd kan enligi materielverkets mening inte rimligtvisanses innebära ett missbruk av förhandlingslägel från den andra partens sida.De mångskiftande situationer som kan bli föremål för bedömning kommer atlkräva en långvarig praxis, innan man för ledning för en allmän uppfattning omvad som är missbruk och vad som är endast "bruk" av ettförhandlingsläge. påpekar all avtalsvillkor som i ochför sig inte är otillbörliga i vissa fall kan få en otillböriig effekt medhänsyn lill omständigheter som ligger utanför avtalet. Det gäller t. ex. ivissa fall indexklausuler i avtal om köp av monleringsfärdiga hus, när avtaletär konstruerat så att leverans sker först sedan igångsäliningstillslånd harerhållits. Köparen får service beträffande ansökan om bostadslån ochbyggnadslov, men det händer att han inte ens informeras om nödvändigheten avigångsättningstillstånd. På grund av bristande kännedom om kravet på tillståndunderiåter han atl göra ansökan därom, varigenom förseningar uppstår som vidtillämpning av indexklausulen medför avsevärt ökade kostnader för honom. Medtanke bl, a, på sådana fall är del enligt mening viktigt vid tillämpningen av generalklausulen kan ta hänsyn också till omständighetersom ligger utanför avtalet, 4.3.6.Ändrade förhållanden m. m. anser det i och för sigvara riktigt att ändrade förhållanden eller förhållanden som inträffar efterett avtals ingående skall kunna medföra atl generalklausulen blir tillämplig.Utredningens uttalanden i sammanhanget förefaller emellertid samfundet välgenerella. Enligt samfundet får det inte glömmas atl en viktig fråga somåtminstone i kommersiella sammanhang regleras i ett avtal är just vem avparterna som skall bära risken av oförutsedda händelser. Inträffaren sådanhändelse, ligger det i sakens natur alt föriusten kommer att falla på den enaparten, medan 1975/76: 81 88 oftaden andra får en motsvarande fördel. Domstolarna får inte uppmuntras att oftagöra allmänna skälighetsbedömningar varigenom en helt annan riskfördelningåstadkoms än den parterna avsåg när de träffade avtal. Enligt samfundets meninghar utredningen inte särskilt ingående belyst de problem som föreligger här.