prop · FZ03211 · 1975-12-31 00:00:00 — Störredelen av den statliga tjänsteverksamheten tillgodoser behov i mer än en kommun.Utvecklingen mäsle därför innebära en viss koncentration. Möjligheterna lilldecentralisering bör emellertid tas tillvara. När det gäller central statligförvaltning har redan tidigare (prop, 1973:55, InU 1973:22) uttalatatt någon ytteriigare omlokaliseringsetapp inte blir aktuell. Däremot bör vidlokaliseringen av nytillkommande statlig verksamhet de regionalpolitiskaaspekterna vägas in i bilden. Enökad decentralisering inom den statliga tjänstesektorn kan diskuteras efter trelinjer -enfunktionell decentralisering, dvs, uppgiften överförs till administrativa organpä en lägre nivä - riänsteverksamheten inom en lokal arbetsmarknadlokaliseras till sådana delar av regionen där del råder brist påsysselsättningstillfällen ulan att försämra kundkontakterna - vissa riänsteslag (eller funktioner) med begränsadekundkontakter skiljs ut, Möjlighetemaatt göra en funktionell decentralisering dvs. överföra uppgifter tilladministrativa organ pä lägre nivå bevakas fortlöpande inomstatsrådsberedningen och utreds dessulom f n. särskilt av decentraliseringsutredningen(Kn 1975:01) vars arbete jag inte vill föregripa här Vidare sker inomstatskontoret - delvis som ett underlag för decentraliserings-utredningensbedömningar och förslag - en sektorsövergripande genomgäng avdecentraliseringen inom statsförvaltningen. Jag vill dessutom peka på altsärskilda överväganden om organisationen och därmed om decenlra-liseringsmöjligheternapågår inom skilda sektorer, t. ex, pä , ochrikspolisstyrelsens områden. Förutsättningarnaför att inom en lokal arbetsmarknad lokalisera statlig verksamhet till sädanadelar av regionen där det råder brist på arbetstillfällen har diskuterats bl.a.i fråga om . Förslaget i prop. 1975/76:110 om lokaliseringenav det nya utbildningsprogramorganet är ett exempel pä detta. DenIredje formen för riänsiedecentralisering - en utbrytning av avgränsade delarav en verksamhet - bör ocksä diskuteras. Prop.1975/76:211 267 Vadgäller funktioner inom den statliga sektorn på länsnivå som har en sädanbetydande omfattning att en decentralisering kan ske av verksamheten utan altservicen till allmänheten försämras eller produktionen fördyras börmöjligheterna till decentralisering där tas till vara. Om ä andra sidan en vissriänstefunktion är sä liten att den inte kan fungera tillfredsställande om densprids pä flera orter i ett län eller om kommunikationerna inle medger entillfredsställande service för länet som helhet om omlokalisering sker, bördecentralisering naturiigtvis inte ske. Vid bedömningen av lokaliseringen av riänsteverksamhetmäsle hänsyn las lill arbetsmarknaden inte endast i den region som behöver sysselsältningstillskottutan även i den region som skall avstå sysselsättningstillfällen. Detbör vara en uppgift för de inom varie sektor ansvariga myndigheterna att medlänsplaneringen som utgångspunkt i den fortlöpande planeringen beakta möjlighelernatill decentralisering. Man torde dock kunna räkna med att decentralisering avden statliga riänsteverksamheten får en relativt liten betydelse försysselsättningsutvecklingen i de glesare befolkade områdena. Möjligheterna tilldecentralisering pä länsnivå torde framför allt gälla omflyttningar inom ochmellan storstadsregioner samt vissa primära och regionala centra. 9.6,4ArbetsmarknadspoUtikens balaiisskapande åtgärder Konjunkturförändringarinnebär betydande problem för de arbetstagare som drabbas av uppsägning, permittering,omftyttning etc. Förändringarna, försvårar dessutom en planmässig utbyggnad avarbete och service genom alt säväl näringslivet som arbetstagarnas möjligheter lillframtidsbedömningar minskar. Variationer i den ekonomiska aktiviteten gerutslag säväl i produktionen som i sysselsättning och arbetslöshet. Kravetpä en trygg och stabil sysselsättning har vuxit bland medborgarna.Arbetsmarknadspolitiken har därför successivt nydanats. Den första huvudlinjenför denna politik är att sysselsättningsproblem som har förorsakats avkonjunkturerna i första hand skall mötas redan inne i företagen. Den andrahuvudlinjen år att söka möta problemen ute på arbetsmarknaden för dem som trotsallt blir arbetslösa eller är nytillträdande och som därför har särskildasvårigheter att finna arbete. Lagstiftningenom anställningstrygghet ärav grundläggande betydelse när det gäller att skapastabilare sysselsättning. Denna lagstiftning lägger ett större socialt ansvarpå arbetsgivaren för de anställdas inkomst och sysselsättning. Lagstiftningenom anställningstrygghet m, m, har ocksä kompletterats med en rad stödåtgärderi syfte att underlätta företagens möjligheler att under konjunkturavmatlningarlösa uppkommande sysselsättningsproblem. Detta ätgärdssystem har till stor delbyggts upp . Underhögkonjunkturäret 1974 ålades således företagen att avsätta en Prop.1975/75:211 268 betydandedel av sina vinstmedel lill särskilda investeringsfonder och arbetsmiljöfonder.Tillsammans med fonderna för konjunktumriämning skapades härigenom enbetydande investeringsberedskap. Inför utsikterna av en avmattning ikonjunkturen frisläpptes fonderna för användning vid mitten av är 1975. Deinnehöll dä tillsammans ca 8 700 milj, kr. Fram till i är har ca 5800 milj, kr, totalt frisläppts för användning. Härav avsåg 1 028 milj. kr.särskilda investeringsfonder, 1 128 milj. kr, arbetsmiljöfonder och 3 665milj. investeringsfonder för konjunktumriämning. Genom en betydandeinsättning på fonderna för konjunktururiämning även som dessavarit fria för användning innehöll detta fondsystem den intemindre än 6 800 milj. kr. Detta innebär att investeringsfonderna för konjunktumriämningfortfarande är en väsenilig lillgång i den arbetsmarknadspolitiska beredskapen. Imitten av är infördes på nytt ett sådant statsbidrag lill lagemppbyggnadsom hade prövats vid föregående konjunkiuravmaiining. Företagen har ocksäfått möjlighet att få förskott på bidraget och statsgaranti för lagerkrediter.Perioden för lagerstöd föriängdes sedermera. Fram till harlagerstöd preliminärt beviljats 750 företag för en beräknad lagerökning pä ca 4400 milj, kr. Ellsärskilt stöd för arbetsmarknadsutbildning inom företagen infördes är 1974.Bidraget höjdes . Det möjliggör för förelagen alt bedrivautbildning som alternativ till permitteringar vid minskad produktion. För att hävdasysselsättningen inom industrin och byggnadssektorn ti-digarelades statligaupphandlingar och byggen till ett sammanlagt värde av ca 510 milj. kr.samtidigt som ramen för skolbyggande höjdes. Vidare gavs möjlighet för företaginom de särskilt energikrävande och konjunkturkänsliga branscherna att fådispens frän energiskatten. anslogs medel för energibesparande älgärderinom näringslivet. Ett extra avdrag för maskininvesteringar med 10 %beslutades. Härtill kom höjda bidrag för daghemsbyggande, upprustning avsamlingslokaler och energibesparande åtgärder inom bostadsbeståndet ocharbetsmiljöinsatser inom statliga verk m, m. Föratt stödja kommunernas planering av sysselsättningsobjekt har bidragen tillprojektering av byggnadsverksamhet höjts så alt bidrag f n. kan ulgåmed upp lill av kostnadema. För barnstugeseklorn höjdes projekleringsbidragentill i allmänhet 75 96 av kostnaderna. 1 vissa delar av landet kan bidrag ulgåmed 90 96 av kostnaderna. Verksamheten vidgades också till att gälla ett 50-procenligtbidrag för projektering i samband med nybyggnad av bostadshus i ,allmännyttig, kooperativ eller enskild ägo. Villkoren för statliga bostadsläntill ombyggnader av bostäder har ocksä förbättrats. Genom dessa åtgärder kankommunernas bostadsbyggnadsprogram ges hög aktualitet både frånbostadspolitiska och syssel-sättningspoliliska utgångspunkter. Under våren 1976infördes ocksä ett 20- Prop.1975/76:211 269 procentigtstöd till kommuner som tidigarelade industribeställningar. Deåtgärder jag nu har nämnt har till syfte att motverka permittering ochuppsägning av personal. För de arbetslösa och nytillträdande på arbetsmarknadenhar likaledes omfattande åtgärder vidtagits. Redanvid /75 intensifierade regeringen sin sysselsättnings-planeringgenom att en kortsiktig beredskapsplan upprättades. utarbetades inomAMS en utvidgad planering för beredskapsarbeten. Inom ramen för denfinansfullmakt som har beviljat regeringen anslogs i etapper ytteriigaremedel till bl. a, beredskapsarbeten. Totalt anslogs 1 805 milj. kr. /76 till sysselsättningsskapande åtgärder. Härav avsåg 1 535milj. kr allmänna och särskilda beredskapsarbeten. Statsbidragen till kommunalaberedskapsarbeten höjdes ocksä. Sysselsätlningsintensiva och dagsverksbilligaobjekt stimulerades genom särskilt högt statsbidrag. Det uppgår f n. till 7596. Även kombinationer av utbildning av redan fast anställd personal ochanställning av arbetslösa som vikarier för dessa har prövats inom den kommunalasekiorn. De som har anställts som vikarier har härigenom fått praktik inför enkommande anställning eller utbildning. har de anställda fått ettyrkeskunnande som stärker deras ställning på arbetsmarknaden och förbättrarderas möjligheter att fullgöra sin insats i det dagliga arbetet. Strävanhar också varit alt de sysselsättningsskapande åtgärderna i allt högre gradskall inriklas mot angelägna samhällsområden. En alll större del av de sysselsättningsskapandeåtgärderna, f n. ca 60 96 av antalet dagsverken i beredskapsarbeten, är föriagdatill dagsverksbilliga arbeten inom främsl vård- och riänstesektorerna samtmiljövårdande verksamhet. Dessa arbeten har därigenom till en betydande delkommit att få karaktären av tidigareläggning av personalrekrytering som underalla omständigheter skulle kommit till ständ längre fram. I prakliken hardärigenom verksamheten i betydande grad redan utvecklats enligt de tankegångarom tidigareläggning av höjd standard som sysselsättningsuiredningenframfört. Arbetsmarknadsutbildningenintar en central roll i den selektiva arbetsmarknadspolitiken. Den har oftaavgörande belydelse för möjligheterna att lösa sysselsättningsproblem tillföljd av strukturförändringar och konjunkturvariationer på arbetsmarknadensamt har viktiga fördelningspolitiska ef fekter. Utbildningen har ocksä blivitett effektivt medel när del gäller att underiätta övergången tillarbetsmarknaden för nytillträdande. Underförsta kvartalet ökade antalet deltagare i arbetsmarknadsutbildningväsentligt som de ekonomiska villkoren för dem som genomgick sädan ulbildningförbättrades. Som jag har nämnt vidtogs ocksä särskilda åtgärder förattbereda flera ungdomar ulbildning vid AMU-cenira. Även det kontantaarbetsmarknadsstödet förbättrades. Samarbetel mellan arbetsmarknadsverket,skolan och andra kommunala organ intensifierades och AMS fick utökadepersonalresurser för bl. 1975/76:211 270 Åtgärderhar också vidtagits för att påverka företagen så att mer utbildning kan ske ilågkonjunkturer. utgär ett särskit bidrag om 15 kr.per timme till företag som låter fast anställd personal genomgå vidareulbildningoch som anställer arbetslösa som ersättare, i första hand ungdomar. Mäletför verksamheten överensstämmer i stort med den likartade verksamhet inom denkommunala sektom som jag lidigare har redogjort för. En särskild form avenskilt beredskapsarbete inom företag och organisationer infördes under vären1976. Den innebär att ersäitning kan utgå med högst , förungdomar som ges praktik och yrkeserfarenhet fram lill utgången av är 1976, Tackvare dessa älgärder har arbetslösheten på den svenska arbetsmarknaden sett iperspektiv av den internationella konjunkturavmattningen kunnat hållas pä enmycket läg nivä. Inte under nägon månad hararbetslösheten enligt överstigit . Det genomsnittligaarbetslöshetstalet för var 1,6 96. Motsvarande lal för första kvartaleti år var 1,8 96. Samtidigtsom arbetslösheten har kunnat hällas pä läg nivä har antalet sysselsatta trotsden internationella konjunkturavmattningens verkningar konlinueriigt kunnathöjas. Antalet sysselsatta ökade frän till förstakvartalet är 1976 med ca 75 000 personer Ökningen har främst skett inom denoffentliga sektorn och riänstesektorn. har prisökningarna kunnatbegränsas, Organisationenför ekonomiskt samarbete och utveckling () har vid möte antagiten rekommendation till medlemsländerna angående sysselsättningspolitiken. 1rekommendationen understryks betydelsen av att sådana riktade älgärder vidtassom hävdar sysselsättning och motverkar arbetslöshet utan att varainflationsdrivande. Bakgrunden är problemet med hög inflation ochhög arbetslöshet - den s. k. slag-flationen - som främst industriländernasekonomier haft känning av . Delta problem innebär altarbetslöshet inte ulan vidare kan bekämpas med älgärder för allmän ökning avefterfrågan pä varor och arbetskraft, 1 stället ärdel nödvändigt att i allthögre grad utforma och inrikta åtgärderna sä att de får minsta möjligaspridningseffekter i samhällsekonomin utanför de direkt åsyftade områdena.Härigenom är det möjligt att minska spänningen mellan sysselsättningsmälet ochmålet om stabila priser. En stor del av de åtgärder vi nu prövat har haft en sädanprincipiell inriktning vilkel ocksä uppmärksammats av . Jagdelar därför den mening som har kommit till uttryck i inrikesutskotletsutlåtande (InU 1975/76:33) att nägra vidlyftiga utredningar av arbetsmarknadspolitikeninte behöver göras. De erfarenheter som har gjorts under den senastekonjunkturdämpningen när det gäller att motverka arbetslösheten bör läggas tillgrund för arbetet på alt upprätthålla en hög beredskap och åstadkomma enytterligare effektivering av det samlade äigärdssystemet. Prop.1975/76:211 271 Åtgärdemabör, som sysselsättningsutredningen framhäller, sä långt som möjligt samordnasmed mera långsiktigt inriktade politiska mäl. De bör verka så alt de snabbt fären effekt som är begränsad i tiden eller som kan avbrytas med kort varsel.Dessa krav pä konjunkturpolitiskt ulformade åtgärder gäller säväl expansivt somrestriktivt inriktade åtgärder Jag delar dessa allmänna värderingar. De medelsom blir aktuella bör så långt möjligt uppfylla dessa krav. Motbakgrund av de erfarenheter som har vunnits under de senaste årens konjunkturavmattningsker numera en rullande planering såväl närdet gäller alt möta uppkommandeproblem inom företagen som åtgärder för de arbetslösa. Förarbetstagare som drabbas av omställningar pä arbetsmarknaden eller som är nytillträdandefär de arbetsmarknadspolitiska insatserna i form av utbildning och sysselsättningsskapandeåtgärder även en väsentlig roll. De sysselsättningsskapandeåtgärderna, bl, a. i form av beredskapsarbete, spelar ocksä en väsentlig rollnär det gäller alt skapa en förbättrad balans pä regionala och lokalaarbetsmarknader eller för grupper som har särskilda problem t. ex. äldre ochhandikappade samt ortsbundna. Sysselsättningsutredningenframför uppfattningen att investeringsberedskapen måste kompletteras med enordning som innebär att de långsiktiga projekten inom samhällsservicen gesstörre utrymme i konjunkturpolitiken. Man bör således eftersträva att i förstahand föriägga expansionen inom samhällsservicen till perioder dä efterfrågan ärsvag inom övriga sektorer av näringslivet. Pä motsvarande sätt bör inom ramenför en långsiktig expansionspolitik sysselsättningsökningen inomsamhällsservicen begränsas när efterfrågan pä arbetskraft i övrigt ökar. En sädansysselsättningsplanering inom den offentliga sektom bör enligt utredningenockså kunna vara ett väsentligt bidrag lill en balanserad ekonomisk politik.Dessa och angränsade frägor har även behandlats av budgetutredningen (SOU1973:43), Utredningens förslag bereds f n. i : Statsbidragenbör också varieras så all man får bästa effekt med hänsyn till arbetslöshetensstruktur. En sädan inriktning av bidragen till beredskapsarbeten har som jagtidigare nämnt prövats , Sälunda utgår f n. statsbidragtill kommunersom anordnar beredskapsarbeten inom natur- och landskapsvård saml riänste-och vårdsektorerna, i den mån den sammanlagda dagsverkskostnaden uppgår tillhögst . AMS väntas förelägga regeringen ytteriigareförslag föratt åsladkomma en sådan differentierad effekt. Kravei på att endast tidigardagdaobjekt skall få utföras som beredskapsarbeten samt alt statsbidragsprocenienvarieras efter arbetsmarknadssituationen på orten, har i vissa sammanhang kommitall ifrågasättas. Jag vill därför i likhet med vad RRV har anfört slä fast attberedskapsarbeten syftar lill att förlägga angelägna arbeten till perioder däde bäsl behövs frän sysselsättningspolitisk synpunkt. Statsbidragen avser attutgöra en stimulans i denna riktning sorn kan varieras allt efter ar- 1975/76:211 272 betsmarknadssituationen.Bidragen fär därför inle användas som en statlig subvention av t. ex, löpandeinvesteringar. Försysselsättningsskapande åtgärder i form av beredskapsarbeten gäller bl. a. attsådant arbete anvisas arbetslösa genom den offentliga arbetsförmedlingen. Äveni fråga om andra sådana insatser - exempelvis vid beslut om utvidgade investeringsbemyndigandeneller i övrigt om tidigareläggning av sädana statliga verksamheter somfinansieras över reguljära anslag - brukar regelmässigt föreskrivas attrekryteringen av arbetskraft skall ske i samråd med arbetsförmedlingen. Detta mästevara ett gmndläggande villkor för alla former av sysselsättningsskapandeåtgärder som beslutas i särskild ordning, för att arbetstillfällena skallkunna komma dem till godo som inle kan beredas arbete på den öppna marknaden. Enligtriksdagens beslut (prop. 1972:111, bil. l,lnU 1972:28, rskr 1972:347)är mälet för regionalpolitiken att arbete, service och en god miljö skall görastillgängliga inom räckhåll för alla människor Detta betyder att den enskildesvälfärd slär i centrum för regionalpolitiken. Jaghar i det föregående behandlat samordningen mellan regional- ochsysselsättningspolitiken och övergår nu till service- och miljöfrågorna. Samhälletssträvan när del gäller den regionala serviceförsöriningen bör vara attundanröja de hinder i servicehänseende som har uppstått eller kan uppstå för deenskilda människorna i vissa regioner eller som har drabbat eller kan drabbagrupper av människor med speciella och varierande behov och krav pä service ochomvårdnad. 1likhet med en rad remissinstanser finner jag att de mäl för serviceförsöriningensom angavs i 1972 ärs regionalpoliliska handlingsprogram fortfarande hargiltighet, dvs. alla människor skall ha tillgäng lill en tillfredsställande serviceförsöriningi hemorten eller inom räckhåll frän denna. De preciseringar som angavs ibeslutet från är 1972 om lokal och regional service och tidsavstånd lill sådanservice kan fortfarande ligga lill gmnd för planeringen av serviceförsöriningeni framför allt glesbebyggda områden med i genomsnitt länga avstånd tillservice. Innebördenav begreppet tillfredsställande serviceförsörining är inte given en gäng föralla. Förändringar i tekniskt, ekonomiskt och kulturellt avseende liksomförändringar i befolkningens ålderssammansättning medför alt servicebehovenändras, nya tillkommer medan andra minskar i betydelse. Irapporten för regional balans redovisas utvecklingen beträffandekommersiell service , Därav framgår all utbudet harförbättrats främst i områden och kommuner med en tidigare relativt begränsadservice, dvs. framför alll inom inre stödområdet. 1975/75:211 273 somlänsstyrelsernas yttranden över den, pekar pä all tillgängen på kommersiellservice för hushällen i de flesta fall kan anses lillfredsslällande om man sertill kommunerna som helhet. Problem kan emellertid, som har framhällits i enrad remissyllranden, finnas i lill ytan stora kommuner i de inre delarna avskogslänen. Inom dessa kan stödjepunkter för serviceförsöriningen varanödvändiga. Utpekandet av kommundelscentra i ortsplanen har ett sädant syfte.Jag återkommer lill delta. Även den interdepartementalaarbetsgruppen för glesbygdsfrägor, som redovisar sina slutsatser i enbilaga lill rapporten för regional balans, anser att problemen med serviceförsöriningenär mest omfattande i skogslänens inre delar och att åtgärder för att stärkaoch förbättra servicen framför allt bör inriktas på dessa områden. Jag delardenna mening liksom arbetsgruppens uppfattning att det inte bör sättas uppgenerella kriterier för när statligt stöd lill service i en viss ort skall utgä.Inte heller gär det pä förhand att i detalj ange vilken service som skallfinnas i ett kommun- eller kommundelscentra. Bedömningen mäste, somarbetsgruppen framhåller, sker frän fall fall. Somjag har nämnt lidigare kan i avgränsade områden vissa grupper av människoruppleva brister i serviceförsöriningen. Jag anser därför, i likhet med en radremissinstanser, att det är nödvändigt att planeringen för serviceförsöriningenkommer till stånd i kommunerna. Länsstyrelserna bör stimulera till en sådanplanering och bör kunna tillhandahälla kommunerna underiagsmaterial.Serviceplaneringen bör, som framhäller, kännetecknas avflexibla lösningar så att inte onödiga läsningar av serviceutbudetslokalisering och funktioner åstadkoms. Jag vill betona att prioriteringar ochavvägningar inom kommunerna är kommunala uppgifter. Del är i kommunerna manhar den bäsla kännedomen om serviceförhållandena och de brister människornaupplever. Frägan om kommunala varuförsöriningsplaner har behandlats avdistributionsutredningen som i sitt betänkande (SOU 1975:69) Samhället ochdistributionen har föreslagit att varie kommun skall upprätta rullande varuförsöriningsplaner.Betänkandet bereds f n, inom . Statligtstöd lill kommersiell service ulgär till kommuner i inrestödområdet. Krav pä förändringar av stödet har förts fram i bl. a,länsplaneringen, lade fram förslag som bl, a, berörstödet lill kommersiell service. Ställningstaganden på della område far därföranstå till dess all utredningens förslag är färdigberett. Ettviktigt syfte med länsplaneringen är att den skall bidra lill att ge vägledningför slalliga myndigheters beslul i de fall där dessa har regionalpoliliskaeffekter. Som jag har betonat i olika sammanhang i det föregående är denregionala fördelningen av t. ex. bostäder, skolor och kommunikationer ett avde viktigaste medlen när det gäller att påverka den regionala utvecklingen.Sådan samhällsservice formar betydelsefulla delar av våra levnadsvillkor ochkommer enligt ERU att få allt större 1975/76:211 274 betydelseför vår välfärd. Mot den bakgrunden anser jag det angeläget all samhälletsplanering utformas sä att lokaliseringen av bosläder, service och arbetsplatsersamt anordnandet av kommunikationer medverkar till alt arbete och service ihögre utsträckning blir tillgänglig för alla människor. Ansvaretför planering och utbyggnad av samhällets service ligger i väsentligaavseenden pä kommunerna. Ett viktigt medel för alt skapa en mera likvärdigkommunal service i olika delar av landet är skatieutjämningsbidraget tillkommunerna. Ett betydande antal remissinstanser stryker under behovet av denöversyn av skatieutjämningsbidraget som pågår. Flera remissinstanser menar attbidraget inte enbart borde knytas till medelskattekraften i riket satt irelation till antalet invånare i kommunen. Bidragen bör enligt dessaremissinstanser konstmeras sä att kommunala insatser för att öka antaletförvärvsarbetande stimuleras. Idirektiven till den utredning som har tillsatts för att se över skatieutjämningsbidragetanges bl. a. att skatteutjämningssystemet fortfarande skall ulgöra en viktigdel av regionalpolitiken. Remissinstansernas synpunkter har överlämnats tillutredningen för kännedom. Av vad jag inhämtat av chefen för finansdepartementetberäknas förslag frän utredningen föreligga vären 1977. Statligafördelningsbeslut som rör samhällsfunktionernas utbyggnad är väsentliga medelför alt påverka den regionala utvecklingen. I länsprogrammen har därför stortutrymme ägnats ät beskrivningen av de statliga sektorsmyndigheternas planeringsamt samordningen mellan sådana fördel-ningsbeslul och de mål som gäller förregionalpolitiken. Utvecklingen inom de olika sektorerna såsom undervisning,kultur, bostäder, social-, åldrings- och sjukvård, kommunikationer,rättsväsende m. m. har redovisats relativt ingående i rapporten förregional balans.