prop · FZ03166 · 1975-12-31 00:00:00 — Enligt1 § lagen om anställdas styrdserepresentation har de anställda i aktiebolag ochekonomiska föreningar, som under det senaste räkenskapsåret i landetsysselsatt i genomsnitt minst 100 arbetstagare, rätt att utse två ledamöter istyrelsen och en suppleant för varje sådan ledamot. Om arbetstagarledamotutsetts kvarstår rätten till styrelserepresentation även om antalet anstäUdadärefter skuUe underskrida 100 personer. Lagenomfattar inte bank- eUer försäkringsaktiebolag. De anstäUda i sådana bolag hari stäUet rätt till styrdserepresentation enligt lagen (1973:1093) omstyrelserepresentation för de anställda i bankinstitut och försäkringsbolag.Ekonomiska föreningar som ingår i jordbrukskasserörelsen eller föreningarenligt lagen om sambruksföreningar berörs heller inte av lagen (2 §). Därutöverundantas aktiebolag vars styrelser vid lagens införande bestod av mindre än treledamöter under förutsättning att samma förhåUande gällde . Bolagsstämmaeller föreningsstämma kan utan ändring av bolagsordningen ellerföreningsstadgarna besluta att lagen skall tillämpas på bolaget ellerförenmgen även om antalet anställda inte uppgår tiU 100 (4 §). Beslut kan ocksåfattas om att fler än två arbetstagarledamöter skall få utses. Arbetstagarledamothar i princip samma ställning och ansvar som andra ledamöter i styrelsen (5 §). Beslutom att arbetstagarrepresentation skall inrättas får fattas av lokal fackligorganisation som är bunden av kollektivavtal i förhållande till företaget ochsom omfattar mer än hälften av arbetstagama inom företaget. Tillhör deanställda olika sådana organisationer kan organisationer som tUlsammansföreträder en majoritet av arbetstagama gemensamt besluta om inrättande avarbetstagarrepresentation (7 §). Arbetstagarledamöter utses av de lokalafackliga organisationerna (8 §). Om dessa därvid inte kan enas gäUer ensärskild hjälpregel (9 §). Denna innebär att organisation som omfattar mer änfyra femtedelar av de kol- lektivavtalsbundnaarbetstagarna får utse båda arbetstagarledamöterna. I andra hand får de bådalokala organisationer som har störst antal sådana arbetstagare utse vardera enledamot. Arbetstagarledamotbör utses bland de anställda (10 §). Den som är arbetstagarledamot i ett företagsstyrelse får inte utan särskilt tillstånd utses till sådan ledamot i annatföretags styrelse. Fråga om tillstånd prövas av en särskild nämnd som anges idet följande. Arbetstagarledamots mandattid bestäms av den som utser honom (11§). Vissajävsregler gäller för arbetstagarledamot (12 §). Han får sålunda inte delta vidstyrdsens behandling av frågor som rör stridsåtgärd, förhandlingar om slutandeav kollektivavtal eller uppsägning av sådant avtal. kan medges undantag från lagens tiUämpning omarbetstagarrepresentation skulle medföra väsentiiga olägenheter för bolageteller föreningen (14 §). Som sådana olägenheter anges att styrelsenssammansättning är beroende av politiska styrkeförhållanden eller av förhållandemellan olika aktieägare eller aktieägargrupper eller att bolagsordningen ellerstadgar innehåller föreskrift om särskild röstpluralitet vid fattande avstyrelsens beslut. Undantag skall förenas med villkor om åtgärder som på annatsätt tiUgodoser arbetstagarnas intresse av insyn och inflytande i fråga omföretagets verksamhet. Fråga om undantag prövas av en särskild nämnd på åttapersoner vilken utses av regeringen, som också förordnar en av dem tillordförande (15 §). Övriga sju ledamöter utses efter förslag av olikaorganisationer som företräder arbetsgivar- eller arbetstagarintressen. Iprövningen av ärende deltar ordföranden och fyra andra ledamöter enligt ennärmare angiven ordning (16 §). 8.2Lagen om styrelserepresentation för de anställda i bankinstitut ochförsäkringsbolag Genomlagen om styrelserepresentation för de anställda i bankinstitut ochförsäkringsbolag har också de som är anställda i affärsbank, sparbank,centralkassa för jordbrukskredit eller försäkringsbolag fått rätt tillstyrelserepresentation. De anställda får sålunda, under förutsättning dock attbanken eller bolaget har minst 50 anställda, utse två ledamöter i styrelsen(arbetstagarledamöter) och en suppleant för varje sådan ledamot. Ledamöternautses av de fackliga organisationerna. Lagen har även i övrigt utformats i näraanslutning till lagen om styrelserepresentation för de anställda i aktiebolagoch ekonomiska föreningar. En skiUnad i förhållande tUl denna lag är att frågaom undantag prövas av regeringen. Lagengäller tiU utgången av . 1975/76:166 80 9 Statens industriverks utredning 9.1. Industriverketframhåller att den genomförda utredningen framför allt har syftat till enkartläggning och analys av hur styrelserepresentationen genomförts i företagenoch de problem som uppkommit i samband med genomförandet . Utredningen gör inte anspråk på att fullständigt belysa reformensbetydelse när det gäUer målsättningen. Tyngdpunkten i utredningen ligger enligtindustriverket på kvantitativa uppgifter, medan reformens kvalitativa effekteri mindre utsträckning kuimat belysas. Industriverketbetonar att styrelserepresentationsreformen endast utgör en del av en pågåendeförändringsprocess på arbetslivets område. har tillkommit fleralagar och avtal av betydelse för arbetstagarnas position i företagen. Somexempel nämns lagen (1974: 358) om facklig förtroendemans ställning påarbetsplatsen samt överenskommelsen om ekonomikommitté och arbetstagarkonsult.Vidare framhålls att proposition med anledning av arbetsrättskommitténsbetänkande (SOU 1975: 1) Demokrati på arbetsplatsen förbereds. pågåröverväganden rörande såväl offentiiga som kommunala styrelseledamöter iföretagen. Mot denna bakgrund är det enUgt industriverket uppenbart att enseparat utvärdering av försöksverksamheten med styrelserepresentation erbjuderproblem. Industriverketpåpekar med hänvisning till vissa departementschefsuttalanden i prop. 1972:116 samt LO:s och TCO:s företagsdemokratiska program att det finns tvåhuvudaspekter att beakta i samband med en utvärdering av lagen om anställdasstyrelserepresentation, nämUgen insyn och inflytande. Inflytande är det vidarebegreppet och en förutsättning härför är insyn. Det är uppenbart att enutvärdering av försöksverksamheten efter ett insynskriterium kan leda till ettannat resultat än om ett inflytandekriterium tUlämpas. Ambitionsnivån är avavgörande betydelse för behovet av förändringar i och kompletteringar avlagstiftningen. Iuppdraget till industriverket formulerades ett antal konkreta frågeställningarsom utredningen hade att belysa. Den sammanfattande analys verket gjort harbyggts upp kring dessa frågeställningar. Enav de frågeställningar som berörs i uppdraget gäller i vUken omfattning deanställda utnyttjat sin lagenliga rätt att tillsätta styrelseledamöter. Föratt kunna besvara denna fråga har verket genomfört en kartläggningsstudie somomfattat samtUga aktiebolag och ekonomiska föreningar med minst 100 anställda. 1975/76:166 81 Detfinns totalt 2 056 företag som har 100 anställda eUer mer. Av utredningenframgår att 495 av nämnda företag () är undantagna från lagstiftningen. Idrygt hälften av dessa fall beror det på förändringar 1972, medan anledningen i övriga fall är de undantagsbestämmelser somhar tagits in i lagstiftningen. Av de 2 056 företagen var således 10 %undantagna från lagstiftningen antingen därför att företagets styrelse harfärre än tre ägarvalda styrelseledamöter eller därför att den fackUgaorganisationsgraden vid företagen understiger (i flera fall var båda dessaundantagsbestämmelser uppfyllda). För av de 1 556företagsenheter som lagstiftningen faktiskt omfattar gäller enligtutredningsmaterialet att styrelsen innehåller representanter för de anställda.De anställda inom av företagen uppgav dessutom att representanter kommeratt utses, medan de anställda inom av företagen är indirekt representeradei en moderbolagsstyrelse. Endast i av de av lagstiftningen omfattadeföretagen har de anställda avstått från rätten till styrelserepresentation. De"avsfåendeanledningar" som de fackliga organisationerna redovisargör det enligt utredningen möjligt att särskilja i princip tre motiv. För enrelativt stor grupp företag gäller att de anställda avvaktar försöksperiodensutgång eller att de f. n. saknar lämpliga styrelsekandidater. Fackklubbarnainom en andra grupp av företag finner reformen meningslös av det skälet att deninte ger de anställda en tillräckligt stark position i styrelsen. Ett tredjeavståendemotiv är att samarbetet mellan de anställda och företagsledningenfungerar bra ändå. Företagkan som förat nämnts i vissa fall medges undantag från till-lämpningen av lagenom anställdas styrdserepresentation. Fråga om undantag prövas . Till nämnden inkom under år 1973elva ansökningar och två. Beslut har fattats i sju fall medan övrigaansökningar återkallats. Dét faktum att dispensnämnden haft relativt fåansökningar att ta ställning tiU torde enligt industriverket förklaras av delsatt dispensmöjligheterna är få, dels att de ärenden som avgjorts har uppfattatssoni prejudicerande. Flera företag torde tiUämpa samma "lösningar"utan att nämnden anlitas. 9.1.4 Arbetstagarledamöternasorganisationstillhörighet Utredningens material visar att tUlgängliga styrelseplatser som regel fördelatspå ett sådant sätt att LO-medlemmar erhållit en ordinarie plats medan den andratillfallit en tiU Privattjänstemaimakartdlen (PTK) ansluten arbetstagare. Detförekommer dock såväl att LO-med- 6 1975/76. 1975/76:166 82 lemmarbesätter båda de ordinarie platserna som att PTK-medlemmar gör det.Fördelningen har i flertalet företag inte bjudit några problem. Industriverketnoterar att suppleantplatserna ofta används för att bredda representationen. faU en tiU () anslutenarbetstagarledamot besätter den ordinarie platsen för PTK är hans suppleantofta ansluten till () eller (). Det förekommer också att PTK-medlemmar fungerar somsuppleanter för ordinarie ledamöter som är LO-anslutna och vice versa. Enförutsättning för att styrelserepresenlation skaU bidra tiU att öka deanstäUdas inflytande är enligt industriverket att beslut rörande företagetsutveckling verkligen fattas av styrelsen. TUlgången på empiriskt grundadkunskap rörande styrelsearbetet och styrelsens roll i företagen är dockbegränsad. Verket har försökt att med hjälp av en relativt omfattandematerialinsamling bidra tUl en förbättrad kunskapsnivå. Den förhärskandeförestäUningen kan sägas vara att den reella makten i företagen inte Ugger hosstyrelsen utan hos företagsledningen: i första hand hos verkställandedirektören och hans medarbetare. DetInsamlade utredningsmaterialet tyder enligt industriverket på att styrelsen imånga fall är en passiv institution. Endast hälften av de Intervjuadearbetstagarledamöterna anser att de viktiga besluten i företaget fattas istyrelsen. med en aktiv styrelse är dock enligt industriverkethögre bland konsument- och producentföreningarna samt bland de börsnoteradeföretagen än för dotterbolag till utländsk ägare, dotterbolag till börsnoteraderesp. icke-börsnoterade företag och för familjeföretag. har förhandsinformationen i vissa fall utsänts föresammanträdena och det förekommer att materialet är ofullständigt. Detta kan,anförs det, vara ett tecken på att den styrelsebehandling som frågorna ges ärsummarisk. Även flera av de arbetstagarledamöter och företagsledare somintervjuats i samband med särskilda koncern- och familjeföretagsstudierbetecknar styrelsens sammanträden som relativt "formellatUlställningar". Bilden är enligt industriverket inte densamma för allaföretag. Det finns exempel på styrelser som tar en mycket aktiv del iföretagets förvaltning. I den utsträckning styrelserepresentationsreformenhittills påverkat styrelsearbetets former och innehåll så anser industriverketdetta i flertalet fall ha varit i en för de anställdas insyns- och inflytandemöjligheterpositiv riktning. Denkartläggning av styrelsens arbetsformer som industriverket hat genomfört visarpå en mycket betydande variation mellan ensldlda företag. I vissa delar kanman spåra ett samband med företagens storlek (t.ex. för antal styrelsesammanträden , antal styrelseledamöter, förekomstenav arbetsutskott etc.), men variationen inom resp. storleksgrupp är ocksåstor. tyder uppgiftema på att en majoritet av företagens styrelser arbetar påett sådant sätt att föratsättningar borde finnas för ett meningsfullt samarbetemellan ledningen och de anställda. Vad beträffar förhåUanden som kan antasbegränsa arbetstagarledamöternas möjligheter till insyn och inflytande nämnst. ex. att vissa om än ett fåtal styrelser endast sammanträder 12 gångerper år, att av styrelserna arbetar med arbetsutskott där iflertalet fall arbetstagarledamöterna inte deltar och att det finns exempel påstyrelser där sammanträdena uteslutande förs på ett främmande språk. Industriverketfinner anledning att specieUt peka på två betydelsefulla problem i dettasammanhang, nämligen dels arbetstagarledamöternas tiUgång till Information,dels sekretessfrågan. Dessa problem hänger dessutom samman. Insamlade uppgiftertyder på att arbetstagarledamöterna som regel erhåUer samma skriftligaunderlagsmaterial inför ett styrelsesammanträde som de bolagsstämmovaldaledamötema, men att materialet som tidigare nämnts i vissa fall utskickasmycket sent och ibland är ofullständigt. Detta minskar arbetstagarledamöternasmöjligheter att ta del av materialet och att rådgöra med sina kontakt- ochreferensgmpper. Upplevdaeller faktiska sekretessbestämmelser utgör enligt utredningen en annanförsvårande faktor för vissa arbetstagarledamöter. Ca 1/5 av styrelsernatillämpar enligt det insamlade materialet från arbetsgivarna fullständigsekretess beträffande all förhandsinformation, medan andelen endast är någotlägre när det gäller sekretessen för material som rör frågor som behandlats avstyrelsen. Ettproblem i sammanhanget utgör de bristfälliga kontakterna mellanarbetstagarledamöterna öch deras uppdragsgivare. Enligt utredningen klagarflertalet arbetstagarledamöter på bristande intresse och en låg aktivitet frånde anställdas sida. En anledning till detta anses vara de svårigheter som ärförknippade med att nå ut med information rörande styrelsearbetet och defrågor som där behandlas tiU samtiiga anställda. Uttalade eUer upplevdasekretessbestämmelser erbjuder därvidlag specieUa problem, problem som dockförefaUer vara i avtagande. Industriverketpåpekar att försöksperioden varit kort och att skilda demokratireformer ärinbördes beroende. Detta medför att det erbjuder vissa problem att formuleraåtgärdsförslag baserade på dessa erfarenhe- 1975/76:166 84 ter.Industriverket anser sig dock ha stöd för konstaterandet att försöksperioden istort utfallit positivt. Lagstiftningen om styrelserepresentation haruppfattats som ett värdefullt komplement till övriga åtgärder med syfte attförbättra demokratin i företagen. Det kan visserligen ifrågasättas om den, somseparat företeelse, givit de anställda något markant ökat inflytande ännu, menden har otvivelaktigt förbättrat insynsmöjUg-heterna. bör den ocksåkunna bidra till att förbättra de anställdas inflytande. Industriverketföreslår att lagstiftningen med vissa jämkningar permanentas. 9.2.2Storleksgräns samt begränsning till företagsstyrelser av viss storlek Försöksverksamhetenavser aktiebolag och ekonomiska föreningar med minst 100 anstäUda. I sittremissvar på den departementspromemoria som ligger till grund för den pågåendeförsöksverksamheten förordade SAF att företag med färre än 200 anställda skuUeundantas från lagens tiUämpningsområde. LO och TCO talade för en betydligtlägre storleksgräns och fann gränsen 100 vara acceptabel enbart . Underutredningsarbetets gång har dessa önskemål om en sänkning av storleksgränsenupprepats och det har även framkommit önskemål om borttagande av gränsen. Detföreliggande utredningsmaterialet är enligt industriverket föga lämpat attbelysa konsekvenserna av en sänkt storleksgräns då det i huvudsak enbart berörföretag med minst 100 anställda. Materialet ger dock inget direkt stöd förtanken att mindre företag är mer "demokratiska" än större. Det ärsnarare så att när det gäller de mer "formella" demokratiarrangemangeni företagen så erhålls för den lägsta storleksgruppen (100200 anställda) klartsämre "värden" än för de större företagen. I vilken mån dettauppvägs av kortare, mer informella kontaktvägar och en i övrigt bättre socialmiljö har verket endast i mycket begränsad utsträckning haft möjlighet attnärmare studera. Viden bedömning av frågan rörande en eventuell storleksgräns bör enligtindustriverket även beaktas den nuvarande undantagsregeln för företag med färreän tre ledamöter i styrelsen. referensgrupp har man diskuterat flera altemativa förslag närdet gäller frågan om lagens tiUämpningsområde. Det mest långtgående förslagetsyftar till ett borttagande av såväl storleksgräns som nämnda undantagsregel.Det främsta argumentet för detta alternativ är att de anställda bör ges sammarätt till insyn och inflytande oberoende av företagets storlek och styrelsensarbetsformer. Verket noterar också beträffande detta alternativ att allaaktiebolag och ekonomiska föreningar har en styrelse och att en allomfattandelagstiftning om rätten till styrelserepresentation inte betyder att något nyttbolagsorgan behöver inrättas. 1975/76:166 85 Industriverketfinner det önskvärt att lagstiftningen om styrelserepresentation omfattar ävenföretag med färre än 100 anstäUda. finner verket det motiverat attäven för den permanenta lagstiftningen bibehålla regeln om undantag för företagsom har färre än tre ledamöter i styrelsen. Som motiv för denna undantagsregelanförs riskerna för en byråkratisering av företagen. I de fall en styrelsebestår av en eller möjligen två ledamöter utgör denna sällan någonbetydelsefull beslutsinstans inom företaget. I de flesta fall torde ägarna avföretaget utgöra dess lednmg. I de fall det bestämmandeägarinflytandet Inte finns representerat inom företagets ledning tordeintresset för företagets förvaltning vara mycket begränsat hos dess ägare.Under sådana omständigheter förefaller en påtvingad formalisering avbeslutsfattandet i form av ett styrelsearbete vara av begränsat värde förkontakterna mellan företagets ledning och de anställda; informella kontakteroch diskussioner mellan företagsledning och anställda bör kunna ge de sistnämndaen tillfredsställande grad av insyn och inflytande. Den lagstiftning som blirresultatet av arbetsrättskommitténs arbete bör enligt industriverket vara avvärde också i detta sammanhang. Industriverketgör bedömningen att det i företag med 50 anställda eller fler kan varaangeläget att informationsutbytet mellan de anställda och ägarna formaliseras,dvs. de anställda i företag av denna storleksordning bör ges lagstadgad rättatt framföra sina synpunkter till ägarna i reglerade former. Ett argument förvalet av just denna gräns är att arbetsmarknadens parter funnit den vara välavpassad i samband med avtalet om företagsnämnd (inom några förbund har docken lägre storleksgräns valts) och att senare även arbetarskyddslagen ochöverenskommelsen om ekonomikommitté och arbetstagarkonsulter knutits till dennastorleksgräns. Detta gör det motiverat att anställda i företag som berörs avdessa avtal också bereds rätt till styrelserepresentation och detta oberoendeav styrelsens nuvarande storlek. Industriverketföreslår att den permanenta lagstiftningen om styrdserepresentation skallomfatta samtliga aktiebolag och ekonomiska föreningar med minst 50 anställda.För företag med färre än 50 anställda föreslås lagen äga tUlämpning för de fallföretagets styrelse har minst tre bolagsstämmovalda ledamöter (eller har haftdetta efter ). Den sistnämnda bestämmelsen innebär att samtligaekonomiska föreningar kommer att omfattas av lagstiftningen. En ekonomisk föreningskall nämligen enligt lagen (1951: 308) om ekonomiska föreningar ha minst treledamöter i styrelsen. Bristenpå statistik gör det enligt industriverket svårt att beskriva de antalsmässigakonsekvenserna av den föreslagna tillämpningsregeln. Vid ett borttagande avsåväl storleksgräns som den diskuterade undantagsregeln skulle knappt 80000 aktiebolag och drygt 10 000 ekonomiska föreningar beröras avlagstiftningen. Följandetabell utvisar antalet berörda företag vid skilda storleksgränser. (Källa:Bastabeller ur Centrala företagsregistret framtagna , beräknadaktualitet /74.) 425 799 1410 10 467 19 890 36 518 10 728 90 342 Ilagen om anställdas styrelserepresentation regleras arbetstagarrepresentationinom koncerner och vid koncernliknande förhåUanden av samma regler som iföretag utan koncernförhållanden. Utredningsmaterialetvisar enligt industriverket att de anställda inom många koncemföretag uppleveravsaknaden av en generell rätt tUl representation i koncernens moderbolag ikoncernstyrelsen som en mycket allvarlig begränsning. Enkonsekvens av den utvidgning av lagens tUlämpningsområde som industriverketförordar är att de anställda i moderbolaget alltid ges rätt tillstyrelserepresentation, eftersom vid koncemförhållande moderbolagets styrelsealltid torde ha minst tre ledamöter. blir då om det finnsanledning att med lagstiftning påverka tUlsättandet av koncernstyrelseledamötereller om detta (på det sätt som föreslogs i förarbetena till lagen) böröverlåtas till de lokala fackliga organisationerna inom koncernen. Avsaknadenav speciella koncernregler skulle i ex-tremfaUet mnebära att lagstiftningen geren mindre grapp tjänstemän inom ett förvaltningsbolag, utan egen industriellverksainhet, rätt tiU två styrelseplatser, medan de anställda inom koncernensom helhet inte lagstiftningsvägen garanteras rätt tUl vare sig insyn i ellerinflytande på styrelsearbetet på koncernnivå. Industriverketfinner det angeläget att lagstiftningen garanterar de anställda inom koncernensom helhet rätten till koncernstyrelserepresentation. Detta kan åstadkommasmed hjälp av en bestämmelse som i princip säger att rätten tillstyrelserepresentation i moderbolaget i en koncern eller vid koncernliknandeförhåUanden tillkommer samtliga anställda inom koncernen. Industriverketfinner i och för sig vissa nackdelar med detta men anser att argumenten för enspeciell koncernregel är starkare än de som talar emot. Industriverketfömtsätter att de fackliga organisationerna inom en koncern i samråd kanombesörja tUlsättandet av koncernstyrelseledamö- Prop.1975/76:166 87 terutan speciella regler. Kravet på minst 50 %-ig organisationsgrad skall ikoncernfallet tillämpas på samtliga anställda inom en koncern. Detsamma avsesgälla den bestämmelse som säger att i de faU en lokal facklig organisationorganiserar mer än fyra femtedelar av de kollektivavtalsbundna arbetstagarnahar denna, om ej organisationerna enas om annat, rätt att utse bådaarbetstagarledamöterna. I samband medkoncernstudien i industriverkets utvärdering berörs ett specialförhållande,nämligen att dotterbolag i vissa fall drivs i kommission för moderbolaget.Arbetstagarna hyrs av dotterbolaget på årsbasis och de är således formeUtanställda i moderbolaget men verkar i dotterbolaget. Under sådanaomständigheter ger den behandlade koncernregeln inte de som arbetar idotterbolaget rätt till dotterbolagsrepresentation. Det förhållandet attstyrelsearbetet i ett sådant dotterbolag i flertalet fall torde vara mycketbegränsat samt att en koncernregel som täcker in detta specialproblem måste blirelativt komplicerad, föranleder industriverket att avstå från att föreslå enlagbestämmelse som skulle reglera detta konmiissionsfall. Verket förutsätteratt problemet i förekommande fall kan lösas genom överenskommelser inom deberörda koncernerna. Ett annat problem medspecialbestämmelser som gäller för koncerner samt vid koncernliknandeförhållanden är svårigheten att identifiera dessa förhållanden. Vissa koncernerhar andra företag än aktiebolag som moderbolag, vUket innebär attlagstiftningen om koncerner formellt inte gäller. Det kan vara fråga om enekonomisk förening eller ett handelsbolag. föreslår att enkoncernregel bör omfatta såväl koncerner i aktiebolagslagens mening somkoncernliknande förhållanden i övrigt.