prop · FY039 · 1975-12-31 00:00:00 — Med hänsyn härtill ifrågasätter SÖ om inlekravet på förkunskaper i engelska för allmän behörighet i stället bordeuttryckas som krav på slutförd lärokurs om minst två årskurser på linje ijgym-nasieskolan. Jag delar SÖ:s bedömning att förkunskapskravet i engelskauttrycks mera adekvat på detta sätt. TillKK:s uppgifier har hört att pröva frågor om alternativa vägar att nå allmänbehörighel: genom annan svensk utbUdning än utbUdning på någon avgymnasieskolans linjer, genom verksamhet i arbetslivet eller genom utländskutbildning. Jag skall nu ta upp dessa frågor. Vadförst gäUer frågan om i vad mån specialkurser i gymnasieskolan skall ge allmänbehörighet finner jag det naturligt, att som KK gör i princip knyta an tillvad som skaU gäUa i fråga om allrriän behörighet genom studier på linje igymnasieskolan. Jag förordar sålunda i enlighet med KK:s förslag alt alla minsttvååriga specialkurser som bygger på gmndskolekompetens eller motsvarande skallge allraän behörighet under förutsättning att utbildningen är avslutad och attäranena svenska och engelska ingått eller koraplelterats i en orafattning soraraotsvarar den som krävs för att uppnå behörighet genom studier-på linje. Jag.ansluter mig vidare tUl komraitténs bedönming alt även vissa sådanaspecialkurser med kortare utbUdriingstid än , som bygger på obligatoriskförutbildning eller praktik, bör kunna ge allmän behörighet på Prop.1975: 9 415 sammavillkor belräffande kunskaper i svenska och engelska. Samraa princip kan bli aktuellyid den bedömning av behörighetsvärdet av utbUdningar utanför gymnasieskolansom jag nu går över till att behandla. 1972: 84 angavs att gymnasial ulbildning, dvs. minst tvåårig utbildningsom bygger på , även utanför gymnasieskolan bör ge allmän behörighetpå sanjma vUlkor som gymnasieskolan. KK har inte funnit det meningsfullt ellermöjligt att utarbeta en fullständig, förteckning över de många och till sinkaraklär skiftande utbildningar som med tillämpning ay detta kriterium bör geallmän behörighet. Kommittén redovisar emellertid relativt utförligt exempel på sådana UtbUdningar. Det bör uppmärksammas att det i vissa fall ärfråga om utbildningar som enligt raina förslag i det föregående skall ingå iden framtida högskolan. Bland dessa kan förutom en del nu avvecklade utbildningarnänmas olika vårdutbildningar, lärarutbildningar, utbildning vid folkhögskolaoch arbetsmarknadsutbildning liksora utbUdning i icke skolmässiga former inomfackliga organisationer, myndigheter och företag. Vad KK här anfört bör enligtmin raening tjäna sora utgångspunkt för högskolemyndigheternas bedörtmingar.Det bör uppdras åt SÖ alt i samarbete med övriga berörda myndigheler snarastmöjligt tUl ledning för tänkbara sökande utarbeta förteckningar över utbildningarav här berört slag som direkt bör ge allraän behörighet. För övrigautbildningar sora kan bli aktuella i sammanhanget får vederbörandeantagningsmyndighet från fall till fall göra en prövning av behörighetsvärdetmed ulgångspunkt i utbildningens jämförbarhet med direkt behörighetsgivandeutbildning. Devägar alt uppnå allmän behörighet som jag senast diskuterat är betydelsefullaför att bredda högskoleutbildningens rekryteringsunderlag och ge dem somförvärvat kunskaper och färdigheler på annat sätt än genom reguljärskolutbUdning tillträde till högre studier. Av stor betydelse i detlasararaanhang är också de möjligheter att uppnå allmän behörighet genora ålderoch yrkesverksarahet-sora KK föreslår.. Sedanår 1969 har för studier inora vissa ämnesområden vid filosofisk fakultet sedermera också för bl. a. socionomulbildning och utbildning i studie- ochyrkesvägledning vid lärarhögskola , bedrivits försöksverksamhet med vidgattUUräde. Behörig att bedriva studier enligl reglerna om vidgat tillträde är densom fyller senast under det kalenderår inskrivningen sker och som varityrkesverksam eller på annat sätt skaffat sig motsvarandeerfarenheler. Härutöver fordras särskilda förkunskaper enligt vad som,gäller förvederbörande ul-, bildning. KKhar samlat in erfarenheler av de nämnda reglerna. Av undersökningar soragjorts vid de filosofiska fakultelema framgår inga skillnader, i studieresultatmellan dem som fått tUlträde till studierna enligl försöksverksamhetensbestäraraelser och övriga .studerande. Också från övriga berörda utbUdningar ärerfarenhetema i huvudsak positiva. 1975: 9 416 KKföreslår mot denna bakgrund all arbetslivserfarenhet, i princip vunnengenom anslällning, skall uigöra grund för allraän behörighet till allgrundläggande högskoleulbildning. Med hänsyn till att denna väg till allraänbehörighel i försia hand är avsedd för vuxna, sora inte haft samma möjlighetersom dagens ungdora att skaffa sig gymnasial utbildning, anser KK all ocksåkrav på bör gälla för den aktueUa gruppen. Vad gäller förkunskaperi svenska bedömer kommittén att de sora skaffar sig allmän behörighel på dennaväg måste anses ha sådana komraunikalionsfärdigheler att några krav påforraell do-kuraentation av merUer i detta avseende inte behöver slällas.Däremot anser KK att kravel på förkunskaper i engelska, molsvarande minst tvåårskurser på social linje, bör upprälthållas även för denna behörighels-grupp.Det bör dock i första hand avse sökande lill fullständiga utbildningslinjeroch kunna modifieras för sökande till enstaka kurser. KK:sförslag i denna del har vunnit stöd hos del slora flertalet remissinstanser.För egen del bedömer jag det som angeläget att högskoleutbildningen i ökad utsträckningöppnas för personer med reell, om än inte formellt dokumenterad kompelens. Densenaste tidens tendenser vad gäller tillströmning visar atl det finns ettbeiydande intresse hos något äldre och redan yrkesverksararaa alt utnyttjahögskolan i fortbUdnings- och vidareulbildningssyfte. Detta intresse bör sålångt möjUgt tillgodoses. Jag är också övertygad om atl dessa studerande ulgörelt värdefullt tillskott lill högskolan genora de erfarenheler, den raognad ochden aUmänna referensram som verksamheten i arbetslivet gett dem. Jag förordarsålunda all man skall kunna uppnå allraän behörighet för högskoleutbildningockså genora ålder och yrkesverksamhel. Molförslaget atl skall krävas i sammanhanget har jag ingen erinran.Med yrkesverksamhet bör i enlighet med KK:s förslag likställas bl. a.vårdarbete i egel hem. Vad gäller längden av den yrkesverksamhet som skallfordras finner jag del lämpligt alt anknyta till reglerna för det studiestöd åtvuxna som jag avser atl förorda i annat sammanhang på grundval av SVUX'förslag. Räll till sådant särskilt studiestöd bör, som jag äterkoraraer tillvid rain anmälan av denna fråga, tillkomraa den sora förvärvsarbetat . Med hänsyn härtill bör yrkeserfarenhet vara tillräcklig ocksåsom grund för allmän behörighet för högskoleutbUdning. Vidaredelar jag KK:s bedömning att någon formell redovisning av förkunskaper isvenska inle behövs för den berörda gruppen. I likhet med kommillén ochflertalet remissinslanser anser jag sluUigen att krav på förkunskaper iengelska, molsvarande minst två årskurser i gymnasieskolan, i princip börgälla även för dem som får allmän behörighet på grundval av ålder ochyrkesverksarahet. Det bör dock kunna modifieras beroende på den aktuellautbildningens art. Detla bör som KK påpekat särskilt gälla beträffande enstakakurser. Ett annat exerapel, näraligenden yrkestekniska högskoleutbildningen, återkommer jag tUl i del följande. Vadslutligen gäller frågan om allmän behörighet genom utländsk för-utbildningförordar KK att samma behörighetsregler skall gälla för alla slags sökande medsådan UtbUdning, såväl invandrare, flyktingar bch gäststuderande som svenskarmed utländsk utbildning, t. ex. barn till utlandssvenskar. Enligt kommitténsförslag skall sökande med utländsk förutbildning kunna få allmän behörighetunder förutsättning att vederbörande med godkänt resullat slutfört en minstelvaårig skolutbildning sora normalt avslutas tidigast ellereljesl är behörig till högskolestudier i sitt hemland. Härutöver skall påsamma sätt som för övriga behörighetsgrapper krävas kunskaper i engelska, iprincip motsvarande minst fordringarna på den sociala linjens lärokurs i ämnet.KK anser också kunskaper i svenska nödvändiga med hänsyn liU att undervisningeni den grundläggande högskoleutbUdningen så gott som undantagslöst bedrivs påsvenska och också tUl alt läromedel på svenska används i stort utsträckning.Kravel på kunskaper i svenska bör enligl kommittén motsvara vad som krävs i deni nuvarande kurser för utländska studerande vid universiteten ingående kursenSvenska 3. Från detta krav skall undantag göras endast för studerande medsvenska, danska eUer norska som modersmål, som har betyg i sista årskursen avsin skolutbUdning i det språk på vilket undervisningen meddelats eller harkunskaper i svenska molsvarande minst två årskurser på social linje igymnasieskolan. Jagfinner KK:s förslag, som i huvudsak tillstyrkts av remissinslanserna, välägnat att läggas till grund för regler om behörighet för studerande medutländsk förutbildning. Jag anser dock att också studerande med isländska sommodersraål bör undantas från kravel på kunskaper i svenska molsvarande dennuvarande kursen Svenska 3 och sålunda i förkunskapshänseende behandlas påsamma sätl som studerande raed danska eller norska sora modersmål. SoraKK påpekar bör särskilt beträffande påbyggnadskurser dispenser från deallmänna behörighetskraven för utländska studerande bli aktuella i enskildafall. Man torde vidare för denna behörighetsgrupp få räkna med att kravel påformell dokumentation av förkunskaper inte alltid kan upprätlhåUas.Antagningsmyndigheten bör då få göra bedömningar av behörigheten raed hänsyntiU förutsätlningarna i varje enskilt fall. Detbör ankomma på regermgen att meddela bestämmelser om allmän behörighet förhögskoleutbUdning. Jagskall avslutningsvis ta upp frågan ora raöjligheterna alt inhärata de kunskaperi svenska och engelska som fordras för allmän behörighet till högre studier. KKtar upp denna fråga såväl för svenska studerande sora för utländska. 27 1975.1 saml Nr 9 Vadgäller gymnasieskolan pekar KK på att det är angelägel alt förbättraraöjligheterna för den som studerar på linjer, som inle automatiskt ger allmänbehörighet, att fiirvärva sådan behörighel. kan ske bl. a. genom fritttillval av svenska eller engelska och även genom alt möjlighet öppnas alt vidsidan av studierna i gymnasieskolan läsa svenska och engelska inom den komraunalavuxenutbildningens rara. Jag delar KK:s bedömningar härvidlag och avser att iannat sammanhang föreslå regeringen att ändra bestämmelsema för den komraunalavuxenutbildningen så att sistnämnda anordning möjliggörs. Jag delar också KK:suppfattning att var och en sora inte har fullständig behörighet till denhögskoleutbildning han vill söka skall ha rätt att behörig-hetskoraplellera ochalt det är angeläget att sådana möjligheter erbjuds över hela landet. KKföreslår i detla syfte att SÖ skaU få i uppdrag att utarbeta förslag till enstudiegåtig med en så långt möjligt gemensara tiraplan och i princip endast enbehörighetsgivande kurs i varje ämne. SÖ m. fl. har tiUstyrkt delta förslag-Jag finner den föreslagna ordningen ändamålsenlig för att så effektivt soraraöjligt utnyttja vuxenutbildnings-organisationen för behörighetskompletleringoch avser alt i annat samraanhang föreslå regeringen att ge SÖ ett uppdrag avangiven innebörd. Vadgäller utländska sluderandes möjligheter att inhärata kunskaper i svenska och ivissa fall engelska raotsvarande vad sora krävs för allmän behörighet pekar KKpå de skilda behoven hos dels invandrare, dels gäslstuderande. För den förragruppen bör enligl kommittén övervägas en ettårig preparandkurs, med til. a.samhällsorienlerande inslag, inom den gymnasiala vuxenutbildningen. För densenare gruppen bör enligl KK bl. a. en koncentrerad kurs i svenska inom dengymnasiala vuxenutbildningen övervägas. Jag vill i sararaanhanget erinra oraatt Kungl. Maj:t uppdrog ål SÖ alt i sararåd raed UKÄ vidta sådanaförberedelser att en avveckling av de nuvarande kurserna i svenska förutländska studerande vid universiteten och en överföring av sådankurs-verksarahet liU bl. a. den gymnasiala vuxenutbildningen blir möjlig vidulgången av /75. Iag avser alt i annal samraanhang föreslåregeringen atl uppdra ål SÖ atl bl. a. vid fullgörande av delta uppdrag vidtade ålgärder och korama in med de förslag som kan föranledas av vad KK anförtsamt av mina ställningstaganden i det föregående. Högskoleutbildningens uppgifter m. m. U68 har diskuterat generella mål för den grundläggande högskoleutbildningenunder mbrikerna personlighetsutveckling, välfärdsutveckling, demokrati,internationalisering (x:h social förändring. Ulredningen har vidare behandlathögskoleulbildningens innehåll och verksamhels- 1975: 9 419 formermed avseende på dels utbUdningens användningsområde, dels färdigheter ochkunskaper, dels problemorientering. Diskussionen på sistnämnda punkt gäller bha. utbildnmgens uppgift alt främja kreativitet och kritisk skolning. U 68 sersom en huvuduppgift för högskoleutbildningen att ge yrkesförberedelse.Ulredningen utgår från alt utbildningen normalt skall vara inriktad motyrkesverksamhet. Remissinstansernahar i många fall ansett utredningens målresonemang alltför aUmänna. Enhuvudsynpunkt från frärast universitetshåll är att högskoleulbildningensuppgift alt ge yrkesförberedelse fått en alltför dominerande plats på bekostnadav i första hand uppgiften att ge kritisk skolning. U 68-beredningen har liksora bl. a. () och () strukit under alt det inte finns något raotsättning mellan dessa bådauppgifier. Beredningen har vidare anslutit sig lUl den av U 68 föreslagna målformuleringenför grundläggande högskoleulbildning, näraligen att denna "bedrives påvetenskaplig grand och har till syfte frärast all raed ledning av desluderandes och samhällets behov ge de studerande de kunskaper och färdighetersamt den kritiska skolning sora fordras för yrkesverksamhet eller fortsattutbUdning." Föregen del får jag anföra följande. Högskoleutbildningenär en del av det offentliga utbUdningssystemet. Utbildningen på olika nivåerinom detta syslem har olika tyngdpunkt när det gäller alt förbereda individernaför uppgifier i samhällslivet, i arbetslivet och i saralevnaden människoremellan. Vissa allraänna raål står i centrum för utbUdningen i skolan. Dendirekta mriklningen på yrkesverksamhet är mera markerad i gymnasieskolan och,än mer, i högskolan. Det innebär inte att de allmänna målen saknar betydelsepå högskolenivån. Mål som de av U 68diskuterade personlighetsutveckling, välfärdsulveckling, demokrati,inlernationalisering och social förändring bör enligt rain mening varavägledande inom hela utbildningssystemet. Även utbildning som i första handtar sikte på yrkesverksamhet bör utgöra ett stöd för jämlikhetssträvandena isamhället. Den bör bl. a. kunna rnedverka till att förändra arbetsfördelnings-och rekryterings-mönster i mera deraokralisk riktning. Den raåste vidaresjälvfallet präglas av långsiktiga mål för utvecklingen inom arbetslivet, t.ex. i fråga ora arbetsmUjö. Detär angeläget att en yrkesutövare har förmåga alt se yrkesinsatserna i eltvidare sammanhang, att kritiskt bedöma företeelser som möter i arbetslivet ochatt medverka till yrkesverksamhetens utveckling och förnyelse. Inom utbUdningarsom förutsätter mer omfattande förkunskaper och vidare erfarenheler har mannalurligen anledning att ställa särskUda krav på att de studerandes förmåga idessa avseenden utvecklas. Det är, som jag ser del, dessa krav tillsammans medden inomuniversitetsområdet traditioneUa anknytningen tiU vetenskaplig verksarahetsora är och bör vara utraärkande för högskoleulbildnUigen. DeUtbUdningar som enligt mina förslag i det föregående skall föras lill högskolanär f. n. av myckel olika karaktär. SkUlnaderna gäller bl. a. graden och artenav yrkesförberedelse och av anknytnmg till forskning samt utbildningensverksarahelsiörraer. Det finns vidare variationer i fråga ora inriktning på attsjälvständigt ställa problem och lösa dem samt i fråga om all självständigtuppsöka, inhämta, granska och konstruktivt använda information. A< enasidan finns det utbildningar som ger direkt yrkesanknutna kunskaper ochfärdigheter inora ett förhållandevis snävt område, saknar direkt anknytninglill vetenskaplig verksamhet och bedrivs i raera bundna forraer. Ä andra sidanfinns det utbildningar som ger mera genereUa kunskaper och färdigheler utanhänsyn till framtida tUlampningsområden, har ett direkt samband med forskningoch ger slort utrymme ål självständiga insalser av den studerande. Mångautbildningar har inslag som anknyter tUl båda dessa ytterligheter. Detfinns ingen anledning atl stäUa upp enhetlighet i de nämnda avseendena soraelt mål i sig. SkUlnader belingade av olika högskoleutbUd-ningars inriktningkommer alltid alt finnas. Enligt min mening finns det emellertid skäl att sökautjämna dagens olikheter. Detla bör ske inora ramen för ett mål för dengrundläggande högskoleutbUdningen sora forraulerals med utgångspunkt iförhållanden som bör känneteckna all högskoleutbUdning. Detbör slås fast att högskoleutbildningen skall bedrivas på vetenskaplig grund.Jag äterkoraraer i det följande till frågan ora åtgärder för alt utveckla ettsamspel raed forskning och forskarutbildning över hela fältet av grandläggandehögskoleulbildning. Vidarebör slås fast att högskoleutbildningens primära uppgift är alt ge de studerandekunskaper och färdigheler sora fordras för yrkesverksamhet förutom förfortsatt ulbildning som t. ex. forskarutbildning. Jag vUl något komraenleradenna cenirala uppgift raot bakgrund av de skilda tolkningar sora U 68:sförslag har getts. Ilikhet med både U 68, raånga reraissinstanser och U 68-beredningen vill jagförst betona att del angivna raålet inte får innebära alt utbildningen skallsnävt inriktas raot ijirekt yrkesanknutna och dagsaktuella raål eller all varjeenskild kurs behöver ges en specifik yrkesinriktning. Bredd i utbildningen ochdärmed möjligheter alt utnyttja den inom vidare sektorer är väsentlig pådagens och än mer på morgondagens arbetsmarknad. Detta innebär krav påförändringar av sådana utbildningar inora högskolan sora f. n. är starktspecialiserade och ensidigt ar-betsraarknadsanpassade; I fråga ora dessa börman sträva efter alt bredda utbUdningens aUmänna gmnd och starkare betona bl.a. metodfrågor och behovet av fördjupade kunskaper om mänskliga och Att jag sålunda starkl förordar bredd i utbUdningen innebär mtealt man i fråga om sädan högskoleutbildning, som helt saknaryrkesförberedande inslag, bör avstå från atl ge utbildningen anknytning tillarbetslivet. Detta gäller i försia hand viss utbildning inom de nuvarandefUosofiska fakulteternas oraråde. Även här bör raan sträva efter att den somgenomgått gmndläggande högskoleutbildning skall ha god beredskap att gå överlill yrkesverksam-r het. Uppgiften all geyrkesförberedelse har givetvis olika innebörd inom olika delar avhögskoleutbUdningen. Elt exempel på elt område där den har speciell karaktär ärulbildningarna på kulturområdet. Uppgiften blir här en del av det särskUda målsora dessa har, näraligen att ge de stude-; rande möjligheter till egnapraktiska, konstnärliga erfarenheter och alt bidra lill utvecklingen ochförnyelsen av de konstnärliga uttrycksmedlen. Sammanfattningsvisansluter jag raig till U 68-beredningens syn att den enskildes utbUdning somhelhet bör utformas så att den gör utbildningen användbar inora något oftarelativt brett oraråde av arbetslivet. Också det oraråde för vUketutbildningen skall förbereda koramer självfallet att variera påtagligt ikaraklär och omfattning mellan olika UtbUdningslinjer i högskolan. I vissa fallblir det fråga om, en näringsgren eller en avgränsad del av offentligverksamhet. I andra fall, blir det fråga om en funktion eller grupp avfunktioner. Yrkesförberedelsen kan då till viss del ligga i inhämtandet avkunskaper och färdigheter av mer generell natur, t. ex.kommunikationsfärdigheter,, som är av betydelse för många olika slag avyrkesverksamhet. Det bör vara en viktiguppgift för högskolan att ge utbildmng som, medverkar tUl alt stärka denenskUdes ställning i arbetslivet. Detta ställer krav såväl på, yrkesutbildningav mera grundläggande karaktär som på fortbildning och vidareutbildning inomskilda oraråden. Sär-, skilt väsentligt är att raöta behov hos arbetstagare,som inte kunnat få del av utbildning på högskolenivå. Somjag redan nämnt har iniresset hos något äldre, redan yrkes-: verksamma attutnyttja högskoleorganisationen i fortbildnings- och vi-, dareutbildningssyfleökat kraftigt . Att på olika sätt underlätta en sådanutbildningsgång, som har karaklär av återkommande ulbildning, är enligt minraening en huvuduppgift för den nya högskolan. Jag kommer därför att i detföljande förorda att möjlighelema alt erbjuda vad U 68 kallar enstaka kurserinora skilda oraråden skall vidgas. 68-beredningen påpekat blir, när detgäller sådana kurser, gränsen flytande raellan utbildning som raoliveras avbe-r hov i yrkesverksamheten och ulbildning som raera allmänt motiveras avkunskapsbehov och intressen hos individen. En och sararaa kurs kan sålunda fören studerande vara elt led i en raålraedvetel planerad yrkesut- bildning,medan den för en annan kan tUlgodose främst ett allmänt ut-bildnuigsmtresse. Jag är inte beredd att som några remissinstanser förordar begränsa högskolans uppgifier tUlutbUdnmg med rena yrkesmotiv ulan finner det naturligt att de ofta unika resurser som finns inom högskoleorganisationen så långt möjligt utnytljas föralt tillgodose efterfrågan på enstaka kurser från skUda grupper avutbUdningssökande, även sådana ulan direkta yrkesmotiv. En sådan utvecklmg gerökad aktualitet ät frågan om den statliga högsikoleorganisationens uppgifter iförhållande till uppgifter avseende utbildning på högskolenivå som f. n. fullgörsav folkbildningsorganisationema. Det är angeläget alt former för samverkanmellan högskolan och studieförbunden etableras som gör det möjligt att delstUlgodose föreliggande utbildningsbehov så effektivt som möjligt, dels inomhögskolan nyttiggöra studieförbundens betydande erfarenheter av kursverksamhetanpassad till äldre och yrkesverksamma sluderandes behov. Jag återkommer lilldessa frågor i det följande. Isammanhanget vill jag peka på möjligheten och värdet av alt de statligaläroanstalternas resurser och erfarenheter tas i anspråk för att tillgodosesärskilda behov av kortare kurser för t. ex. personal inom förvaltning ochnäringsliv. Sådan "uppdragsutbildning" kan anordnas inom ramen för avregeringen m«;ddelade bestämmelser. Närdet gäller mål för högskoleutbUdningen anser jag slutligen att kravel påkritisk skolning bör komma till direkt uttryck. All högskoleutbildning börsyfta till att skapa självständighet i förhållande till värderingar som möleri utbildningen och i den kommande yrkesverksamheten och också till att bedömaden egna utbUdningens och yrkesverksamhetens betydelse och konsekvenser församhället. I debatten om U 68:s förslag har delta krav, som jag redan nämnt,ställts emot kravet på yrkesförberedelse. Enligt min mening firms det inlenågon motsättning mellan dessa krav, om yrkesförberedelsen ges den karaklär somjag här antytt. ÄtskUliga utbildningar som fyller högt ställda krav påyrkesförberedelse uppfyUer också kraven på krhisk skolning. Detbör enligt min mening vara möjligt att inom hela högskoleorganisationen förverkligaen sådan kombination av arbelslivsanknytning och kritisk skolning. SomU 68-beredningen har påpekat är det raed hänsyn till kravet på bredd ihögskoleutbildningen och beredskap för förändringar på arbetsmarknadennödvändigt alt ge pi. 'oblemorienteringen en central roll vid u{>}äggningenav utbildningens innehåll och verksamhetsformer. En ökad problemorientering avhögskoleutbUdningen, i syfte att ulveckla de studerandes kritiska och skapandeförmåga att ställa och lösa problem, ligger helt i linje med den syn påutbildningens karaklär och uppgifter som jag här redovisat. De lokalahögskoleorganen måste bära huvud-