prop · FY0330 · 1975-12-31 00:00:00 — Detta innebär att den totalavattenkraftsresursen inom området f. n. är ianspråktagen till . Vattenkrafteni utgör enligt lägesrapporten en mycket liten del av landetssamlade resurser. och vattenfallsverket beräknarden totala resursen vattenkraft till /år i denna del av landet. Det mestaär redan tiUgodogjort. Endast /år återstår, dvs. Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartcinentet ÖVRIGA HaHf'""'? """H'«" Tot 5,g TWh/år j ulkyfoaJ --- 1 övriga rtioiittit «li>yjM<)l- fi \ \ möjlijVrtltr r Unéanlajfrin ulrtJnmr. 8.» Emriminjil»'" > TWh/«r jr ylproporlioralls mol wvtritBMiitrn». Figur 9.1 Den ekonomiskt utbyggnadsvärda vattenkraften. Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 236 Denåterstående ekonomiskt utbyggnadsvärda vattenkraften skulle således motsvaratotalt ca /år. Denna siffra torde dock vara for låg. Information frånberörda kraftföretag tyder på, att den ekonomiskt utbyggnadsvärda vattenkraftenöverstiger de /år som angavs . Depreliminära rapporter med material för övergripande kraftekonomiskabedömningar och för bedömningar av motstående intressen som har inkommit tUlutredningen innehåller inte tillräckligt underlag for en rangordning av olikautbyggnadsprojekt i älvarna i noira . Lägesrapporten innehåller därföringa bedömningar av hur stor del av projekten som kan komma att placeras iolika klasser i cn rangordning. Någon sådan bedömning skaU enligt utredningensdirektiv inte heller göras i lägesrapporten. Utredningenhar däremot haft i uppdrag att i lägesrapporten presentera ett material sommöjliggör en bedömning av hur mycket ytterligare elkraft som kan produceras ide berörda vattendragen i norra under förutsättning i det ena fallet,att endast obetydliga intrång på motstående intressen kan tolereras och i detandra fallet, att endast sådana älvsträckor som med hänsyn till sammanvägdabevarandeintressen kan karaktäriseras som omistliga undantas frånvattenkraftutbyggnad. Enutbyggnadsnivå enligt det senare alternativet torde enligt utredningen motbakgrund av det preliminära material som berörda myndigheter överlämnat innebära ett bevarande av dels de i direktiven undantagna älvarna, delsopåverkade källflöden i eller i omedelbar anslutning till nationalparkerna (ca3 TWh/år), dels klass 4 i Vattenkraft och miljö (ca /år) och dels vissaav skogsälvarna samt eventuellt nedre delen av (/år). Pådetta sätt erhåUs en utbyggnadsnivå i hela landet på /år. En sådannivå skulle innebära betydande konflikter med motstående intressen. Utredningenreserverar sig dock för den svårtolkade innebörden i begreppet omistlig- Enutbyggnadsnivå enligt det första alternativet skulle enligt utredningensmening ge ett tUlskott på meUan 2 och /år i området söder omAngermanälven och ungefär lika mycket i det norra området. Sammanlagt skulledenna utbyggnadsnivå innebära en årsproduktion i hela landet på /år.En sådan nivå skulle huvudsakligen innebära ytterligare utbyggnad i redanstarkt påverkade vattendrag i form av tillbyggnader av befintliga kraftverk ochutbyggnader av genomgående relativt lågt värderade älvsträckor. Det tUlskottsom härigenom erhålls (/år) kan nås med begränsade skador för motståendeintressen. Merdetaljerade diskussioner kring frågan om vilka vattendrag som vid olika nivåerbör byggas ut eller undantas från utbyggnad kan enhgt Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 237 utredningenföras först när ett mer omfattande och adekvat underlag föreUgger, dvs. när deberörda myndigheterna har utarbetat sitt slutliga underlagsmaterial. Ibilaga till anslagsframställningen för /76 redogör statensvattenfallsverk för en av verket utförd utredning av de tekniska och ekonomiskamöjligheterna att i utnyttja vinden för produktion av elektriskenergi. Studien har gällt tUlämpning av befintlig teknik för vindgeneratoreravsedda att anslutas till kraftnätet. Vindkraftenslönsamhet är beroende av vindresurserna, vindkraftverkens driftegenskaper ochkostnader och kostnaderna för alternativ kraft. har internationelltsett relativt gynnsamma vindförhållanden. De bästa förutsättningama förvindkraftproduktion finns i kustområden och i första hand påvästkusten. Tekniska och ekonomiskakalkyler har utförts for ett vindkraftverk med 60 m tornhöjd och . Ett sådant aggregat ger en högsta effekt av 2 MW* vidvindhastigheten . Energiproduktionen varierar beroende påförläggningsplats och uppgår vid kustförläggning till i medeltal 4 milj. kWh.Om vinden skaU kunna få någon betydelse för landets kraftförsörjning måstesåledes ett mycket stort antal aggregat placeras ut i landet och helst längskusterna. Avståndet mellan aggregaten bör därvid vara ca 500 m för att de inteskall påverka varandra i vindriktningen. Det har visat sig relativt besvärligtatt finna tillräckliga och från naturskyddssynpunkt acceptabla markområden fören sådan utbyggnad i stor skala. De bästa vindkraftlägena finns oftast påplatser som är eftertraktade som rekreations- och friluftslivsområden. Kostnadenför energin från ett vindkraftverk bestäms nästan helt av anläggningskostnaden.Enligt vattenfallsverkets beräkningar uppgår energikostnaden till 15 å 20öre/kWh, vilket är tre till fyra gånger dyrare än energin från ettkärnkraftverk. Detta gäller under fömtsättning att utbyggnad av vindkraft skeri en så begränsad omfattning att den kan nyttiggöras på enklast möjliga sättinom ramen för det befintliga kraftsystemet. En utbyggnad i större omfattningkräver till följd av vindens oregelbundenhet speciella åtgärder i form avenergilagring och komplettering av produktionsanläggningarna. Detta skullehöja kostnaderna ytterligare. utgör vindkraften f.n. inte något reaUstiskt alternativ förkraftförsörjning. Verket kan därför inte föreslå något vindkraftaggregat tillutförande. Verket avser emellertid att följa utvecklingen och medverka isvensk forskning och utveckling på området. 1 1MW (megawatt) = . 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 238 Ettprojekt har redan satts igång som avser utnyttjande av vindenergi förfastighetsuppvärmning. Parallelltmed vattenfallsverkets vindkraftutredning och delvis samordnat med denna haräven genom styrelsen för teknisk utveckling (STU) gjorts en studie omvindkraftens framtida möjligheter i . Denna studie är inriktad påframtida vindenergisystem med ny teknik för såväl lokala som storskaligaenergUeveranser. Istudien analyseras små och stora upp till 20 MW vindaggregat med avseendepå systemoptimering vid en totalt installerad effekt om 4 0008 000 MWmed en produktion av /år. Vidare behandlas olika energilagringssystemanpassade till vindkraft. Etteffektivt energiuttag i större skala kräver utbyggnad av kustlo-kaliseradegmppstationer, varvid valet av aggregatstorlek spelar stor roll förmarkbehovet. För 4 000 MW installerad vindgeneratoreffekt i landet åtgår ca 7kvadratmil markyta om aggregatstorleken är 0,1 MW och omaggregatstorleken 10 MW kan användas. Vissamiljöproblem i samband med vindenergialstring måste beaktas och undersökasnärmare, t. ex. buller, nedisning, radiostörningar, fågel-och flygkollisioner. Deframtida systemlösningarnas ekonomi och konkurrenskraft har av naturliga skälendast kunnat bedömas i grova drag. Analysen av tänkbara utveckladevindgeneratorsystem såväl konventionella som radikalt nya typer visaremellertid att det finns möjligheter att stegvis minska kostnadema till en nivåsom ligger betydligt under de /kWh, som ett vindkraftsystem förelproduktion med dagens teknik beräknas leda till. I studien dras därförslutsatsen, att det är motiverat att i genomföra ett forsknings- ochutvecklingsprogram avseende långsiktig utveckling av vindenergisystem för olikatiUämpningsområden. Ett sådant program bör sikta på insats av större systemtidigast 19851990. 1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet Denbeslutade svenska kärnkraftutbyggnaden omfattar elva aggregat, av vUka fyratagits i drift och de återstående befinner sig i olika stadier av uppförandeoch projektering. Aggregaten anges i följande uppställning. iAgesta, som togs i drift , har lagts ned och redovisasdärför inte. Tabell10.1 Beslutad kämkraftutbyggnad i 'kraftgrupp AB, i vilket företag kraft AB () ärstörsta intressent. -Forsmarks kraftgrupp AB, som ägs till av (). Medundantag för 3 är samtliga aggregat redan beställda. Reaktorerna avkokartyp (BWR) levereras av AB Asea-Atom, medan tryckvattenreaktorerna (PWR)är av det amerikanska företaget 's konstruktion. De tio aggregatsom är i drift eller beställda utgör inkl. beställt kärnbränsle eninvestering av ca . Över hälften av den beslutadekärnkraftutbyggnaden sker i statens regi och finansieras överinvesteringsanslaget Kraftstationer m. m. Förutbyggnaden efter finns inga fasta planer. Kraftindustringjorde emellertid genom sin samarbetsorganisation () en bedömning av behovet av ny produktionskapacitet åren19751990. Enligt CDL skulle utöver de elva beslutade kärnkraftaggregaten 13 aggregat kunna behöva tas i drift t. o. m. . Den sammanlagda effekteni kärnkraftverk skulle därmed uppgå tUl 16 000 MW och 23 600 MW år1990. Praktiskt taget all tillkommande elproduktion beräknadeskomma från kärnkraft. Enligt borde vidare två nya 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 240 platser en på och en på östkusten öppnas för några av de aggregat sombehövde tas i drift . Därutöver kunde enligt studien tillkommanågot läge för kärnkraftvärmeverk i storstadsregioner. Medhänvisning till kraftindustrins bedömning av utbyggnadsbehovet under1980-talet uttalade sig (NU 1973: 49, rskr 1973: 184) fÖratt inga beslut om att bygga ut kärnkraften ytterligare borde fattas förränett nytt, allsidigt beslutsunderlag, innefattande bl. a. information omforskningsresultat och utvecklingstendenser, förelagts . Detförutsattes att det redan beslutade programmet skulle fullföljas. Isamband med behandlingen av anslagen till energiändamål för innevarandebudgetår bekräftade (NU 1974: 26, rskr 1974: 198) sitt tidigareställningstagande. Tillstånd enligtatomenergUagen (1956: 306) för att uppföra kärnenergianläggningar lämnas avregeringen. Frågor om sådana tUlstånd handläggs inom industridepartementet.Säkerhetsgranskning och tillsyn av anläggningarna utövas av statenskärnkraftsinspektion. enligt strålskyddslagen (1958: 110) ärstatens strålskyddsinstitut, som hör till . Lokaliseringenav kärnkraftanläggningar prövas av regeringen med stöd av 136 a § byggnadslagen(1947:385) enligt den ordning som fr. o. m. gäller vid nyanläggning avviss industriell verksamhet. Sådana ärenden bereds inom i samrådmed andra berörda departement med utgångspunkt från de riktiinjer för denfysiska riksplaneringen som antogs av (prop. 2 och 3, CU 1972: 35, rskr 1972: 348). uttalade sig därvidför att utbyggnaden av kärnkraftverk t. v. borde begränsas till de fyranuvarande lägena Simpevarp (), (), ochForsmark. förutsatte att den skulle få tUlfälle att pröva förslag omeventuella nya lägen grundade på fortsatta, omfattande undersökningar. Iövrigt hör frågor rörande kärnenergi till industridepartementets ansvarsområde. Dettagäller den målinriktade forsknings- och utvecklingsverksamhet som bedrivs inomdet helstatiiga AB Atomenergi i Studsvik nära . En huvuduppgift förAtomenergi är att stödja svensk industri på kämenergiområdet. Statenhar därjämte i betydande utsträckning engagerat sig i iitdu-striell verksamhetpå området. Är 1969 bildades AB Asea-Atom, som ägs med hälften vardera avstaten och ASEA. Asea-Atom levererar kärnreaktorer av egen konstruktion ochtUlverkar därjämte kärnbränsleelement vid en anläggning i . Bolagethar fått order på Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 241 nioreaktorer, varav två från . Antalet anställda vid uppgår tiUca 1 000. Tungakomponenter tUl kärnkraftverk, framför allt reaktortryckkärl, tiUverkas avUddcomb , som bildades av staten, och detamerikanska företaget . Uddcomb, som tUl skillnad frånAsea-Atom ingår i Statsföretagsgruppen, har verksamheten förlagd tUlnyuppförda anläggningar i Karis-krona. Företaget har ca 500 anställda. Utöverde här nämnda finns ett antal företag, som levererar kvalificerad utrustningtUl kärnenergianläggningar inom och utom landet. De kärnkraftverk som nuuppförs i är till övervägande del baserade på leveranser från svenskaföretag. Antalet anställda inom verkstadsindustrin som f. n. arbetar medsådana leveranser har uppskattats till 4 000 å 5 000. Antalet sysselsatta vidde olika kärnkraftverk som är i drift eller under uppförande är ungefär likastort. Ifråga om försörjningen med kärnbränsle är kraftföretagen f. n. huvudsakligenhänvisade till utiändska leverantörer. Bränsleförsörjningenför en kärnreaktor består av flera led, som sammantagna benämnskärnbränslecykeln. Det första ledet är utvinning av uran, som utgör en ihuvudsak konventionell gruvhantering. Lättvattenreaktorer behöver för sindrift anrikat uran, dvs. naturligt uran som efter konvertering till gasformbearbetas i en anrikningsanläggning för att höja halten av isotopen U-235.Efter ny konvertering till fast form kapslas det anrikade uranet i rör, somfogas samman till bränsleelement och förs in i kärnreaktorn. Vid bestrålningeni reaktorn förbrukas isotopen U-235 under samtidig energialstring.Bränsleelementen som efter användning tas ut ur reaktorn innehåller fortfarandevissa mängder U-235 och dessutom nybildat plutonium. Dessa båda ämnen tas tillvara genom upparbetning, varvid de skiljs från de radioaktivaklyvningsprodukter som också bUdats vid reaktordriften. Plutonium väntas kunnadelvis ersätta anrikat uran vid drift av nuvarande reaktortyper och har ettpotentiellt viktigt användnmgsområde även som bränsle i s. k. snabbabridreaktorer, som dock ännu inte är kommersiellt utvecklade. Det sista ledet ikärnbränslecykeln är behandlingen och den långsiktiga förvaringen av dethögaktiva avfallet från upparbetningsan-läggningarna. Avdessa olika led i kärnbränslecykeln utförs f. n. endastbränsleele-menttUlverkning i kommersiell skala i . Ar1972 bildades ett särskilt företag. Svensk kärnbränsleförsörjning AB, enligtett konsortialavtal mellan , och . Bolagetsuppgift är att planera och samordna samt i viss utsträckning även ombesörjakraftföretagens anskaffning av kärnbränsle. En särskild statlig säkerhet harställts till bolagets förfogande för att möjliggöra ekonomiska åtaganden isamband med upphandlingar inom 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 242 Säkerheten uppgår f. n. till 800 milj. kr. 1974: 170 bil. 11, NU1974: 56, rskr 1974: 396). Idet följande redogörs närmare för kärnbränslebolagets verksamhet och för vissaaktuella frågor på kärnbränsleförsörjningens område. ABAtomenergi har överlämnat en rapport om Ranstadsprojektetavseende utvinning av uran ur skiffer. Atomenergi erinrar om att bolaget isamband med statsmakternas beslut (prop. 1972: 57, NU 1972: 39, rskr 1972: 200)om det nu löpande treåriga utvecklingsprogrammet för budgetåren1972/731974/75 fick i uppdrag att lägga fram en redovisning avarbetet, som skulle göra det möjligt för potentiella avnämare att ta ställningtill som försörjningsalternativ på lång sikt. En fömtsättning förprogrammet var att ett eventuellt beslut om en kommersiellt betingadexploatering borde fattas . Utvecklingsarbetetbedrivs enligt ett avtal mellan Atomenergi och enligtvilket parterna skall gemensamt styra och finansiera arbetet. Kostnadema förtreårsprogrammet beräknas enligt avtalet uppgå till ca 20 milj. kr. Genomsärskilda avtal medverkar även () och BolidenAB i vissa delar av arbetet. Rapportenbehandlar en utbyggnad av nuvarande försöksanläggning i , som har enkapacitet av uran , till . Produktionen baseraspå den uranförande alunskiffern i , som utgör en stor men låghaltigråvambas. Fyndigheten omfattar en total yta av ca 500 km- med mäktighetermellan 2,5 och 4 m. Uranhalten i skiffern uppgår till omkring per ton. Dettotala uraninnehållet är ca 1 milj. ton, varav bedöms varaut-vinningsbart. För en utbyggd anläggning vid tas uranskiffern iverkets närmaste omgivning i anspråk. drift beräknas gruvan kommaatt sträcka sig in under , där skiffern ligger med betydandebergtäckning. I närhet finns dock ett begränsat område därdagbrytning kan ske. Somutgångspunkt för de tekniska och ekonomiska kalkylerna har valts en brytning av6 milj. ton gruvgods . En sådan kapacitet har bedömts vara väl anpassadtill tillgängliga maskinstorlekar och innebär även att de befintligaanläggningarna kan utnyttjas i inte oväsentlig grad. Huvudprocessernaär gruvbrytning, mineralberedning, läkning i sum-par med svavelsyra, utvinningav uran ur laklösning med vätskeextrak-tion samt restprodukthantering. Av olikametoder för utvinning av uran ur skiffer bedöms läkningen, som används inuvarande verk, fortfarande 1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 243 varaden fördelaktigaste metoden för Billingen-skiffrarna. Som slutprodukterhålls ett koncentrat innehållande uran. Huvuddelenav skiffern bryts under jord. Svavelsyrabehovet, som tillverkas på platsen,uppgår till ca . Restprodukterna neutraliseras med finmaldkalksten som erhålls vid mineralberedning och gruvbrytning. Skifferlakresternadeponeras i dagbrottsområdet och packas, täcks med jord och besås efter hand.Slammet efter neutralisa-tion av laklösningarna deponeras i de utbmtnabergrummen. Behovetav processvatten begränsas genom intern cirkulation. Förlusterna av vattentäcks från brunnar i området och via det kommunala nätet från Vättern.Utbyggnaden av processanläggningarna sker huvudsakligen inom befintligt verksområde.Däremot kräver gruvbrytning och restprodukthantering tillgång tUl ytterUgaremarkområden. Utbyggnadenberäknas kunna genomföras efter principbeslut. Häravutgör den egentliga byggnadstiden . Tidplanen förutsätterkoncessionsbehandling m. m. utan extraordinära dröjsmål. Utredningenbehandlar enbart utvinning av uran ur skiffern. Arbete pågår att finna metoderatt utvinna även vanadin, molybden och eventuellt andra biprodukter somerhålls tillsammans med uran i laklösningarna. Möjlighetenatt utnyttja de utbrutna bergrummen som undre magasin till ett pumpkraftverkhar studerats i samarbete med vattenfallsverket. Det har emellertid visat sigatt det första krafttUlskottet från ett pump-kraftverk inte kan erhållas förränin . Med anledning härav beaktas inte i rapporten möjligheten attutnyttja de utbrutna bergrummen för kraftproduktion. Möjlighetenatt använda skifferlakrester för utvinning av elenergi vid produktion avsvavelsyra har studerats av Atomenergi i samband med tidigare utredningar.Produktion av svavelsyra på detta sätt är inte längre aktuell. På grund av denrådande energisituationen kan elproduktion eller framställning av gas ellerflytande bränsle ur lakrest få förnyad aktualitet. Hänsyn till sådanamöjligheter har dock inte tagits i rapporten. Dentotala nyinvesteringen beräknas uppgå tUl ca 700 milj. kr., vartill kommerränta . Driftkostnadema beräknas till 110 milj. kr. om året.Kostnadema avser prisnivån . I rapporten presenteras ingaberäkningar över produktionskostnaderna, då dessa är beroende avfinansieringsvillkor och värdet av nuvarande anläggningar m. m. Dentotala arbetsstyrkan vid fullt utbyggd produktion beräknas till omkring 800.För det pågående utvecklingsprogrammet och för drift och underhåll av nuvarandeanläggningar är f. n. ca 70 personer anställda vid . Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 244 Miljöaspekternapå en utbyggnad av har ägnats stor uppmärksamhet underutvecklingsprogranrunet. Som mål hår angetts att miljön inte väsentligtförändras sett även på . På grund av att brytningen koncentrerastill underjordsgruvan och att den valda tekniken medger en successiv återställningav dagbrott och lakrestupp-lag bedöms verksamheten kunna genomföras medgodtagbar påverkan på områdets utseende. Enligtrapporten innebär den förutsatta tekniken för deponering av lakrester att ingaokontrollerade utsläpp av processvatten till recipien-ten förekommer. Detframhålls dock att ytterligare studier av avfalls-deponeringen frånvattenvårdssynpunkt är nödvändiga. Från luftvårdssynpunkt bedöms verksamhetenkunna genomföras inom ramen för gällande normer för utsläpp. Bullerstörningarbedöms Ugga på en för omgivningen acceptabel nivå. Irapporten ges en Översikt över uranmarknaden. Det framhålls att kärnreaktorerför start behöver en viss kvantitet bränsle som under drift successivt förnyas.Ett lättvattenaggregat på 1 000 MW elektrisk effekt kräver för start ca 100 tonanrikat uran och för ersättningsbränsle anrikat uran om året.Motsvarande mängder naturligt uran är ca uran för start och ca 100 tonuran för ersättningsbränsle. Natururanbehoven är ungefärligen proportionellamot aggregateffekten. Uran till första bränslehärden behöver levereras ca tvåår före idrifttagningen och behovet för ersättningsbränsle före varjeårligt bränslebyte. De angivna natururanbehoven för ersättningsbränsleförutsätter återanvändning av uran och plutonium från använt bränsle. Behovetav naturligt uran för ersättningsbränsle tUl den nu beslutade utbyggnaden avkärnkraftverk i anges tiU ca uran . Vidett utbyggnadsprogram i enlighet med CDL:s bedömning skulle behovet ökatUl omkring , och . OKG,och har genom upphandlingar på deninternationella marknaden täckt in hela sitt uranbehov förhittills beslutade kärnkraftaggregat. Även för perioden 19801985 har enväsentlig del av uranbehovet upphandlats. De kvarstående behoven under dennaperiod utgör totalt ca uran eller genomsnittUgt ca . Västvärldensnu kända och uppskattade sannolikt tUlkommande urantillgångar har redovisats ien studie genomförd av Europeiska atomenergiorganet () och Internationellaatomenergiorganet (lAEA) . Prisklasserna avser beräknadproduktionskostnad per pound uranoxid vid kostnadsläget ,uttryckt i dollar av . Priserna inkluderar ej pålägg för prospekteringefter nya fyndigheter eller för finansiering av nya anläggningar. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 245 Tabell 10.2 Västvärldens urnntillgångar (kända ochsannolika) under 10 $/lb 1015 S/lb 1NEA/uppskattas det ackumulerade uranbehovet i västvädden förperioden 19741980 tiU ca uran och för tiden 19741990 till drygt uran. Under1950-talet skedde det en snabb utbyggnad av utvinningskapaciteten för uran,främst i , , och . Produktionenanvändes tUl största delen för militära ändamål. Då de militära leveransernaminskade påverkades såväl prospektering och produktionsnivåsom priser starkt. stabUiserades priset vid67 $/lb uranoxid. Produktionen uppgick tUl ca uran, varav10 i . Produktionskapaciteten i nu befintligaanläggningar och i nya anläggningar, som planeras, väntas uppgå till ca30 uran och det anses möjligt att öka utvinningskapacitetentill drygt uran omkring , om uranmarknaden utvecklas gynnsamtoch utbyggnaden påbörjas . Under förutsättning att en sådan utbyggnadkommer till stånd anses det inte föreligga några svårigheter att täckauranbehoven . Irapporten framhålls att uranmarknaden har förändrats radikaltjämfört med tidigare. Uranpriset har stigit brant och någon stabilisering harännu inte skett. Beträffandevärdet av inhemsk uranutvinning från försörjningssynpunkt framhålls irapporten följande. Den svenska kärnkraftinstallationen torde i varje fallfram komma att domineras av reaktorer som för sin driftkräver anrikat uran. TUlgång till naturligt uran är därvid ett nödvändigt meninte tillräckligt vUlkor för att trygga reaktorernas bränsleförsörjning. Dennabränsleförsörjning kräver dessutom tillgång tiU andra tjänster ibränslecykeln, framför allt anrikning. Denna kräver mycket stora investeringar.Tekniken är dessutom inte fritt tUlgänglig. Innnan anrikningskapacitet finnsinom landet ger en inhemsk uranutvinning alltså inte någon ökad säkerhet iförsörjningen 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 246 medkärnbränsle vid avspärrning. Däremot vore en inhemsk försörjningskälla avvärde vid störningar och handelshinder som endast berör uranmarknaden. Underförutsättning att denna marknad kommer att karaktäriseras av bristandekonkurrens kan det också vara fördelaktigt att vid förhandlingar om inköp avuran ha tillgång till produktionskapacitet inom landet.