prop · FY03103 · 1975-12-31 00:00:00 — Bolagsstämman, styrelsen eller annan ställföreträdare förbolaget får inte fatta beslut som är ägnat att bereda otillbörlig fördel åtaktieägare eller annan till nackdel för bolaget eller annan aktieägare. Haravtal träffats varigenom bolaget till överpris köper egendom av aktieägare,kan skadeståndsskyldighet således ifrågakomma för aktieägare, styrelseledamotoch verkställande direktör. Det ankommer på revisorema att granska avtal somkan tänkas innebära uppskjuten apport och i förekommande fall påtala detla isina revisionsberättelser. Några särskilda bestämmelser härom erfordras inte. Miltförslag i fråga om inbetalning av aktiekapital vid bolagsbUdningen innebärsammanfattningsvis följande. Hela bolagets bundna kapital, dvs. aktiekapitaletplus eventuell överkurs, skall vara inbetalat när bolaget anmäls förregistrering. Skall aktierna betalas med pengar skall intyg från bankinstitutom inbetalningen företes i registreringsärendet. Har det varit fråga omapportbildning, skall auktoriserad eller godkänd revisor i registreringsärendetintyga apportegendomens värde och att den är eller kan antas bli till nytta förbolagets verksamhet. Jaghar endast behandlat frågan vilka krav på inbetalning av det bundnakapitalet som bör ställas i samband med bolagsbildning. Till största delen börsamma system kunna användas vid nyemission. Läget är dock något annorlunda vidnyemission, vilket sammanhänger med att det då kan bli fråga om ett kanskesedan lång tid tillbaka rörelsedrivande bolag med ett stort antal aktieägare. Dettorde knappast möta några svårigheter att vid apporlemission till-lämpa deregler som jag föreslagit skola gälla vid apportbildning. Jag förordar därföratt all apportegendom skall ha tillförts bolaget för att nyemissionen skall fåregistreras. I registreringsärendet bör vidare företes samma slags intyg frånauktoriserad eller godkänd revisor som krävs vid apportbildning. SärskUtnär en kontantemission rör ett större bolag med många aktieägare kan det blinödvändigt att låta emissionen fortgå . Simultanteckning vidnyemission är i praktiken möjlig bara beträffande mindre bolag med ett fåtalaktieägare. Ett system som fömtsätter att hela det tecknade beloppet skallbetalas genom insättning på räkning i svenskt bankinstitut är inle särskiltlämpligt eller praktiskt för sådana bolag som har en stor aktieägarkrets. Isammanhanget kan också pekas på att det ibland kan förekomma, att enkontantemission placeras helt eller delvis utomlands. Övervägandeskäl synes mig tala för att en kontantemission, som berör slörre bolag, fårgenomföras under en längre tidsrymd utan krav på inbetalning till bank. Försådana bolags del vill jag föreslå att emissio- nen skall kunna registreras när halva det tecknadebeloppet har betalats. Enligl gällande lag skall full betalning erläggas inometl år från beslutet om kapitalökning. Någon anledning att utsträcka lidenfinns inte. Jag föreslår därför alt hälften av det tecknade beloppet skallbetalas från emissionsbeslutet och att emissionen då skallkunna registreras samt att den återstående hälften betalas inom sex månaderfrån registreringen. När det gäller mindre bolag kan enligl min mening intenågra särskilda skäl åberopas för att aktietecknama skall få anstånd med inbetalningenpå de nya aktierna. För dessa bolags del synes det system jag förordat i frågaom bolagsbildning kunna tUlämpas även vid kontantemission. Därmed uppnås ocksåen trygghet för att bolaget verkligen tillförs det nya bundna kapital somemissionen avser. Jag förordar därför att vid kontantemission i sådana bolagden kontanta betalningen skall fullgöras helt och hållet genom insättning påräkning i svenskt bankinstitut innan emissionen får registreras. Detla börkontrolleras genom att bolaget åläggs alt i registreringsärendet förete intygfrån banken. I det föregående har jag talat om större och mindre bolagutan att närmare precisera vad jag avser därmed. I och för sig skulle man kunnatänka sig alt inte fästa avgörande vikt vid bolagets storlek ulan vid antaletaktieägare, alltså skilja mellan fåmansbolag och andra bolag. Gentemot dennatanke kan dock invändas att registreringsmyndighelen har svårt att kontrollera,om det är fråga om elt fåmansbolag eller inte. För min del har jag kommit till denslutsatsen att det för gränsdragningsfrågan avgörande bör vara, om bolaget ärskyldigt att ha kvalificerad, dvs. auktoriserad eller godkänd revisor. Som jagsenare skall närmare utveckla innebär milt förslag alt sådana kvalificeraderevisorer skall finnas i bolag vars bundna egna kapital uppgår till minst 1mUj. En gränsdragning efter sådana kriterier har också den fördelen får garantier för atl den ökade rörelsefriheten som ges åt de störrebolagen inte missbrukas. Bolagen i fråga har ju alltid en kvalificerad revisoroch denne måste antagas vaka över att lagreglerna följs. Jag förordar därföratl bolag vars bundna egna kapital före emissionen inte uppgår till 1 mUj. kr.skall genomföra emissionen efler de regler som gäller vid bolagsbildning. Andrabolag bör få rätt att genomföra emissionen efter de särskilda mindrerestriktiva regler som jag beskrev. bör nämnas att jag i fortsättningen kommer attförorda att nuvarande regler om förbud mot emission av aktie till underkurs behålls. 13.4 Skyddet för det bundna kapitalet Med det i det föregående föreslagna regelsystemet angåendeinbetalning på aktier får man garantier för att aktiekapitalet och eventuellöverkurs betalas in till bolaget i samband med bolagsbUdningen. frågablir hur man skall kunna få garanti för att det bundna kapitalet ocksåkvarstannar i bolaget, så att det kan fullgöra sin funktion av säkerhet förbolagets fordringsägare. Gällandelag innehåller krav på obligatorisk avsättning till reservfond ochskuldregleringsfond. Man har alltså inte nöjt sig med att skydda det bundnakapital som inbetalts vid bolagsbildningen utan har också uppställt regler omett visst tvångssparande i bolagen. Dessa regler om obligatorisk avsättningtill reservfond och skuldregleringsfond innebär i huvudsak följande. Avbolagets årsvinst skall avsättas till reservfond efter det attavdrag eventuellt har skett för balanserad förlust från föregående år.Avsättning till reservfonden måste ske till dess denna uppgår till avaktiekapitalet. Överstiger bolagets skulder summan av aktiekapitalet,reservfonden och skuldregleringsfonden, måste dessutom avsättning ske tillskuldregleringsfonden. Huvudregeln är atl bolag i sådana fall måste avsättaminst av sin årsvinst tUl reservfond eller skuldregleringsfond även omreservfonden uppgår till av aktiekapitalet. Sådana bolag som det nu ärfråga om måste dessutom binda ytterligare en del av sin årsvinst, om de villdela ut av hela det egna kapitalet enligt balansräkningen.Överstiger utdelningen av det egna kapitalet, måste bolaget binda sammabelopp som det varmed utdelningen överstiger dessa . Utredningsförslagetinnebär till en början att reglerna om obUgatorisk avsättning till reservfondoch skuldregleringsfond slopas. Utredningen framhåller att ett bolagskonsolidering beror av olika faktorer vid sidan av avsättningar till fondersåsom det slag av egendom bolaget har och de värden till vilka egendomen upptasi årsredovisningen. Bolagets värderings- och avskrivningspolilik har enligtutredningen oftast mycket större betydelse än dess avsättningar till enreservfond. En grundläggande svaghet i reservfondsreglema är också enligtutredningen att den påbjudna avsättningen är beroende av aktiekapitaletsstorlek, eftersom avsättningsskyldigheten upphör när reservfonden uppgår till20 % av aktiekapitalet. Och bolagets aktiekapital bestäms av bolaget självt.Det har också enligt utredningen blivit vanligt att helt och hållet undvikaskyldigheten all göra avsättning av vinstmedel till reservfond genom att vidbildande av aktiebolag och vid kapitalökning ge ut aktier till en sådanöverkurs att reservfonden därigenom uppgår tiU avaktiekapitalet. Utredningen anser därför att gällande regler om avsättning tillreservfond av viss del av årsvinsten innebär ett föråldrat och föga rationelltsystem. I fråga om avsättning till skuldregleringsfond framhåller utredningenatt gällande regler bygger på tanken att skuldsättning som är stor iförhållande till eget kapital kan innebära sådana faror för bolagets soliditetoch utvecklingsmöjligheter att den bör motverkas genom lagregler rörandefondering och begränsning av utdelningen. Utredningen anser emellertid att detinte är möjligt atlför alla bolag, oavsett struktur och verksamhet, fastställa en företagsekonomisktlämplig relation mellan skuldsättning och eget kapital. Det nuvaranderegelsystemet om avsättning till skuldregleringsfond är praktiskt svårhanterligtoch har givit upphov tiU tolkningssvårigheter. Fon-deringsregler av detta slagblir enligt utredningen ofta helt ineffektiva särskUt i enmansbolag ochfamiljebolag där aktieägarna genom uttag av löner och arvoden undviker attredovisa någon vinst. Utredningen påpekar slutligen att regler om avsättningtill skuldregleringsfond saknas i praktiskt taget alla andra länder. Förslagetom att slopa skuldregleringsfonden och reglerna om obligatorisk avsättningtill reservfond har godtagits av alla remissinstanser som yttrat sig i frågan. anfört i fråga om avskaffandet av skuldregleringsfonden synes migövertygande. Särskilt bör framhållas att det inte går att fastställa enföretagsekonomiskt lämpUg relation mellan eget och främmande kapital för allabolag som kan ha starkt skiftande straktur och verksamhet. Till bilden hörockså att det nuvarande systemet är svårt att tillämpa och dessutom inte säUanfår karaktären av en ganska godtycklig reglering av företagens fonderings- ochutdelningspolitik. I den delen biträder jag därför utredningens förslag. Fråganom obligatorisk avsättning till reservfond Ugger däremot enligt min meningnågot annorlunda till. Nuvarande regler i ämnet syftar till att skapa garantierför att en konsolidering sker inom förelagen. Att så sker är av vikt inte baraför aktieägarna utan också för löntagarna och samhället i stort. Föraktieägarna har reglerna den särskilda betydelsen att de främjar en jämnarevinstutdelning. Om bolaget går med förlust kan nämligen denna skrivas av motreservfonden och bolaget kan dela ut av det överskott som uppkommer . Om bolaget inte hade någon reservfond, måste förlusten kompenserasinnan någon utdelning kan ske. Gentemotdelta resonemang kan invändas alt bolagets avskrivningspolitik har mycketstörre betydelse för konsolideringen än eventuella avsättningar tillreservfond. Gällande skattelagstiftning innehåller nämligen regler som gör detmöjligt för bolagen att i betydande utsträcknuig konsolidera sig med obeskattademedel genom tUlskapande av dolda reserver. Kravet på obligatorisk avsättningtill reservfond skulle från denna synpunkt kunna sägas vara ett sämrealternativ för konsolidering än uppbyggnad av dolda reserver, eftersomavsättningen måsle ske med beskattade medel. Förmin del finner jag det principiellt tveksamt om konsolideringen inom företagenbör främjas uteslutande genom skatterättsliga regler om avskrivning ochtillskapande av dolda reserver. F. n. utreder företagsskatteberedningen frågani vilken ulslräckning företagen skall tillåtas konsolidera sig med obeskattademedel. Det kan inte uteslutas att utred- ningsarbetetleder till en mer restriktiv reglering av företagens rätt att bilda doldareserver med obeskattade medel. Med en sådan restriktiv reglering blir behovetav en konsolidering genom avsättning till reservfond mer påtagligt än vad detkanske f. n. är. Först i samband med alt statsmakterna tar ställning lillförelagsskatteberedningens kommande förslag kan därför bedömas om reglerna omobligatorisk avsättning lill reservfond bör slopas. Jag föreslår att nuvaranderegler härom behålls t. v. Jag vUl i delta sammanhang också erinra om att dennya danska aktiebolagslagen innehåller regler om obligatorisk avsättning tillreservfond. Enligt vad som upplysts under överläggningar med vederbörandeministerier i de nordiska länderna kommer också den nya norska aktiebolagslagenatt innehålla sådana regler. Utredningsförslagetinnebär liksom gällande lag att aktiekapitalet inte får utbetalas tillaktieägarna annat än i samband med nedsättning av aktiekapitalet ellerlikvidation av bolaget. Det får inte heller minskas för alt täcka uppkomnaförluster. Jag ansluter mig till förslaget i denna del. Jag återkommer straxtill frågan om bolaget bör åläggas att träda i likvidation när viss del avaktiekapitalet är täckt av tillgångar. samband med nyssnämnda förbud mot utbetalning av aktiekapitalet slårreglerna om vinstutdelning. Utredningsförslaget i fråga om vinstutdelningansluter sig nära till gällande rätt. EnUgt förslagel får vinstutdelning inteöversliga vad som i fastställd balansräkning för det senaste räkenskapsåretredovisas som nettovinst för året, balanserad vinst och fria fonder med avdragför redovisad förlust och för belopp som enligt bolagsordningen skall avsättastUl reservfond eller eljest innehållas. För egen del vill jag ansluta mig tUlutredningsförslaget om vinst-Utdelning vilket lämnats utan erinran underremissbehandlingen. Reservfondenuppkommer enligt förslaget genom att bl. a. belopp som betalats för aktieutöver det nominella beloppet skall avsättas till reservfond. Detsamma gällerbelopp som skall avsättas tUl sådan fond enligt bestämmelser i bolagsordningen.Reservfonden får enligt förslaget, liksom enligt gällande lag, användas föralt täcka uppkomna förluster, om de inte kan täckas av fritt eget kapital.Utredningen föreslår vidare, att reservfonden skall kunna nedsättas, omnedsättningsbeloppet används för fondemission. Beloppet skall också kunnaanvändas för annat ändamål, om rätten ger tillstånd enligt de bestämmelser somgäller vid nedsättning av aktiekapital. Förslaget, som på dessa båda punkterinnebär en nyhet, har inle mött någon erinran under remissbehandlingen. För egendel vill jag framhålla, att det synes naturligt att medel skall kunnaöverföras lill aktiekapitalet från reservfonden genom en fondemission, efiersomaktiekapitalet är hårdare bundet än vad fallet är med reservfonden. Likaså börreservfonden kunna användas för andra ändamål, t. ex. utbetalning tillaktieägare, under samma villkor som gäller vid nedsättning av aktiekapitalet.Självfallet måste också reservfondenkunna fördelas mellan aktieägarna vid Ukvidation av bolaget. Ulredningensförslag till regler om en uppskrivningsfond har nära samband med de föreslagnareglerna om årsredovisning. Jag avser därför att behandla uppskrivningsfonden isamband med årsredovisningsreglerna. Jag vill här endast nämna, att jag ärense med utredningen om att uppskrivningsfond bör kunna inrättas och att den iså fall skall räknas tiU det bundna kapitalet. Somjag tidigare nämnt har utredningens förslag om begränsning i aktiebolags rättatt ge lån tUl aktieägare eller ledamöter av bolagsledning redan föranlettlagstiftning (SFS 1973: 303). Aktiebolag är sålunda numera i princip förbjudetatt lämna penninglån tUl aktieägare, styrelseledamot eller verkställandedirektör i bolaget. Det införda låneförbudet bör - med någonjämkning som närmare redovisas i specialmotiveringen tas in i den nyaaktiebolagslagen. EnUgtgällande rätt är det möjligt för aktiebolag att besluta om nedsättning avaktiekapitalet. Eftersom aktiekapitalets funktion är att utgöra ett slagsgaranti för bolagels fordringsägare får emellertid bolaget inle utan vidarebesluta om sådan nedsättning. Gällande lag innehåller ett detaljeratregelsystem som syftar tiU alt skydda fordringsägarnas intresse i dessasammanhang. Det föreskrivs också att nedsättningsbeslut skall registreras. En nedsättning avaktiekapitalet kan ske på flera olika sätt. Det förekommer att man, i sambandmed alt man ger ut aktier, i bolagsordningen gör förbehåll att aktiema skallkunna inlösas av bolaget enligt bestämda grunder. Finns sådana bestämmelser ibolagsordningen, kan inlösen ske utan att några särskilda åtgärder behövervidtas för att skydda fordringsägarna. Inlösen får emellertid ske bara undervUlkor att det aktiekapital som kvarstår efter inlösningen är helt täckt.Dessutom måste reservfonden efter inlösningen vara lika stor i förhållandetill aktiekapitalet som den var förut. Det är alltså i det nu berörda falletfråga om en nedsättning av aktiekapitalet förenad med återbetalning tillaktieägare. Återbetalningtill aktieägarna kan ske även om förbehåll därom inte gjordes när deifrågavarande aktierna gavs ut. I ett sådant fall fordras emellertid attsamtliga fordringsägare samtycker till nedsättningen av aktiekapitalet.Kontrollen härav sker genom domstol. När bolaget fattat beslut om nedsättningav aktiekapitalet och beslutet registrerats, måste nämligen rätlens tUlståndtill nedsättningen sökas. Rätten kontrollerar att alla fordringsägare harlämnat sitt samtycke till nedsättningen eller fått betalt för sina fordringar.Vägrar fordringsägare att lämna sitt samtycke, finns det möjlighet för bolagetatt ställa säkerhet för fordringen. Dessutom utfärdas kallelse på bolagetsokända fordringsägare. Det åligger vidare rätten alt kontrollera att bolagetsbundna kapital inte efter nedsättningen kommer att understiga skulderna. Närrättens tillstånd erhållits skall detta registreras och därmed äraktiekapitalet nedsatt. Nedsättningav aktiekapital kan emeUertid också ske utan samband med någon återbetalningtill aktieägarna. Detta kan ske om balansräkningen visar förlust.Aktiekapitalet kan då nedsättas med ett belopp som sedan används för att täckaförlusten. Tekniskt sker detta genom att nedsättningsbeloppet överförs tillreservfonden som därefter kan användas för täckning av föriusl på rörelsen idess helhet. I det nu aktuella fallet fordras inte rättens tillstånd tillnedsättning av aktiekapitalet. I stället krävs rättens tillstånd för attbolaget efter nedsättningen av aktiekapitalet skall få dela ut vinst. Ombolaget genom nyemission ökar aktiekapitalet till minst ursprungliga beloppet,behövs dock inte något tillstånd från rätlen för att senare dela ut vinst.Nedsättning av aktiekapitalet för att läcka förluster sker ofta som ett led ien rekonstruktion av aktiebolag som gått med förlust. Iutredningsförslaget behålls de nu angivna grunderna för nedsättning avaktiekapitalet oförändrade. Tillstånd till vinstutdelning fordras dock inte förflutit från registreringen av nedsättningsbeslutet. Förslaget hargodtagits av det stora flertalet remissinstanser. Detstår utom diskussion att man, för att slå vakt om fordringsägarnas intressen,måste uppställa restriktioner i fråga om bolagens möjligheter att besluta omnedsättning av aktiekapitalet. Annars kan aktiekapitalet inte utgöra densäkerhet för fordringsägarna som det är avsett att vara. I vissa situationertorde emellertid en nedsättning av aktiekapitalet inte beröra fordringsägarnasintressen på sådant sätt att några mera ingående restriktioner är nödvändiga.Jag tänker i första hand på det fallet då elt bolag i bolagsordningen hartagit in förbehåll att aktiekapitalet skall kunna nedsättas genom inlösen avsenare tillkomna aktier. I ett sådant fall har fordringsägarna redan vidtillkomsten av dessa aktier gjorts uppmärksamma på möjligheten av att aktiernakan komma alt dras in och det belopp aktierna representerar utbetalas tUlaktieägarna. För detta fall synes man endast behöva uppställa den begränsningenatt efter nedsättningen full täckning måste finnas för det kvarstående bundnaegna kapitalet. Skernedsättning av aktiekapitalet, utan att förbehåll därom finns ibolagsordningen, i syfte att möjliggöra utbetalningar till aktieägarna, utsättsgivelvis bolagets fordringsägare för mycket större risker än i det i detföregående berörda fallet av nedsättning av aktiekapitalet. Dessa risker bör igörligaste mån elimineras. Utredningen har ansett att det kan ske genom att manbehåller det nuvarande systemet med krav på rättens tillstånd till nedsättningen.Jag biträder den uppfattningen som inte mött någon erinran underremissbehandlingen. Skallnedsättningsbelopp användas för förlusttäckning är nedsättningen normaltförenlig med fordringsägarnas intressen. En sådan nedsättning kan bli aktuelli aktiebolag vars balansräkning utvisar förlust. I sådant bolag får, somframgår av vad jag tidigare anfört, vinstutdelning Aktieägarna kan då ha ett intresse av att frigöra en del avaktiekapitalet för att därmed täcka den balanserade förlusten, varefterbolagets balansräkning inte längre uppvisar någon förlust. När detta har ägtrum finns det inte längre något hinder för vinstutdelning. Operationer avdetta slag kan också bli nödvändiga i samband med rekonstruktioner av företag.Det kan med visst fog sägas att det här är fråga om rena bokföringsåtgärder.Före nedsättningen av aktiekapitalet utvisar bolagets balansräkning en förlustoch ett aktiekapital av viss storlek. Efter nedsättningen har förlustenförsvunnit ur balansräkningen och aktiekapitalet minskat i molsvarande mån.Någon utbetalning till aktieägare eller till fordringsägare har emellertid inteskett. En reell förändring har emellertid som redan sagts inträffat. Bolagethar berett sig möjlighet att dela ut vinst. Mot bakgmnd härav synesdet rimligt att man av hänsyn tUl bolagels fordringsägare lägger vissarestriktioner på bolagels möjligheter att besluta om vinstutdelning efter ensådan nedsättning av aktiekapitalet. Gällande rätts regler som innebär att deli princip fordras rättens tillstånd för vinstutdelning synes mig utgöra enlämplig sådan restriktion. Jag anser mig kunna godta förslaget att tillståndtill vinstutdelning inte fordras när förflutit från registreringen avnedsättningsbeslutet. Det kan förekomma attbolag beslutar dels att sätta ned aktiekapitalet t. ex. genom att sänkaaktiernas nominella belopp dels alt därefter höja aktiekapitalet med ettbelopp som minst motsvarar nedsättningsbeloppet. Sådana arrangemang kan förekommanär företag rekonstrueras. Det har förekommit fall där de förutvarandeaktieägarna fått lov att acceptera att aktiekapitalet sätts ned genom att detnominella beloppet på aktierna sänks som en utomstående tecknar nyaaktier i bolaget mot tillskjutande av pengar eller apportegendom. En sådanrekonstruktion innebär en maktförskjutning mellan de gamla och den nytillträdandeaktieägaren, som genom kombinationen av nedsättnuig av aktiekapital ochteckning av nya aktier kan förskaffa sig majoriteten i bolaget. frånfordringsägarnas synpunkt innefattar emellertid en sådan transaktion inte någrarisker eftersom aktiekapitalet behålls vid minst samma belopp som det hadeinnan transaktionen påbörjades. Jag förordar därför att rättens tillstånd inteskall behöva inhämtas om aktiekapitalet nedsätts och genomnyemission höjs med ett belopp som minst motsvarar nedsättningsbeloppet. I utredningsförslagetbehålls i princip det nu gäUande förbudet för aktiebolag att förvärva egnaaktier. Att ett sådant förbud uppställs beror i första hand på hänsynen tUlbolagets fordringsägare. Om bolaget tUlåts köpa egna aktier, kan det nämligenha samma verkan som en återbetalning till aktieägarna i samband mednedsättning av aktiekapitalet. Grundsatsen att aktieägarna har rätt till likaförmåner i bolaget kan också komma i fara, nämligen om köpeskillingen är högreän aktiernas Slutligen kan bolaget genom köp av egna aktier påverka kurssättningen påaktierna och därmed göra spekulationsaffärer möjliga. Underremissbehandlingen har inte någon remissinstans ifrågasatt principen att bolaginte skall få förvärva egna aktier. Vägande skäl talar också enligt min meningför att denna grundsats bör upprätthållas även i fortsättningen. Fråndet principiella förbudet att förvärva egna aktier föreslår utredningen vissaundantag. Aktiebolag skall kunna få förvärva egna aktier i samband medövertagande av affärsrörelse genom fusion eller på annat sätt. Dessutom skallaktiebolag kunna på auktion inropa aktier som utmätts för bolagets fordran. Enpå nu angivet sätt förvärvad aktie skall emellertid avyttras så snart det kanske utan förlust. Är det fråga om aktie som förvärvats vid övertagande avaffärsrörelse, skall avyttring ske senast efter förvärvet.