prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — I den löpande bokföringenskall såsom affärshändelser upptas i princip enbart sådana förändringar istorleken och sammansättningen av den bokföringsskyldiges förmögenhet som äratt hänföra till rörelsen. Dock skall som affärs- 1975/76:105 Bilaga 1 472 händelseräknas också den bokföringsskyldiges tillskott till och uttag ur verksamhetenav pengar, varor eller annat. Den sålunda föreslagna regleringen torde kunnage god vägledning även när det gäller att avgränsa vad som skall anses höra tillområdet för förhandlings- och informationsskyldigheten enUgtmedbestämmandelagen. I slutet av specialmotiveringen tiU 1 § berörsfrågor av internationellt privat- och processrättslig natur. Det kan anmärkasatt när det gäller näring, som utlänning eller utländskt företag bedriver häri riket, större problem i berörda avseende knappast är att påräkna. Härvid måhänvisas till bestämmelsen i 2 § lagen (1968: 555) om rätt för utlänning ochutländskt företag att idka näring här i riket. 1 paragrafen anges, att arbetsgivares verksamhetsom är av religiös, vetenskaplig, konstnärlig eller annan ideell natur ellersom har kooperativt, fackligt, politiskt eller annat opinionsbildande ändamålundantages från lagens tillämpningsområde såvitt avser verksamhetens mål och inriktning.Verksamhet av åsyftad art får i dessa avseenden anses falla utanförförhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare och därmed utanför lagenstillämpningsområde enligt 1 §. För att detta synsätt skall komma till bättreuttryck i lagtexten, föreslår lagrådet att orden "undantages från"utbyts mot "faller ej inom". I specialmotiveringen till 2 § framhålls, attkollektivavtal med verkningar enligt lagen inte kan träffas om frågor somavses i paragrafen men att det i och för sig inte finns några hinder mot attarbetsgivare och arbetstagarorganisation sluter avtal utan lagens stöd omexempelvis rätt tiU information eller till överläggningar i sådana frågor. Ettspörsmål som ligger nära i detta sammanhang är, huruvida arbetstagarsidan fårtillgripa stridsåtgärder för att förmå arbetsgivaren att sluta avtal av dettaslag. Uppenbarligen reser fredspliktsreglerna i 41 och 42 §§ inte något hinderhäremot; de är över huvud taget inte tillämpliga i frågor som avses i 2 §.Därmed är likväl inte sagt, att det är tUlåtet för arbetstagare att strejka föratt förmå sin arbetsgivare att sluta avtal rörande sådana frågor. uppfattning saknas stöd för antagande, att det enligt gällande rättskulle stå arbetstagare öppet att vare sig det sker på deras organisationsuppmaning eller ej under bestående anställningar gå till strejk i frågor, somligger utanför förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. En sådanarbetsinställelse torde inte vara förenlig med arbetstagarnas åtaganden enligtderas enskilda arbetsavtal, och några regler som kan föranleda annan bedömninginnehåller inte den föreslagna lagen. Ett från både principiell och praktisk synpunktbetydelsefullt fråge komplex hänför sig till förhållandet mellan den föreslagnalagen ortj 1975/76:105 Bilaga 1 473 medbestämmandei arbetslivet och associationsrättsliga regler. Det är därvidlag klart, attassociationsrättsliga författningsföreskrifter utgör sådana föreskrifter somenligt 3 § skall äga företräde framför medbestämmandelagen. Oklart äremellertid i vilken utsträckning associationsrättens författningsreglering innebörden, att den medger träffande av kollektivavtal om medbestämmanderätti egentlig mening för arbetstagarrepresentanter, dvs. om direktabeslutsbefogenheters överlämnande åt sådana representanter. (Här och i detföljande avses alltså icke medinflytande som är begränsat tUl rätt att deltagai överläggningar och liknande. Ej heller åsyftas medbestämmanderätt genomrepresentation i bolagsstyrelse. Föratskickas bör också, att såvitt enbestämmelse i kollektivavtal om delegation av beslutsbefogenhet antages saknagiltig verkan däri ligger bl. a. att bestämmelsens åsidosättande ej kanföranleda skadeståndsansvar för kollektivavtalsbrott.) Någonstörre praktisk aktualitet synes spörsmål om delegation genom kollektivavtalav direkta beslutsbefogenheter inom företagsledningsområdet inte hahaft. Efter införandet av medbestämmandelagen kan situationen väntas bli enannan. Med hänsyn härtill framstår det som i och for sig anmärkningsvärt, attförhållandet mellan kollektivavtal rörande företagsledning och denassociationsrättsliga författningsregleringen blivit endast mycketofullständigt belyst. En anledning härtill torde emellertid vara, attifrågavarande förhållande innefattar komplicerade och svårbedömbara problem ochatt en tUlfredsställande analys av dessa samt framläggande av de förslag tilllagändringar som kunde föranledas av en sådan analys skulle kräva ettomfattande och tidsödande utredningsarbete. Detta har uppmärksammats i prop.1975: 103 med förslag till ny aktiebolagslag, där det uttalas att en mer genomgripandeöversyn av lagstiftningen i nämnda hänseende måste komma (s. 197, jfr därtUIlagrådet på s. 750). Också i förevarande remissprotokoll har behovet av ensådan översyn framhållits, men det har ansetts kunna överlåtas åtarbetsmarknadens parter och domstolspraxis att här tUls vidare formarättsutvecklingen. TUl ledning därvid har arbetsmarknadsparterna ochdomstolspraxis fått i huvudsak endast några knapphändiga uttalanden på skildaställen i remissprotokollet. Detär enligt lagrådets mening angeläget att spörsmål, i vad mån associationsrättsliglagstiftning medger delegation av beslutsbefogenheter inomföretagsledningsområdet, under lagstiftningsärendets fortsatta behandlinguppmärksammas mera ingående än som hittUls har skett. Lagrådet har för sin delicke haft möjlighet att inom den knappt tiUmät-ta tid som stått till buds förbehandling av det remitterade förslaget i dess helhet bidra med någongmndligare utredning. Likväl anser sig lagrådet böra framföra några synpunkteri ämnet, särskilt som vad där-utinnan anförs i remissprotokoUet synes i vissahänseenden långt ifrån odiskutabelt. Synpimktema begränsas till aktiebolag. 1975/76:105 Bilaga 1 474 Frånsett fall, där det kan bli fråga om rättsligtansvar gentemot samhället eller tredje man, torde enligt remissprotokollet iprincip gälla, att avtal kan träffas om medbestämmanderätt i beslut som detenligt aktiebolagslagstiftningen tillkommer styrelsen eller verkställandedirektören att fatta. Härtill fogas endast den reservationen, attbeslutsdelegation inte utan åsidosättande av aktiebolagslagstiftningen kan skei sådan utsträckning att styrelsen för ett bolag i realiteten måste anses hafrånträtt sin ställning som en sådan. Den i remissprotokollet sålunda uttaladeprincipståndspunkten skall, sägs det, ses mot bakgrunden av att frågor omingående av kollektivavtal tillhör styrelsens ansvarsområde. För den händelsetanken här har varit, att man från detta förhållande skulle kunna sluta sig tillden intagna principståndpunkten, har lagrådet svårt att följa tankegången. Denomständigheten, att det i princip ankommer på styrelsen att företräda bolagetvid slutande av kollektivavtal, synes icke medgiva någon slutsats att styrelsenskulle kunna genom kollektivavtal i vare sig större eller mindre utsträckningavhända sig beslutanderätt inom området för styrelsens verksamhet. Spörsmål omoch i vad mån en sådan delegation av beslutsbefogenheter kan med giltig verkanske genom kollektivavtal synes vara att bedöma utifrån andra överväganden,närmast sådana som sammanhänger med grunderna för författningsregleringen avaktiebolags organisation och med utformningen av aktiebolagslagstiftningen ivissa särskilda hänseenden. Hithörande spörsmål har såvitt känt inte varitföremål för någon mera ingående undersökning i vårt land . Engrundlig utredning av möjligheterna att begränsa de normala bolagsorganenshandlingsfrihet genom avtal med eller eljest av hänsyn till tredje man haremellertid framlagts av i doktorsavhandlingenAktiebolagets författning och dess yttre rättsförhållanden enligt svensk rätt.Äv vad uttalat i avhandlingen synes i förevarande sammanhang vara avsärskUt intresse främst vad som på s. 119 ff. anförs under rubriken: "Här bör även en annan sida av förhållandetmellan bolagsstämma och styrelse betraktas, nämligen frågan om stämmansinstruktioner för styrelsen. Intet hindrar, att åt dessa gives den form, attstyrelsen ålägges i vissa fall inhämta yttrande av någon eller några angivnapersoner och lägga deras mening till gmnd för sitt handlande naturligtvis medbibehållet eget ansvar för styrelseledamötema för iakttagande av aktiebolagslagensoch bolagsordningens föreskrifter. De personer, som beklädas med en sådandelegerad instruktionsbefogenhet i synnerhet såsom medlemmar av ett enligtbolagsordningen inrättat 'förvaltnmgsråd', varpå även från finnasexempel torde väl i regel få anses intaga ställningen av ett bolagets 'organ'och sålunda stå 'inom' bolaget, framför allt vara enligt i huvudsak de förmandatet gällande grundsatser gentemot bolaget ansvariga för viss omsorgbeträffande iakttagande av bolagets intresse; befogenheten skulle ej tUlkommadem för deras egen Prop.1975/76:105 Bilaga 1 475 räkning,och de vore ej att anse som utomstående i nu förevarande mening. Annorlunda ombefogenheten skulle få utövas för att tillvarataga, icke bolagets intresse utantredje mans intresse gentemot bolaget. Vi tänka härvid icke på sådana fall, ivilka tredjeman skulle äga att emot styrelsen såsom företrädare för bolaget, dvs.i själva verket mot detta senare utöva befogenheter av sådan art, att de likaväl kunde hava tillkommit honom emot en fysisk person, t. ex. att såsom köparetiU säljaren avgiva s. k. specifikationsuppgift eller liknande förklaringar,utan frågan gäller, huruvida åt tredjeman kan i hans eget intresse inrymmas enmellanställning mellan stämman och styrelsen i bolagets angelägenheter, som iövrigt ej angå honom. Det synes oss som nämndes ickeovUlkorligen vara uteslutet, att stämman skulle kunna ålägga styrelsen atträtta sig efter en tertii föreskrifter. Härpå ligger dock mindre vikt, ty ivarje fall lär det få anses strida mot grunderna för aktiebolagetsorganisation, i synnerhet sådan denna funnit uttryck i 57 och 59 §§, att bolagetskulle gentemot kunna ikläda sig en förpliktelse att låta honom utövaen sådan myndighet. Ett vore att bolagsstämman kunde finna lämpligt att tillsvidare sätta honom i tillfälle att göra det, med möjlighet för stämman att närsom helst återkalla ett sådant bemyndigande (jfr 57 § 5 mom.), något annat,att stämman skulle äga göra hans ställning oåterkallelig vare sig med ellerutan stöd av bolagsordningen. Om någon rätt för en utomstående av nuifrågavarande innehåll kan alltså ej bliva fråga." (Noter och notsiffrorhär uteslutna.) Trots att aktiebolagslag, som utgjordegrundvalen för undersökning, sedermera ersatts av lag iämnet, vilken i sin tur från ingången av avlöses av aktiebolagslagen(1975: 1385), synes den aktiebolagsrättsliga grunden för bedömandet vara i alltväsenfligt oförändrad. Också aktiebolagslag (ÄBL) utgår frånföreställningen om aktieägarna som de i företagen beslutande och kan sägas iförsta hand reglera aktieägarnas inbördes mellanhavanden. Man kan såsomföredragande statsrådet i prop. 1975: 103 s. 197 kritisera förhållandet, menman kan svårligen bortse från det. Om man söker inordna kollektivavtalsbestämmelser omdirekta beslutsbefogenheter för arbetstagarrepresentanter i de av behandladekategorierna, vill det förefalla som om sådana bestämmelser närmast vore atthänföra till det slag av förpliktelser mot tredje man som behandlas sist i deåtergivna uttalandena och mot vilka förpliktelser ställer sigavvisande. Med ett modemt synsätt kan det visserligen te sig mera naturligt änvid tidpunkten för publiceringen av avhandling att betraktaarbetstagarrepresentanter som organ "inom" bolaget. Med allterkännande av det berättigade i synsättet, att det för arbetstagarna lika välsom för bolagsledningen måste vara väsentligt att bolaget åtminstone på längresikt utvecklas framgångsrikt, synes det likväl oundvikligt att konstatera, attvissa arbetstagarintressen om vUkas iakttagande det i förevarande sammanhang ärfråga kan komma att bryta sig mot ägarintressena. Med hänsyn härtill gerenligt lagrådets mening redan det anförda anledning till tvivelsmål, humvidadirek- 1975/76:105 Bilaga 1 476 tabeslutsbefogenheter för arbetstagarrepresentanter på företagsledningsområdetlåter sig förena med ABL. TUldet sagda förtjänar erinras om att ett av aktiebolagsutredningen framfört förslagom inrättande av ett nytt bolagsorgan, av utredningen benämntförvaltningsrådet, avvisades av föredragande statsrådet i prop. 1975: 103 s.234 f. Som skäl härför anfördes, att beslutsfattande inom företagen skullekompliceras och risker skulle uppstå för onödig byråkratisering som kundehämma företagsledningens handlingskraft ävensom att förslaget var ägnat attåstadkomma oklarhet beträffande ansvarsgränserna meUan de olika bolagsorganen.En annan sak var enligt föredragande statsrådet, att det i ett framtidaföretagsdemokratiskt system kunde bli aktuellt att inrätta ett nyttbolagsorgan, vilket dock i så fall måste få en annan uppbyggnad och ha andrabefogenheter än det av utredningen föreslagna förvaltningsrådet. Vad sålundaåtergivits är enligt lagrådets mening ägnat att understryka vilkakomplikationer som möter när det gäller att tUlskapa nya bolagsorgan ochinpassa dem i det aktiebolagsrättsUga systemet. Idetta sammanhang må också hänvisas till , Svensk associationsrätt (1975)s. 180 f. samt t. ex. till artiklar av i TfR 1970 s. 504 ff. ochJobs Andenaes i Lov og Rett 1970 s. 113 ff. Vadhärefter gäUer utformningen av ABL i särskilda hänseenden synes i förevarandesammanhang av intresse att först uppmärksamma föreskrifterna i 8 kap. 11 §.Enligt dessa föreskrifter kan styrelsen meddela bemyndigande för annan attföreträda bolaget och teckna dess firma. Sådant bemyndigande kan emellertidenligt lagrummet när som helst återkallas. Detta gäller även om bemyndigandethar begränsats till att exempelvis avse endast vissa rättshandlingar. Det fårantagas, att föreskriften om fri återkallelserätt har tvingande karaktär. Ärdetta antagande riktigt, kan det alltså icke komma i fråga att enbolagsstyrelse skulle kunna ens med avseende på något slag av angelägenheteri bolagets verksamhet med giltig verkan genom kollektivavtal förbinda sig attför avtalets gUtighetstid låta ett särskilt organ med arbetstagarinslag företrädabolaget och teckna dess firma. Ätt någon har utrustats med firmateckningsrättinnebär i och för sig ingalunda, att han har fått rätt att fatta beslut förbolagets räkning. Det är alldeles klart, att man härvidlag måste skilja mellanbehörighet (gentemot tredje man) och befogenhet (i förhåUande till bolaget),och någon rätt för styrelsen att åt annan upplåta en befogenhet att fattabeslut för bolagets räkning kan ej utläsas ur 8 kap. 11 § ÄBL. 1 förstone kanlagrummet synas föranleda en slutsats i motsatt riktning, nämligen atticke heller en beslutsbefogenhet för annan kan av styrelsen upplåtasoåterkalleligt. Det kan nämligen förefalla som ett orimligt antagande, attstyrelsen, trots att den kan fritt återkalla firmateckningsrätt som harupplåtits åt annan, skulle kunna vara förpliktad att fungera som osjälvständigtexpeditionsorgan åt denne. Prop.1975/76:105 Bilaga 1 477 En slutsats i nämnda riktning från 8 kap. 11 § ÄBLsynes emellertid i själva verket icke leda längre än tUl att styrelsen icke kanoåterkalle-Ugt upplåta beslutsbefogenhet åt annan beträffande sittförvaltningsområde i dess helhet, och möjligen också tUl att den ickebeträffande någon del av förvaltningsområdet kan villkorslöst avhända sig sinbeslutanderätt. Så långt föreligger överensstämmelse med remissprotokollet,såvitt därigenom har uttalats att styrelsen icke kan avhända sig beslutanderätti sådan utsträckning att den i realiteten upphör att fungera som en sådan ochatt de normala bolagsorganen alltid måste ha kvar sådana befogenheter att dekan förhindra att bolaget ådrages rättsliga sanktioner för brott mot lag. Ett ansvar för den som fattar beslut för ett bolagsräkning, vilket icke närmare berörs i remissprotokollet, är däremot ansvaretgentemot bolaget för skada som kan åsamkas detta. För den som fattar beslut iett aktiebolags verksamhet kan skadeståndsansvar gentemot bolaget ifrågakommaendera enligt allmänna skadeståndsregler eller enligt regler i ABL. Rörandeförhållandet mellan dessa regler har under förarbetena till ÄBL (prop. 1975:103 s. 543) uttalats att skadeståndstalan mot en person i organställning skallprövas efter , när anspråket grundas på handling som vederbörandehar vidtagit i sin egenskap av organ för den juridiska personen, medan talan omskadestånd skall följa allmänna regler, om skadeståndsanspråket grundas påhandling som personen i fråga inte har vidtagit i egenskap av organ förbolaget. Nären hos ett aktiebolag anställd person fattar beslut i bolagets verksamhet, ärdet naturligen vanUgtvis fråga om beslutsfattande som ett led i självaanställningen, såsom då en inköpschef beslutar om inköp. Vid eventuelldelegation genom kollektivavtal av beslutsbefogenhet tillar-betstagarrepresentant ensam eller jämte annan kan däremot företrädesvistänkas ifrågakomma, att delegationen sker antingen till någon som överhuvudicke är anställd hos bolaget eller till någon som har anställts för andraarbetsuppgifter. I ett partssammansatt organ med uppgift att handha frågorrörande bolags personalpolitik tankes exempelvis ingå en styrelseledamot ilokal fackförening med anställning på annat håll eller en person som hosbolaget har anställts för verkstadsarbete. Icke i någotdera av de sistnämndafallen torde arbetstagarrepresentan-ten kunna anses vid fullgörandet av sinuppgift som ledamot av det partssammansatta organet handla i egenskap avarbetstagare hos bolaget. Enligt de återgivna uttalandena i förarbetena tillABL skulle således spörsmål om skadeståndsskyldighet förarbetstagarrepresentanten med avseende på organets beslut vara att bedömaenligt . ÄBL innehåller emellertid inga bestämmelser omskadeståndsskyldighet för annat för aktiebolag beslutande organ än de normalabeslutsorganen. Detta förhållande synes innebära, att någon genomtänkt ochändamålsenlig reglering av skadeståndsansvaret icke står till buds med avseendepå beslutsfattare, om vilka här är fråga. 1975/76:105 Bilaga 1 478 1 anslutning tiU det sist sagda förtjänaruppmärksammas ett uttalande i remissprotokollet, enligt vilket ett av fleraskäl till att regler om beslutanderätt för arbetstagarsidan har ansetts inteböra införas direkt i lagen är, att beslutanderätt för arbetstagarsidan intebör införas utan att man ingående överväger hur ansvaret för fattade beslutskall utformas. Möjligen har man härvid tänkt sig, att sådana övervägandenäven för aktiebolags del bör ske vid kollektivavtalsförhandlingar ochresultera i kollektivavtalsbestämmelser om ansvar för fattade beslut. För denhändelse så skulle vara fallet nödgas emellertid lagrådet uttala, att det syneskunna starkt betvivlas, att ett aktiebolags styrelse kan utan ändring av ABL genom kollektivavtal ej blott frånhända sig en del av sina beslutsbefogenheterutan även i större eller mindre utsträckning disponera över tilltänktabeslutsfattares ansvar gentemot bolaget. Varken det ovan anförda eller andra synpunkter kannaturligtvis utgöra hinder mot varje delegation av beslutsbefogenheter i ettaktiebolag. Ätt uppgifter inom ramen för den löpande förvaltningen i ett bolagdelegeras till anställda är en praktisk nödvändighet, och med stöd av delegationfattas en stor mängd beslut av anställda i deras dagliga arbete, exempelvis aven inköpschef när han beslutar om inköp. Sådan delegation torde emellertidkännetecknas av att å ena sidan den till vilken uppgiften har delegerats ärskyldig att rätta sig efter anvisningar av det delegerande organet och dettanär som helst kan ingripa i eller återtaga beslutsfattandet samt att å andrasidan det delegerande organet bär ansvar för skada som har föranletts avförsummelse med avseende på själva delegationen eller av bristandeinstruktioner eller bristande övervakning. Det är möjligt, att en delegation avdenna begränsade innebörd kan åtminstone inom ramen för den löpandeförvaltningen ske också till någon som vid fullgörande av delegeradeuppgifter icke kan anses handla i egenskap av anställd i bolaget. Kanske fårdet också antagas, att kollektivavtal om delegation får tillerkännas giltigheti så måtto att bolaget kan bli skadeståndsskyldigt, om det ingriper ibeslutsfattandet utan att ha objektiva skäl därtill. I belysning av det anförda förefaller det däremotäventyrligt att vid antagande av den nu föreslagna lagen eller senare vidkollektivavtalsförhandlingar på basis av densamma utgå från att kollektivavtalom direkta beslutsbefogenheter för arbetstagarsidan skall i rättspraxis utanändring av ABL tillerkännas giltighet i vidare mån än ovan har antytts. Vilkaingrepp i den aktiebolagsrättsliga lagstiftningen som man med utgångspunkthäri må ha skäl att överväga finner sig lagrådet icke ha möjlighet att nuuttala sig om. Lagrådet vill emellertid framhålla angelägenheten av att en klaroch ändamålsenlig utformning av regler om skadeståndsansvar för fall avbeslutsdelegation kommer till stånd. Oavsett hur beslutanderätt fördelasmellan arbetsgivar- och arbetstagarsidan, bör det göras klart, att befogenhetatt besluta och skyldighet att ta ansvar skall följas åt. 1975/76:105 Bilaga 1 479 Det anförda har, såsom betonats, gälltaktiebolagsrättsliga förhållanden. Det kan tilläggas några synpunkter, somgäller oavsett om arbetsgivaren är juridisk eller fysisk person. Därvidlag börförst erinras om vad departementschefen har uttalat i specialmotiveringen till3 §. a. sägs där att överenskommelser om medbestämmanderätt inte rubbarförpliktelser, som åvilar företag t. ex. enligt byggnads-, miljöskydds-,konkurrensbegränsnings- och annan näringsrättslig lagstiftning,skattelagstiftning etc. Vidare sägs, att det är parternas sak att finna sådanaformer för medbestämmandet att arbetsgivaren fortfarande kan bära det ansvarsom åvilar honom enligt lag eller offentlig myndighets beslut. En allmänförutsättning anges dessutom vara, att medbestämmanderätten utformas så attfrågan om det rättsliga ansvaret gentemot samhället och tredje man blir löst. Dessauttalanden bör väl uppfattas så, att en yttersta gräns för medbestämmandetsomfattning anses ligga däri att arbetsgivaren måste förbehållas rätt attingripa för att trygga att med rörelsen förenade rättsliga förpliktelsergentemot det allmänna och mot tredje man blir iakttagna. Lagrådet delar dennauppfattning. Vad angår de straffsanktionerade förpliktelser, som i mångaavseenden åvilar näringsidkare, anses också att en näringsidkare i princip intekan undgå straffsanktionen genom överlåtelse av förpliktelse eller genomupplåtelse av ställning (jfr Thorn-stedt, Om företagaransvar, särskilt s.181182). Och skadeståndsrätts-ligt kan han inte freda sig genom att hänvisatill att avtalsbrott eller skadegörande handling har uppkommit till följd avbeslut, som har fattats av ett särskilt, med beslutsbefogenheter utrustat organinom hans företag. I första stycket av paragrafen föreskrivs, attavtal är ogiltigt i den mån det innebär att rättighet eller skyldighet enligtlagen upphäves eller inskränkes. Föreskriften avses icke innebära, att varjeavvikelse från lagen är förbjuden utan motsättningsvis skall följa att fältetär fritt för avcal, som utvidgar en rättighet eller skyldighet utan att igengäld inskränka någon rättighet eller skyldighet. Detta sätt att uttryckavilka föreskrifter i lagen som skall anses tvingande möter i och för sig vissateoretiska betänkligheter. Uttrycket rättighet får med numera vedertagetsynsätt anses utgöra en sammanfattande beskrivning av den i vissa hänseendentryggade position som lagen ger en person.