prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — Kommittén har mot denna bakgmnd också tagit upp frågan omavskaffande av 3 § femte stycket i det nu aktuella lagstiftningssammanhanget.Efter en analys av de rättsliga effekterna av en sådan åtgärd, vilken byggerbl. a. på tanken alt det finns vissa konfliktsituationer i vilka enligt sakensnatur anspråk inte kan resas på föreningsrättsskydd enligt FFL eller med andraord där åberopande av föreningsrätten skuUe framstå som ett missbmk av denna,kommer kommittén till resultatet att 1975/76:105 Bilaga 1 32 någotbehov av en sådan undantagsregel som i 3 § femte stycket FFL inte finns.Kommittén föreslår därför att undantagsregeln upphävs. Mot detta förslagreserverar sig ledamöterna med motiveringen att ettbibehåUande av undantagsregeln svårligen kan innebära några olägenheter, underdet att ett avskaffande innebär att man ersätter ett i huvudsak klarträttsläge, som ej medfört några olägenheter, med ett oklart rättsläge varsföljder är svåra att överblicka. Deförpliktelser som åvilar på förenings- och förhandlingsrättens områdetill följd av åtaganden i skilda internationella sammanhang granskas avkommittén i ett avsnitt som berör både föreningsrättens och förhandlingsrättensområden. Det är främst nr 87 angående föreningsfrihet ochskydd för organisationsrätten och nr 98 angående tillämpningen av principernaför organisationsrätten och den kollektiva förhandlingsrätten, som härtilldrar sig intresse. Men även vissa andra ILO-instmment granskas liksomEuroparådets konvention angående skydd för de mänskligarättigheterna och de grundläggande friheterna, den av utarbetadeeuropeiska sociala stadgan och badaFN-konventioner om medborgerliga och politiska rättigheter resp. omekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Kommittén finner efter dennagranskning att dess förslag till lagstiftning på förenings- ochförhandlingsrättens område inte i något hänseende strider mot de ifrågavarandeintemationella överenskommelserna. Förslaget innebär liksom gäUande rätt altalla föreningar, som uppfyUer de relativt blygsamma krav i fråga om stadgar ochstyrelse som ställs upp av vår rättsordning för att en sammanslutning skallkunna betraktas som en facklig organisation med rättspersonlighet, harengrandläggande rätt till förhandlingar med vederbörande motpart och tillerkännsrättslig behörighet att träffa kollektivavtal liksom rätt att med tillgängligafackliga medel förmå motsidan att träffa sådant avtal. Dessa gmndläggandefömtsättningar för organiserad facklig verksamhet är desamma för alla. Ochskyddet i förhåUande till motpart för rätten att efter fritt val ansluta sigtill och verka i föreningar på arbetsmarknaden är också detsamma för alla. Denbegränsning av vissa lagstadgade rättigheter enligt kommitténs förslag (12, 13och 18 §§ i lagförslaget) till att tillkomma enbart föreningar, som står ikollektivavtalsförhåUande till vederbörande motpart, berör enligt kommitténsuppfattning inte det område (närmast rätten till koUektiva förhandlingar), somåsyftas i ifrågavarande intemationella konventioner, och innefattar därför inteheller något avsteg från här aktuella intemationella förpliktelser.Kommitténs förslag på dessa punkter innebär inte något ingrepp i dengmndläggande rättsliga likstäUigheten på förenings-och förhandlingsrättensområde och försämrar inte i någon mån någon facklig organisationshittillsvarande möjligheter att företräda sina medlemmar i fackliga frågor. 1sammanhanget framhåUer kommittén slutligen att en motsvarande begränsning gäUerenligt flera andra lagar och att detta in- 1975/76:105 Bilaga 1 33 te ansetts stå i strid mot internationellaåtaganden på förenings-och förhandlingsrättens område. Kommitténs analyser och förslag påföreningsrätten,5iiömråde har lämnats utan särskUda kommentarer av de flestaremissinstanserna. Några har dock tagit upp de olika aspekter på omfattningenav föreningsrättsskyddet som har diskuterats av kommittén. I några fall harockså kommitténs förslag om strykning av 3 § femte stycket FFL blivit föremålför tillstyrkande eller invändningar. SAF vill behåUa en uttrycklig regeli lagen om möjlighet till visst undantag för arbetsledare. Någraomständigheter som visar att man utan olägenhet skulle kunna undvaraifrågavarande regel föreligger enligt SÄF:s mening inte, såvitt gäUer denprivata arbetsmarknaden. Kommitténs förmodan, att vederbörande arbetstagare isamband med befordran till arbetsledare automatiskt lämnar LO-organisationenoch övergår till arbetsledareförbundet, delas inte av SAF. SAF anser att detfinns risk för påtryckningar som går ut på att förhindraorganisationsförändring och att arbetareförbunden kanske intelängre skuUe se sig ha anledning att frivilligt acceptera en övergång tillarbetsledareförbundet. Bland dem som tUlstyrkerutredningens förslag på denna punkt kan nämnas SPF, domänverket, KFO, , och /SR. Under fömtsättning att arbetstagareorganisationema själva löser eventuella gränsdragningsproblem anserKAB att frågan om slopande av lagens regler saknar betydelse inom KAB:savtalsområden. TCO understryker vikten av deuttalanden som kommittén gjort beträffande de s. k. frikretsreglema. EnligtTCO torde dessa uttalanden medföra att motiven för att bibehålla frikretsen harförlorat i styrka. FFO sätter däremot i fråga om inte anstäUda medföretagsledande funktioner borde undantas från tillämpningen av lagensbestämmelser. vid Lundsuniversitet påpekar att uppgifter i betänkandet utvisar att en inte heltobetydlig del av arbetsmarknaden berörs av organisationsklausuler ikoUektivavtal samt att arbetsmarknadens parter i princip är negativt instäUdatill sådana klausuler. Enligt fakulteten ligger det nära till hands att införaförbud mot sådana klausuler. Andra remissinstanser som förespråkar förbud motorganisationsklausuler är KFO, KAB, /SR och SAC. domareförbundanser att frågan om den negativa föreningsrätten bör bli föremål förreglering. Svenska transportarbetareförhundet,/SR och arbetsgruppen inom juridiska fakuheten vid universitetuttalar sig positivt angående föreningsrättsligt skydd för arbetssökande.Svenska och arbetsgmppen anser vidare att det voreönskvärt med i-Riksdagen 1975/76. Prop.1975/76:105 Bilaga 1 34 ettsjälvständigt föreningsrättsligt skydd för organisationer. De båda instansernavill emellertid se denna fråga i samband med en allmän lagstiftning motdiskriminering i arbetslivet och föreslår att lagen om anställningsskyddutvidgas med skydd mot andra diskriminerande åtgärder än uppsägningar ochavskedanden. LOföreslår att bevisbördan i föreningsrättsmål helt läggs på arbetsgivaren.Enligt LO:s uppfattning förekommer föreningsrättskränkningar i störreomfattning än vad som avspeglas i AD:s domar. Det avfört största problemet förarbetstagarsidan är att styrka att en av arbetsgivaren vidtagen åtgärd utgör enkränkning av föreningsrätten. Motsvarande bevisregel bör enligt LO:s meningäven införas i mål som rör brott mot 4 § lagen om facklig förtroendemansstäUning på arbetsplatsen. TCO framför liknande synpunkter. påpekar att det i likhet med vad utredningenframhåUer finns anledning att stäUa frågan om inte begreppet "objektivtgodtagbart skäl" i föreningsrättslig bemärkelse skaU ha samma innebörd somtermen "saklig gmnd" enligt lagen om anstäUningsskydd. Även omförbundet är av uppfattningen att det föreningsrättsliga skyddet bör stärkas,förefaller det klart att ett sådant samband mellan FFL och lagen omanställningsskydd kan få olyckliga konsekvenser. Förbundet menar att AD med nuvaranderegler har svårigheter att lösa problem som hänger samman med förhåUandetmellan FFL och anstäUningsskydds-lagen. Regeln om den delade bevisbördanfungerar som en regel om exklusivt bevis. Om bevisbördan övergått påarbetsgivaren, anses han inte ha fuUgjort vad som ankommer på honom med mindrehan presenterar ett objektivt godtagbart skäl. Däremot gäUer att vid prövningav i vad mån fackföreningen visat sannolika skäl för att arbetsgivaren haftföreningsrätts-kränkande motiv varje bevis godtas om annan änföreningsrättskränkande avsikt från arbetsgivarens sida. Här kan såledesprocessen avgöras genom att arbetsgivaren styrker att han haft ett"subjektivt godtagbart" skäl. För att undvika otillfredsstäUandekonsekvenser av den strängare innebörden av begreppet "objektivtgodtagbart skäl", som regeln om saklig grand medför, måste AD använda sigav denna utväg. Förbundet menar att en sådan ordning är onödigt tillkrångladoch vill stäUa frågan om inte ett system med omvänd bevisbörda vore mer tillfredsstäUande.I föreningsrättsmål skuUe arbetsgivaren gå fri om han kan visa att hanverkligen har haft ett annat skäl för sin åtgärd. Däremot skuUe han inte gåfri från ansvar enligt lagen om anstäUningsskydd med mindre hans motiv varitsakligt. Enligt sistnämnda lag gäUer här omvänd bevisbörda. SAC konstaterar att föreningsrättskränkningar kaninträffa som är föranledda av att organisationer på samma sida är oense ochdärför agitatoriskt bekämpar varandra. Därför bör enligt SAC en horisontelltverkande föreningsrätt ge sig tillkänna, inte enbart den vertikala ordningensom nu är gäUande. Någraremissinstanser berör frågan om rätt att teckna koUektivavtal och Prop.1975/76:105 Bilaga 1 35 SAC hävdar sålunda att förhandlingsrätten måstekompletteras med en rätt att teckna avtal om parterna i övrigt är överens omdet förhandlingen gäUer och om den ena parten begär att avtal skall tecknas.SAC anser vidare att en översyn måste göras av föreningsrätten, avarbetarskyddslagen vad gäller val av skyddsombud, av lagen om fackligförtroendemans stäUning på arbetsplatsen och av företagsnämndsavtalen, så attfackliga mino-ritelsorganisalioner inte ständigt skjuts åt sidan i sammanhangdär dessa organisationer har behov av att företräda sina medlemmar och försvaraderas intressen. Liknande åsikter framförs av ochSvenska driftpersonalförbundet. De båda sistnämnda förbunden hänvisar dessutomtill förpliktelser enligt och enligt Europeiskasociala stadgan. Inte heWer /SR finner sig kunna acceptera att seriöstarbetande organisationer utestängs från väsentliga delar av det förhandlings-och informationssystem som skall bygga på den nya lagsttftningen genom attarbetsgivaren vägrar att acceptera dem som avtalsparter. Kammarrätten i Stockholmföreslår att föreningar som har haft en fast organisation ochsom har ett icke obetydligt antal medlemmar på arbetsplatsen i princip börtillerkännas samma rätt att förhandla om medinflytandefrågor som de"etablerade" organisationerna. vid Lunds universitetoch arbetsgruppen inom juridiska fakulteten vid för framtanken på en rätt för organisation alt ansluta sig som part till ett redanbestående koUektivavtal, dvs. någon form av hängavtal. Arbetsgmppen menar attden avtalsslutande parten då bör bli beroende av de ur-sprangliga parternastolkning av koUektivavtalet. 1 förhåUande till nuvarande rätt skuUe en sådanlagändring innebära den skillnaden att minoritetsorganisationerna fickmöjlighet att kräva skadestånd för egen del när de för talan inför AD gmndad påatt arbetsgivaren kränkt medlems rättigheter enligt kollektivavtalet. har Jämfört arbetsrättskommitténs förslagmed bestämmelserna i vissa av intemationella arbetsorganisationen ()antagna instrament som har samband med kommitténs förslag. Det gäUer främstkonventionen nr 87 angående föreningsfrihet och skydd för organisationsrättenoch konventionen nr 98 angående tillämpningen av principema för organisationsrättenoch den koUektiva förhandlingsrätten. Förslaget berör delvis också konventionennr 135 om arbetstagarrepresentanters skydd inom företaget och åtgärder för attunderiätta deras verksamhet samt rekommendationen nr 143 i samma ämne.ILO-kommittén finner den redogörelse som kommittén lämnar för konventionernanr 87 och 98 riktig. Mot bakgmnd av de uttalanden som gjorts av framför alltlLO:s expertkommitté för tUlämpning av konventioner och rekommendationer, somredovisas i betänkandet, och Jämförelser i övrigt mellan bestämmelsema i berördakonventioner och kommitténs förslag, finner , utifrån 1975/76:105 Bilaga 1 36 desynpunkter den har att beakta, inte anledning till erinran mot kommitténsförslag till lag om förhandlingsrätt och koUektivavtal. 4 Förhandlingsrätt 4.1 Gällande rätt Allmänna regler i lag om förhandlingsrätt ochförhandlingsskyldighet på arbetsmarknaden finns i 4-7 §§ lagen FFL. I 4 §första stycket beskrivs inledningsvis den i lagen stadgade förhandlingsrättensom en rätt att påkalla förhandling rörande reglering av anställningsvillkorenävensom rörande förhållandet i övrigt mellan arbetsgivare och arbetstagare.Innebörden härav anses vara att förhandlingsrätt enligt lagen föreligger bådei s. k. intressetvister, när part vill förhandla om avtal i en fråga som inteär reglerad i avtal mellan partema och i rättstvister, dvs. när syftet medförhandlingen är att behandla ett mellanhavande mellan parterna som i sistahand kan avgöras på rättslig väg. Förhandlingsrätten tillkommer på ena sidanarbetsgivaren eller förening av arbetsgivare, vari han är medlem, och på andrasidan förening av arbetstagare, vari de ifrågavarande arbetstagama är medlemmar.Enligt 4 § andra stycket medför förhandlingsrätt för en part skyldighet förandra parten att träda i förhandling. Skyldigheten innebär åliggande att själveller genom ombud inställa sig vid förhandlingssammanträde och att, där såerfordras, med angivande av skäl framlägga förslag till lösning av fråga varomförhandling påkallats. 1 5 § finns vissa gmndläggande regler om hurförhandling påkallas och hur sammanträde för förhandling bestäms och vidare omatt protokoU skall föras när endera parten begär det. Enligt andra stycket i 5§ är stadgandena i paragrafen på det sättet dispositiva att avvikelse fårföreskrivas i koUektivavtal. Övriga bestämmelser om förhandlingsrätt ansesvara tvingande utan att detta har uttryckligen angivits i lagen. Lageninnehåller vidare i 7 § en bestämmelse enligt vilken arbetsgivare inte fårvägra arbetstagare skälig ledighet för deltagande i förhandling om fråga, varihan är utsedd att vara representant för sin förening. Vägran att uppfyUa den ilagen stadgade förhandlingsskyldigheten kan inte föranleda skadeståndsskyldighetoch är inte heller underkastad någon annan direkt rättslig sanktion. Denförhandlingsberättigade parten kan emellertid vända sig till förlikningsmanoch utverka att denne kallar motparten till förhandlingar enligt MedlL. Häromhar tagits in en erinran i 6 § FFL. Förlikningsmannen kan anmäla försummelseatt fullgöra förhandlingsskyldighet till AD, som kan förelägga och utdöma vite(6 § andra stycket MedlL). Lagensstadganden är såsom framgår av denna redogörelse enkla och Prop.1975/76:105 Bilaga I 37 De innefattar bara de mest gmndläggande bestämmelserna om ämnetför förhandlingar enligt lagen, om partsstäUningen i sådana förhandlingar ochom vad som krävs för att part skall anses ha fuUgjort sinförhandlingsskyldighet. Däratöver finns i princip inte mera än vissa allmänthållna anvisningar om ordningen för förhandlingar. Ett mera detaljerat mönsterav regler rörande bl. a. påkallande, genomförande och avslutande avförhandlingar har utbildats i takt med utvecklingen av för-handlingsväsendel påarbetsmarknaden - i synnerhet genom att preciserade regler tagits in ikollektivavtalens förhandlingsordningar. Dessa innehåUer bl. a. regler omförhandlingsframställnings form och innehåU, frister för utsättande avförhandlingssammanträde och för kallelse till förhandling, fömtsättningar avskilda slag för att förhandlingsparts skyldighet att förhandla skall ansesfullgjord och förhandling kunna betraktas såsom avslutad, etc. Regler av dennaart är förbundna med skilda slag av rättsverkningar utav stor betydelse förförhandlingsförfarandet, såsom t. ex. preskription av rätten att påkallaförhandling, rätt för part att gå vidare i avtalad instansordning förförhandlingarna och ytterst att väcka talan hos AD, rätt att utkräva skadeståndför förhandlingsvägran. AD:s praxis på förhandlingsrättens område gäUer i höggrad tolkning och tillämpning av avtalade regler om förhandlingar. På mångapunkter har sådana avgöranden av domstolen dock betydelse även förtillämpningen av FFL. Reglerna i FFL innehåller inte något om skyldighetför part att förse motparten med underlag för förhandlingarna eller eljest atttillhandahåUa information. Sådana regler saknas i allmänhet också i de avtaladeförhandlingsordningarna. Däremot innehåUer de s. k. samarbetsavtal - främst avtalom förelagsnämnder - som täcker huvuddelen av de medelstora och storaföretagen åtskilliga regler härom. Genom överenskommelse mellan SAFsamt LO och PTK om ekonomikommitté och arbetstagarkonsulter har vidareutvecklats nya former för information och för arbetstagamas insyn i företagen. Vid sidan av de allmänna lagreglerna omförhandlingsrätt upptar den nyare arbetsrättsliga lagstiftningen ibland reglerom en överläggningsrätt för den lokala fackliga arbetstagarorganisationen innanbeslut får genomföras i vissa angivna situationer, t. ex. vid planeradeuppsägningar, permitte-ringar och nyanställningar enligt 29 och 32 §§ LAS, vidifrågasatta förändringar av fackliga förtroendemäns arbetsförhåUanden elleranstäUningsvUlkor enligt 5 § lagen om facklig förtroendemans stäUning påarbetsplatsen och vid uppskjutande av studieledigheter enligt 4 § lagen (1974:981)om arbetstagares rätt till ledighet för utbUdning. Vid uppsägningar och avskedandenhar också den berörde arbetstagaren en motsvarande överläggningsrätt innan denplanerade åtgärden får genomföras. Rätten till överläggning ärskadeståndssanktionerad. Prop.1975/76:105 Bilaga 1 38 4.2 Kommittén Kommittén tar först upp frågan omförhandlingsrättens omfattning och konstaterar att denna fråga gäUer dels vilkaämnen som kan komma i fråga för förhandlingar mellan arbetsgivare ocharbetstagare, dels verkan på den förhandlingsrätt som må tillkommaarbetstagarsidan av att arbetsgivaren genom tyst eller uttryckligt avtaltillförsäkrats bestämmanderätten på det aktuella området. För gällande rättsdel sammanfaller det förstnämnda av dessa spörsmål med frågan om tolkningen avuttrycket "reglering av anställningsvillkoren ävensom rörande förhåUandeti övrigt mellan arbetsgivare och arbetstagare" i 4 § första stycket FFL.Det senare spörsmålet rör den från synpunkten av arbetstagamas inflytande översina arbetsförhållanden mest centrala aspekten på innebörden av denlagstadgade förhandlingsrätten, eller med andra ord humvida förhandlingsrätttillkommer arbetstagarsidan som en gmndläggande form för inflytande på områdetför arbetsgivarens befogenheter att utöva företagsledningen och att leda ochfördela arbetet. Frågan om vidden av ämnesområdet för förhandlingarenligt FFL är i princip densamma som frågan i vUka ämnen koUektivavtal kanenligt 1 § träffas med giltig verkan, och kommittén hänvisar därför på denpunkten till sin behandling av denna senare fråga. dock att dess eget förslag på denna punkt innebär att dengrandläggande förhandlingsrätten skall, liksom de rättsliga möjlighetema attreglera förhåUanden mellan arbetsgivare och arbetstagare i koUektivavtal, haen mycket vidsträckt tillämpning. I frågan huruvida den nu gäUande lagen gerarbetstagarsidan rätt att förhandla på området för arbetsgivarens befogenhetatt besluta om företagsledningen och om arbetets ledning och fördelningkonstaterar kommittén, att del är en utbredd uppfattning på arbetsmarknaden attnågon sådan rätt inte följer av lagen men att det rent rättsliga underlaget förtolkningen av FFL på denna punkt är osäkert. Förarbetena ger, anser kommittén,närmast intrycket att frågan om den fackliga förhandlingen såsom ett medel attbereda arbetstagarna ett vidgat inflytande på områden, där arbetsgivaren omannat inte avtalats har bestämmanderätten, i det väsentliga har upplevts såsomliggande vid sidan av vad som främst åsyftades med lagstiftningen. AD:s praxisger inte heller någon säker vägledning. Uteslutet är inte att den lagfästaförhandlingsrätten skulle kunna anses inrymma en rätt för arbetstagarsidan attvid förhandlingar med arbetsgivaren åtminstone få anlägga synpunkter ochframföra klagomål eller krav i anledning av redan fattade eller föreståendebeslut. Enligt kommittén finns skäl både för och emot en sådan tolkning avFFL:s regler om förhandlingsrätten. Om det emellertid är tänkbart att en rättav denna innebörd ligger i den lagstadgade förhandlingsrätten synes det enligtkommittén däremot ganska klart, att lagen inte grandar någon skyldighet förarbetsgivaren att uppskjuta be- Prop.1975/76:105 Bilaga 1 39 slutsom han enligt avtal äger ensidigt fatta eller uppskjuta verkställighet avsådana beslut. 1 den meningen torde med andra ord saknas en rättsligtgaranterad möjlighet för arbetstagarna att genom fackliga förhandlingar inverkapå avgörandet av frågor, som hör till områdena för företagsledningen ochledningen och fördelningen av arbetet. Med dessa anmärkningar lämnar kommittén frågan ominnebörden av gäUande rätt på den här aktuella punkten och övergår till attredovisa sina förslag till nya regler i lag om förhandlingsrätt såsom ettgrandläggande medel att vidga arbetstagarnas inflytande. Kommitténanger som sin huvuduppgift på förhandlingsrättens område att på gmndval av dennu gäUande lagens regler om förhandlingsrätt och förhandlingsskyldighet iintresse- och rättstvister utforma nya regler, som otvetydigt gerarbetstagarsidan rätt att förhandla i frågor över vilka arbetsgivaren harbeslutanderätt enligt avtal. En huvudtanke bakom kommitténs lagförslag är attmera utvecklade former av inflytande för arbetstagarna, dvs. mer eller mindrelångtgående rätt att delta i beslutsprocessen hos arbetsgivaren, skalltillförsäkras dem genom koUektivavtal. Lagförslaget innehåUer regler (främst26 och 34 §§) vilka är avsedda att ge stöd åt arbetstagarnas anspråk på sådanakoUektivavtal. I den utsträckning beslutanderätten emellertid fortfarandetillätes ligga kvar hos arbetsgivaren skall arbetstagama genom lagstiftningenom förhandlingsrätt tillerkännas i varje fall den grandläggande form avinflytande, som ligger i rätten att förhandla innan beslut fattas eller åtgärdverkställes av arbetsgivaren. Det från arbetstagarnas synpunkt väsentligamomentet i en sådan lagstadgad förhandlingsrätt är enligt kommitténs synsättatt arbetsgivaren åläggs, under skadeståndsansvar, att avvakta med besluteller åtgärd till dess förhandlingen genomförts. Arbetsgivarens skyldighet att uppskjuta beslut ochåtgärder i avvaktan på förhandlingar kan enligt kommittén konstraeras antingenså att arbetsgivaren åläggs att själv ta initiativet tUl förhandlingar medarbetstagarsidan innan han fattar sitt beslut eller vidtar ifrågavarandeåtgärd, s. k. primär förhandlingsskyldighet, eller så att arbetsgivaren åläggsuppskovsskyldighet under fömtsättning att arbetstagarsidan begärförhandlingar. Vid valet mellan dessa båda former bör enligt kommittén hänsyntas till båda sidors intresse av att lagen inte föreskriver en alltför tungroddoch osmidig ordning, enligt vilken förhandlingar måste föregå varje enskiltbeslut eller åtgärd i företagslednings- eller arbetsledningsfrågor oberoendeav dess betydelse för arbetstagarsidan. Primär förhandlingsskyldighet bör medhänsyn härtill förbehåUas sådana frågor, i vilka det finns skäl att generelltutgå från att arbetstagarnas fackliga organisation alltid vill förhandla. 1frågor av mindre allmän betydelse bör det enligt kommittén vara tillräckligtatt fastslå en rätt för arbetstagarsidan att förhandla och en skyldighet förarbetsgivaren att avvakta med beslut och åtgärder till efter slutförandet avförhandling på begäran av motparten. Det fömtsätts i förslaget på denna 1975/76:105 Bilaga 1 40 punktatt närmare regler för utövandet av arbetstagarsidans förhandlingsrätt ocharbetsgivarens uppskovsskyldighet skall utformas i koUektivavtal och attdärigenom skaU skapas praktiskt verkande ordningar, som ger arbetstagarsidanalla de möjligheter att öva inflytande i förhandlingens form som kan av densidan betraktas som önskvärda.