prop · FY0335 · 1975-12-31 00:00:00 — Med hänsyntill att det i fall av förevarande slag kan bli fråga om delgivning av kallelseoch andra handlingar i utlandet och eventueUt också om inställelse viddomstolen av utomlands bosatt person, har det inte ansetts lämpligt attföreskriva en så kort frist som den fyradagarsfrist för prövning av fråga ombeslag som anges i 27 kap. 6 § RB. I föreskriften om att förhandligen skall ägamm så snart det kan ske ligger emeUertid ett krav på att domstolen skaU iakttastörsta möjliga skyndsamhet. Genomhänvisningen tiU 27 kap. 5 § RB och den där gjorda hänvisningen tUl 24 kap.samma balk får vidare vissa bestämmelser i sistnämnda kapitel motsvarande tUlämpningpå förfarandet. Härav följej bl. a. att förhandling i vissa fall kan äga mm,trots att den som hai drabbats av beslaget inle är närvarande. Så kan, iöverensstämmelse med 24 kap. 14 §, ske om han har berövats friheten i denfrämmande staten och synnerligt hinder möter mot hans inställande vid svenskdomstol. Inte heller när han har kallats tUl förhandlingen utan att själv ellergenom ombud inställa sig eller när anledning förekommer att han 1975: 35 76 haravvikt eller eljest håller sig undan föreligger hinder mot att förhandlingenhålls i hans utevaro (24 kap. 17 § andra stycket). Slutligenföreskrivs enligt förslaget att rättens avgörande skall ske genom beslut.Beslutet är alt anse som slutligt och kan givetvis överklagas enligt vanligaregler. Paragrafenavser framställning om tvångsmedel från utomnordiskt land. Förfarandet harenligt förslaget byggts upp i nära anslutning tiU förfarandet enligt aUmänna utiämningslagen.I överensstämmelse härmed anges i första stycket att framställning skaU göraspå diplomatisk väg. Iandra stycket föreskrivs genom en hänvisning tUl 4 § första stycket första pimktensamt 5, 6 och 10 §§ allmänna utiämningslagen vissa hinder mot bifall till denfrämmande statens begäran. Hinder skall enligt vad som följer av hänvisningamaföreligga, om den ifrågavarande gärningen inte motsvarar brott för vUket isvensk lag är stadgat fängelse , om det är fråga om brott avkrigsman eller brott av övervägande politisk beskaffenhet, om det i Sverigehar meddelats dom eller beslut om åtalsunderlåtelse beträffande brottet ellerpreskription inträtt enligt våra regler och i vissa fall om dom har meddelats itredje land. Isakens natur ligger att någon formell hänvisning tUl 7 eller 8 § allmänna utlämningslageninte har kunnat göras. Dessa lagrum förbjuder utlämning vid risk för politiskeller liknande förföljelse, som riktar sig mot liv eUer frihet eller eljest ärav svår beskaffenhet, och uflämning som är oförenlig med humanitetens krav. Detär emeUertid utan särskUd föreskrift uppenbart att en framställning omanvändning av tvångsmedel enligt förevarande lag skaU avslås, om den harkaraktären av politisk förföljelse mot den avsedda personen eller skulle stridamol de krav som kan ställas upp av humanitetsskäl. Förfarandetsedan en framställning om tvångsmedel kommit in regleras närmare i tredjestycket som helt ansluter tUl 15 § aUmänna utlämningslagen i dess nu förslagnalydelse. Förstastycket överensstämmer med 16 § allmänna utlämningslagen i dess föreslagna nyalydelse. Av dess avfattning följer att RA vid sin prövning av framställningenhar att beakta både om lagligt hinder mot bifaU tUl framställningen föreliggeroch om den bör avslås av lämplighetsskäl. På samma sätt som enUgt allmänna utiämningslagenär det emeUertid regeringen som enligt förslaget har att göra den slutiiga diskretionäraprövningen. Underordnad åklagare får enUgt förslaget inte någon friprövningsrätt i detta faU. Iandra stycket föreskrivs att RA skaU låta företa de åtgärder som på- 1975: 35 77 kallasav framställningen, om denna inte avslås, samt att aktuella bestämmelser ombeslag i 27 kap. RB och om husrannsakan i 28 kap. samma balk skall ägamotsvarande tUlämpnmg. Liksom i ärenden enligt aUmänna utlämningslagen torde RAvanligen komma att överlämna åt underordnad åklagare att företa erforderliga ålgärder. Itredje stycket, som avser domstolsprövningen, anges att vad som föreskrivs i 4§ fjärde stycket skall ha motsvarande tUlämpning. Jag hänvisar alltså i dennadel till vad som har anförts vid 4 §. Liksom enligt sistnämnda lagram hardomstolen att pröva beslagets laglighet och, om åtgärden inte anses vara lagligengmndad, häva beslaget. Med hänsyn till att det när framställningen har gjortsav utomnordisk stat enligt förslaget är regeringen som har det slutiigaavgörandet om framställningen skall bifallas, föreligger dock vissa avvikelserfrån vad som har föreskrivits i 4 § fjärde stycket. Eftersom domstolensavgörande inte är slutgUtigt, har sålunda domstolen inte tillagts någon diskretionärprövningsrätt och inte heller har angetts att domstolen skall föreskriva förbehållsom avses i 2 § utan i stället att den skall pröva om sådana förbehåll börföreskrivas. Vidare har, i nära anslutning tUl 16 § tredje stycket andrapunkten allmänna utlämningslagen angetts att beslut av rätten gäller fram tilldess regeringen har avgjort ärendet. Regeringen kan nämligen enligt förslagetavslå framställningen även när det genom lagakraftägande beslut har fastslagitsatt beslagsåtgärden är lagligen gmndad. Fjärdestycket avser regeringens slutliga prövning. Det motsvaras i allmänna utlämningslagenav 20 § första stycket. Enligt förslaget skall regeringen vara bunden av lagakraftägandebeslut av domstol så tUl vida alt regeringen inte får bifalla framstäUningen,om domstolen har funnit beslaget ej vara lagligen gmndat. Även om domstoleninte funnit laga hinder mot åtgärden föreligga, har emellertid regeringenbefogenhet att avslå framställningen av diskretionära skäl. Om regeringenbifaller framstäUningen, skall vidare de förbehåU ställas upp som domstolen harfunnit påkallade. I sakens natur ligger att regeringen också äger föreskrivaytterligare förbehåU, om det skuUe anses behövas. 7.5Förslaget till lag om ändrmg i lagen (1963:197) om allmänt kriminalregister Enligt3 § lagen om allmänt kriminalregister skall i det hos fördaallmänna kriminalregistret antecknmg ske bl. a. om beslut meddelas jämlikt 34kap. 10 § BrB. Som tidigare berörts föreslås att i samma kapitel skaU införasen ny paragraf, 18 §, som ger domstol möjlighet att i vissa fall då gemensampåföljd har ådömts för två eller flera brott bestänuna påföljden för en del avdenna brottslighet. Även sådant beslut bör antecknas i det aUmänna krimmalregistret.En bestämmelse härom föreslås därför införd i 3 § lagen om allmäntkriminalregister. 1975: 35 78 Lagarnaföreslås träda i kraft . Denya beslämmelsema torde utan komplikationer kunna tUlämpas även beträffandeframställningar om utlämning som ingivils före ikraftträdandet. Detta gällerbåde de materiella reglema om förutsättningar för utlämning och stadgandena omförfarandet. Några särskUda övergångsbestämmelser behövs därför inte i dessahänseenden. Beträffandeändringarna i den allmänna utlämningslagen bör emellertid liksom vid lagenstillkomst föreskrivas alt bestämmelser i överenskommelse med främmande statsom gäller vid ikraftträdandet skall lända till efterrättelse även om deavviker från lagen. Övergångsbestämmelsen får aktualitet exempelvis i fråga omdet nya utiämningshinder som föreslås infört i 10 § tredje stycket. I övrigt lordesärskUda övergångsbestämmelser inte behövas. Jaghemställer att lagrådets yttrande över förslagen till 1, lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott, 2, lag om ändring i , 3, lag om ändring i lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och , 4, lag om användning avtvångsmedel på begäran av främmande stat, 5, lag om ändring i lagen (1963:197) om allmänt kriminalregister inhämtas genom utdrag av protokollet. Vadföredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemstäUtbifaller Hans Maj:t Konungen, 1975: 35 79 Bilaga1 (Promemorieförslaget) Lagom ändring i lagen (1957: 668) om utlämning för brott Härigenomförordnas i fråga om lagen (1957: 668) om utiämning för brott delsatt 3 § skaU upphöra atl gälla, delsatt i 1, 11, 21, 22 och 24 §§ ordet "Konungen" skaU bytas ut mot "regeringen", delsalt 4, 10, 12, 1517, 20, 23 och 25 §§ skall ha nedan angivna lydelse. 4§ Ej må någon utiämnas, med mindre den gäming för vilken utiämning begäresmotsvarar brott, för vilket enligt svensk lag är stadgat fängelse i mer än ettår. Har personen i den främmande staten dömts för gärningen, må han utlämnas aUenastom påföljden utgör minst frihetsstraff eller annatomhändertagande på anstalt . Skerutlämning till främmande stat för gärning som avses i första stycket, måutlämning till den staten medgivas jämväl för gärning som motsvararbrott, för vilket enligt svensk lag är stadgat lindrigare straff än fängelse imer än . Ärden person som avses med framställningen här i riket åtalad för det uppgivnabrottet, eller har här i riket meddelats dom eller beslut om eftergift av åtalbeträffande samma brott, må utlämning för det brottet ej äga mm. Ejheller må utlämning beviljas, om straff för brottet skulle vara förfalletenligt svensk lag. Harfråga om ansvar för brottet prövats genom lagakraftägande dom, meddelad i annanfrämmande stat än den som gjort framställning om utlämning, och är brottetförövat i den först nämnda staten eller har denna stat tillträtt den europeiskautlämningskonventionen , den europeiska konventionen den28 om brottmålsdoms internationella rättsverkningar eller deneuropeiska konventionen den 1975: 35 80 om överförande av lagföring i brottmål, må den tilltaladeej utlämnas för det brottet, 1. om han har frikänts frånansvar, 2. om han har förklaratsskyldig till brottet utan att påföljd har ådömts, 3. om ådömd påföljd harverkställts i sin helhet, eller 4. om ådömd påföljd harbortfallit enligt lagen i den främmande staten. Tredjestycket gäller ej i fråga om brott, som förövats i den stat som begärtutlämning eller mot denna stat eller menighet eller allmän inrättning i denstaten. 12§ Vid beviljande av utiämning skola i tiUämpliga delar uppställas följandevillkor: Den som utlämnas må icke, utansärskilt medgivande enligt 24 §, i den främmande staten åtalas eller straffasför annat brott som begåtts före utlämningen eller, utom i faU som avses i 13 §andra stycket, utlämnas tUl annan stat, med mindre han underlåtit att, oaktathinder ej mött, länma landet efter rättegång ochundergående av straff eller annan påföljd som må hava ådömts honom för brott,varför utlämning ägt rum, eller återvänt dit sedan han lämnat landet. Den som utlämnas må ickeunder den tid av som under 1 sägs på något sätt hindras attlämna landet, såframt han icke gör sig skyldig till nytt brott. Den som utlämnas må icke 2. Densom utlämnas må icke för brottet åtalas vid domstol, som förbrottet åtalas vid domstol, som endast för tiUfället eller för sär- endastför tillfället eUer för särskilda undantagsförhållanden er- skildaundantagsförhållanden erhållit befogenhet att pröva mål av hållitbefogenhet att pröva mål av sådan beskaffenhet. Regeringen ägerdock medgiva undantag från äger- dockmedgiva undantag från vad nu sagts, omdet finnes fören- vad nu sagts, om det finnes förenligt medrättssäkerheten. ligt med rättssäkerheten. Den som utlämnas må ej för 3. Densom utlämnas må ej för brottet straffas med döden. brottetstraffas med döden. Ifall som avses i 5 eller 6 § skall särskUt angivas, att den som utlämnas ickemå straffas enligt bestämmelse som avser brott av krigsman eller såsom förpolitiskt brott. Iövrigt uppställer Konungen de I övrigt uppställer regeringen de villkorsom prövas erforderliga. vUlkor som prövas erforderliga. Framgårav inkomna handlingar, att framställningen icke lagligen kan bifallas, ellerfinner Konungen eljest anledning, föreligga att icke villfara framställningen,skall den avslås. Framgår av inkomna handlingar,att framställningen icke lagligen kan bifallas, skall den avslås avregeringen. I annat fall överlämnas de inkomna handlingarna genast från utrikesdepartementettill riksåklagaren. Chefen för skall samtidigtunderrättas om framställningen. Därestframställningen icke avslås, överlämnas ärendet tillriksåklagarämbetet, som verkställer erforderlig utredning enligt vad omförundersökning i brottmål är stadgat. Omtvångsmedel skall gälla vad som i allmänhet är föreskrivet för brottmål. Beslutav rätten gäller tUls vidare inlUl dess högsta domstolen prövat ärendet enUgtvad nedan sägs och, om utlämning enligt dess beslut kan lagligen beviljas.Konungen avgjort ärendet. Talan mot rättens beslut föres genom besvär tillhögsta domstolen utan inskränkning tiU . Finnerriksåklagaren av de till honom enligt 15 § överlämnade handlingarna, attframställningen icke kan bifallas, skall han genast överlämna ärendet jämteeget yttrande till regeringen. Finner regeringen anledning föreligga att ickebifalla framställningen, skall den avslås. I annat fall skall ärendet återlämnastill riksåklagaren. Iärende, som icke avslås efter vad i första stycket sägs, skall riksåklagarenverkställa erforderlig utredning enligt vad om föran-dcrsökning i brottmål ärstadgat. Omtvångsmedel skall gäUa vad som i allmänhet är föreskrivet för brottmål. Beslutav rätten gäller tiUs vidare intill dess högsta domstolen prövat ärendetenligt vad nedan sägs och, om utlämning enligt dess beslut kan lagligen beviljas,regeringen avgjort ärendet. Talan mot rättens beslut föres genom besvär tUlhögsta domstolen utan inskränkning till . Densom häktats äger påfordra, att ny förhandling skall äga nmi inom tre veckorfrån det beslut senast meddelats. Sedan utrednmgenavslutats, överlämnar riksåklagarämbetet ärendet jämte eget yttrande tiU högstadomstolen. 6 1975.1 saml Nr 35 Sedan utredningenavslutals, överlämnar riksåklagaren ärendet jämte eget yttrande lill högstadomstolen. Sedan högsta domstolens beslut meddelats, anmäles ärendet för regeringen. Om högsta domstolen funnit hinder mot uflämning möta enligt 110 §§, må framstäUningen icke bifallas. Genom överenskommelse med främmande stat må dock bestämmas att, om hinder ansetts möta enligt 8 eller 9 §, frågan skall kunna hänskjutas till internationell skiljedom. 20§ Sedan högsta domstolens beslut meddelats, anmäles ärendet / statsrådet. Omhögsta domstolen funnit hinder mot utlämning möta enligt 110 §§, måframställningen icke bifallas. Genom överenskommelse med främmande stat mådock bestämmas att, om hinder ansetts möta enligt 8 eller 9 §, frågan skallkunna hänskjutas lill internationell skiljedom. Därest utlämning bevUjas,skall utsättas tid, inom vilken den främmande staten skall hämta den somutlämnas. Tiden må icke utan synnerliga skäl överstiga en månad från detnämnda stal erhållit del av beslutet. Konungen äger förordna,att den, som enligt beslut skall utlämnas, i avbidan på verkställigheten skaUtagas i förvar eller ställas under uppsikt. Regeringen äger förordna, atlden, som enligt beslut skall utlämnas, i avbidan på verkstäUigheten skalllagas i förvar eller ställas under uppsikt. 23§ Den som i främmande stat är efterlyst för brott, vUket enligt denna lag kanföranleda utlämning, må i avvaktan på begäran därom anhållas elleråläggas reseförbud av polis- eller åklagarmyndighet enligt vad som i allmänhetgäller om brottmål. Beslag må ock i sådant fall äga rum. Beslut om användning av tvångsmedel skall ulan uppskov anmälas hos rätten, som skyndsamt efter förhandling enligt vad om brottmål är stadgat prövar åtgärden samt, om anhållande eller reseförbud skall beslå, genast iinder-rältar chefen för därom. Finner denne, atl hinder mot utlämning föreligger eller alt utlämning eljest ej bör ske, har han att utverka regeringens förordnande om upphävande av åtgärden. I annat fall skall den främmande staten genom försorg underrättas om åtgärden. Därvid skall angivas viss av chefen för bestämd tid, inom vilken framställning om utlämning skall göras. Denna tid får inte Beslutom användning av tvångsmedel skall utan uppskov anmälas hos rätten, somskyndsamt efter förhandling enligt vad om brottmål är stadgat prövar åtgärdensamt, om anhållande eller reseförbud skall bestå, genast underrättar chefenför därom. Finner denne, att hinder mot utiämningföreligger eller atl utlämning eljesi ej bör ske, har han att utverka Konungensförordnande om upphävande av åtgärden. I annat fall skall den främmande statengenom utrikesdepartementels försorg underrättas om åtgärden. Därvid skall angivasviss av chefen för bestämd tid, inom vilken framstäUningom utlämning skall göras. 1975: 35 83 vara längre än från den dag den efterlyste anhölls ellermeddelades reseförbud enligt första stycket. När framställning om utlämninginkommer skall genast underrätta den myndighet som förstmeddelat beslut om åtgärden. Moträttens beslut må talan ej föras. Den som anhållits eller underkastatsreseförbud äger dock för prövning, om åtgärden skall bestå, påfordra nyförhandling från det beslut senast meddelats. Har framställning Om utlämning av den som är anhållen eller underkastadreseförbud ej gjorts inom den enligt andra stycket bestämda tiden eller, omlängre frist bestämts genom överenskommelse med främmande stat, inom densålunda bestämda fristen, skall den anhållne frigivas eller meddelatreseförbud hävas. Detsamma gäller när framställning avslås enligt 15 eller 16 §.Om anhållen i aimat fall ej frigives skall framställning om hans häktande avlåtastill rätten enligt vad som stadgas i 24 kap. . Somutgångspunkt för den i 12 § sagda kapitel stadgade fristen skall räknas den dagriksåklagaren fick del av utlämningsframställningen. 25 §Chefen för äger medgiva, att den som av främmande statutlämnas tUl annan stat må föras genom riket, såframt denne icke är svenskmedborgare och ej heller eljest synnerliga skäl äro däremot. FramstäUninghärom göres på diplomatisk väg. Skerutlämningen till , , eller får även svenskmedborgare föras genom riket, om hinder ej föreligger för utlämning av honomtill den mottagande staten enligt 2 eller 4 § lagen (1959:254) om utlämningför brott till , , och . Dennalag träder i kraft den Bestämmelseri överenskommelse med främmande stat, som för del är gällande vid nyalagens ikraftträdande, skall lända till efter rättelse även om de avviker frånvad lagen stadgar. 1975: 35 84 Härigenomförordnas i fråga om , delsatt i 34 kap. skall införas en ny paragraf, 18 §, av nedan angivna lydelse, delsatt 38 kap. 4 § skall ha nedan angivna lydelse. Uppkommerfråga att begära någon utlämnad till för verkställighet av dom,varigenom dömts till fängelse, ungdomsfängelse eller internering som gemensampåföljd för två eller flera brott, och kan utlämning enligt den främmandestatens lagstiftning ej ske för alla brotten, skall domstol, efter anmälan avåklagare, bestämma vilken del av påföljden som avser den brottslighet förvilken utlämning kan äga rum. Motsvarande skall gälla för det fall att fråga uppkommer omverkställighet utomlands av svensk brottmålsdom, som avser två eller flerabrott, i enlighet med lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörandeverkställighet av brottmålsdom och hinder mot verkställighet föreligger enligtden främmande statens lagstiftning såvitt avser något eller några av brotten. 4 § Anmälan jämlikt 34 kap. 10, 12 Anmälan jämlikt 34 kap. 10,12, eller 15 § göres hos första domstol 15 eller 18 § göres hos första i något av målen. domstol i något av målen. Ansökanjämlikt 34 kap. 13 § gÖres hos den rätt som först avgjort det mål vari dömts tiUinternering. Dennalag träder i kraft den Lagom ändring i lagen (1959: 254) om utlämning för brott till , ,och Härigenom förordnas ifråga om lagen (1959: 254) om utlämning för brott tUl , , Islandoch , att 7, 9, 17, 18 och 20 §§ skall ha nedan angivna lydelse Vid utiämning skaU såsom villkor gälla, att den som utlämnas icke må i den främmande staten åtalas eller straffas för annat brott som begåtts före utlämningen med mindre särskilt medgivande lämnats enligt 18 §; han själv inför domstol samtyckt därtill; han underlåtit att, oaktat hinder ej mött, lämna landet inom efter rättegång och undergående av straff eller annan påföljd som må hava ådömts honom för brott, varför utlämning ägt mm; eUer han återvänt dit sedan han lämnat landet. Därjämte skall gälla, att den som utlämnas allenast må i fall som avses i 8 § eller efter medgivande enligt 18 § utlämnas till tredje stal för brott, som han förövat före utlämningen. Vidutiämning skall / tillämpliga delar följande villkor gälla: Den som utlämnas må ickei den främmande staten åtalas eller straffas för annat före utlämningen begångetbrott, om här i riket meddelats dom angående brottet eller beslut om eftergiftav åtal för brottet. Svensk medborgare som utlämnasmå i den främmande staten ej heller åtalas eller straffas för annat brott sombegåtts före utlämningen med mindre särskiltmedgivande lämnats enligt 18 §; hansjälv inför domstol samtyckt därtill; hanunderlåtit att, oaktat hinder ej mött, lämna landet inom efterrättegång och undergående av straff eller annan påföljd som må hava ådömtshonom för brott, varför utlämning ägt rum; eller hanåtervänt dit sedan han lämnat landet. Vadsom föreskrives under 2 skall i fråga om politiskt brott gäl la även när den som utlämnas icke är svensk medborgare. Densom utlämnas må icke utlämnas tiU tredje stat för brott, som han förövat före utläm ningen, med mindre särskilt med givande därtill lämnas i beslutet , om utlämning eller enligt 18 §. Isamband med bevUjande av utlämning må uppställas de ytterligare viUkor, somprövas erforderliga. Framställning om utlämningskall av polis- eller åklagarmyndighet i den stat som önskar utlämningengöras antingen hos riksåklagarämbetet eller, om gärningsmannens uppehållsort iriket är känd, direkt hos stats- eller distriktsåklagare. Framställning om utlämningskall av polis- eller åklagarmyndighet i den stat som önskar utlämningengöras antingen hos riksåklagaren eller, om gärningsmannens uppehållsort iriket är känd, direkt hos stats- eUer distriktsåklagare. Omicke den, som begäres utlämnad, enligt vad i 10 § sägs samtycker till utlämningeller erkänner den gäming för vilken utlämning begäres eller, omframställningen avser flera gärningar, någon av dessa, skall framstäUnmgengrundas på en av domstol i den stat, från vUken framställningen inkommit,meddelad fällande dom eller ock annat av domstol i nämnda stat meddelatbeslut, varav framgår, att domstolen funnit sannolika skäl föreligga tiUmisstanke att den som begäres utlämnad begått det uppgivna brottet. Begäresnågon utlämnad för att lagforas för flera brott är det tillfyllest att tiU gmndför framställningen föreligger sådant beslut beträffande allenast något avbrotten. VidframstäUningen skall, om det i förekommande fall ej framgår av domen ellerbeslutet, fogas uppgift om personens nationalitet och hemvist, brottetsbeskaffenhet, tid och plats för detta samt i den främmande staten tUlämpligastraffbestämmelser. Signalement skall om möjligt företes. Den som är efterlyst för brott, vilkel enligt denna lag kan föranleda utlämning, må, såframt för gärningen eller gärning av motsvarande beskaffenhet enligt svensk lag är stadgat fängelse, i avvaktan på begäran om utlämning anhållas eUer åläggas reseförbud av polis- eller åklagarmyndighet enligt vad som i allmänhet gäller om brottmål. Beslag må ock i sådant fall äga mm. Densom är misstänkt, tilltalad eller dömd för brott, vilket enligt denna lag kanföranleda utlämning, må, såframt för gämingen eller gärning av motsvarande beskaffenhetenligt svensk lag är stadgat fängelse, på begäran av den främmande staten ellermed anledning av där utfärdad efterlysning anhållas eller åläggasreseförbud av polis- eller åklagarmyndighet enligt vad som i allmänhet gällerom brottmål. Beslag må ock i sådant fall äga ram. Beslutom användning av tvångsmedel enligt denna paragraf skall på begäran av den sombeslutet avser prövas av rätten, som i ärendet skyndsamt skaU hålla förhandlingenligt vad om brottmål är stadgat. Mot rättens beslut må talan ej föras. Polis- eUeråklagarmyndighet i den främmande staten skaU ofördröjligen underrättas, dåbeslut fattats om användning av tvångsmedel enligt denna paragraf.