prop · FY0313 · 1975-12-31 00:00:00 — finns på flera håll en viss tveksamhet till densändningsvolym som utredningen föreslår. Några remissinstanser anser attnuvarande system fungerar tillfredsställande. anser att myndighetsinformationen måstefå större betydelse än nu i ljudradions och televisionens riksprogram men attbehovet av ökad sändningstid är svårt att bedöma. En alltför stor volymsamhällsinformativa program kan leda till en övermättnad hos publiken vilketminskar den avsedda effekten eller rentav får negativa återverkningar.Kriminalvårdsstyrelsen och är inne på liknandetankegångar och konstaterar att utredningen utfört sitt uppdrag huvudsakligenmed sikte på sändarsidans möjligheter. Någon egentlig analys av den mottagandepartens förutsättningar att tillgodogöra sig denna information har integjorts. och arbetarskyddsstyrelsen är positiva till förslagetliksom , som påpekar att även vissa oig-anisationer, t.ex. , och Landstingsförbundetbör jämställas med offentliga myndigheter. Även äri stort positivt. Verket vill dock att myndighetsinformation även skall kunnavara pläderande i trafiksäkerhetsfrågor. Dåvarande finner en vidgadsamhällsinformation motiverad men anser sig kunna konstatera att utredningensmodeller för samhällsinformation inte är alldeles klarläggande. Rentprincipiellt anför rådet att journalistiskt kunnig personal i radioföretaget och inte myndigheter måste ha det slutUga avgörandet om vad som har aUmäntintresse. SÖ anser att skyldighet att sända särskild samhällsinformafion måsteföras in i avtalet med staten och man anser att radioföretaget och myndighetenmåste vara överens om utformningen av inslag. hävdar attblänkarna haft förvånansvärt låg genomslagskraft. En orsak härtill kanmöjligen vara att samhällsorganen ofta saknar kunskap om förutsättningarna försådana inslag i radio och TV. anser att det inte torde varaalldeles lätt att utforma myndigheternas information så att den inte bUr avopinionsbildande karaktär. Problemet bör ses mot bakgrund av den utveckling somger myndigheterna allt vidsträcktare och ibland också direkt opinionsbildandeuppgifter. finner det svårt att dra gränsen mellanolika typer av samhällsinformation och anser att den faktagivandesamhällsinformationen inte kan vara en angelägenhet för varie enskildmyndighet. Däremot bör ha resurser att t. ex. i riksprogrammenge medborgarna upplysning om deras rättigheter och skyldigheter. Statskontoretdelar i princip utredningens uppfattning om samhällsinformationens betydelse.Många åtgärder från myndigheternas sida får inte full effekt på grund avallmänhetens otillräckliga kännedom om rättigheter och skyldigheter. Man pekarockså på svårigheten att göra en kvantitativ bedömning av det totala behovet avökad samhällsinformation och efterlyser analyser både av myndighetemas krav ochallmänhetens behov. Statskontoret anser därför att utbyggnaden bör skesuccessivt och förutsättningslöst varvid sändningsutrymmen m. m. enUgtförslaget inte bör ses som tvingande slutmål. anser att denhittillsvarande ordningen att sända samhällsinformation främst genomnyhetsförmedlande och opinionsspeglande program i stort sett fungerat väl.Denna ordning bör därför gälla även i fortsättningen. Undantag bör dock kunnagöras för kortare meddelanden från myndigheter, där någon diskussion ominnehållet i informationen inte kan bli aktuell. Nämnden församhällsinformation anser att utredningens förslag skulle öka sändningstidenrelativt blygsamt. Huruvida förslaget är realistiskt beror bl. a. påmyndigheternas aktiviteter och ekonomiska resurser och inte minst pålyssnarnas/tittarnas intresse och uthållighet. UKÄ tillstyrker i principutredningens förslag om en förstärkning av den samhällsinfor-merande funktioneni etermedierna; ett par underremisser vid är kritiska,men pekar på att någon kartläggning av behoven inte gjorts och hävdar attförslaget är oförenligt med normala ansvarsprinciper. handelskammareifrågasätter om inte den föreslagna utökningen av sändningstid förmyndighetsinformation är för stor och handelskammaren är också kritisk motförslaget att tid för information skall kunna köpas av de myndigheter som såönskar. Det kan ur principiell synpunkt inte anses riktigt att utbudet avsamhällsinformation blir beroende av olika myndigheters skilda ekonomiskamöjligheter att använda etermedierna. Man kan heller inte bortse från attmöjligheten kan utnyttjas till att "tala i egen sak". Statens pris-och kartellnämnd är positiv till utredningsförslaget men konstaterar att fråganom prioritering vid trängsel inte ägnats någon mer ingående behandUng och attdenna bör beaktas. är genomgående positivt tiU utredningensförslag och konstaterar att betydligt ökade resurser krävs för bl. samt dåvarande teater- och musikrådetser positivt på utredningens förslag. AMS betecknar förslaget som intressantmen det utgör enligt AMS:s mening en för snäv tolkning av utredningsuppdraget,som avsåg frågan om en systematisk utbyggnad av särskilda serviceprogram.Statens invandrarverk hävdar att sändningar till invandrargrupper måste få ettväsentligt utökat utrymme och att en grupp där invandrarna är representeradebör utreda programservicen för invandrarna och lägga fram förslag direkt tillradiobolaget. Man föreslår också att en särskild central invandrarredaktioninrättas. i vitsordar behovet av enväsentligt utökad myndighets- och samhällsinformation och påpekar apropå kravetpå opartiskhet och saklighet att myndigheter agerar under påverkan av reglersom är avsedda att garantera att objektivitetsprincipen upprätthålls.Länsstyrelsen i län accepterar utredningens förslag om volym ochfinansiering av myndigheternas information men anser att principerna föruppdelning mellan redaktionell och avgiftsbelagd samhällsinformation börpreciseras bättre. i konstaterar attannonsering i pressen förstärks om man även 3Riksdagen 1975 1 saml. kan utnyttja radion för att sprida samma information.Länsstyrelsen i kan i princip inte acceptera att vissagrupper eller institutioner ges möjlighet att själva utforma meddelanden iradio och TV, men anser att man heller inte kan bortse från den skyldighet atttillgodose vissa informationsbehov som samhället har gentemot medborgarna.Information från myndigheter och kommuner bör därför förekomma men i begränsadomfattning. Även i vitsordar behovet frånmyndigheterna men ifrågasätter om de former 69 föreslagit innebär entillräcklig garanti för möjHgheter att bevara sin integritet.Länsstyrelsen i är allmänt positiv till 69:s förslag ochmassmedieutredningen pekar på betydelsen av att skillnaden mellan olika slag avinformation upprätthålls. FÖVUX anser att ökad satsning på samhällsinformationskulle kunna bidra till att överbrygga den utbildnings-, kultur- ochinformationsklyfta som finns i samhället. Härigenom skulle eftersatta gruppernågot bättre kunna tillvarata sina intressen. Utredningen angående denfortsatta verksamheten med radio och television inom utbildningsväsendet konstateraratt producerat program som av 69 definieras som särskildsamhällsinformation och pekar på de problem som uppstår då man skall dra engräns mellan samhällsinformation och utbildning. För ett eventuellt framtidautbildningsprogramorgan kan insatserna i form av särskild samhäUsinformationendast bU av mindre omfattning. ställer sig avvisande till attmyndigheter tillhan-dahåUer färdiga program på film eUer videoband produktionen bör Ugga inom . LRF värnar i sitt yttrande bl. a. omprisnoteringarna på jordbrukets område, som lantbrukarna har svårt att på andravägar få snabbt och . konstaterar att 69 föreslagit en ökningav samhällsinformationen i förhållande till befintligt utbud utan att dettaangetts. visar att utbudet av informativa program i TV ökatkraftigt sedan tvåkanalsystemet infördes , från 15,2 timmarhösten 1969 . Publikens konsumtion visar dock ettannat mönster. Jämfört med har en förskjutning inträffat i pubUkvalfrån informativa till mer underhållnings-betonade program. Radiopåpekar också alt de båda TV-kanalerna har ett givet sändningsutrymme förmyndighetsmeddelanden. har valt att samla denna information i ett program.Anslagstavlan, som sänds en gång . Det har dock inte alltid funnitstillräckligt med material från myndigheterna för att fylla Anslagstavlan varfördenna vissa perioder fyllts med repriser eller lagts ned. En statistik över informativa program i ljudradio och TVde tre första månaderna 1973 visar att ljudradion producerade 56,5 timmarförsta-sändningar, repriser eller totalt . TV producerade47,förstasändningar, repriser och totalt. Den sammanlagda tiden i radio och TV förmyndighetsinformation och blankare är ca och denna mängdmotsvarar den efterfrågan som anmälts av myndigheterna. påpekar också att om principerna förmyndigheternas rätt fill etersänd information ändras på något mer genomgripandesätt kan principen om oberoende rubbas. får inteuppfattas som ett språkrör för myndigheterna. Inte heller bör ingrepp göras iSveriges Radios ansvar för programutbudet som helhet. ser dock positivt på en del av 69:sförslag till åtgärder och tillstyrker att man går vidare med i första handallmän samhällsinformation och myndighetsinformation. Utvidgning till andraorgan än statliga myndigheter tillstyrks. LOtillstyrker utredningens förslag om en utökning av samhällsinformationen i riksprogrammenmen anser i motsats till utredningen att de stora folkrörelserna bör få rättatt lämna information på samma villkor som myndigheter och officiellainstitutioner. TCO påpekar att information från de stora riksomfattandeorganisationerna kan tillmätas samma betydelse som information frånmyndigheter. Det förfarande som tillämpas inom bör göra detmöjligt även för dessa organisationer att lämna meddelanden. Liksom förmyndighet måste meddelandets karaktär från fall till fall vara avgörande för omSveriges Radio kan medge sändning och givetvis måste sådana meddelanden ha ettbetydande allmänt intresse. SAF anser att en prioritering av etermedierna sombärare av samhällsinformation inte är självklar och att inte ensidigtfår framstå som myndigheternas språkrör. Etermediernas uppgift att bevakamyndigheterna skulle, om utredningens förslag genomfördes på denna punkt,förfelas eller åtminstone försvåras. Starka skäl talar för att rätten attbegära myndighetsinformation begagnas med restriktivitet och det utrymmeutredningen föreslagit bör därför avsevärt kunna reduceras. Även SAF påpekaratt inte bara myndigheterna har behov av att informera allmänheten. Det harockså de avtalsslutande parterna på arbetsmarknaden. SAF och LO har för övrigtredan samverkat vid utformningen av sådan information i Anslagstavlan. kräver klara regler om gränsen mellan redaktionellt innehålloch offentliga meddelanden i radio- och TV-sändningar. Allmänhetenskall inte behöva vara oviss om huruvida ett programinslag i TV eller radiotillhör den normala programverksamheten eller är ett sådant informationsprogramsom i verkUgheten dirigeras av statliga och kommunala myndigheter. För attundanröja denna ovisshet bör alla program med begärd informationannonsmarkeras. önskarmyndighetsinformation som innehåller uppgifter om samhällets åtgärder påhandikappområdet och denna informafion bör inte endast behandla nya åtgärder, bestämmelseroch lagar utan lämnas kontinuerligt. KF anser att upplysningar angåendemedborgarnas rättigheter och skyldigheter i ökad omfattning bör kunna förmedlasav inte minst på grund av dess karaktär som ett Det är dock angeläget att inga nyaregler införs som rubbar allmänhetens förtroende för förmågaatt förmedla information på ett opartiskt och sakligt sätt enligt radiolagen. Utredningens förslag om s. k. övrig särskild samhällsinformation,dvs. hela program beställda och finansierade av myndigheter, får ett positivtmottagande endast hos , statens pris- och kartellnämnd ochkonsumentverket Övriga remissinstanser som diskuterar denna punkt är starktkritiska. avstyrker om man inte kan hitta enlösning som innebär att lyssnaren/tittaren kan avgöra vem som ärinformationsavsändaren. anser att modellen väckerbetänkligheter och utgår från att den typ av information som avses kommer attsändas av inom ramen för dess allmänna samhällsinformation. LOavstyrker av myndigheterna finansierade program. Denna form av utifrånfinansierade program bör inte förekomma. Även TCO avstyrker detta förslag liksomförslaget om fixerade kvantiteter för meddelanden från myndigheter. Det finnsstora risker att en utökning av myndighetsmeddelanden och myndighetsprogramkan få till följd att de frågor som behandlas i dessa program kan få ettmotsvarande mindre utrymme i den allmänna programverksamheten. Även SACOavstyrker med motiveringen att det kan ifrågasättas om statliga och kommunalamyndigheter skaU kunna lägga till rätta den information som framkommer viavanlig journalistisk bevakning genom att myndigheterna ges möjligheter att köpainformationstid. En tidningsläsare har ingen svårighet att skilja påredaktionell text och annonser. För en TV-tittare eller radiolyssnare kan detdäremot vara förenat med stora svårigheter att avgöra vad som är redaktionelltext och vad som är information betald och kanske producerad av utomstående.Svenska kyrkans centralråd anser att förslaget om en utifrån bokad programtidallvarligt måste ifrågasättas på grund av de uppenbara risker det skullemedföra för den fria opinionsbildningen. När övergår en fråga från debatt-till informationsstadiet och vem avgör detta, undrar rådet. KF anser attutredningens förslag om ekonomisk ersättning för s. k. övrig särskildsamhällsinformation kan komma att hota integritet. En myndighetsfinansieradinformation av den omfattning som utredningen föreslår skulle dessutom kraftigtförändra den totala informationssituationen i hela samhället bl. a. medkonsekvenser för folkrörelserna och få effekter på övriga nyhetsmediersekonomiska ställning. Även ifrågasätter modellen medmyndighetsprogram. Man pekar bl. a. på att opartiskhetskravet kan komma attmedföra besvärliga ställningstaganden för företaget i dess egenskap av ansvarigdå gränserna mellan denna programform och egenprogramverksamhet blir svårdragna. Företagets självständighet och integritetkan komma i fara om myndigheter och andra som medfinansiärcr skulle få styraprograminriktningen. Ett myndighetsfinansierat program i en viktig fråga kan fåkonsekvenser för planeringen. En fråga kan komma att sakna aktualitet som enföljd av att en myndighet behandlat den i ett program. Detta trots attden i och för sig förtjänar en kritisk granskning som går utanför ramen förmyndighets-beställd produktion. Publiken kan vidare komma att sväva itvivelsmål om vem som är ansvarig för programmet, eller myndigheten. Finansieringendiskuteras av några remissinstanser. anser att Radiobör ha resurser att ge medborgarna upplysning om deras rättigheter ochskyldigheter enligt lagar och förordningar och denna uppfattning delas avlänsstyrelsen i som tillägger att de medel som fordras börtillfaUa via statsbudgeten. i länanser att förslaget att myndighetsprogram skall bekostas av vederbörandemyndighet kan leda till en icke önskvärd snedvridning av samhällsinformationen.Att tillföra medel på annat sätt än genom mottagareavgifter ochgenom av direkt anvisade medel är enUgt meningprincipiellt olämpligt. Myndighetsinformationen bör finansieras på samma sättsom övrig eterburen samhällsinformation hävdar statens planverk, Skåneshandelskammare, i och . ÄvenAMS är tveksam till förslaget att inslag skall betalas av myndigheter.Arbetarskyddsstyrelsen m. fl. anser däremot att vederbörande myndighet börsvara för kostnaden medan statskontoret, statens planverk och pressenssamarbetsnämnd menar att en central finansiering vore enklast och bäst framför aUt . i Gävleborgslän har inget att erinra mot en ordning där myndigheterna betalar sininformation men vill påtala den konkurrensrisk som kan uppstå i relation tillortstidningarna, vilka kan gå miste om motsvarande annonsintäkter. Utredningensförslag om ett informationsprogramråd får ett uttalat positivt mottagande avsocialstyrelsen, SÖ och , vilka dock önskar en breddningav rådet så att även företrädare för de statliga myndigheternasinformationsansvariga får plats där. Positiva är också UKÄ och statens pris-och kartellnämnd, som dock anser att frågan om prioritering vid trängsel kanbehöva beaktas, samt och statens invandrarverk, som anser attäven mottagarna av informationen bör vara representerade. Statens handikapprådansei att handikappintressen bör vara företrädda i rådet. Arbetarskyddsstyrelsenanser att verket bör vara representerat när dess frågor behandlas.Länsstyrelserna i och län ansluter sig till utredningensförslag men anser att samråd bör finnas även på lokal nivå. En Uknandeuppfattning har i . Positiva till förslaget är äveninvandrarutredningen, , och , somdock anser att arbetsmarknadens parter bör bli företrädda. Invändningar och tvekan framförs från ett antalremissinstanser. anser att verken bör samråda direkt medradioföretaget oeh statskontoret anser att ett organ för bedömning, samordning och prioritering av från myndigheterna begärd informationså långt som möjligt bör vara fristående från de instanser som påkallarinformationsinsatser. I det fall nuvarande beredningsorgan inom Radiointe bedöms tillfredsställande fylla de uppgifter det är fråga om bör etteventuellt nyskapat organ vara mera allsidigt sammansatt. a. börrepresentanter för allmänheten, journalistkåren och måhända för socialforskning vara företrädda. avstyrker förslaget om ett råd. Dettatorde knappast ha förutsättningar att på ett tillfredsställande sätt fullgörade uppgifter utredningen skisserat. Skulle ett behov av diskussioner omsamhällsinformationens innehåll och omfattning anses föreligga torde dettakunna tillgodoses genom kontakter mellan redaktionspersonal inom Radiooch representanter för myndigheter och organisationer. ochGöteborgs universitet anser att statens är lämpadatt ta hand om de uppgifter rådet föreslås få och massmedieutredningen påpekaratt ett informationsprogramråd som medverkar i frågor före sändning kan komma ikonflikt med förbudet mot censur i 8 § radiolagen. Risken bortfaller inteenbart av den anledningen att företaget ensamt beslutar vUka program som skallsändas. En formell föreskrift om samråd enligt vad som föreslagits avutredningen är därför mindre lämplig. Uppenbarligen behövs i vissa fall samrådmellan myndigheter och . Ett sådant samarbete bör emellertidliksom nu kunna ske formlöst. En liknande uppfattning har iKopparbergs län. Även påpekar risken för att utredningensförslag på den här punkten kan råka i strid med den paragraf som förbjuderförhandsgranskning. anser att nuvarande system bör fortsätta.Det innebär att ett centralt organ inom håller kontakt . Motsvarande kontakter kan när det gällerkommuner oeh landsting hållas med ochLandstingsförbundet. TCO anser att nuvarande ordning fungerar bra och SverigesRadios tjänstemannaklubb gemensamt med journalistklubbavstyrker förslaget med hänvisning till att företaget helt ansvarar för densärskilda samhällsinformationen och att risker finns för konflikt medradiolagens förbud mot förhandsgranskning. 3.3 Stereo- och tvåprogramsändning Stereofoni innebär att ljudåtergivningen upplevs medrymdverkan. Vid musikåtergivning kan en mer verklighetstrogen återgivning avrummets klang åstadkommas. Stereoeffekten kan också användas för att levandegörateater och debatter. För svenskt vidkommande har valet kommit att stå mellantvå system. Det ena är det amerikanska pilottonsystemet. Det andra är detsvenska FM/FM-kompandersystemet eller Berglund-syste- Båda systemen fyller kraven på att inte kräva störrefrekvensutrymme än vanliga sändningar och att kunna avlyssnas i monomottagningmed vanliga FM-mottagare. På det internationella planet har stereofrågan behandlatsav internationella rådgivande radiokommittén (CCIR) inom internationellateleunionen (ITU). Efter ett resultatlöst möte i togs frågan upptiU ny behandling vid ett plenarmöte i . De svenska och amerikanskasystemen demonstrerades och vid jämförelse hävdade sig det svenska systemetväl. Eftersom det svenska systemet är det enda som medger både stereo ochtvåprogramsändning (kanalklyvning) väckte det stort intresse bland delegaterna.I rekommendationen infördes dock endast det amerikanska pilottonsystemet ochdet ryska polarmodule-ringssystemet. En av plenarförsamUngen godkänd notfogades emeUertid till rekommendationen. I denna not, som intogs på begäran avden svenska teleadministrationen, heter det att länder som anser det väsentligtatt använda ett stereosystem ägnat att också sända två monoprogram närutrustningen inte används för stereo även kan överväga användning av FM/FM-kompandersystemet. Diskussionen ledde även tiU att man enhälligt beslöt attägna frågan om ytterligare sändningsmöjligheter genom kanalklyvning fortsattstudium inom CCIR. Ätskilliga länder hade redan vid tiden för Oslomötet valtstereosystem och var därför mer eller mindre bundna vid behandlingen avrekommendationsfrågan. Från den synpunkten var det svenska systemet väl sentute. Med hänsyn till att många länder upplever sändningsutrymmet som knapptfinns det annars intresse för frågan om system för fler programmöjligheter. Pilottonsystemet används för stereosändningar iflertalet länder i samt i . Ett införande av detta system i Sverigemedför generellt de fördelar som alltid ligger i internationell standardiseringi form av förenklad export och import av mottagare för stereo.FM/FM-kompandersystemet erbjuder emeUertid den stora fördelen att två skildaprogram kan sändas i en och samma kanal när stereo inte sänds. Systemet användsinte för reguljära sändningar i något land. I utredningen redogörs för olika prov i och påandra häll där de båda stereosystemen jämförts. Utvärderingen sammanfattas iföljande punkter: Båda systemenmedger även avlyssning i mono med vanliga FM-mottagare. Vidmonomottagning ger båda systemen praktiskt taget samma täckning som vanligFM-mottagning. Båda systemenhar fullgod återgivningskvalitet vid ideala mottagningsförhållanden. Båda systemenger god stereoverkan. Pilottonsystemetstäckningsområde för stereomottagning är mindre än för mono. För rikstäckningbehöver därför ytterligare slavsändare uppföras. Antalet sådana kan dockminskas om effektiva utomhusan-tenner används. FM/FM-kompandersystemetger för stereomottagning nästan samma täckning som för mono. Utomhusantennerfordras i regel inte för detta system. Båda systemenmedför vid monomottagning att vissa typer av störningar kan accentueras isynnerhet vid mottagning i bUar. FM/FM-kompandersystemet har även prövats vid tvåprogramsändningeller kanalklyvning. Laboratorieprov i , och visaratt överhörningen mellan de två kanalerna varit det dominerande problemet. ISverige har systematiska fältlyssningsprov utförts i börian av vilkainnefattat ett stort antal lyssnares bedömning. Utvärderingen av Radiooch sammanfattas i följande punkter: Den enakanalens (S-kanalen) ljud är inte fuUt så god som den som erbjuds av den andraordinarie kanalen (M-kanalen). Vid mottagningav den ordinarie kanalen vid tvåprogramsändningar uppstår ibland störningarfrån S-kanalen. Detta accentueras vid rörlig mottagning i t. ex. bilar.Motsvarande gäller än mer vid mottagning av S-kanalen. Programsättningenkan påverkas av att seriös musik inte kan sändas i S-kanalen på grund avbegränsningar i punkt 1 och 2. S-kanalen harmindre täckningsområde än den ordinarie kanalen. Utredningen finner att för pilottonsystemet talar att detär ett internationellt etablerat och accepterat system som inte fordrar någonmodifiering av stereomottagare importerade till eller exporterade från Sverigesamt att stereolyssning över gränserna lättare möjliggörs i en del fall. Motsystemet talar det faktum att det inte ger tvåprogrammöj-lighet, att det iblandkräver dyrare antenner, att landstäckning enligt pilottonsystemet kräverytterligare ett antal slavsändare och att om man vid sidan av pilottonsystemetvill införa FM/FM-kompandersystemet för tvåprogrammottagning mottagarna måsteförses med två skilda tillsatser. Pilottontillsatsen kostar ca . ochFM/FM-kompandertillsatsen ca .