prop · FY0332 · 1975-12-31 00:00:00 — Huvuddelen av detta skullekomma från hushållen (ca ) och resterande från kontors-och affärsavfall. Förinsamling av avfallspapper finns ett flertal bolag. Störst är som tidigarenämnts AB Industrileveranser. Ytterligare två bolag har bildats föratt förse vissa pappersbmk med avfaUspapper. I det ena bolaget ,Påab samarbetar AB Klippans Finpappersbruk, , Skogsägarnas IndustriAB och Holmens Bmk. I det andra bolaget samarbetar bl. a. Industrileveranseroch . Returpapperär användbart som råvara i de fall man inte ställer höga krav på det slutiigapapperets styrka eUer vithet. I första hand används det för: kartong för emballage ochgipsskivekartong tidningspapper (planeras) Huvuddelenav det insamlade papperet användes för inhemsk pappers-produktion. Sverigeexporterar dock betydande mängder avfallspapper. Exporten uppgick tUl ca121 eUer av totalt insamlad mängd. Exporten 1973 medfördeen ökning i förhållande lill 1972 med31000 ton, Importen uppgick tUl totalt något över , vilket var en dryg fördubbling jämfört med föregående år. Exportenav avfallspapper går i första hand tUl och . Dessa bådaländer tog 1973 ungefär 34 resp. av den svenska exporten. AndravUrtiga mottagarländer är och med 16 resp. . Såledesgår av den totala exporten av avfallspapper från till fyraländer. Även när det gäller import av avfaUspapper sker huvuddelen av dennafrån ett fåtal länder, eller importeras från Västtysklandoch Damnark medan resterande mängd i huvudsak kommer från ochNorge med 14 resp. . Förbmkningeninom svensk pappersindustri av returpapper som fiberråvara uppgick tUl301 . 1973 tUl327 , en ökning med . Omkring eller av förbrukningen utgjordes av avfallspapper från solid- och wellpappindustrin medan tidningar, journaler och telefonkataloger totalt svarade för . fiims det i landet 4 pap persbmk som använder eller planerar att använda avfallspapper som rå vara under . På nästa sida lämnas en för teckning över dessa pappersbruk. () har beräknat förbrukningen avreturpapper vid tillverkning av papper och papp fram t. o. m. 1979 enligtföljande tabell. Tidningar, olästa och Journaler, olästa och Ökning i förhållande till Papper för dränkning, spolar, well-pappmal. Well/tidningar/ Well/tidningar, journaler Tidn./journaler (start ) Tidn./journaler (start ) Well/tidn./ journaler Kartong, wellpapp-Well/övrigt Kartong, wellpapp-Blandat/well Well (start 3:e Well (start 4:e Well/tidn- och journaler Tidn./journaler (start ) Well/tidn. Anm. Några mindre förbrukare som använder returpapper iform av spiU från egen konvertering har ej medtagits. De största förbrukarna av returpapper 1973 var FiskebyBruk, Katrinefors (Fiskeby), Forsså, Inland, , , Fridafors(), (), Munksund (SCA) och . 1975: 32 69 SCPFhar vidare angett att om tUlfredsställande teknisk-ekonomiska möjligheterföreligger och om samarbete med kommunerna kan komma tiU stånd väntasförbrukningen hos tidningspappersbruk av sortimenten tidningar och journalerytterligare komma att öka med ca 1975, 1976, 110 000 ton1977, 1978 och närmare 1979. I enmera långsiktig prognos anges följande värden för insamling av pappersavfall(ton). Procenttalen anger andelen av totalförbrukningen av papper. Tänkbarnettoinsamling 650 000 () 1 000 000 () Optimistisknettoinsamling 900 000 () 1 500 000 () Teoretisknettoinsamling 1 400 000 () 2 100 000 () Förbmkningenunder innevarande år förväntas öka med närmare eller tilltotalt . Detta i kombination med en stor efterfrågan på export ochökade svårigheter att importera avfallspapper kan medföra svårigheter för depappersbruk där av fallspapper är basråvara. Den under senare årkraftiga ökningen i efterfrågan på avfaUspapper kan illustreras avprisutvecklingen för insamlingsvara av tidningar och journaler. År Kr./ton 1971 95 197273 (början) 85 1973(slutet) 100 Prisetpå insanUingsvara av tidningar och joumaler har således stigit från . perton 1967 till . Prisuppgången har varit särskilt hög1973 och 1974. Denna kraftiga ökning kan sannolikt tiUstor del förklaras med den extremt stora efterfrågan på papper och1974, samt den knapphet som undan för undan gjort sig gällande påvirkesmarknaden inte bara i utan även för andra stora producenter avmassa och papper i . F. n. är dock priset åter sjunkande. ISverige finns planer på att använda viss andel returpapper vid fleratidningspappersbruk. Kapaciteten inom pappersindustrin kommer sannolikt att ökakraftigt . Denna ökning är till viss del planerad att försörjasmed returpapper. Förtillverkning av tidningspapper och mjukpapper från returpap-persråvara krävsdock viss teknisk utmstning, i första hand avsvärtning (de-inking)av returpapper med trycksvärta. Kostnaderna för avsvärtning är förhållandevishöga bl. a. beroende dels på det slutresultat man förväntar sig av den färdigaprodukten, dels kvaliteten på returfibern. Med dagens snabbgående maskiner inomtidningspappersindustrin krävs hög rening eftersom rester av trycksvärta kanminska effektiviteten på en tidiungspappersmaskin. Som exempel kan nämnas attett tidningspap-persbmk angivit den ungefärliga kostnaden per ton massa till cakr. 200: exkl. kapitalkostnad, varav kr. 80100 utgörs av kemikaliekostnader.Teknisk utveckling av avsvärtningsprocessen torde dock vara möjlig och i förstahand anses kemikaliekostnaderna kunna minskas. Avsvärtningsprocessen medför f.n. vissa miljöproblem vad gäller främst tillvaratagande av den avskUdatrycksvärtan. Omde tekniska svårigheter som således tiU viss del är förknippademed användning av avfallspapper vid framställning av tidningspapper kan lösas,kommer efterfrågan på avfallspapper eiUigt beräknmgar att öka från ca 327 000ton 1973 till ca 1979. Till stor del måste en ökning av dennastorleksordning baseras på insamling av tidningar och journaler och då främstinom hushållssektorn där de största kvantiteterna av tidningar och journalerfinns att hämta. 12.2Synpunkter på tillämpningen av gällande författningar Ikapitel 3 redovisas gällande lagstiftning på avfallsområdet. Mot denna bakgrundges nedan vissa synpunkter på tillämpningen av bestämmelser av betydelse förfrågan om återvinning av pappersavfall. Eldigtuttalande av departementschefen i prop. 1970: 157 skall gamla tidningar ochtidskrifter, förpackningar av papper eller papp samt andra pappersprodukter somhushållen regelmässigt har behov av att göra sig kvitt räknas tillhushållsavfall enligt 4 § första stycket renhållningslagen. Det obligatoriskakommunala renhållningsmonopolet omfattar således även pappersavfaU frånhushållen. Däremottorde pappersavfall från t. ex. företag inom affärs- eller kontorsverksamhetsom lämnar större mängder sådant avfall knappast kunna anses jämförligt medhushållsavfall och på grund därav falla under det obligatoriskarenhållningsmonopolet. Uppkomsten av sådant avfall beror i huvudsak påverksamhetens art och omfattning och endast i mindre utsträckning på attmänniskor uppehåller sig i viss lokal eller anläggning. Om pappersavfallblandas med städsopor eller Uknande, får det dock anses naturligt att betraktaallt det blandade avfallet som jämförligt med hushållsavfall. Kommun som såönskar torde med stöd av 4 § andra stycket renhållningslagen kunna införa s. k.frivUligt renhållningsmonopol beträffande pappersavfall från t. ex. affärs-eller kontors- 1975: 32 71 verksamhet.Stockholms kommun har exempelvis i sin lokala hälsovårdsordning tagit in enföreskrift som torde innebära att pappersavfall från affärs- ellerkontorsverksamhet skall forslas bort genom kommunens försorg. Även om kommunaltrenhållningsmonopol kan tillämpas i fråga om det pappersavfall som tUldrar sigstörst intresse från ålervinningssyn-punkt, föreUgger inte garanti för attmsamlingen av pappersavfall kommer att ske genom kommunens försorg. Denenskilde behöver nämligen inte anlita kommunens renhållningsorganisation, närhan vill göra sig kvitt pappersavfall. Visserligen anförde departementschefen iden allmäima motiveringen till förslaget tiU renhållningslag (prop. 1970: 157,s. 82) att kommunens ansvar för renhåUningen bör för att vara effektiv innefattainte bara en skyldighet för kommunen att fullgöra denna uppgift utan även enskyldighet för den enskUde att låta kommunen ta bort avfaUet. Men dennaprincip har inte kommit till direkt uttryck i lagen. Den bestämmelse i lagensom närmast anknyter tiU principen återfinns i 4 § tredje stycket. Därföreskrivs enUgt vad som sagts att när orenUghet och avfall skallforslas bort genom kommunens försorg, dvs. när kommunalt renhållningsmonopolgäller, får annan person än den kommunen anlitar för detta ändamål inte tabefattning därmed. Förbudet torde rikta sig mot både fastighetsägare ochinsamlingsföretag som i konkurrens med kommunen vill transportera bort avfall.Då emellertid ifrågavarande förbud kan överträdas utan att överträdelsenföranleder påföljd av något slag, föreligger i verkligheten ingen skyldighetför den enskilde att låta kommunen ta bort avfaUet. Inte heller kan ingripandemot insamlingsföretag, som inte anlitas av kommunen, ske med tillämpning avrenhåUningslagen. Deti 14 § normalhälsovårdsordnlngen intagna förbudet att slutbehandla avfall fårvad gäller pappersavfall inte förstås så att det skulle vara straffbart attelda med papper inomhus i öppen spis eller värmepanna. I lokalahälsovårdsordningen för har detla förhållande särskilt påpekats. 12.3Arbetsgruppens överväganden och förslag Somnämnts i föregående avsnitt insamlas i vårt land f. n. ca 415 000 tonpappersavfall för återvinning . Den insamlade mängden motsvarar ungefären tredjedel av det pappersavfall som kan komma i fråga föråtervinningsändamål. En jämförelse med vissa andra västeuropeiska länder visaratt det går att återvinna en betydligt större andel. I vårt land insamlas destörsta mängderna pappersavfall från industri-, handels- och kontorsverksamhet.Endast av det pappersavfall som återvinns kommer från hushållen. Enligtgjorda beräkningar bör ytterligare nära pappersavfaU kunna samlasin i vårt land. 1975: 32 72 Huvuddelendärav eUer ca , skulle komma från hushållen i form av tidningar ochtidskrifter, medan återstoden skulle samlas in främst från affärer och kontor. F.n. är intresset för pappersinsamling mycket stort främst på grund av de högapriserna på pappersavfall /ton jämfört med ca /ton förett år sedan. Somframgått av kapitel 11 angående hushållsavfallet förekommer en relativtomfattande försöksverksamhet genom i kommunernas regi för separering ihushållen av olika avfallskomponenter, bl. a. tidningar. Dessutom förekommeren mer eller mindre regelbunden pappersinsamling genom ideella föreningar,organisationer samt privatföretag. Pappersavfallär en betydande basråvara vid många pappersbmk. Under de närmaste 5 årenväntas förbmkningen enligt branschens uppfattnmg komma att fördubblas. För attdetta skall kunna ske krävs dock ett samarbete mellan kommunerna och de störreförbrukarna. Ett utnyttjande av t. ex. hushållens tidningar kräver storainvesteringar i teknisk utrustning i pappersbmken. Innan sådana investeringargörs måste enligt branschen en säker och kontinuerlig försörjning av avfallspappervara tryggad. Fleraskäl talar enligt arbetsgmppens menmg för en ökad återanvändning avpappersavfall. Bland dessa skäl kan främst nämnas: Råvarusynpunkt.Bristen på skogsråvara gör att pappersavfall bUr allt värdefullare som råvaraför pappersbmken. För varje ton nytt papper åtgår 1015 normalstora träd. Energisynpunkt.Enligt gmppens tidigare publicerade rapport som energikälla (Ds Jo 1974:5) ger returpappersanvändning en energibesparing i papperstillverkningenmotsvarande ca 60 (KK) m' olja. Kostnadssynpunkt.En ökad insamling av pappersavfall bör medföra reducering avrenhållningskostnaden för den enskUde samt lägre kostnader för investeringar ideponerings- och förbränningsanläggningar för kommunen. Enligtarbetsgruppen är det således angeläget från bl. a. allmän resurssynpunkt attinsamlingen av pappersavfall i samhället görs effektivare så att sådant avfalli större omfattning än hittUls kommer till användning som råvara vidframställningen av papper och papp. Avfallspapper bör därför företrädesvisanvändas som råvara och inte för energiproduktion (t. ex. förbränning).Långtgående åtgärder bör vidtas för att få till stånd ökad återanvändning. Iförsta hand måste insamlingen av pappersavfall från hushållen nueffektiviseras. Idet hushållsavfall som destmeras finns som tidigare nämnts ca 300 000ton tidnings- och journalpapper. Det får anses både önskvärt och möjligt attåtervinna huvuddelen av detta avfall. Men också från affärs- ochkontorssektorn bör insamlingen av pappersavfall kunna ökas. 1975: 32 73 Enytterligare förutsättning för att återvinningen av papper skall kunna öka äratt pappersbruken i större utsträckning än f. n. baserar sin tUlverkning påpappersavfall som råvara. Detta fömtsätter i sin tur att bruken kan garanterastUlgång på returpapper även på lång sikt. Genom långsiktiga kontrakt torde enjämn tUlförsel av returpapper kunna garanteras. Det är därför nödvändigtatt insamlingen av papper inte, såsom f. n. är fallet, görs beroendeav priset på pappersavfall. Med hänsyn härtill och till att kommunerna redanhar en uppbyggd organisation för att ta hand om avfall från hushållen och imånga fall också avfall från affärer och kontor framstår det enligtarbetsgruppen som naturligt att den önskvärda pappersinsamlingenfortsättningsvis i huvudsak sker inom ramen för det kommunalarenhållningsmonopolet. Gmppen vill dock starkt understryka att kommun bör medgede undanlag från renhållningsmonopolet som av praktiska och andra skäl bedömserforderliga. Det är särskilt angeläget att kontor, affärer och andra företag,som redan nu på ett effektivt sätt samlar upp och till återanvändning levererareget pappersavfall också fortsättningsvis får göra detta. Detsamma gäller förde ileella organisationer som genom pappersinsamlingar finansierar en del avsin verksamhet. Denna möjlighet bör kommunerna också fortsättningsvis georganisationerna. Denorganisatoriska åtgärd som här föreslås är emellertid inte ensam tUlräcklig föratt uppnå den av gruppen önskade ökningen av returpappersmängden. Om visstavfall över huvud skall kunna återvinnas måste avfallet separeras från annatavfall. Enligtuttalande från föredrarpappersbruken beträffande hushållens avfaUspapper separering vid käUan, dvs. Man erhåUer då en renare fiber och får dessutom möjlighet tilluppdelning på olika sortiment. kan separering vid centralabehandlingsanläggningar eventuellt komma att utgöra ett komplement tillseparering i hushållen. Om fiber tas ut från ett blandat hushållsavfall kandock detta komma att medföra försämrad arbetsmUjö för bl. a. anställda vidpappersbruken. Dessutom finns risk för bakteriell förorening av det färdigapapperet. Sådan fiber torde därför inle kunna användas för tillverkning avpapper och papp som kommer i beröring med livsmedel. Medhänsyn till vad som här anförts anser arbetsgmppen att en ökad återanvändnmg avpapper bör åstadkommas framförallt genom separering av papper från övrigtavfall i hushållen. Gruppen förordar därför att bestämmelser utfärdas somframtvingar obligatorisk sortering av avfallspapper vid källan. Förett genomförande av arbetsgruppens förslag krävs vissa författningsändringar,som redovisas i det följande. Ominsamlingen av pappersavfall sålunda skall ske inom ramen för 1975: 32 74 detkommunala renhållningsmonopolet, måste den som vill göra sig kvittpappersavfall i största möjliga utsträckning lämna avfaUet till sådaninsamling som ordnas av kommunen eller av den som erhållit kommunens uppdrag.Den lagstiftningsåtgärd som enligt gmppen i första hand förefaller nödvändig isammanhanget är att i renhållningslagen införa en bestämmelse somstraffbelägger överträdelser av det i 4 § tredje stycket upptagna förbudet förannan än den kommunen anlitar för ändamålet att ta befattning med avfall somskall forslas bort genom kommunens försorg. Det kan dock inte anses erforderligtatt låta alla överträdelser av förbudet bli straffbara. Vad som bör motverkasmed straffbestämmelsen är endast den mer eller mindre organiserade insamUngenav pappersavfall som legat utanför kommunens kontroll. Med hänsynhärtill bör straffbestämmelsen lämpligen begränsas och göras tUlämpUg endast påden som yrkesmässigt eller annars i större omfattning insamlar och forslarbort avfall i strid med ifrågavarande förbud. Ifråga om idrottsförening eller annan ideell organisation som sysslar medpappersinsamling betyder den föreslagna bestämmelsen att organisationen ifortsättningen måste ha konununens uppdrag eller tillstånd att samla in papperför att ej riskera straff. Som tidigare nämnts förutsätter arbetsgmppen attkommun lämnar sådant tillstånd till ideella föreningar som bedriver seriösinsamlingsverksamhet. Ävenom ifrågavarande straffbestämmelse f. n. får betydelse enbart för insamlingenav pappersavfall, bör bestämmelsen kunna tillämpas i fråga om aUt avfall somomfattas av kommunalt renhållningsmonopol bl. a. med hänsyn tUl att det iframliden kan bli aktuellt med särskild insamling av annat återvinningsbartavfall än papper. Vadgäller separering har gmppen av skäl som tidigare redovisats för sin delstannat för att merparten av den önskade returpappersökningen bör åstadkommasgenom separering vid källan. Även om det vore en fördel för hushållen attslippa separera avfall, kan man således inte räkna med att maskinell separeringvid sopstation inom överskådlig framtid kommer att göra det obehövligt altseparera pappersavfall vid källan. Arbetsgmppen föreslår således att enbestämmelse om skyldighet att separera avfall bör tas in i renhållningslagen.Bestämmelsen bör utformas som ett bemyndigande för regeringen att, om det ärav särskild betydelse från återvinningssynpunkt, föreskriva att visst slag avavfall som skall forslas bort genom kommunens försorg skall förvaras skilt frånorenUghet och annat avfall i avvaktan på borttransport. Brott mot föreskriftsom nu avses bör straffbeläggas genom särskild bestämmelse i lagen. Undantagbör dock göras för gärningar som är ringa. Föreskriftom separering bör avse pappersavfall som utgörs av tidningar, tidskrifter ochemballage. Vidare bör separering ske av utgallrade arkivhandlingar och liknandeavfall från kontorsverksamhet. Hushållen bör dock, såvitt nu kan bedömas, varaskyldiga att separera en- 1975: 32 75 barttidningar och tidskrifter. Separeringsverksamhet bör självfallet inte sättasigång förrän kommunen vidtagit de åtgärder som krävs för att insamling ochavsättning av det separerade avfaUet till återvinningsändamål kan ske. kommer därför mte att påbörjas i allakommuner. Det kan vidare tänkas att viss kommun med hänsyn tUl transportkostnadereller av annat skäl inte bör särskilt insamla pappersavfall för återvinning.Därför bör i föreskrift om separering särskUt anges inom vilka kommunerseparering skall ske. Efter hand som insamlingen och avsättningen avpappersavfall organiseras får föreskriften ändras genom att nya kommuner läggstill förteckningen av kommuner inom vilka separering skall ske. Arbetsgruppenfömtsätter dock att insamling av papper bör vara igång i de kommuner i landetdär insamling bör ske senast efter lagändringens ikraftträdande. Närdet gäller insamlingen av pappersavfall i glesbygd kan utbytet i många faUantas bli så litet att insamUngen med hänsyn tUl transportkostnaderna inte kananses motiverad. För sådana fall bör kommunen själv få besluta om undantag frångällande separeringsföreskrift. Avfrämst återvinningsskäl men också för att nå en bättre täckning avinsamlingskostnaden är det angeläget att aUt inom en kommun förekommandepappersavfaU av det slag som anges i föreskrift om separering i princip kommeratt omfattas av kommunalt renhållningsmonopol. Pappersavfall av aktuellt slagbör således enligt gmppen omfattas av renhållningsmonopol, oavsett om avfallethärrör från hushåll, kontor eller företag av skilda slag. Föratt detta skall ske måste enligt gällande ordning varje berörd kommun utsträckamonopolet genom föreskrift i sin lokala hälsovårds-ordning. Ett sådantförfarande förefaller enligt gmppen innebära en onödig omgång. Det torde varalämpligare att låta regermgen med separeringsföreskrift meddelaföreskrift om att pappersavfall från hushåll, kontor, företag m. m. skallforslas bort genom kommunens försorg, även om sådan skyldighet inte tidigareålegat kommimen enligt 4 § första stycket renhåUningslagen eller enligt föreskrifti lokal hälsovårdsordning. Regeringen bör genom bestämmelse i renhållnmgslagenbemyndigas meddela sådan föreskrift. Omåtervinning av pappersavfall redan fungerar rationellt, såsom regelmässigttorde vara faUet hos t. ex. sådana företag inom handel och industri sominstallerat särskilda maskinella anordningar för buntnmg av pappersavfaU, finnsfrån återvinningssynpunkt dock inte anledning att upprätthålla föreskrift omrenhållningsmonopol. Med hänsyn till dessa och liknande fall bör kommunen ha möjlighetatt medge undantag från sådan föreskrift. Eftersom beslut om vägrat undantagkan ha stor ekonomisk betydelse bör talan mot sådant beslut få föras hoslänsstyrelsen genom förvaltningsbesvär. 1975: 32 76 Kommunbör vidare få besluta alt hämtning av pappersavfall som skall återvinnas skallske från annan plats än förvaringsplatsen på fastigheten t. ex. från encontainer. Detta kan gälla såväl i glesbygd som tätort. Kommun bör också hamöjlighet att utfärda närmare bestämmelser för tUlämpningen av föreskrifter omseparering och utvidgat renhållningsmonopol. föreslagna föreskrifter kanlämpligen tas in i den till-lämpningsförfattning till kommunalarenhållningslagen som enligt gruppens tidigare överlämnade PM med förslag tUlrenhållningskungörelse (Ds Jo 1974: 4) bör utfärdas av regeringen bl. a. föratt ändra nuvarande reglering av dispensgivningen. om utvidgning av renhåUningsmonopolet och om separering i fråga omvisst pappersavfall i enlighet med vad som föreslagits, innebär det attregeringen funnit att avfallet skall återvinnas i stället för att destmeras. Omdärför avfall, som i ett aktuellt fall separerats enligt föreskrift, kanåtervinnas, får återvinningen inte hindras genom att kommunen bränner avfallet.Principen får anses så självklar att en uttrycklig bestämmelse med dennaiimebörd inte kan anses erforderlig. Närdet gäller avsättnmgen av det pappersavfall som kommer att samlas in får det,som tidigare nämnts, förutsättas att vederbörande kommuner medinsamlingsföretag eller pappersbmk ingår för längre tidsperioder bindandeöverenskommelser som garanterar att insamlade mängder kan avsättas. Inom denframtid som med någorlunda säkerhet kan överblickas bör det finnas godamöjligheter att få avsättning för allt det pappersavfall som kan insamlas. F.n.fmns därför inte anledning överväga att med lagstiftning eUer andra medel förmåpappersbruken att i den för samhället önskvärda omfattningen användaavfallspapper som råvara. Somframgått av .tidigare lämnad redogörelse för innehåUet i lagen (1965: 54) omkommunala renhållningsavgifter har i lagen inte fömt-setts att kommunen kan haintäkter från försäljning av pappersavfall eller annat återvinningsbartmaterial. Sådana intäkter bör enligt arbetsgmppen med tUlämpning av grundernaför stadgandet om avgiftens bestämmande i 2 § anses minska de kostnader vilkakommunen skall ha täckta genom avgiften. Denna bör således i motsvarande månkunna sänkas. Ett uttalande av departementschefen vid lagens tillkomst (prop.1965: 21, s. 30) torde innebära att kommunen får anses ha laglig möjlighet attdifferentiera avgiften beroende på om pappersavfaU lämnas separat eUer inte. Imotiveringen till 3 § uttalade nämUgen departementschefen att taxeavgifteraagivetvis kan behöva differentieras. Som exempel på skäl för differentieringangavs bl. a. de omhändertagna produkternas beskaf fenhet. Vidare påpekadedepartementschefen att det i vissa faU kunde bli nödvändigt med individueUavgiftsberäkning t. ex. om avfaUet från 1975: 32 77 enindustri hade sådan omfattning eller sammansättning att bortforsling elleroskadliggörande måste ske i särskild ordning.