prop · FZ03155 · 1975-12-31 00:00:00 — Kommittén anser därför attkörkortsorganet i samband med körkortsgivningen bör införskaffa utdrag från decentrala kriminal- och polisregistren. Även information från det centralakörkortsregistret bör inhämtas. Sammanfattningsvis börenligt kommitténs mening polisens nuvarande lämplighetsutredning avskaffas ochyttrande från polisen infordras endast i undantagsfall. Information fråncentrala brottsregister, körkorisregistret och från lokala socialvårdsorganskall anskaffas i alla ärenden om körkortsgivning och i vissa fall avifrågasatt körkortsingripande. Kommitténerinrar om att någon metod för en mera ingående trafiksäkerhetsbedömning avkörkortsaspiranter och körkortshavare inte finns utarbetad. Kommittén hardärför sett det som en central fråga att utreda möjligheterna till olikaurvals- och diagnosticeringsmetoder. a. lämnas i kommitténsexpertundersökningar (SOU 1972: 72) en redogörelse för olikalämplighetstestningar av specieUa förarkategorier. Sådana används ibetydande utsträckning i bl. a. och . Bland de kategoriersom där testas kan nämnas förare med upprepade olycksfaU eller trafikbrott,personer som trots upprepade försök inte har klarat av uppkörning, äldrepersoner som har för avsikt att ta körkort, personer med fysiska eller psykiskahandikapp och ungdomar som av skilda anledningar vill ta körkort före uppnåddminimiålder. Testningarna innefattar dels en psykologisk bedömning med intervju,intelligenstest, personUghetstest och attitydtest, dels ett utvidgat praktisktförarprov. Vid detta senare prov sker köming längs en fömt-bestämd rutt,varunder observationer av förarens uppträdande i olika trafiksituationer görsför att sedan analyseras och skattas efter ett bestämt standardmönster. Provetoch den psykologiska undersökningen utnyttjas som grund för en helhetsbedömningav föraren. Medutgångspunkt i de gjorda undersökningama drar konunittén slutsatsen attpsykologiska test av beskrivet slag inte kan Ugga tiU grund för beslut ikörkortsfrågor. Däremot anser kommittén att ett utvidgat praktiskt förarprovkan vara tiU hjälp när det gäller att bedöma vissa gruppers framtidauppträdande i trafUcen. Syftet med ett sådant prov skall Prop.1975/76:155 32 varaatt ge bättre underlag för de bedömningar som skall göras i fråga om framförallt praktiska färdigheter. Blandde grupper som kan tänkas bU föremål för det utvidgade provet nämner kommittén personer som efter ettkörkortsingripande önskar att på nytt förvärva körkort, personer som har gjort sigskyldiga till sådan upprepad brottslighet som kan anses utgöra tecken påvaraktig asocialitet, personer som trots upprepadeförsök inte har klarat det vanliga fö-rarprovet. Detutvidgade förarprovet skall alltså enligt kommitténs förslag utgöra detcentrala momentet i en särskild förarutredning. Den i bl. a. Västtysklandbrukade metoden att för provet använda en särskilt utvald körsträcka varunderiakttagelser görs rekommenderas. För att t. ex. bedöma varför enkörkortsaspirant inte har klarat av det vanliga förarprovet och för att utredaom några åtgärder kan vidtas i ett sådant fall för att förbättra körbeteendetkan emellertid också andra undersökningsmetoder komma i fråga, t. ex. ettbegåvningstest eller ett psykomotoriskt test. Kommittén betonar att denutredning som skall verkställas i normalfallet inte bör användas för atthindra en person från att uppträda i trafiken. Utredningen bör i stäUet främstses som en startpunkt för en rehabiUteringsverksamhet, dvs. som en hjälp att fåkörkort eller behålla ett redan förvärvat körkort. För flertalet av de metodersom kan komma tUl användning vid utredningen gäller att ett utvecklingsarbetemåste äga rum innan de kan börja tillämpas i stor skala i det praktiskatrafiksäkerhetsarbetet. Närdet gäller det praktiska utförandet av provet föreslår kommittén att trafikkonsulenternaskall medverka. Kommitténfinner det vara en brist att det i inte finns något särskiltsakkunnigorgan som kan utreda körkortsfrågor. I det föregående har ett flertalgånger nämnts att kommittén förordar att särskilda befattningshavare tillsättsinom ett system för ökad förarkontroll. Befattningshavarna kallas av kommitténför trafikkonsulenter. Dessa skulle ha följande uppgifter, nämligen att deltai kontrollen och rehabUiteringen av dem som vill erhålla körkort efterkörkortsåterkallelse eller körkortsindragning, avge sakkunnigutlåtanden omförarlämpligheten, medverka i ett pricksystem genom att bl. a. övervägarehabUite-ringsåtgärder för personer som har uppnått visst antal prickar, lämnainformation om pricksystemet, undersöka om viUkorlig återkallelse resp.ovUlkorlig återkallelse krävs för att förhindra återfall, 1975/76:155 33 medverkai kontrollen av förare beträffande vilka man har beslutat om vUlkoriigkörkortsåterkallelse, medverkai utformningen av rehabUiteringsprogram, kurser och samtalsbehandling enskilteller i gmpp för personer som har fått villkorlig körkortsåterkallelse ellersom i annat fall behöver förbättra sina trafikkunskaper. Som konkret exempel på enav trafikkonsulenternas uppgifter nämner kommittén medverkan i de meraingående undersökningar som skall utgöra del av det utvidgade förarprov somföreslås i vissa fall. Det kan bli aktuellt att trafikkonsulenten övertar detteoretiska eUer praktiska förarprovet. Kommittén nämner också möjligheterna attgenom psykologiska testmetoder diagnosticera trafikanter som kan antas utgöraen trafiksäkerhetsrisk och förordar att vissa tester skall ingå i det särskildaförarprovet. Mot den angivna bakgrundenhar kommittén övervägt vilka krav som skall StäUas på en trafikkonsulent. Förmedverkan i förarprov krävs kompetens att utföra sådant prov. 1 övrigt bör hanha förmåga att ta hand om det klientel som är aktuellt i sammanhanget.Kunskaper i trafikpsykologi synes vara värdefulla. Han bör vidare vara välförtrogen med trafikskolomas undervisning och med de krav som ställs vidförarprövning. Han bör också vara insatt i praxis i trafikmål. Kommittén harfunnit att det f. n. inte finns någon befattningshavare som uppfyller deangivna kraven. Behovet av personal kan täckas antingen genom att psykologiskutbildning ges personer med praktisk erfarenhet av förarprov eller också genomatt psykologer anställs. Enligt utredningens mening torde övervägande skäl talaför att i konsulentorganisationen bör ingå personer med grundUgpsykologutbildning, och kommittén förordar därför att vissa konsulenter skallvara psykologer. Det torde emellertid vara lämpligt att tiUkonsulentorganisationen knyta även personer som har praktisk erfarenhet avförarutbildning och förarprov. Dessa personer bör under den psykologutbildadekonsulentens ledning kunna förvärva sådana allmänpsykologiska kunskaper att dei princip kan fullgöra de arbetsuppgifter som enligt kommitténs förslag skallvila på en trafikkonsulent. Det kan också vara lämpligt att i varje län någonläkare ges sådan trafikutbildning att han som konsult kan medverka i undersökningarav fall som kräver särskUda medicinska kunskaper. Kommittén har ocksåövervägt var trafikkonsulenterna skall placeras organisatoriskt. De närmastliggande altemativen är resp. länsstyrelsema.Efter ingående överväganden förordar kommittén att trafikkonsulentema knytstill trafiksäkerhetsverkets lokalorganisation. Antalet konsulenter uppskattastill 30. För samordning och ledning av verksamheten föreslås därutöver, attvart och ett av verkets sju distriktskontor tilldelas en förstetrafikkonsulent och verkets centrala förvaltning två konsulenter. Detsammanlagda antalet konsulenter skulle alltså uppgå tUl 39. 3 1975176.1 saml. 1975/76:155 34 Kommitténbehandlar utförligt olika aspekter på körkortsingripandet. Övervägandena avsersåväl principiella frågeställningar som olika detaljfrågor. I terminologisktavseende skUjer kommittén mellan körkortsindragning och körkortsåterkallelse.Körkortsindragning används som term för ingripande av medicinska,administrativa eller därmed jämförliga skäl. Körkortsåterkallelse används sombeteckning på ingripande som sker i anledning av trafikbrott. Kommitténföreslår att körkort skaU kunna dras in i fem olika fall (2 kap. 1 § förslagettill lag om körkort), nämligen 1. om körkortshavarensförutsättningar att fora körkortspliktigt fordon har blivit så väsentligenminskade genom sjukdom eller skada att han inte vidare bör ha körkort, 2. om körkortshavaren i annat faUinte uppfyller de krav som gäller för att erhålla körkort, 3. om körkortshavaren inteefterkommer föreläggande att inkomma med läkarintyg, bevis rörande sinateoretiska kunskaper eller praktiska färdigheter eller föreläggande att genomgåundersölcning hos trafikkonsulent, 4. om körkortshavaren inteefterkommer föreläggande att byta ut körkort, 5. om körkortshavaren begär attkörkortet skall dras in. Deföreslagna bestämmelserna om indragning av körkort knyter an till de krav somenligt kommittén bör ställas upp som förutsättning för att körkort skallbeviljas. Kommitténs förslag när det gäller indragning av körkortöverensstämmer i stort med vad som gäller enligt KKK. Undantag utgör som en konsekvens av kommitténs fömt berörda principieUa inställning i frågaom förarurvalet förslaget i den del det berör nykterhetskravel. Vadgäller de olika indragningsgrunderna kan med utgångspunkt i vad nu har sagtsframhållas följande. Punkten1 indragning på gmnd av sjukdom eller skada överensstämmer i sak med 51 §första stycket 7 KKK. Punkten 2 indragning i annat fall när körkortshavareninte uppfyller de krav som gäller för att erhålla körkort knyter an tillreglerna för beviljande av körkort. Under denna punkt faller bl. a. indragningav körkort på grund av alkoholmissbmk. Har missbruket gått så långt attförarens fysiska och psykiska resurser satts ned kan indragningsgrunden underpunkt 1 i stället bli aktuell. Bedömningen av den som missbrukar andra medelän alkohol t. ex. narkotika skall ske enligt samma grunder som i fråga 1975/76:155 35 omden som missbrukar alkohol. Punkten 3 underlåtenhet att följa vissaförelägganden har sin förebild i de bestämmelser som finns i 51 §första stycket 8 KKK. Dock kan enligt angivna beslämmelser i KKKkörkortshavaren föreläggas att komma in med lämplighetsintyg från polisen. Medhänsyn till att kommittén som framgått av redogörelsen för förslagen angåendelämplighetsprövningen förordat att lämplighetsintyget skall avskaffas saknasmotsvarighet härtill i punkt 3 av förslaget. Punkten 4 avser underlåtenhet attfölja föreläggande om utbyte av körkort och uppges av kommittén vara föranleddav pågående utbyte av körkort till ny typ. Denna punkt saknar motsvarighet igällande ratt, beroende pä att frågan där har lösts på ett principieUt annorlundasätt, nämUgen så att gammalt körkort som inte byts ut före utgången av 1976blir ogiltigt. Punkt 5 indragning av körkort på grund av innehavarens egenbegäran motsvaras av 51 § första stycket 10 KKK. Kommitténföreslår att körkort skaU kunna återkallas i fem olika fall (3 kap. 1 §förslaget till lag om körkort), nämligen 1. om innehavaren har gjort sigskyldig till brott mot 1 § andra stycket eUer 4 § TBL, varmed avses grovvårdslöshet i trafik och trafiknykterhetsbrott (rattfyUeri ochrattonykterhet), 2. om innehavaren har gjort sigskyldig till brott mot 5 § TBL (smitning från olycksplats) och brottet fråntrafiksäkerhetssynpunkt är av allvarligare beskaffenhet, 3. om innehavaren har gjort sigskyldig till brott varigenom han vid förande av motordrivet fordon i infe ringamån åsidosatt en för trafiksäkerheten gmndläggande regel, 4. om innehavaren har gjort sigskyldig till brott varigenom han vid färd med motordrivet fordon i annat fall iväsentlig mån äventyrat trafiksäkerheten, 5. om innehavaren genom upprepadebrott mot de bestämmelser som i trafiksäkerhetens intresse meddelats för denmotordrivna fordonstrafiken har visat bristande vilja eller förmåga att rättasig efter dessa bestämmelser. Kommitténföreslår alltså att till grund för körkortsåterkallelse skall läggas endast trafikbrott.Förslaget bygger i denna del på kommitténs uppfattning att körkortsåterkallelseinte skall gmndas på sociala kriterier och allmän brottslighet. Ifråga om de enskilda återkallelsegrunderna kan anmärkas följande. Punkt1 har i princip sin motsvarighet i nu gällande bestämmelser 51 § förstastycket 1 och 2 KKK. Återkallelse på gmnd av trafiknykterhetsbrott skallenligt förslaget få underlåtas, om körningen har avsett 1975/76:155 36 kortareflyttning av fordonet på gård, parkeringsplats eller därmed jämförbart områdeoch risken för trafikolycka har varit obetydlig. Punkt2 har också motsvarighet i gäUande rätt, främst 51 § första stycket 2 KKK, menäven 51 § första stycket 4 eller 6 KKK kan bli tiUämpliga vid smitning.Förslaget innefattar emellertid i fråga om körkortsåterkallelse vid sådantbrott betydelsefulla ändringar i förhåUande tUl vad som gäller . ÅterkallelseskaU nämligen enligt förslaget ske endast om brottet fråntrafiksäkerhetssynpunkt är av allvarligare beskaffenhet. Denna begränsningsaknas i nuvarande bestämmelser, och kommittén sammanfattar dagens praxis såatt varje form av smitning leder lill körkortsåterkallelse. Enligt kommitténsmening har smitnings-brottet ofta inte anknytning tilltrafiksäkerhetsintresset. Kommittén anser därför att nuvarande praxis börnyanseras och grundas på trafiksäkerhetsskäl. Genom kommitténs förslag behöverkörkortsmyndighelen inte heller göra en självständig prövning av vållandefrågani de fall sådan inte har gjorts i straffrågan till följd av att bestämmelsernai 5 § TBL om smitning är tUlämpliga på den som med eUer utan skuld har haft deli uppkomsten av trafikolycka och obehörigen avlägsnat sig därifrån. Ipunkt 3 föreslagna regler om körkortsåterkallelse när körkortshavaren vid förandeav motordrivet fordon i inte ringa mån har åsidosatt en för trafiksäkerhetengrundläggande regel har sin närmaste motsvarighet i de regler som gällerenligt 51 § första stycket 4 KKK. SkiUnaden kan enligt kommittén sägas ligga iatt gällande bestämmelse utgår från trafikfarlighcten hos den aktuellaöverträdelsen, medan förslaget riktar sig mot typfarligheten hos det slag avöverträdelse som det är fråga om. Praxis har emellertid lett till att vissatypfall har utbildats. Som exempel kan nämnas förande av fordon i uttröttattiUstånd, underlåtenhet att stanna före färd ut på huvudled, påköming avfotgängare på övergångsställe, trafikfarliga omkörningar, förande avbristfälligt fordon och körning mot rött ljus med kollision eller fara förkollision som följd. Enstaka hastighetsöverträdelse föranleder däremot f. n.sällan körkortsingripande. Kommittén erinrar om att chefen förjustitiedepartementet tilläggsdirektiv till kommittén uttalade bl.a. att kommittén borde undersöka förutsättningarna och formerna förkörkortsingripanden vid vissa typer av allvarliga trafiköverträdelser, såsomköming mot rött ljus, omkörning strax före eUer på övergångsställe,underlåtenhet att iaktta stoppUkt före färd in på huvudled och väsentligtöverskridande av tillåten hastighet. Kommittén diskuterar bl. a. om det finnstrafikbrott som är lämpade för en renodlat objektiv bedömning dvs. ett naketkonstaterande att en återkallelsegrundande överträdelse har ägt mm utan beaktar överträdelsens subjektiva sida eller trafikfaran i det ensldldafallet. Enligt kommitténs mening måste resas bärande invändningar mot en sådanbedömning som grund för ett så allvarligt in- 1975/76:155 37 gripandesom en körkortsåterkallelse utgör. Däremot är kommittén av den bestämdauppfattningen att praxis måste skärpas när det gäller körkortsingripande motöverträdelser av det typiskt sett trafikfarliga slag som tilläggsdirektiven gerexempel på. Hastighetsöverträdelser med eller däröveri stadskärnan innebär oftast en allvarlig riskökning. Dessa överträdelser skeri regel också helt medvetet. Andra exempel än de i tUläggsdirektiven nämndakan vara backning eller vändning på motorväg och framförande av fordon utanmarkering av utskjutande last. Vid överträdelse av nu exemplifierade regler börenligt kommitténs mening följa körkortsåterkallelse oavsett om överträdelsenbedöms vara av förseelsekaraktär eller om den anses utgöra vårdslöshet itrafik. Undantag från kravet på körkortsingripande bör emellertid kunna göras,t. ex. vid svårigheter all i halt väglag stanna ett tungt fordon eller då enoväntad manöver från en annan trafikant har tagit förarens uppmärksamhet frånen trafiksignal eller ett vägmärke. Kommittén menar att det torde varareaUstiskt att räkna med att en skärpning av återkallelsesystemet i enlighetmed förslaget kommer att medföra ökad respekt för de grundläggandetrafikreglerna. Punkt4 i förslaget innebär att körkortsåterkallelse skall kunna ske närkörkortshavaren i annat fall än som följer av punkterna 13 har gjort sigskyldig tUl brott varigenom han vid färd med motordrivet fordon i väsentligmån har äventyrat trafiksäkerheten. Denna punkt avses tiUsammans med punkt 3ersätta nuvarande bestämmelser i 51 § första stycket 4 KKK. Därjämte avses denföreslagna punkt 4 ersätta även återkallelsegrunden olovlig körning i nuvarande51 § första stycket 5 KKK. Till punkten 4 kan enligt kommittén komma atthänföras t. ex. fall då föraren har kört i uttröttat tillstånd, då han allvarligthar brustit i uppmärksamhet eller då han utan att överskrida gällandehastighetsbestämmelser har kört för fort i förhåUande tiU omständigheterna.Vidare kan enligt kommitténs mening i dagens praxis visas exempel på fall däralltför stor tolerans har visats förare av bristfälliga fordon, t. ex. medodugliga bromsar. Kommittén menar att allmänpreventiva hänsyn torde kräva, attöverträdelser av nu nämnda slag i regel föranleder ovillkorligkörkortsåterkallelse. Så bör vara fallet inte endast då överträdelsen konkrethar inneburit stor fara eller har medfört stora skador. När det gäller olovligkörning t. ex. när innehavare av motorcykelkörkort för bil eller närföreskrifter som har meddelats för körkortet inte följs har kommittén inteansett, att det finns skäl att ta upp en motsvarighet tUl dagensskötsamhetskrav för att vederbörande skall få behålla körkortet.Körkortsingripande på grund av punkt 4 skall kunna riktas även mot passageraresom under färd med motordrivet fordon gör sig skyldig till ett allvarligttrafikbrott. Punkt5 bland de föreslagna återkallelsegrtmderna återkallelse vid upprepade brottmot trafikreglerna har i huvudsak samma lydelse 1975/76:155 38 somnuvarande återkallelsegrund i 51 § första stycket 3 KKK. Dock har enligtförslaget trafiksäkerhetssynpunkterna skjutits mera i förgrunden. Enligt dagensbestämmelser kan nämligen återkaUelse ske även på gmnd av överträdelse avbestämmelser som har meddelats i trafikens men mindre i trafiksäkerhetens intresse. Det innebär att körkortsåterkallelse f. n. kan beslutas även pågrund av förseelser som enligt kommitténs uppfattning är betydelselösa fråntraftksäkerhetssynpunkt, t. ex. skatte- och registreringsförseelser. En skiUnadmellan den föreslagna regeln och den gällande är också att man med förslagetsregel kan beakta även sådana trafikförseelser som inte har begåtts vid färd. Kommitténföreslår också att återkallelse skall kunna ske om körkortshavaren genomlagakraftvunnen dom utom riket har dömts för brott motsvarande dem som harangivits under punkterna 15. 3.7.1Körkortsspärr i samband med återkallelsebeslut Enligtnuvarande regler (56 § KKK) anges i äterkallelsebeslut viss minimitid inomvilken körkortstUlstånd inte får meddelas. 1 praxis förekommer emeUertid ofta såsom har redovisats att väntetiden är längre. Det har medförtolägenheter framför allt för den enskilde, som inte sällan blir missledd pådet sätiet att han tror att han kan erhålla körkort sedan den bestämdaminimitiden för återkaUelse har löpt ut. Den preventiva effekten avåterkallelsebeslutet försvagas också genom att den verkliga tiden föråterkallelse inte anges i beslutet. I praktiskt taget alla andra länder än iSverige anges aterkallelsetiden i beslutet. Kommittén har hos olikalänsstyrelser aUmänt mött uppfattningen att det skulle vara mera ändamålsenligtom man vid återkallelsen bestämde den tid efter vilken körkort kanbeviljas föraren. I flertalet fall kan man även redan vid återkallelsebeslutetförutsäga när en person kan få nytt körkort efter återkallelse. Om inte någotnytt brott inträffar är aterkallelsetiden nämligen genom den praxis somtill-lämpas redan bestämd i förhållande tUl det slag av brott som har begåtts.Erfarenheten har visat att det inte finns resurser att efter återkallelsebedöma varje körkortssökande individuellt för att avgöra om han är lämplig attföra motorfordon. Framgår det av utredningen att ytterligare brott etc. intehar inträffat som till-lämpas i praxis fårvederbörande aUtså körkort. 1 praxis tiUämpas sålunda vissa med utgångspunkt iden aktuella brottsligheten bestämda schabloner när det gäller att bedöma nären förare efter återkallelse åter kan få körkort. Tillbelysning av problematiken anför kommittén att en länsstyrelse har uppgett attåterfaU i brottslighet förekommit endast i av återkallelsefallen. I övrigafall var det samma förhåUanden som av- 1975/76:155 39 gjordekörkortsfrågan vid tiden för körkortsåterkallelsen och vid den senare tidpunktnär körkortsansökan gavs in. I av ärendena om körkortsåterkallelse skullesåledes återkaUelsetiden utan olägenhet ha kunnat bestämmas i samband medåterkaUelsebeslutet. Kommitténfinner med stöd av det anförda övertygande skäl tala för att man iåterkallelsebeslutet bestämmer hur ett trafikbrott skall utestängaföraren från behörigheten att föra körkortspliktigt fordon, dvs. I återkallelsebeslutet skaU däremot inte anges under vilkaförutsättningar som föraren kan återfå sin behörighet. Har aterkallelsetidenbestämts skall föraren återfå körkortet, omhan inte innan spärrtiden har gått ut har gjort sig skyldig tUl nytttrafikbrott. Är återkaUelsetiden längre, skall han genomgå fullständigtkörkortsprov, innan han åter får körkort. Harå andra sidan vederbörande, innan tiden för körkortsspärren har löpt ut, begåttnytt trafikbrott, skall körkortsmyndigheten enligt förslaget kunna förordnaatt den tidigare bestämda spärrtiden skaU avse också det nya trafikbrottet,besluta särskild spärrtid för det nya brottet eller förlänga den redan bestämdaspärrtiden. Vid sjukdom, alkoholmissbruk etc. skall föraren återfå körkorteteller erhålla nytt körkort när det förhållande som har föranlett återkaUelsenhar upphört. Vederbörande körkortsmyndighet skall dock kunna besluta om attviss tid skall förflyta innan körkortsfrågan tas upp till prövning på nytt. 3.7.2Körkortsspärr för den som inte har körkort Kommitténföreslår vidare en regel om att domstolen i brottmål skall kunna besluta omkörkortsspärr också för den som inte har körkort, om hans trafikbrottslighet ärsådan att den bör utgöra hinder mot att han förvärvar körkort. Körkortsspärrför den som inte har körkort skall således enligt förslaget bli obligatoriskvid grov vårdslöshet i trafik och rattfyUeri. I övriga fall kan man få vissledning genom att undersöka om brottet typiskt sett skulle ha föranlettvUlkoriig eller ovillkoriig körkortsåterkaUelse, om föraren hade haft körkort. Somexempel på länder där man bestämmer körkortsspärr också för körkortslösa förarenämner kommittén bl. a. , och . Motiven för att iSverige införa ett liknande institut är enligt kommitténs mening följande. Handläggningenvid utfärdande av körkort förenklas. har redan en tidangiven för sig, och man slipper att göra det noggranna studium av akten somett eget stäUningstagande till trafikfarligheten hos brottet skulle kräva.Från såväl rättssäkerhets- som utredningssynpunkt är det en fördel omdomstolen, när den har målet uppe till behandling, får besluta också angåendespärrtiden. Ett annat motiv för systemet är att man skapar bättre möjlighetertill en fastare praxis vid förstagångsansökan om körkort. Det tredje och enligtkommitténs me- 1975/76:155 40 ningviktigaste skälet är att den preventiva och pedagogiska effekten ökar. Om allakonsekvenser av brottet meddelas så snabbt som möjligt, framstår sambandet medbrottet klarare, och föraren får den information som han bör ha.