prop · FY0325 · 1975-12-31 00:00:00 — Domänverketanför att bestämmelserna bör träda i kraft det jaktår som börjarefter beslut. Senast tredje året efter det beslutet trätt i kraftbör samordnad älgjakt vara genomförd över hela riket. Av samma mening är bl,a, skogshögskolan och . Det senare föreslår attlänsstyrelse som så önskar och kan klara de organisatoriska uppgifterna skallfå förordna att älgjakten fr. o. m. det jaktår som börjar efter riksdagensbeslut skall genomföras enligt bestämraelserna för samordnad älgjakt. Vårdenav viltfaunan är en del av naturvården. Den är därför en angelägenhet Intebara för markägare och jakträttsinnehavare utan för hela vårt samhälle. Enligtbeslut av riksdag är aUa djurarter i princip fridlysta och jakttUlåten endast under bestämda jakttider (prop, 1967: 136, JoU 1967: 52, rskr1967: 331), Somviltvårdande faktor bestäms jakten till omfattning och inriktning bl, a. avekologiska hänsyn. Dessa är emellertid inte ensamt avgörande. Vid avvägningenav jakten måste hänsyn även tas å ena sidan till jaktens ekonomiska och socialavärden samt å andra sidan till önskemålet att begränsa skador genom vilt påskog och gröda saml i trafiken. Hurlångt samhäUets anspråk på att ingripa reglerande i jakten skäligen börsträcka sig gestaltar sig i viss mån olika vad gäller dels jakt efter småvUt,dels jakt efter hjortdjur. Jag bortser således i detta sammanhang från rovvlltetbeträffande vilket jaktens omfattning bestäms av särskilda värderingar i den raånjakt alls är tUlåten, I fråga ora de allmäntförekommande småviltarterna föreligger inte något annat behov att reglerajaktens omfattning än genom variationer i jakttidens längd. För hjortdjuren ärdäremot jakten på ett helt annat sätt avgörande som beståndsreglerande faktor.Vidare representerar stammarna av hjortdjur, särskilt älgen, stora ekonomiskaoch sociala värden som kan tUlgodogöras genom jakt. Älgjakt bedrivs sålundaårligen av mellan 150 000 och 200 000 jägare och avkastar med en beskattningav drygt 40 000 djur ett köttvärde på ca 60 milj. kr. efter partipriset.Saratidigt måste beaktas att hjortdjuren vid en okontrollerad utveckling avstammarna kan orsaka stora skadegörelser på skog och gröda samt i trafiken.Dessa skador har i stort sett hållit sig inom gränsen för vad som kananses ofrånkomligt eller i vart fall vad som kan tolereras. Vissa tecken tyder emeUertidpå att älgstararaen nu på några håll nått en sådan storlek att denna gräns hotaratt överskridas. Beträffandehjortdjuren tiUärapas ett system med jakt under särskUd tid somalternativ till den allmänna jakten. Den senare bedrivs som angesav regeringen i en årlig jakttidskungörelse. Jakt under särskUd tid fårbedrivas efter tillstånd av . Bestämmelser om denna licensjaktfinns i 13 § jaktstadgan (1938: 279), Licensjakt efter älg förekommer påomkring två tredjedelar av älgjaktarealen. Denallmänna jakttiden för älg varierar enligt den senaste jakttidskungörelsen(1974: 554) mellan två och . Den infaUer regelmässigt i de fyranordligaste länen i septeraber och i övriga delar av landet . Densärskilda jakttiden för jakt efter älg får i en eller flera perioder omfatta tUlsammanshögst om inte särskilda skäl föranleder annat. Den för orten bestämdaallmänna jakttiden för älg skal] ingå i den särskilda jakttiden. Jakten får iregel tUlåtas börja tidigast för den allmänna jakttiden. Ifråga om älg har pågått försök med enbart licensjakt i tre län.Upptakten till dessa försök var en anhållan av riksdag tUl Kungl, Maj:tom översyn rörande gällande ordning för med- 1975: 25 32 delandeav tillstånd tUl jakt efter älg. Översynen verkställdes av 1949 årsjaktutredning som 1964 framlagt betänkande (SOU 1964: 11) Älgfråganförordade att försöksverksamhet med s, k, helt reglerad älgjakt skullebedrivas i vissa län. Fråganom försöksverksamhet med reglerad älgjakt anmäldes rUcsdag (prop.1965:19, JoU 1965: 4, rskr 1965: 144), Därvid uttalade önskemål omatt frågan om älgjaktens utformning på nytt måtte anmälas för sedanerforderliga erfarenheter vunnits av försöksverksamheten. Nämndaförsök bedrivs i och /68 och iNorrbottens län nedanför lappmarksgränsen /72. Omregeringen inte förordnar annat, upphör försöksverksamheten med utgången avinnevarande jaktår. Verksamheten har följts av påuppdrag av Kungl. I anslutning till försöken har bedrivits älgforskning raedanlitande av medel från jaktvårdsfonden och älgskaderegleringsfonden. uppdrag ingick att verket skulle till Kungl, Maj:t inkommamed förslag som erfarenheterna av verksamheten kunde föranleda, I slutet av år 1972anmälde att verket fann tiden vara kommen för en allmänövergång till enbart licensjakt efter älg. Frågan har därefter berettsytterligare av en särskild arbetsgrupp inom jordbruksdepartementet.Arbetsgruppen framlade en promemoria (Ds Jo 1974: 6) med förslagtill riktlinjer för den framtida älgvården. Arbetsgruppen framhåller att måletför den framtida älgvården bör vara att hålla älgstammen vid en lämpligkvalitativ och kvantitativ nivå som älgens skadegörelse på skog ochväxande gröda begränsas och riskerna för älgkollisioner i trafiken minskas.Arbetsgruppen framhåller vidare att ansvaret för älgvården även ifortsättningen i första hand bör åvUa den som har rätt till jakt. För attsamordna älgvården och förebygga älgskador av olika slag måste emellertid detallmänna ta på sig en del av detta ansvar. Arbetsgruppen förordar allmänövergång tUl licensjakt efter älg. Arbetsgruppens förslag skiljer sig dock pånågra punkter från det system sora tillämpas i försökslänen. Den största skillnadenbestår i att arbetsgruppen föreslår att tUlstånd till jakt efter älg, avseendesåväl kalv som vuxet djur, på mindre jaktområden skall få årsvis lämnasgenerellt utan särskild ansökan. Beträffande jakt på övriga marker förordas tUlståndsgivningefter ansökan i likhet med vad som f. n, gälier för jakt under särskUd jakttid.I försökslänen är också licensansökan obligatorisk. Arbetsgruppensförslag har remissbehandlats. Remissinstanserna har nära nog genomgåendeanslutit sig till arbetsgruppens uppfattning att älgjakten i fortsättningen börsamordnas. Naturvårdsverketframhåller att underlaget för ett principbeslut om älgstammens fortsatta vårdfår anses vara fullt tUlräckligt. Prop.1975: 25 33 lillett införande av saraordnad älgjakt är också bl, a, doraänverket, ,skogshögskolan. och så gott som saratliga länsstyrelser. Jägarnasriksförbund-Landsbygdens jägare förordar i första hand en förlängning avförsöksverksamheten . framhåller, med hänvisningtill det stigande antalet älgolyckor i trafiken, att bättre styrinstrument föratt begränsa älgstamraens storlek behöver tillskapas inom ramen för densamordnade älgjakten innan slutiig ställning tas till frågan. Någraremissinstanser är inte beredda att ta ställning tiU förslaget utan önskaravvakta ytterligare erfarenheter av fortsatt försöksverksamhet. Av deremissinstanser som tillstyrker en samordning av älgjakten förordar flertaletden förra av reglerad jakt sora tiUämpas i försökslänen. Arbetsgruppensoch remissinstansernas uppfattning grundas bl, a, på erfarenheterna avförsöksverksamheten med reglerad älgjakt framför allt i ochVästmanlands län där den pågått längst. Dessa erfarenheter har enligt vad soraframgått vid uppföljning av verksamheten gett belägg förlicensjaktens fördelar jämfört med den allmänna jakten, I princip hänför sig dessafördelar till de större möjligheter som licenssystemet ger att kontrollerasåväl älgstamraens storlek som stammens sammansättning. Vad gäller jaktensekonomiska och sociala sida redovisas främst en väsentligt ökad avkastning ochfler jaktmöjligheter för jägarna samt lugnare förhållanden under jakten. Genomatt licensjakten lämnar mindre åt slumpen än den allmänna jakten inrymmer denäven större möjligheter att kontrollera älgstararaen. Av samma skäl ärlicensjakten givetvis lämpligare än den allmänna jakten även från renaviltvårdssynpunkter. Jagdelar arbetsgruppens och remissinstansernas uppfattning att raålet för denframtida älgvården bör vara att hålla älgstammen vid en lämplig kvalitativ ochkvantitativ nivå som älgens skadegörelse på skog och växande grödabegränsas och riskerna för älgkollisioner i trafiken minskas. Enligt arbetsgrappenoch flertalet reraissinstanser är det bästa sätiet att nå detta mål att införa saraordnadälgjakt i hela landet. Jag anser tiden nu vara mogen att pröva en sådanordning. Jag grundar denna uppfattning på bl, a, följande förhållanden. Vi harhär i landet cn älgstam av stor omfattning. Detta innebär i vissa fallbetydande skadegörelse på såväl skog som växande gröda. Vidare innebär denstora älgstammen att riskerna för skador i trafiken genom älgkollisioner ökat 1 vissa områden mycket starkt. Genom en samordning av älgjakten bör fömtsättningarskapas för att hålla älgstararaen på en sådan nivå att skadorna av olika slaginte ökar utan snarare minskar. Systemet med samordnad älgjakt medger enligtmin mening att sådana föratsättningar skapas. Den instans som administrerarälgjakten, dvs. , får möjlighet att reglera avskjutningen ochanpassa älgstararaen 1975: 25 34 Det har emellertid visat sig att den faktiska avskjutningeninte alltid uppgår till samma nivå som medgivna licenser. Detta kan raedföraatt älgstammen får en större omfattning än vad förutsett. Om detskulle visa sig att licenserna inte utnyttjas utan älgstammen antar en sådannivå att riskerna för trafikolyckor och annan skadegörelse inte kan accepterasbör länsstyrelserna ha möjlighet att vidta särskUda åtgärder. Detta börexempelvis kunna ske genom ytterligare avskjutning för att därigenom nedbringavinterstammen. Någrareraissinstanser har tagit upp frågan om formerna för älgjakten ovanförlappmarksgränsen och inom renbetesfjällen. , domänverket ochSvenska jägareförbundet förordar att samernas jaktmarker inordnas ilicenssystemet, raedan bl. a. lantbruksnämnderna i ochVästerbottens län ställer sig tveksamma till en sådan ordning. anser det vara för tidigt att nu la StäUning i detalj tUl hurälgjakten bör bedrivas och administreras inoni renskötselområdena. Enligt minmening bör överläggningar tas upp mellan samernas riksförbund och berördamyndigheter om dessa frågor. På grund av de speciella förhållanden som råderinom renskötselområdena bör enligt min mening frågan om formerna för älgjaktenovanför lappmarksgränsen och inom renbetesfjällen bli föremål för övervägandeni annat sararaanhang. Engrundläggande förutsättning för samordnad älgjakt är enligt arbetsgruppen attlicensområden bestående av en eller flera fastigheter eller delar avfastigheter bUdas. Ett llcensområde bör om möjligt vara sammanhängande och såstort atl det kan tilldelas minst en vuxen älg . Förslaget biträds ellerlämnas utan erinran av flertalet remissinstanser. anför att kravpå sammanhängande områden inte bör StäUas upp, när tilldelningen är baserad pådisponibel areal. Licens-arealen bör enligt verket dock vara så stor att den kanmedge en tilldelning av ett äldre djur och en årskalv för att kontinuerligtilldelning skall kunna ske. Några remissinstanser anser å andra sidan attarbetsgruppens krav på licensområdets storlek är för högt. Enligt min meningbör licensområde ha sådan storlek att för området lämpliga biologiska avskjutnlngsnormerkan tillämpas. Jag finner att arbetsgruppens förslag är lämpligt avvägda ochmöjliggör en sådan anpassning i det enskUda faUet som domänverket förordat. Engrundläggande förutsättning i tUlståndsgivningen måste dock vara att man sålångt möjUgt undviker att skjuta kalvförande ko från kalv. Arbetsgruppensförslag att älgjaktsområden som är för små för att utgöra licensoraråden skaUkunna få generella licenser har tilldragit sig stort intresse vidremissbehandlingen. Förslaget avstyrks av ett stort antal remissinstanservilka i prmcip anser att en generell licenstilldelning skulle motverka systemetmed en samordnad älgjakt. Som jag frarahållit i det föregående är älgstamraensstorlek av sådan omfattning att några åtgärderför att öka densamraa i allraänhet inte behöver vidtas. I stället bör älgstararaenminskas i vissa delar av landet på grund av de skador älgen åstadkommer främsti trafiken. Jag är dock medveten om att älgslammen i andra delar av landet kantillåtas öka utan att någon större skadegörelse behöver befaras, Sora jagtidigare nämnt bedrivs älgjakt i större delen av landet på licens. Flertalet älgjägarekan således antas vara positivt inställda tUl licensjakt. Många jägare önskarockså att en helt reglerad älgjakt enligt försökslänens raodell införs i helalandet. Åtskilliga är dock utan tvivel motståndare tUl total reglering avälgjakten och vill ha kvar friheten att välja mellan allmän jakt ochlicensjakt, TiU motståndama hör främst den kategori älgjägare vars marker ärför små för att utgöra eget licensområde och som av någon anledning inte villeller kan ansluta sina marker till sådant område. Motiven kan t, ex. vara kravpå höga arrendeavgifter eller andra villkor för jakten som raan inte kan enasom. Jag finner det inte rimligt att denna kategori tvingas in i licensområde.Det är inte heller rimligt att dessa jagare fråntas möjligheten att jaga älg.Jag avser då i första hand jakt efter vuxet djur. Jag förordar därför i likhetmed arbetsgmppen att denna kategori får generell älgtilldelning. Den generellatUldelningen bör enligt min mening avse kalv och ett vuxet djur per registreradjaktlig enhet. Anledningen till att jag förordar att förutom vuxet djur ävenkalv skall få tilldelas generellt är att kalv bör fällas om kalvförande ko fårfällas eller har fällts av misstag. Regelmässigt bör nämligen kalv fällas förekalvförande ko. Jakttiden vid generell tilldelning bör inte vara längre än vadsom nu gäller vid allmän jakt dvs. Iförsökslänen bör nuvarande systera med reglerad älgjakt bibehåUas lills vidare. Närdet gäller tUlkomsten av licensområden framhåller remissinstanserna vikten avatt sådana områden bildas på frivillig väg. Några remissinstanser ställer sigdock tvekande inför arbetsgrappens uttalande att ingen utan starka skäl skallkunna förhindras att ansluta sin fastighet tUl ett licensområde. Även jag anseratt anslutning av fastigheter tUl licensområden bör vara frivillig. Samtidigtfinner jag det naturligt att en person som önskar ansluta sina marker till ettlicensområde för att därigenom möjliggöra en bättre saraordning av jakten inteutan särskilda skäl skall kunna förhindras att ansluta sin fastighet tilllicensområdet. Skulle en fastighet vägras anslutning tUl llcensområde bör läns-jaktvårdsförenmgensöka ena partema. Lyckas inte detta bör den utestängda fastigheten kunnakompenseras i samband med älgtilldelningen. Arbetsgruppenföreslår att llcensområde skall registreras hos länsstyrelsen.Registreringsskyldighet skall även gälla beträffande mindre jakt- 1975: 25 36 orarådesom ej utgör licensområde men på vilket älgjakt får bedrivas efter generelltilldelning. Arbetsgruppen har förutsatt att de fastigheter som ingår 1 ettlicensområde är taxerade som jordbmksfastlghet. Förslaget tillstyrks ellerlämnas utan erinran av flertalet remissinstanser. påpekar attdet finns vissa fastigheter som köpts in för exploateringsändamål, exempelvisvissa mossraarker som inte är taxerade som jordbruksfastighet men dock har denkaraktären att de kan komma i fråga för älgjakt. Jagbiträder det av remissinstansema stödda förslaget om registrering. När detgäller kvalifikationskravet på de fastigheter sora ska registreras torde detemellertid inte ha varit arbetsgrappens raening att fastigheter sora taxerassom annan fastighet raen kan ha jaktiig betydelse skall utestängas frånälgjakt. Enligt rain mening bör föratora fastigheter som är taxerade somjordbruksfastighet kunna registreras även fastigheter som taxerats som annanfastighet och som har jaktlig betydelse för älgjakt. Detta innebär med andraord att älgjakt koraraer att kunna bedrivas på all mark som inte utgör egentligtomtmark. Arbetsgruppensförslag att älgjakten inom länet skall administreras av har intemött någon erinran från remissinstansernas sida. Även jag delar dennauppfattning. Arbetsgruppenföreslår att länen delas in i älgvårdsdistrikt som i huvudsak motsvararkommungränserna, Inora varje älgvårdsdistrikt bör enligt arbetsgrappen bildasett representantskap för älgjägama sora samordnar dessas Insatser i fråga omälgjakten och främjar älgvården i övrigt inom distriktet. Blandremissinstanserna föreligger delade meningar om förslagen. Vadgäller inrättandet av älgvårdsdistrikt anser att gränserna börhelt ansluta till kommungränserna. Jägarnas riksförbund-Landsbygdens jägareanser att distrikten bör utgöras av de före kom-raunsararaanslagningarnabefintliga kommunema. anser att länsstyrelserna böruppdra åt länsjaktvårdsföreningarna att lämna förslag till indelning av länen idistrikt. Negativa till förslaget är bl. a. och skogshögskolan.Förslaget om representantskap avstyrks av flertalet remissinstanser.Naturvårdsverket anser att representantskapen kan innebära risk för ett onödigtomständligt förfarande vid handläggning av frågor rörande älgavskjutningen utanatt speciella fördelar uppnås. Liknande synpunkter anförs av de remissinstanseri övrigt som avstyrker förslaget. Vadförst gäller frågan om älgvårdsdistrikten finner jag i likhet med arbetsgruppenoch flertalet remissinstanser det ändamålsenligt att länen delas in i sådanadistrikt. Gränserna för distrikten bör enligt min mening i allmänhet motsvara koramungränserna.Länsstyrelsen bör dock vara oförhindrad att besluta om annan gränsdragning. 1975: 25 37 sentantskapenvill jag starkt understryka vad arbetsgruppen anfört om behovet av ett ökat inforraationsutbytemellan å ena sidan jägarna och å andra sidan de organ som beslutar oraälgjakten. Liksom anser jag att det behövs ytterligaresamordning av jägarnas insatser i fråga om älgvården lokalt och regionalt. Jagfinner det också angeläget att jägarnas synpunkter inhämtas beträffande bl, a,indelningen av fastigheter i licensområden, anslutning tiU licensområden samtälgstammens vård och beskattning. Inte minst viktigt är att jägarnas önskemåli fråga om generell älgtilldelning inhämtas. Ett representantskap skulle enligtrain raening fylla en viktig funktion i detta avseende. Arbetsgruppens förslagom representantskap anser jag i Ukhet med flertalet remissinstanser emellertidvara i viss mån administrativt betungande. En lämpligare form kan som jägarorganisationernaförordat vara att representanter för älgjägarna kallas till gemensarama överläggningarinom älgvårdsdistrikten, Länsstyrelsema bör svara för att sådana överläggningarkoraraer tUl stånd. Som förordat bör tillöverläggningarna kallas en representant för varje llcensområde ellerregistrerat mindre område. Härigenom undviks att exempelvis reseavstånd ochliknande faktorer inverkar negativt på en allsidig representation. Arbetsgruppensförslag om att tUl varje länsstyrelse bör knytas en länsälgnämnd tillstyrks avremissinstansema. Även jag biträder förslaget. Nämndens huvuduppgift blir attvara ett rådgivande organ åt i älgvårdsfrågor, Sora bl, a,och i frarahållit bör länsälgnämndenta över älgskadenämndens uppgifter, Ifråga om nämndens saramansättning råder delade raeningar bland remissinstanserna.Liksom arbetsgruppen anser jag att länsälgnämnden bör bestå av sju ledamöter,som förordnar. bör utse en av dem att varaordförande. För nämndens sammansättning bör som allraän riktpunkt gälla attolika berörda intressen blir representerade. Som arbetsgmppenföreslagit bör till ledamöter utses representanter för jordbraket, skogsbruket,frilufts- och naturvårdsintressena samt jägarnas organisationer. Med hänsyntill trafiksäkerhetsintresset bör expertis på detta område normalt också ingå.Jag förutsätter att jägarnas organisationer får två representanter. Vidare börfrilufts- och natuivårds-Intressena få två representanter, varav enrepresenterar det rörliga friluftslivet. Såsora framhållitbör föredraganden i jakt-frågor vid fungera som sekreterare i länsälgnämnden. Detav arbetsgmppen föreslagna systeraet för älgtUldelnuigen tillstyrks ellerlämnas i huvudsak utan erinran av flertalet remissinstanser. Även jag anser denföreslagna ordningen kunna godtas i sina huvuddrag. 1975: 25 38 börstå fritt att, inom ramen för de anvisningar naturvårdsverketkan komraa att utfärda, närmare utforma handläggningsordning som länsstyrelsenfinner ändamålsenlig. Ifråga om jakttiden föreslår arbetsgruppen att tidpunkten för älgjaktens börjanfastställs av regeringen. Detta tillstyrks eller läranas utan erinran av sågott som samtiiga remissinstanser. Även jag biträder förslaget. Någraremissinstanser tar särskilt upp jakttidens längd och förläggning med hänsyntill bl. a. allmänhetens möjligheter att utnyttja allemansrätten underjaktsäsongen. framhåller att en månad synes vara den kortastejakttiden för att få en lugn och urvalslnriktad jakt. Jakttiden skulle kunna senareläggasi förhållande till nuvarande jakttider av hänsyn till friluftsfolket ochframför allt orienterarna. Vidare pekar domänverket på möjligheterna att ha enjaktfri helg i senare delen av jakttiden. Emellertid är riksidrottsförbundetoroat över de konsekvenser för Idrotten som en sådan jakttid kan medföra.Förbundet anser vidare att oraråden som allraänheten brukar använda för friluftsändamål,ofta 1 tätorternas närhet eller andra avsatta områden, bör undantas från jaktunder sön- och helgdagar. Jag delar förbundets uppfattning och anser attjakttiden bör begränsas. Enligt min mening motverkas inte syftet med den saraordnadejakten om jakttiden begränsas till sammanlagt . Om särskilda skälföreligger bör jakttiden dock kunna förlängas något. Enligt min mening bör somflertalet remissinstanser förordat bestämma jakttidens längd ochförläggning efter hörande av länsälgnämnden. Med den sam-raansättning avnäranden som jag förordat i det föregående bör det finnas goda förutsättningarför att frågan skall bli allsidigt belyst innan fattar beslut ifrågan. Närdet gäller kostnadema för genomförande av förslaget utgår jag liksom riksrevisionsverketfrån att några ytterligare resurser till länsstyrelserna i form av medel överstatsbudgeten inte kommer att behövas. Jag föratsätter att jägarnasorganisationer även i fortsättningen kommer att svara för bl. a, vissinformation. De administrationskostnader som uppkommit vid försöksverksamhetenhar täckts av bidrag från älgskaderegleringsfonden. Jag förutsätter att dettaskall kunna ske även i fortsättningen. F. n. tillförs älgskaderegleringsfonden20 % av inflytande älgavgifter. För att bestrida kostnaderna föradministrationen av den samordnade älgjakten och information om densamma börregleringsfonden även i fortsättningen få tas i anspråk. Härför krävsemellertid att större andel av älgavgiftema än nu tUlförs denna fond. Det ankommerpå regeringen att besluta i denna fråga. Avvad jag anfört i det föregående framgår att det alltjämt råder delade meningarmellan jägarorganisationerna om utformningen av U-censjakten. Önskemål harframförts om fortsatt försöksverksamhet. 1975: 25 39 systemför samordnad älgjakt som jag förordat i det föregående bör enligt min raeningprövas under en perlod av efter det att det införts i hela landet.Därefter bör frågan om älgjaktens fortsatta utformning bli föremål för fömyadeöverväganden. Jaganser att den försöksvis samordnade älgjakten i princip bör införas fr. o. /77. I vissa län kan behöva viss övergångstid föratt genomföra omläggningen. Jag föratsätter dock att samordningen av älgjaktenskall vara helt genomförd fr. o, ra, /78. Avslutningsvis vill jagnågot beröra frågan om jaktarrendena. Enligt vad jag erfarit hararrendeavgifterna stigit betydligt . Tillgången på arrendemarkerär begränsad i stora delar av landet som antalet personer som önskararrendera jakträtt ökar. har i sitt betänkande (SOU 1974:80) Jaktmarker behandlat frågan om jaktartendatorernas rättsliga ställning, 1avvaktan på remissbehandling av betänkandet finns det enligt min raening ingen anledningatt nu gå närraare in på denna fråga. Underåberopande av det anförda hemställer jag att regeringen bereder riksdagentillfälle attavge yttrande över vad jag har anfört om riktlinjer för älgvården.