prop · FY0330 · 1975-12-31 00:00:00 — Dessa länder, som hade slutit sig sanunan iOPEC, lyckades få tUl stånd betydande höjnmgar av skatter ochavgifter på oljebolagens produktion och därmed även höjningar av deinternationella råoljepriserna. inleddes en avveckling av detkoncessionssystem, som utgjort granden för oljebolagens verksamhet i flera avde ledande producentländerna. Dennautveckling påskyndades genom konflikten mellan och arabländerna hösten1973. Som ett politiskt påtryckningsmedel i konflUc-ten tUlgrep arabländernaproduktionsbegränsningar. I flera länder för-statiigades oljebolagenstUlgångar. Krisen skapade möjligheter för OPEC att i etapper höja råoljeprisettill en nivå som låg omkring fyra gånger högre än före krisen. skedde således en genomgripande omvandling av förhållandena påoljemarknaden. Även sedan krisen hade upphört har den nya prisnivånblivit bestående. KontroUen över råoljeutvinningen ligger nu i fråga om såvälpriser som kvantiteter i producentländemas händer. Det bedöms möjUgt attOPEC-länderna åtminstone på kort sikt kommer att kunna motverka tendenser tillprissUnknuigar på råolja genom begränsningar i utbudet. Dennya prisnivån för råolja innebär en radikal förändring av bytesförhållandetmellan OPEC-länderna och de oljeimporterande industriländerna. Detta framgårav tabeU 12.4, som baseras på tidigare nämnda långsiktsstudie. TabellJ12.4OPEC:s räoljeprlser (1963 = 100) Beräknat-marknadspris 90 206 546 Beräknat(marknadspris i reala 78 137 325 termer(vid jämförelse med industriländernas exportpriser) Prishöjningarnapå råolja har medfört en i stort sett motsvarande höjning av produktpriserna isvensk hamn. Som exempel kan nämnas att priset för tjock eldningsolja, som år1970 låg vid 60 ä . per toe för kraftföretag och andra storförbrukare, nuberäknas till ca . Somjag tidigare framhållit innebär det nya läget på oljeområdet för 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 376 Sverigesdel allvarliga konsekvenser från såväl ekonomiska som försörjningsmässigasynpunkter. Jag har också framhållit att en fortsatt ökning av vår oljeimportbör begränsas å ena sidan genom målmedvetna insatser på konsumtionssidan åandra sidan genom utbyggnad av energiproduktion baserad på ett effektivareutnyttjande av oljans energiinnehåll eller på andra energislag. Inomden angivna ramen kan man dock räkna med en betydande förskjutning mellanolika slag av oljeprodukter, särskUt från tuim tUl tjock eldningsolja. Vid enförsörjningspolitisk bedömning måste hänsyn tas även till den oljeförbmkningsom inte redovisas i energibalansen, dvs. förbmkningen av asfalt, smörjmedel,gasbensin och andra petrokemiska råvaror samt bränsle och förluster vidraffineringen. I följande tabell redovisas den totala förbrukningen avoljeprodukter samt en uppskattning för , baserad på bl.a. de antaganden rörande energibalansens utveckling som jag tidigareredovisat. Det bör betonas att fördehiingen mellan oUka produktslag är mycketosäker. Tabell12.5 Förbrukning av oljeprodukter (Mtoe) Tunn eldningsolja Tjock eldningsolja Motorbrännolja Motorbensin övrigt 7,1 14,4 1,7 2,8 0,5 8,1 13,2 1,9 3,1 0,6 6,8 1 12,3 1 1,9 2,9 0,6 Gasbensin (nafta) Avtabellen framgår att förbrukningen av oljeprodukter i vårt land varit ganskakonstant . Det bör emeUertid beaktas att vissa tUlfäUiga faktorerhar spelat in, dels konjunkturnedgången 1972 dels en rad ovanligtvarma vintrar. Förbrukningen , som t. o. m. visade en absolutnedgång, påverkades givetvis av olika konsumtionsbegränsande åtgärder i börjanav året och av förbmkamas reaktion på de stora prishöjningarna. Tabellenvisar vidare att man fram har att räkna med en snabbare ökning avefterfrågan på oljeprodukter som råvara i industrin än för energiändamål. Dettaberor framför allt på den föratsedda snabba expansionen inom den petrokemiskaindustrin och den därpå baserade plastbearbetande industrin. Medde antaganden som jag har redovisat framstår alltså en långsam ökning av dettotala svenska oljebehovet somsannolik. Frågan bör stäUas om och på vUka 1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 377 villkordetta behov kan tillgodoses på den internationella marknaden. De bedömningarsom gjorts i såväl långsiktsstudie som olika svenska utredningar pekarpå att någon fysisk knapphet på utvinningsbar råolja inte kommer att uppstå inämnda tidsperspektiv. Detta gäller i all synnerhet som det senaste åretsprisstegring framkallat en dämpning av den globala konsumtionen, somden nya prisnivån skapat en stark stimulans för prospektering och utvinning bl.a. inom vissa havsområden där utvinningskostnadema har ansetts förhöga. Även i senare led av oljehanteringen föreUgger åtminstone på kort sikt enbetydande överkapacitet i . Detta gäller såväl transporter somraffinering. från konsumentländernassynpunkt torde nu marknadsvUlkoren snarare än den fysiska tUlgången på oljautgöra problem. Jag vill här understryka att bedömningar av den framtidautvecklingen på oljemarknaden är särskilt svåra eftersom följderna av detsenaste årets omvälv-nmgar ännu inte kan överblickas. Det är dock möjligt atturskilja vissa tendenser i uppträdandet hos de tre huvudpartema producentländer, oljebolag och konsumentländer på den intemationella oljemarknaden. Producentländerna har nuuppnått en i det närmaste fullständig kontroll över råoljeutvinningen. Derassträvan synes vara att, om nödvändigt genom begränsningar i utbudet, hållaråoljepriset på nuvarande nivå i fast penningvärde. Hos flertalet länder finnsockså en strävan att motverka en snabb uttömning av oljetillgångama och attanpassa utvinningen tUl långsiktiga nationella utvecklingsmål, i första handindustrialisering. Som har nämntsövertas successivt de stora multinationeUa oljebolagens tillgångar iråoljeproduktionsledet. I flertalet producentländer utnyttjas fortfarande destora oljebolagens tjänster i prospekterings- och utvecklingsverksamheten iutbyte mot rätten att på relativt fördelaktiga vUlkor överta en viss del avproduktionen. I själva verket torde omkring tre fjärdedelar av OPEC-ländernasråoljeproduktion aUt-jämt kanaliseras genom bolagen. har dock nästanalla länder upprättat egna nationella bolag med den uttalade ambitionen attöverta en stor del av såväl utvinning som förädling, transport och marknadsföring.Några av dessa bolag uppträder redan som stora säljare av råolja, och det finnsplaner på omfattande utbyggnad av raffinaderier, petrokemiska anläggningar m.m. Mångaproducentländer är intresserade av att genom avtal om oljeleveransertillförsäkra sig olika former av medverkan till industriell uppbyggnad. Dettainnebär i många fall att långsiktiga, bUaterala överenskommelser påregeringsnivå kan bli aktuella. Destora oljebolagen har således redan förlorat den fasta kontroll överråoljeflödena från de stora produktionsområdena som varit grunden 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 378 förderas ställning i senare led av oljehanteringen. I syfte att kompensera dettabortfall har bolagen ökat sina insatser i prospektering och utvmning i nyaområden, t. ex. . Vissabolag gjorde stora vinster i samband med krisen 1974. Det är emeUertiden allmän uppfattning att deras lönsamhet kommer att försämras. Detta iförening med de stora investeringsbehoven i råoljeledet väntas leda till enminskad självfinansiering. Flera större bolag har bl. a. i avsikt att skaffakapital avvecklat delar av sin verksamhet inom raffinerings- ochdistributionsledet i . Förkonsumentländernas del har de ändrade förhållandena på oljemarknaden givetvisinneburit svåra påfrestningar. Som jag redan tidigare redovisat inriktasenergipolitiken i nästan alla dessa länder på att minska oljeförbrukningen.ParalleUt härmed sker emellertid ett intensivt arbete på att tryggaoljeförsörjningen genom olika slags åtgärder. Vissaländer har här ett relativt gynnsamt utgångsläge genom möjligheter tUl egenutvinning av olja eller med olja lätt substituerbara bränslen såsom naturgas.Detta gäller t. ex. Förenta statema, och . Andra länder harsedan länge nationella, helintegrerade oljeföretag med stora råoljetillgångar iflera världsdelar. Detta gäller och . Några storakonsumentländer, främst och , har på ettrelativt sent stadium etablerat nationella oljebolag, som med stora insatserrunt om i världen söker bygga upp en egen produktion eller på annat sätt säkradtillförsel av råolja. Dessa insatser åtnjuter i regel ekonomiskt stöd frånstaten. Även på andra sätt, t. ex. genom bilaterala avtal om ekonomiskt samarbeteeller tekniskt bistånd, söker konsumentländernas regeringar trygga denlångsiktiga oljeförsörjningen. Konsumentländernassträvanden att basera en viss del av sin råoljeimport på direkta avtal medproducentländema har försvårats av dessa länders principer för beskattning ochprissättning, som inneburit att de stora multinationella bolagen haft enväsentlig kostnadsfördel i förhällande till oberoende köpare. Dennakostnadsfördel har emellertid minskat. Flertaletbedömare räknar med att producentländerna på kommer att tillämpaett enhetligt marknadspris. Somjag tidigare nämnt har huvuddelen av de industrialiserade konsumentländernainom ramen för träffat ett avtal om ett internationellt energiprogram(lEP). Detta program, till vilket anslutit sig, omfattar många olikaslag av energisamarbete. Programmet syftar bl. a. till att ge medlemsländernaen bättre insyn i den internationella oljemarknadens funktion, bl. a. genom ettsystem för insamling av information från oljebolagen. Programmet avser ocksåatt främja samarbete med såväl producentländer som övriga länder. Motbakgrund av dessa internationella utvecklingstendenser framstår 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 379 Sverigesförsörjningsläge i vissa avseenden som mycket utsatt. Detta är en självklarföljd av vår stora, helt på import baserade oljeförbrukning. Därjämte finns detanledning att peka på vissa drag i den svenska oljebranschens nuvarande struktur. Oljemarknadeni domineras av de stora multinationella oljeföretagen. Svenskadotterbolag till de europeiska företagen med en marknadsandel avca har egna raffinaderier i landet, medan dotterbolag tUl de amerikanskaoljeföretagen (), Gulf och med en marknadsandel av ca 25 %importerar sitt behov av produkter främst från egna raffinaderier i Västeuropa.De två större svenskägda oljebolagen () har en sammanlagd marknadsandel av . har sedanlänge haft ett raffinaderi i , medan OK är delägare jämte iScanraff AB, som kommer att ta i drift ett nytt raffinaderi vidBrofjorden. Varken eUer OK bedriver utvinning av råolja.Därjämte finns pä den svenska marknaden ett antal mindre distributionsföretag,som för sina inköp av produkter är hänvisade till raffinaderier i ellerutomlands. Detblandade marknadssystem som jag här beskrivit har under 1950-och 1960-talenfungerat tillfredsställande. De multinationella företagen kunde under periodentiUgodose huvuddelen av den svenska marknadens starkt ökande behov avoljeprodukter. De oberoende svenska företagen kunde i det marknadsläge sområdde under en stor del av perioden köpa överskottskvantiteter på denintemationella marknaden och därigenom utöva en viss press på priserna iSverige, vilket varit till fördel för konsumenterna. Genomden omsvängning av marknaden som inleddes försämradesemellertid de oberoende svenska företagens konkurrensläge. Situationen blevallvarlig under krisen 1974, då de svenska oljedistributörernahade mycket stora svårigheter att tillgodose sina kunders behov av produkter.Det blev nödvändigt för staten att införa ett regleringssystem i två led: delshögstpriser på oljeprodukter för att hålla de inhemska prisema på rimlig nivå,dels clearing för att göra det möjligt att på den internationella marknadenköpa in produkter till högre priser än gällande högstpriser i . Krisenupphörde redan i februarimars 1974 i och med att inskränkningarna iråoljeproduktionen i arabländerna hävdes. De direkta effekterna på den svenskaproduktionen blev ganska måttliga. Som jag har framhållit skulleemellertid ytterligare några veckors begränsningar av oljetillförseln hakunnat framkalla allvarliga sysselsättningsproblem i flera branscher främst p.g. a. brist på gasbensin (nafta), som är den viktigaste råvaran för denpetrokemiska industrin. Enligtmin bedömning måste man räkna med möjligheten av framtida fredskriser som kaninnebära stömingar på den internationella oljemark- 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 380 nåden.Denna typ av kris är svårbemästrad därigenom att den berör primärt endast vårtUlförsel av olja, utan att det sker någon omedelbar minskning av energibehovengenom minskad aktivitet inom näringslivet. De multinationella oljeföretagensmöjligheter att upprätthålla sina leveranser i krissituationer torde nu vara mindreän tidigare tUl följd av att producentländema i stor utsträckning övertagitkontrollen över rå-oljekälloma. Sammanfattningsvisinnebär alltså vårt stora oljeberoende i förening med oljebranschens nuvarandestruktur att den svenska energiförsörjningen är känslig för störningar iförhållandena på den internationella oljemarknaden. En av de viktigasteenergipolitiska uppgifterna för staten är alltså att genom olika åtgärder sökabegränsa denna sårbarhet, bl. a. genom att anpassa det svenska oljeförsörjningssystemettill de ändrade marknadsförhållandena. Uppgifterför den statliga oljepolitiken Somjag tidigare framhållit är en långsiktig lösning av oljeförsörjningsproblemetmöjlig endast genom att energiförbrukningens stmktur förändras i riktning mot ökadanvändning av andra energislag. En rad av de förslag som ingår i regeringensenergipolitiska program tar sikte härpå. Programmetbör innefatta även riktlinjer för den statliga verksamheten i syfte att tryggatillförseln på olja. Ett antal åtgärder med detta syfte har vidtagits undersenare år. Åtgärderna framstår emellertid i dagens situation som otUlräckliga.Jag skall nu ange vissa uppgifter för staten inom de olika leden avoljeförsörjningen. I samband därmed kommer jag även att ange huvudriktlinjerför den framtida statliga oljepolitiken. Tillgångpå råolja är från såväl ekonomisk som försörjningsmässig synpunkt det avgörandeledet i oljehanteringen. En fullständig nationell kontroll över råoljaföratsätter fyndigheter på svenskt område. På grundval av de arbeten somhittUls utförts av () måste sannolikheten för fynd somsvarar mot en stor del av den svenska förbrukningen anses liten.Prospekteringen har dock gett så intressanta resultat att de statliga ochenskilda delägarna i bolaget höjt den ekonomiska ramen för verksamheten till150 mUj. fram tUl mitten av , då nuvarande tUlstånd löper ut. Sverigesaknar f. n. direkta intressen i oljefyndigheter eller oljeproduktionutomlands. TUlförseln av råolja till vårt land sker till övervägande del genomde stora multinationeUa oljebolagen. Importens ur-spmng betingas avvederbörande bolags aktuella råoljetUlgångar. De stora bolagens möjligheter attäven tiUgodose konsumentländernas råoljebehov kommer att bliberoende av flera osäkra faktorer. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 381 t.ex. producentiändernas egna ambitioner och graden av framgång i bolagensprospektering i nya områden. Mot denna bakgrundframstår det som en viktig uppgift för den statiiga oljepolitiken att skapa ensäkrare bas för den svenska räolje-försörjningen. En möjlig väg är att genomprospektering efter olja förvärva rätt till produktion från eventuella fynd.Oljeprospektering är en utomordcntiigt chansartad verksamhet. Endast om denbedrivs uthålligt, med stora resurser och med en hög grad av riskspridning kanden förväntas ge positiva resultat. Det bör också framhåUas att flertaletproducentländer numera medger prospektering av utiändska intressenter endastpå mycket krävande viUkor. Dessa vUlkor innebär vanligen att nationella organhar full kontroU över verksamheten och att prospekterings-företaget somersättning för ekonomiskt risktagande och tekniska insatser får rätt endasttUl del av eventueU produktion. Staten har redan genomdeltagandet i engagerat sig i prospekteringsverksamhet utomlands.Petroswede började sin verksamhet . Staten är genom statensvattenfallsverk och hälftendelägare i bolaget.Ramen för verksamheten är fastställd till 100milj. Medlen tillskjuts av delägarna i form av intressentbidrag. Om verksamhetenleder till att bolaget får tillgång tUl utvinningsbara fyndigheter hardelägarna rätt till en mot insatsen svarande del av produktionen. Verksamheten inomPetroswede har fått en snabb start. Bolaget har kommit att inrikta sig framförallt på den brittiska delen av och angränsande havsområden samtMedelhavsområdet. Borrningar i egen regi förbereds såväl utanför som i , där bolaget har träffat ett avtal med det statligaegyptiska oljebolaget om prospektering inom ett relativt betydande område påland. Förhandlingar pågår om ett antal andra projekt. Genom ett samarbetsavtalmed OPAB har Petroswede möjligheter att utnyttja den personal och det kunnandesom byggts upp under prospekteringen på svenskt område. Hittillsvarandeerfarenheter tyder på att Petroswede bl. a. genom sin ägarstruktur utgör enintressant partner för många producentländer och oljeföretag. Isamband med Petroswedes verksamhet i prospekteringsledet har det öppnats vissamöjligheter för bolaget att delta i utvinning av redan konstateradefyndigheter. Bakgrunden härtUl är att en del av de oljeföretag somframgångsrikt bedrivit oljeprospektering, bl. a. i , saknar finansiellaresurser för exploatering av fyndigheterna. Huvuddelenav den ekonomiska ramen för Petroswedes verksamhet är nu uppbundengenom bolagets åtaganden i samband med 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 382 beslutadeeller långt framskridna projekt. F. n. pågår diskussioner mellan delägarna omen höjning av ramen. Dethar vidare framkommit möjligheter att genom stöd till finansieringen av investeringari nya oljefält uppnå avtal om oljeleveranser. Jag återkommer senare tiU dennafråga. Enannan möjlig väg är långsiktiga överenskommelser om leveranser med storaproducenter, utan att köparen engagerar sig i prospektermg eller utvinning. Isyfte att skapa fömtsättningar för denna typ av överenskommelser har Sverigeunder träffat bilaterala överenskommelser syftande till ekonomiskt,tekniskt och industriellt samarbete med tre viktiga producentländer, nämligenAlgeriet, och . Förhandlingar har påbörjats med bl. Överenskommelserna innefattar bl. a. samarbete på energiområdet,däribland leveranser av råolja och i vissa fall även oljeprodukter ochnaturgas till . Några sådana leveranser har inte kontrakteratsberoende bl. a. på att villkoren för direktleveranser tUl fristående köparevarit mindre fördelaktiga än de som de multinationella företagen kunnaterbjuda. Enutjämning av villkoren väntas dock, som jag tidigare framhållit, komma att ske.Med hänsyn till den sannolika utvecklingen av den framtida råoljehandeln serjag det som angeläget att en viss del av tUlförseln till den svenska marknadensker genom direkta överenskommelser med producentländerna. Det är en viktiguppgift för den statliga oljepolitiken att skapa avtals- och marknadsmässigaförutsättningar härför. Jagvill i detta sammanhang framhålla att bUaterala avtal om oljeleveranser iförsta hand bör ta sikte på ökad försörjningstrygghet. En viktig faktor ärdärvid, förutom det geografiska läget, producentlandets politiska ochekonomiska stabilitet. Den svenska importen av oljeprodukter frånSovjetunionen inom ramen för det svensk-sovjetiska bilaterala handelsavtalethar utgjort en betydande tillgång från försörjnings-synpunkt genom att denbidragit till en viss diversifiering av vår oljeimport. Några möjligheter attväsentligt öka oljeimporten från torde emellertid inteföreligga. Jagvill även peka på att den brittiska och norska delen av inom några årkommer att bli ett av världens stora produktionsområden. väntas redannästa år komma att bli en nettoexportör av olja, och kommer motslutet av att disponera över betydande kvantiteter råolja. En storutbyggnad av raffinaderier och petrokemisk industri planeras också på grundvalav de norska olje- och naturgastillgängarna. Överläggningar har ägt rum mellanföreträdare för de norska och svenska industridepartementen om ett framtidasamarbete på energiförsörjningens område. Direkta förhandlingar kommer att tasupp så snart den norska regeringen anser att det finns förutsättningar härför.Jag vill i sammanhanget understryka att endast Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 383 en begränsad del av det svenska oljebehovet i framtidentorde kunna täckas med råolja från beroende bl.a. på denna oljassammansättning och höga pris. Frågan om ökade insatser för att tryggaråoljeförsörjningen har ett nära samband med frågor om kapacitet och stmkturinom senare led av oljchanteringen, dvs. transporter, lagring, raffinering,vidareförädling och distribution. Även på dessa områden anser jag att staten ifortsättningen bör ta på sig viktiga uppgifter. Jag vill särskilt peka påföljande omständigheter. De stora multinationella bolagen, som svarat förden övervägande delen av investeringarna inom oljehanteringen i liksomi andra konsumentländer, kan genom den utveckling jag tidigare beskrivitförväntas sätta in huvuddelen av sina resurser på råoljeutvinning. Ett antalfaktorer ovisshet om efterfrågeutvecklingen, risk för överkapacitet på kortsikt, inflatorisk kostnadsutveckling utgör starka motiv för återhållsamhetmed nya investeringar i andra led av oljehanteringen. Dessa faktorer påverkargivetvis också de fristående oljebolagens investeringsvilja. Vissakapacitetsutbyggnader, som från nationella försörjningssynpunkter framstår somönskvärda, torde alltså kunna komma tUl stånd endast genom medverkan frånstatens sida. I och med att tas i drift under innevarande årkommer raffinaderikapaciteten inom landet att öka från tUl avförbmkningen. Även i fortsättningen kommer alltså behovet av produkter atttill betydande del få täckas genom import. Detta gäller i särskilt hög gradbeträffande petrokemiska råvaror, på vilka det råder en starkt växandeefterfrågan, men även beträffande lågsvavUga eldningsoljor. Produktimporten sker från raffinaderier i olika länder iEuropa. Risken för stömingar i denna import kan i vissa lägen vara större änvid direkt import till . Dels kan vederbörande lands eller bolagsråoljetillförsel utsättas för störningar, dels kan i en krissituation fördelningenav produkter ske pä ett sätt som inte tar hänsyn tUl svenska intressen.Erfarenheterna visar klart att ett stort beroende avproduktimport ger dålig flexibUitet och därmed mindre möjligheter atttillgodose de mest angelägna behoven. Från försörjningssynpunkt skulle det i sådana lägeninnebära fördelar om dessa behov tUl väsentlig del kunde tUlgodoses genomraffinering inom landet. pekat på vikten avatt den petrokemiska industrins råvamförsörjning tryggas genom inhemskproduktion. Andra viktiga försörjningspolitiska hänsyn som bör tas vid denstatliga planeringen på raffinaderiområdet är säkerheten i råoljeanskaffningensamt produktutbudets anpassning tUl marknadens behov. F. n. föreligger ansökningar om lokaliseringstillståndenligt 136 a § byggnadslagen för ett antal raffinaderiprojekt. a. utbyggnader av BP:s och Shell-Koppartrans anläggningar i , 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 384 cnstor utbyggnad av Nynäs-Petroleums raffinaderi i samt ett nyttraffinaderi i med ett antal kommuner i samt somintressenter. Därjämte har gett in cn ansökan om ett nyttraffinaderi vid . Sistnämnda projekt är speciellt utformat för attkunna tUlgodose råvarabehoven för den petrokemiska industrin. Sammanlagtrepresenterar de angivna fem raffinaderiprojekten ett kapacitetstUlskott medöver 40 milj. årston. Remissbehandlingenav ansökningarna är inte avslutad. Av föreliggande material synes dock denslutsatsen kunna dras att möjligheter till en viss utbyggnad avraffinaderikapaciteten på såväl Ost- som torde finnas med hänsyntUl gällande riktlinjer för hushållningen med mark och vatten. Enligtmin mening bör Statsföretag ges ekonomiska möjligheter att driva projekteringenav vidare med syfte att få fram det omfattande underlag somkrävs för ett investeringsbeslut.