prop · FZ0346 · 1975-12-31 00:00:00 — Till grund för avgiftsberäkningen läggs i princip denavgiftsskyldiges taxering till statlig inkomstskatt. Ävensåvitt gäller egenavgifterna förekommer skillnader mellan underlagen för deolika avgifterna. 1 huvudsak gäller följande. Tilläggspensionsavgiftenerläggs av försäkrad, för vilken fastställts pensionsgrundandeinkomst av annat förvärvsarbete. Tilläggspensionsavgiften beräknas enligt 19kap. ; tredje stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) på denpensionsgrundande inkomsten i vad denna härrör från inkomst av annatförvärvsarbete. Har den försäkrade haft pensionsgrundande inkomst avanställning görs därvid basbeloppsavdrag i första hand motanställningsinkomsten. 1 den mån inkomstsumman överstiger beloppstaket bortsesi första hand från inkomst av annal förvärvsarbete (11 kap. 5 ! : AFL). Socialförsäkringsavgiftentill folkpensioneringen erläggs av försäkrad, som vid utgången av visst år ärinskriven hos allmän försäkringskassa och haft inkomst av annat förvärvsarbeteän anställning. Den som vid årets ingång fyllt eriägger emellertid inteavgift. Avgift eriäggs ej heller av den som för december månad samma åråtnjutit ålderspension eller förtidspension enligt AFL (19 kap. 3§ förstastycket AFL). Sjukförsäkringsavgiftenerläggs av försäkrad, som har haft inkomst av annat förvärvsarbete änanställning. Förutsättning är att den försäkrade vid utgången av visst år ärinskriven hos allmän försäkringskassa och inte fyllt (fr. o. m. den1 ) och inte heller för december månad åtnjutit ålderspensioneller förtidspension enligt AFL (19 kap. 2 i AFL). Vidberäkningen av sjukförsäkringsavgiften och socialförsäkringsavgiften till folkpensioneringenbortses f n. från inkomst till den del den överstiger beloppstaket. Har denförsäkrade haft inkomst såväl av anställning som av annat förvärvsarbete,bortses från inkomst av annat förvärvsarbete till den del summan av inkomsternaöverstiger beloppstakei. Förutomsocialförsäkringsavgifter uttas allmän arbetsgivaravgift enligt lagen(1968:419) om allmän arbetsgivaravgift av arbetsgivare och egenföretagare med4 %. Den allmänna arbetsgivaravgiften i form av egenavgift Prop.1975/76:46 15 ; nämnda lag eriäggas av fysisk person, som åtnjutit inkomst av här iriket bedriven rörelse eller inkomst av här i riket belägen jordbruksfastighetsom brukas av honom. Den allmänna arbetsgivaravgiften tas endast ut på den delav inkomsten som överstiger . fr. o. m. den 1 januari1976). Särskilda grunder för beräkning av allmän arbetsgivaravgift i fråga omarbete som utförs inom det s. k. inre stödområdet har föreslagits i prop. 1975/76:16. Uppdragsgivareoch uppdragstagare kan komma överens om att ersättningen för uppdraget skallanses utgöra inkomst av anställning. Genom det s. k. likställighelsavtaletpåtar sig den som utgett ersättningen skyldighet att betala vissaarbetsgivaravgifter. I AFLföreskrivs att likställighetsavtal kan träffas endast i fråga om ersättningför arbete som någon utfört för annans räkning. Härmed avses vad man benämneruppdrag. Likställighetsavtal kan emellertid även slutas beträffande inkomst someljest skulle ingå i en rörelseinkomst. Är arbetet av sådan natur att detfaller inom ramen för handel eller industri som bedrivs av den arbetspresterande,torde det i allmänhet inte kunna betraktas som arbete för annans räkning.Däremot anses likställighetsavtal kunna träffas i fråga om ersättning för visstuppdrag som ingår i rörelse av sådan art att den huvudsakligen består av ensamling fortlöpande uppdrag för andras räkning. Sålunda kan exempelvisarkitekter, konsulter och olika kulturarbetare träffa överenskommelse föravgränsade uppdrag som ingår i av dem bedriven rörelse. Likställighetsavtalförutsätter att ersättningen uppgått till . Detfinns två typer av likställighetsavtal. Det ena, som brukar benämnas begränsat likställighetsavtal,regleras i II kap. 2 andra stycket .AFL och avser endast ATP. Detandra, som regleras i 3 kap. 2 S andra stycket AFL, avser sjukförsäkring. Densistnämnda typen av avtal förutsätter alltid att avtal också träffats i frågaom ATP och brukar därför benämnas fullständigt likställighetsavtal. Det gårsåledes inte att träffa avtal avseende enbart sjukförsäkringen. Föruppdragstagaren medför likställighetsavtalen alt inkomsten hänförs till inkomstav anställning och att han slipper erlägga egenavgifter för den ersättningöverenskommelsen omfattar. Oavsett vilken typ av likställighetsavtal somträffats slipper uppdragstagaren dessutom att för ersättningen i fråga betala egenavgifttill folkpensioneringen. Sistnämnda avgift beräknas nämligen enbart på inkomstav annat förvärvsarbete än anställning. Föruppdragsgivaren medför det begränsade likställighetsavtalet skyldighet att eriäggaATP-avgift för den ersättning han utgivit. 1975/76:46 16 lorhonom att erlägga arbetsgivaravgift till folkpensioneringen föreligger inte vidett begränsat likslällighetsavtal. 1 praktiken debiteras alltså varken uppdragstagareneller uppdragsgivaren någon avgift till folkpensioneringen i detta läge. Meddet fullständiga likställighetsavtalet följer skyldighet för uppdragsgivarenatt erlägga - förutom ATP- och sjukförsäkringsavgift - avgift till folkpensioneringen,lönegarantiavgift samt avgift till arbetslöshetsförsäkringen och det kontantaarbetsmarknadsstödet. Från utvidgas denna skyldighet tillatt omfatta även avgifterna till delpensionsförsäkringen,arbetsmarknadsutbildningen och vuxenutbildningen. Enligtcirkulär (1963:12) till statsmyndigheterna gäller fullständigt likställighetsavtali fråga om ersättning för uppdrag som utförs för statsmyndighets räkning.Härvid undantas dock ersättning till rörelseidkare i rörelse som avses i 27 i;kommunalskattelagen. har rekommenderat sina medlemmar att träffa motsvarandeavtal i fråga om kommunala uppdrag. Densom har inkomst av annat förvärvsarbete, dvs. inkomst av jordbruk, rörelse elleruppdrag, kan göra anmälan om undantagande från försäkringen för ATP (11 kap. 7;?AFL). Undantagandet gäller då all hans inkomst av annat förvärvsarbete. Harundantagande skett skall vid beräkningen av pensionsgrundande inkomst bortsesfrån inkomst av annat förvärvsarbete. För tid då undantagande frän försäkringenför ATP gäller skall inkomst av annat förvärvsarbete inte heller beaktas vidberäkningen av sjukpenninggrundande inkomst (3 kap. 2 S första stycket AFL).Undantagande får alltså aldrig ske beträffande enbart ATP eller enbartsjukpenningförsäkringen utan avser alltid båda dessa försäkringar. Påinkomster som omfattas av undantagandet erlägger den försäkrade ingentilläggspensionsavgift. Sjukförsäkringsavgift beräknas enligt särskildabestämmelser. Undantagandetgäller fr. o. m. året efter det då anmälan skett. Anmälan kan återkallas medverkan . Undantagandet skall dock gälla . Har återkallelseskett kan nytt undantagande inte komma i fråga. Undantagandet kan på visst sättminska rätten till pension på grundval av sådan inkomst som inte undantagitsfrån försäkringen. Undantagandet kan vidare reducera storieken av utgåendepensionstillskott enligt lagen (1969:205) om pensionstillskott. Somett led i finansieringen av den beslutade skatteomläggningen m. m.för slopas beloppstaket för samtliga arbetsgivaravgifter och egenavgifterutom ATP-avgiften (prop. 1975:92, SkU 1975:25, SfU 1975:17, Prop.1975/76:46 17 rskr126 och 127). De nya reglerna träder i kraft . Av egenavgifternaberörs socialförsäkringsavgiften till folkpensioneringen ochsjukförsäkringsavgiften av den nya lagstiftningen. För den som har inkomst avbåde anställning och annat förvärvsarbete (t. ex. uppdrag) läggs f n.anställningsinkomsten i botten vid beräkningen av dessa båda egenavgifter.Uppgår anställningsinkomsten till eller överstiger den beloppstaket innebärdetta att inga egenavgifter betalas på uppdragsarvodet. Om anställningsinkomsteninte når upp till beloppstaket erläggs egenavgift på den del av uppdragsarvodetsom ryms mellan anställningsinkomsten och beloppstaket. Efterslopandet av beloppstaket får den försäkrade alltid betala egenavgift till folkpensioneringenoch sjukförsäkringen på hela uppdragsarvodet oavsett storieken avanställningsinkomsten. Träffar han ett fullständigt likställighetsavtal meduppdragsgivaren slipper han att själv erlägga dessa båda avgifter. Förett begränsat likställighetsavtal leder inte den nya lagstiftningen till ökadeavgifter för uppdragsgivaren. Har däremot ett fullständigt likställighetsavtalslutits ökar uppdragsgivarens avgifter till folkpensioneringen, sjukförsäkringen,den statliga lönegarantin samt arbetslöshetsförsäkringen och det kontantaarbetsmarknadsstödet. Arbetsgivaravgift skall i dessa hänseenden eriäggas påhela uppdragsarvodet utan några begränsningar. 2.5Lön från vissa utländska arbetsgivare Vidberäkning av pensionsgrundande inkomst av anställning tas i princip inte hänsyntill lön från utländsk arbetsgivare i annat fall än då den försäkrade arbetstagarensysselsatts vid skötseln av här i riket belägen fastighet eller i rörelse sombedrivs från här beläget fast driftställe (11 kap. 2 i; tredje stycket förstapunkten AFL). Är någon av dessa båda förutsättningar uppfyllda är också denutländske arbetsgivaren skyldig att erlägga ATP-avgift. I annat fall betraktasersättningen från den utländske arbetsgivaren som inkomst av annatförvärvsarbete med åtföljande skyldighet för den försäkrade att betalatilläggspensionsavgift. Den försäkrade debiteras socialförsäkringsavgifttill folkpensioneringen. Möjlighet alt träffa likställighetsavtal saknas. Någonmotsvarande inskränkning i den utländske arbetsgivarens skyldighet att erläggaarbetsgivaravgifterna vid sidan av ATP-avgiften föreligger inte. Är fråga omett anställningsförhållande skall denne således betala samtliga dessa avgifterinkl. socialförsäkringsavgiften till folkpensioneringen. Situationer meddubbeldebitering av avgiften till folkpensioneringen kan alltså förekomma. Avförarbetena till de berörda bestämmelserna framgår (prop. 1959:100) att maninte velat föreskriva skyldighet för arbetsgivare att eriägga ATP-avgift i defall möjlighet regelmässigt inte föreligger att göra krav på avgiften 2 1975/76. 1 sam/. Prop.1975/76:46 18 gällandepå exekutiv väg. Någondefinition av uttrycken "rörelse" och "fast driftställe"finns inte i AFL och inte heller i förarbetena till denna lag. Med rörelseförstås i 27 S kommunalskattelagen "yrkesmässigt bedriven förvärvsverksamhet",vilket innebär viss kontinuitet och vinstsyfte. : samma lag anges vad somskall anses som fast driftställe och som exempel nämns bl. a. kontor.Riksförsäkringsverket har emellertid i lagtillämpningen inte ansett sig bundetav skattemyndigheternas tolkning. I bedriven rörelse har sålunda avverket ansetts föreligga i alla fall då verksamheten här varit ett led i företagetsekonomiska verksamhet i hemlandet, exempelvis försäljningskontor för endastupptagande av order. Efterett avgörande i försäkringsdomstolen har verket ändrat sinpraxis. I försäkringsdomstolens dom ansågs ett utländskt företag inte habedrivit rörelse från fast driftställe här i riket. Bolaget i fråga hade haftkontor i och därifrån utövat viss försäljningsverk-samhet. Bolagethade emellertid inte bildat något svenskt dotterbolag och ansåg sig inte hellerha etablerat någon filial med självständig förvaltning. Prop.1975/76:46 19 3Pensionskommitténs överväganden och förslag 3.1 Socialförsäkringsavgifter påuppdragsinkomster Utgångspunkternaför pensionskommitténs överväganden har varit dels den kommittén anförtroddauppgiften att lägga fram förslag om mer enhetliga regler för avgiftsberäkninginom socialförsäkringarna, dels den beslutadeskatteomläggningen för . Kommittén understryker att en lösning av deproblem som beträffande uppdragsinkomster uppstår vid slopande av beloppstaketinte får leda till någon minskning totalt sett av de genom utvidgningen avavgiftsunderlaget förväntade intäkterna. Kommittén upplyser också att den iett kommande betänkande avser att redovisa ytteriigare överväganden rörandeavgiftsreglerna inom socialförsäkringen. Borttagandetav beloppstaket utgör ett led i finansieringen av skatteomläggningen för år1976. Socialförsäkringarna kommer härigenom i ökad utsträckning att avgiftsfinansierasmedan skattefinansieringen minskar. har vid behandlingen avpropositionen om skatteomläggningen påpekat (prop. 1975:92, SfU 1975:17), attslopandet av beloppstaket kommer att innebära en ökad belastning föruppdragstagarna i de fall likställighetsavtal inte träffats. Följden häravtorde därför enligt kommittén bli att ett större intresse från uppdragstagarnassida riktas mot möjligheterna att sluta likställighetsavtal. Träffas ett sådantavtal får nämligen uppdragsgivaren svara för avgifterna. 1 de båda motionersom behandlats i socialförsäkringsutskottets nämnda betänkande (1975:2111 och 2117)har, liksom i en till kommittén från TCO överiämnad skrivelse, anförts att enlösning på uppdragstagarnas problem bör sökas med litgångspunkt i reglerna om likställighetsavtal. mening bör en lösning för uppdragstagarna utformas mot bakgrund avönskemålet om mer enhetliga regler för avgiftsberäkningen inomsocialförsäkringarna. Uppdragstagarna intar i avgiftshänseende en mellanställningi den allmänna försäkringen. Har likställighetsavtal inte träffats betalaruppdragstagaren egenavgifter efter i huvudsak samma principer som gällerbeträffande egenföretagarna. Har sådant avtal slutits anses uppdragstagarensom arbetstagare, varvid uppdragsgivaren har att erlägga arbetsgivaravgifterefter huvudsakligen samma regler som gäller för arbetsgivarna. Möjligheten att slutalikställighetsavtal har bl. a. motiverats med att uppdraget ståranställ ningen mycket nära. Det är enligt kommittén ofta vanskligt attobjektivt hänföra inkomsten till det ena eller andra inkomstslaget. kan parterna själva komma överens om att viss inkomst iavgiftshänseende skall behandlas jom anställningsinkomst, oavsett till vilketinkomstslag de tillämpande myndigheterna skulle hänföra inkomsten efter enprövning av arbetsförhållandets natur. Prop.1975/76:46 20 Enligtuppgifter som korrimittén inhämtat från ochriksförsäkringsverket kandet totala avgiftsunderlaget för såvitt avser uppdragsersättningaruppskattas till ca . Träffas likställighetsavtal i nuvarandeomfattning, skulle ca 500 milj. kr. eller ungefär en tjärdedel av det totalaunderlaget komma att omfattas av sådana avtal. Staten torde utge mer än hälftenav den ersättning som omfattas av avtal. Denbegränsade utnyttjandegraden förklaras enligt kommittén delvis av att det imånga fall saknats anledning att träffa överenskommelse i fråga omuppdragsersättning. Kommittén pekar här på de försäkrade som haft inkomst avsåväl anställning som uppdrag. I de fall anställningsinkomsten uppgår till elleröverstiger beloppstaket eriäggs f n. inga egenavgifter på uppdragsarvodet. Idetta läge finns ingen anledning att sluta likställighetsavtal. Efteravskaffandet av beloppstaket blir - framhåller kommittén -situationen annoriundaeftersom uppdragstagaren då skall betala egenavgifter till folkpensioneringenoch sjukförsäkringen på hela uppdragsarvodet oavsett storleken påanställningsinkomsten. Uppdragstagarnas intresse av att slutalikställighetsavtal kommer härefter att öka. Attavtal inte slutits i större utsträckning än beror också enligt kommitténpå att uppdragstagarna ofta inte lyckats få till stånd något sådant. Huruvidalikställighetsavtal skall träffas eller ej är en förhandlingsfråga. Kommitténpåpekar att uppdragstagarna saknar den förhandlingsstyrka somkrävs för att driva genom ett avtal och att många uppdragstagare inte ärfackligt organiserade i denna sin egenskap. Slopandet av beloppstaket kommerenligt kommittén sannolikt att göra det än svårare för mänga uppdragstagare attfå ett avtal till stånd. Möjligheten att sluta likställighetsavtal i nuvarandeformer utgör därför enligt kommittén inte någon god lösning på uppdragstagarnasavgiftsproblem. tidigare nämnda motionen 1975:2117 har anvisats en lösning som innebär attlikställighetsavtal skulle fä slutas beträffande enbart avgifterna till folkpensioneringenoch sjukförsäkringen. Kopplingen i det fullständiga likställighetsavtaletmellan tilläggspensioneringen och sjukförsäkringen skulle således brytas.Motionärerna har därvid tagit fasta på att beloppstaket kvarstår inomtilläggspensioneringen. Någon egenavgift till denna försäkring skall alltså inteeriäggas på uppdragsinkomster till den del dessa tillsammans med andraeventuella inkomster överstiger beloppstaket. Maximeringsregeln är emellertidnågot annorlunda utformad när ATP-avgiften tas ut i form av arbetsgivaravgift,vilket hänger samman med att arbetsgivaravgiften till skillnad från egenavgiftenberäknas kollektivt. Sluts ett likställighetsavtal får uppdragsgivaren i vissutsträckning eriägga ATP-avgift även på in-komstdelarsom ligger överbeloppstaket. Föratt dessa effekterskall undvikas har motionärerna föreslagit alten möjlighet införsatt träffa likställighetsavtal som ej innefattar ATP-avgiften.Härigenom skulle man underlätta för uppdragstagarna att få till stånd ettavtal. Denav motionärerna anvisade möjligheten kan enligt kommitténs be- Prop.1975/76:46 21 dömningendast bidra till att lösa de problem som uppstår för uppdragstagarna tillföljd av slopandet av beloppstaket. För uppdragstagare med sammanlagdainkomster understigande beloppstaket kvarstår däremot alltjämt behovet avlikställighetsavtal såvitt gäller ATP-avgiften. Möjligheten att sluta ettbegränsat avtal avseende enbart denna avgift skulle visserligen kunnabibehållas vid sidan av den typ av avtal som motionärerna förordar. Vid varielösning som bygger på avtal i någon form kommer emellertid, understrykerkommittén, uppdragstagarna att vara beroende av sin förhand-lingsstyrka i denenskilda situationen. Många uppdragstagare kan därför förväntas misslyckas medatt åstadkomma ett avtal. Till detta kommer att en lösning efter nu diskuteradelinjer ingalunda leder till enhetligare regler för avgiftsberäkningen.Kommittén anser sig därför inte böra förorda en sädan lösning. Eftersomslopandet av beloppstaket utgör ett led i finansieringen av skatteomläggningenför får en lösning enligt kommitténs mening inte leda till någonminskning totalt sett av de genom utvidgningen av avgiftsunderlaget förväntadeintäkterna. Lösningar som innebär att man beträffande uppdragsinkomster inför olikabegränsningar i egenavgiftsskyldig-heten kan enligt kommittén direkt sägasmedföra en sådan intäktsminskning. Kommittén kan således inte förorda enlösning med denna innebörd. redovisade uppgifter träffar staten, kommunerna och landstingen regelmässigt fullständiga likställighetsavtal i fråga omuppdragsersättningar. TCO har i den tidigare nämnda skrivelsen framhållit attdet inom den privata sektorn i stället torde vara vanligast att uppdragstagarnafår eriägga egenavgifter. TCO förordar i skrivelsen att samtliga uppdragstagarebehandlas på det sätt som redan sker från de offentliga uppdragsgivarnas sidaoch föreslår att var och en som utbetalar ersättning av det slag som förmottagaren kommer att betraktas som inkomst av tjänst skall vara skyldig atterlägga förekommande arbetsgivaravgifter för detta belopp, oavsett omanställningsförhållande i andra avseenden anses föreligga eller ej. mening utgör inte likställighetsavtal, vare sig i nuvarande ellerförändrade former, någon godtagbar lösning av de nu diskuterade problemen.Kommittén delar därför uppfattningen att uppdragsgivare alltid skall varaskyldiga att svara för uppdragstagares socialförsäkringsavgifter. VadTCO önskar kan enligt kommittén uppnås genom en sådan ändring av reglerna i AFLatt uppdragsersättning obligatoriskt behandlas som om ett fullständigtlikställighetsavtal hade träffats mellan parterna. För uppdragstagarnas del blirresultatet då att de inte behöver erlägga egenavgifter. Uppdragstagarnajämställs i detta hänseende med arbetstagarna. På uppdragsersättningar får istället uppdragsgivarna i viss utsträckning betala arbetsgivaravgifter påsamma sätt som arbetsgivarna har alt erlägga sådana avgifter på lön tillanställda. En sådan lösning skulle innebära att uppdrags- 3 1975/76. Prop.1975/76:46 22 givarnaålades skyldighet att erlägga avgifterna till tilläggspensioneringen, sjukförsäkringen,folkpensioneringen, delpensionsförsäkringen, den statliga lönegarantin,arbetslöshetsförsäkringen och det kontanta arbetsmarknadsstödet,vuxenutbildningen samt arbetsmarknadsutbildningen. Rättentill de förmåner som i avgiftshänseende berörs av ett fullständigt likställighetsavtalkan - påpekar kommittén - i princip tjänas in av uppdragstagare likaväl som av arbetstagare. Undantag härvidlag utgör den statliga lönegarantin vidarbetsgivares konkurs. Detta utgör enligt kommitténs mening ett vägande skälför att avgiftsskyldighet skall föreligga för samtliga dessa förmånsslag meddet angivna undantaget. BeträffandeATP-avgiften kan visserligen enligt kommittén framhållas den bristandeöverensstämmelse mellan avgift och förmån som är en följd av attarbetsgivaravgiften beräknas kollektivt. Denna leder till att uppdragsgivareni viss utsträckning får erlägga ATP-avgift på inkomstdelar som ligger överbeloppstaket. På sådana inkomstdelar uttas inte ATP-avgift då avgiftsskyldighelenåvilar uppdragstagaren. Såvitt avser avgifterna till folkpensioneringen och sjukförsäkringenkan vidare enligt kommittén invändas att avgift kommer att tas ut utan någonövre åldersgräns. Det kan slutligen enligt kommittén konstateras att detfullständiga likställighetsavtalet omfattar även andra avgifter än de somutgår i form av egenavgifter. Kommitténgör beiräffande de redovisade synpunkterna följande bedömning. De problem somär förknippade med den kollektiva beräkningen av ATP-avgifien när denna tas utsom arbetsgivaravgift föreligger redan för de arbetstagare som har två ellerfler anställningar liksom för de uppdragstagare som träffatlikställighetsavtal. Avgifter till folkpensioneringen och sjukförsäkringen erläggsför arbetstagare - liksom för uppdragstagare som slutit fullständigtlikställighetsavtal - utan någon övre åldersgräns. 1 kommitténs fortsattautredningsuppdrag ingår att lägga fram förslag om enhetligare avgiftsreglerinom socialförsäkringarna. Det är med hänsyn härtill inle lämpligt att införasärskilda beräkningsgrunder såvitt gäller uppdragsgivares avgiftsskyldighet.Kommittén understryker alt uppdragstagarna får samma trygghet som arbetslagarnainom ATP och tjänar in samma rätt som dessa inom övriga berörda förmånsslag.Detta förhållande jämte den omständigheten att lönegarantiavgiften inte tasmed, motiverar också enligt kommitténs mening det ökade avgiftsuttaget om 1,för den kategori som inte redan omfattas av fullständigt likslällighetsavtal.Detta uttag balanserar även den intäktsminskning som blir följden omlönegarantiavgiften inte i fortsättningen utgår på uppdragslnkomster. Motdenna bakgrund föreslår kommittén att uppdragstagare befrias från egenavgifteroch atl i stället uppdragsgivare på den ersättning de utger lill uppdragstagareskall vara skyldiga atl erlägga de avgifter som enligl nuvarande ordningåvilar den uppdragsgivare vilken träff\it elt fullständigt likslällighetsavtalmed undantag av lönegarantiavgiften. Kommitténframhåller atl uppdragstagarna genom förslaget kommer att Prop.1975/76:46 23 Iavgiftshänseende behandlas lika oavsett för vem uppdraget ulförts. Detta liggeri linje med strävandena alt åstadkomma mer enhetliga regler för avgiflsberäkningeninom socialförsäkringarna. Den förordade lösningen bör enligt kommitténs meningmedföra atl uppdragsinkomsier vid beräkning av sjukpenninggrundande ochpensionsgrundande inkomst enligt AFL anses som inkomst av anställning på sammasätt som gäller då fullständigt likställighetsavtal träffats. all uppdragsgivare på den ersällning som utges tilluppdragstagare alltid skall erlägga arbetsgivaravgifter lill ATP,folkpensioneringen, sjukförsäkringen, delpensionsförsäkringen, arbetslöshetsförsäkringenjämte det kontanta arbetsmarknadsstödet, arbetsmarknadsutbildningen samtvuxenutbildningen. Avgifterna skall beräknas enligt samma grunder som gäller .