prop · FZ0390 · 1975-12-31 00:00:00 — Dessutom föreslås att i lagen tas in bestämmelser ommöjlighet i vissa fall att låta besök ske under bevakning och att som vUlkorför besök föreskriva kroppsvisitation av den besökande. Den sålunda föreslagnaprincipiella ulformningen av besöksbeslämmelserna har inte föranlett någonerinran bland remissinstansema. Dettorde inte råda någon tvekan om alt en vidsträckt rält för häktade att la emotbesök är av väsentlig betydelse för att minska deras isolering från omvärlden.Nödvändiga inskränkningar i besöksrätten bör utformas så snävt och entydigtsom möjUgt. I likhet med remissinsianserna anser jag att de i promemorianföreslagna reglerna tUlgodoser dessa krav. Det är sålunda tydligt att häktadinte bör medges rätt att ta emot besök som äventyrar säkerheten, varmed bl. a.avses risk för rymning eller våldsutövning eller för insmuggling av vapen ellernarkotika. Besök kan vidare sägas äventyra säkerheten, om det är risk för attden häktade utnyttjar besöket för planering av eller medverkan i brottsUgverksamhet. Hinder för besök bör också föreligga om besöket kan medförakollusionsfara. Med nu angivna begränsningar bör den ordningen gälla att besökskall tillåtas i den utsträckning det lämpligen kan ske, dvs. så långt det ärmöjligt med hänsyn till de rent praktiska förutsättningarna. Faktorer somdärvid spelar in är tillgången på lämpliga besöksutrymmen, dagsrutiner ochtUlgång på personal. Jagansluter mig också till förslaget att besök skall ske under bevakning om detär påkallat av säkerhetsskäl eller för alt undvika kollusion. 1975/76: 90 49 JagviU understryka att en möjlighet alt anordna bevakning naturligen måste minskabehovet av att förbjuda besök under hänvisning till säkerhetsskäl ellerkollusionsfara. är del naturligtvis önskvärt att besök kan äga rumutan bevakning i så stor utsträckning som möjligt. Undersamma förutsättningar som i fråga om bevakning av besök bör det också varamöjligt att kunna som villkor för besök föreskriva att den besökandeunderkastar sig kroppsvisitation eller medger undersökning av väska, kasseeller annat dylikt som han vill medföra vid besöket. En sådan bestämmdse syftarfrämst till att förebygga insmuggling av narkotika, vapen e. d. Den bör varaägnad såväl alt underlätta medgivandel av obevakade besök som att minskabehovet av att helt förbjuda besök. Rörandetillämpningen av besöksreglema i den nya lagen vill jag framhålla som angelägetatt häktade inte hindras från att la emot besök av familjemedlemmar och andranärstående annat än om det motiveras av starka skäl. Det är också angelägel attbesök av närslående får ske. ulan bevakning så snart detta framstår sommöjligt. Intresset av atl den häktade får ullfälle till samvaro underförhåUandevis avspända former väger i detla sammanhang tungt. Besök i organiseradeformer av särskilda anslaltsbesökare, NÄV-leda-. möter (andligavården), bibliotekspersonal m. fl. bör också understödjas som ett led isträvandena att underlätta de häktades situation. Jagvill slutligen i detta sammanhang la upp den i promemorian och någraremissyttranden behandlade frågan om besöksreglernas tillämplighet på vissapersonalkategorier eller personer med särskilda uppdrag. Jag vill därvid början erinra om all bestämmelserna om besök i princip reglerar den häktadesrätt all la emot besök men däremot.inle direkt avser frågan under vUkaomständigheter som personer med vissa Ijänsteuppgifter skall få ha tilllrädetill häkleslokal och där sammanträffa med häktad. (Jfr RRK 1974 2: 43.) VademeUertid först angår kriminalvårdens frivårdspersonal så följer den undertjänstgöring i häkte samma regler som häktespersonalen och får därigenommöjligheter atl sammanträffa med de häktade för fullgörandet av sinaarbetsuppgifter på det socialt kurativa planet. Vad härefter angår sådan tillfrivårdens personal inte hänförlig person som förordnats som personundersökare,förtroendeman eller lekmannaövervakare torde denne i princip inte kunnapåfordra besök hos den häktade under andra viUkor än som följer av besökreglerna.Detsamma torde gälla tjänstemän inom socialvården och vid arbetsförmedling. mån legalt hinder inte föreligger för besök av nu nämnda personer, bördessa emellertid beredas tillfälle atl i all den utsträckning som framstår somrimlig sammanträffa med den häktade för fullgörandet av den uppgift som lagtspå dem. 1 den mån det är fråga om exlrauppdrag bör vid bestämmandet avbesökstiderna tillbörlig hänsyn tas lill det förhållandet atl uppdraget i regelmåste fullgöras utom vanlig arbetstid. 1975/76: 90 50 Somföreslagits i promemorian bör i den nya häkteslagen införas bestämmelser somreglerar häklads rält att ha telefonsamtal. Bestämmelserna bör utformas i näraöverensstämmelse med reglerna om besök. På samma sätt som besök skall kunna ägarum under bevakning bör föreskrifter meddelas om att telefonsamtal utomsådant som äger rum med den häktades offenllige försvarare skall avlyssnas,om det är påkallat av säkerhetsskäl eller för att undvika kollusion. Av hänsyntUl de häktades integritet har föreslagils alt avlyssning skall få äga rumendast med den häktades vetskap. Jag ansluter mig tUl förslaget även i dennadel. FöreningenSveriges statsåklagare har i sitt remissyttrande ifrågasatt om inte häktad börha rätt till telefonsamtal utan avlyssning även med företrädare för demyndigheter tUl vilka brev skall vidarebefordras ulan föregående granskning. Dådet synes mig ovisst om en sådan ordning kan genomföras utan risk för missbruk,är jag f. n. inle beredd att föreslå införandet av bestämmelser av angiveninnebörd. Bestämmelsemai gällande häkteslag om avvisitering av häktad (2 §) innebär bl.a. ått pengar,värdesaker och legitima:-tionshandlingar skall tas ifrån den häktade för attförvaras särskilt. Detsamma gäller sådana föremål som kan äventyra ordning ochsäkerhet. Motsvarande bestämmelser i promemorieförslaget innebär en uppmjukningpå detta område. Sålunda föreskrivs dels alt föremål som kan medföra fara frånsäkerhetssynpunkt skall tas om hand och förvaras för den häktades räkning ochdels alt pengar, värdesaker och legitimationshandlingar skall tas om handendast när särskilda skäl föreligger därtill. Densålunda föreslagna lagregleringen har föranlett kritiska erinringar i en delremissyttranden. Synpunkter som framförts är bl. a. att häktade avutredningstekniska skäl eUer av hänsyn lill ordningen inte bör få la hand ompengar, värdesaker och legilimalionshandlingar annat än undantagsvis, attfrågan om innehav av pengar i allt fall böi övervägas ytterligare samt attsärskilda svårigheler alt tillämpa den i promemorian föreslagna regleringen görsig gällande vid kortvariga omhändertaganden. Nuvarandebestämmelser om omhändertagande av häklads pengar m. m. framstår som alltför rigorösaoch är knappast i samklang med de tendenser till lättnader i de häktadesförhållanden som i övrigt gör sig gäUande. En mindre restriktiv reglering iförevarande hänseende ler sig därför väl motiverad. Vid ulformningen av nyabestämmelser i ämnet bör vidare beaktas atl departemenlsförslaget i likhet medpromemorieförslaget enligt vad jag tidigare anfört innehåller vissa regler omrält för häktad all skaffa sig eller ta emot föremål av olika slag. Del gällerhär dels en beslämmelse rörande böcker, tidskrifter, tidningar och annat som 1975/76: 90 51 kanbereda den häktade förströelse och dels bestämmelser om mottagande avförsändelser av annal slag än brev eller annan skriftlig handling. Därutöverinnehåller promemorieförslaget en föreskrift som anger atl i den mån inte annatföljer av lagen, häktad får inneha personliga tillhörigheter och skaffa sigvaror eller annat enligl särskUda bestämmelser vilka avses bli meddelade iadministrativ ordning. Som hovrätten över och gett uttryck för isitt remissyttrande bör en samordning ske mellan å ena sidan de bestämmelsersom skall reglera omhändertagande av pengar m. m. i samband med avvisiteringoch å andra sidan de bestämmelser som i övrigt skall reglera häktads rätt allskaffa sig eller inneha personliga tillhörigheter m. m. Motbakgrund av vad sålunda anförts synes en lämplig lösning vara atl den nuvarandebestämmelsen om omhändertagande av pengar m. m. i samband med avvisitering iden nya lagen ersätts med en bestämmelse som endast anger att föremål som denhäktade enligt lagen eller bestämmelse som meddelats med slöd av lagen intefår inneha, skall tas om hand och förvaras för hans räkning. Vadhärefter angår innehållet i de materiella bestämmelser som skall reglera dessafrågor vill jag framhålla att det under den i många fall pressandehäktningstiden kan vara betydelsefullt för den häktades integriletskänsla atthan får ha hand om sådana tillhörigheter som pengar, värdesaker ochlegitimationshandlingar. Omhänderhavande av pengar är vidare en förutsättningför att den häktade själv skall kunna köpa tobak, frukt m. m. i vamautomat sominstallerats i häktet. Detsamma gäller den häktades möjlighet atl telefonera påegen hand genom telefonautomat. Som anförts i promemorian är installerandet avsåväl varu- som telefonautomater exempel på åtgärder som är ägnade att görahäktesmiljön mera dräglig. Frågan om installation av telefonautomater ihäktena bör emellertid avgöras först när erfarenheler vunnits av hur detelefonautomater som finns på anstalter inom kriminalvården utnyttjas.TUläggas kan atl de ekonomiska förutsättningarna för den häktade att utnyttjadessa anordningar också kommer att förbättras genom de vidgade möjligheter atlutföra arbete under häktningsliden och atl erhålla ersättning härför somförsläget ger. Aandra sidan kan en rält för häktad att inneha pengar m. m. inle varaobligatorisk. De aUmänna förhållandena på häktet, den enskildes person ochomständighetema i samband med hans omhändertagande kan vara sådana att det frånordnings- och säkerhetssynpunkt framstår som nödvändigt att omhänderta hanskontanta medel m. m. Särskilt är naturligtvis detta i regel fallet om ennyintagen är påverkad av alkohol eller narkotika eller i övrigt befinner sig iett abnormt sinnestUlstånd. 1 en del fall kan omständigheterna vidare motiveraatt den häktade får inneha pengar m. m. endast i begränsad omfattning.Omhändertagande ä'V 1975/76: 90 52 denhäktades legitimationshandUngar kan vara påkallat i vissa fall när det föreliggerrisk för att den häktade förstör eller byter bort handling i syfte att försvårautredningen om sin identitet. En lämplig avvägning torde kunna ske genom att iden nya lagen tas in en föreskrift som anger att häktad får iimeha pengar,värdesaker och legitimationshandlingar i den mån det kan ske ulan olägenhet. Utöverden nu föreslagna bestämmelsen torde böra föreskrivas att häktad inte fårinneha alkoholhaltiga drycker eller andra berusningsmedel. Har i något fallläkare ordinerat sådana drycker eller medel, bör dock förtäring därav tillåtasi överensstämmelse med vad som f. n. är föreskrivet i 9 § andra slyckeltiUämpningskungörelsen. Förutomde förordade bestämmelsema torde krävas en föreskrift som reglerar häktads rättatt i övrigt inneha personliga tillhörigheter, varor m. m. Som föreslagits ipromemorian bör en närmare reglering härav ske i administrativ ordning. Den nyalagen bör därför i förevarande hänseende endast innehålla en beslämmelse somanger alt häktad i övrigt får, i den mån inle annal följer av lagen, innehapersonliga tillhörigheter och skaffa sig varor eller annat enUgt föreskriftersom meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. : Vidutformningen av dessa föreskrifter bör naturUgtvis tillbörUg hänsyn tas tillsåväl ordnings- som säkerhetssynpunkter. Även varaktigheten av frihetsberövandetär en faktor som bör påverka den närmare regleringen i detta ämne. Slutligenbör i detta sammanhang nämnas att jag med anledning av en framställning från JO(se avsnitt 4.1.2) funnit anledning ta upp vissa frågor om omhändertagande avalkoholhaltiga drycker och berusningsmedel m. m. på psykiatriska sjukhus ochomsorgsvårdens specialsjukhus. Som jag närmare kommer atl utveckla i avsnittetom de enskilda bestämmelsema förordar jag därvid, efter samråd med chefen försocialdepartementet, vissa ändringar dels i LSPV och dels i lagen (1967:940)angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda (omsorgslagen). Beslutsfunktionernavid prövningen av tillståndsfrågor enligt häkteslagen är f. n. regleradeuteslutande i tUlämpningskungördsen. Kungörelsen innebär att föreståndaren förförvaringslokalen (i det följande kallad häktesföreståndaren) prövar frågor omtUlstånd för intagen att avsända eller ta emot brev eller annan försändelse,alt ta emot besök eller att lämna förvaringslokalen under s. k. permission.Beiräffande den som är häktad på grund av misstanke om brott krävs dessutom idessa frågor tUlstånd av förundersökningsledaren eUer åklagaren. Det ankommervidare på denne att i förekommande fall besluta om förbud för den häktade attläsa tidskrifter eller tidningar eller iimeha radioapparat. Ipromemorian läggs fram förslag till regler som innebär en i aUa delar genomfördansvarsfördelning mellan häktesföreståndare och åkla- 1975/76: 90 53 gare(eller förundersökningsledare) i dessa tillståndsfrågor. Den ordningen föreslåsgälla alt åklagarens avgörande endast skall avse ål-gärdens tillåtlighet frånkollusionsfaresynpunkt och alt det, med denna begränsning är häktesföreståndaren(eller i visst fall högre tjänsteman) som i övrigt beslutar i hithörandefrågor. Åklagarens funktion när det gäller all pröva om viss åtgärd skalltillåtas med hänsyn till säkerhetssynpunkter begränsas enUgt förslaget till enskyldighet att hålla häktes-föreståndaren underrättad om förhåUanden som harbetydelse från denna synpunkt för behandUngen av den häktade. De sålunda föreslagnaprinciperna för ansvarsfördelningen i till-ståndsgivnmgsfrågor har tillstyrktseller lämnals ulan erinran av det stora flertalet remissinstanser. Ett parremissinstanser har dock framhållit önskvärdheten av alt införa eltbeslutssystem som innebär att domstol har att pröva eller överprövatillståndsgivningsfrågor. a. alt en ordningsom den i promemorian föreslagna, nämligen alt häktesföreståndaren har enbeslutanderätt som inskränks av åklagarens vetorätt, medför vissa olägenheter. Idirektiven till den nämnda uiredningen har jag uttalat att det ankommer pådenna alt ta upp det både från principiell och praktisk synpunkt viktigaspörsmålet huruvida beslut i frågor om behandlingens utformning i störreutsträckning än f. n. skall kunna överprövas i domstol. Enligt vad utredningenanfört kommer den att i sitt arbete uppmärksamma även andra därmedsammanhängande frågor om beslutsfunktionerna i ärenden om behandlingen avhäktade. I avvaktan på resultatet av utredningens arbete är jag därför inteberedd att överväga sådana mer genomgripande ändringar i gällande system somifrågasatts under remissbehandlingen. Däremotsynes det påkallat att nu överväga mera begränsade ändringar i gällanderegler. Det är sålunda en uppenbar brist i nuvarande syslem alt föreskriftsaknas i frågan huruvida häktesföreståndaren eller åklagaren vid sin tillståndsprövningvar för sig skall beakta samtliga eller endast en del av de faktorer som äravgörande för om visst tUlstånd skall meddelas eller inte. Enansvarsfördelning mellan häktes-föreståndare och åklagare itillståndsprövningsfrågor bör därför komma till klart uttryck iförfattningstext. Tydligt är därvid att det bör ankomma på åklagaren att taställning lill kollusionsfaresynpunkter. Häk-tesföreståndaren är däremotnärmast alt beakta övriga på tillståndsfrågan inverkande omständigheter, bl.a. säkerhetsaspekterna. Han bör emellertid hållas underrättad genom åklagarenom de förhållanden från säkerhetssynpunkt som är av betydelse för bedömningenav frågor om behandlingen. Som framgår av det anförda tillgodoser promemorieförslagelhelt dessa synpunkter. Jag finner del också lämpligt av framför allt praktiskaskäl att bestämmelserna om åklagarens prövning tas in i 1975/76: 90 54 dennya lagen medan däremot beslutsfunktionerna i övrigt liksom regleras ien tillämpningsförfattning. 1 den nya häkteslagenkommer kollusionsfaresynpunkter atl ha betydelse vid prövningen av frågor omförvaring eller vistelse i gemenskap, tillgång till tidskrifter, tidningar,radio och television, avsändande och mottagande av brev eller annanförsändelse, mottagande av besök samt vidare när det gäller telefonsamtal ochpermission. Självfallet är det angeläget att åklagarens prövning sker i sådanaformer att den häktade åsamkas minsta möjliga olägenhet. Varje onödigtidsuldräkt måste undvikas. Sålunda bör åklagaren redan från frihelsberövandelsbörjan ange om någon inskränkning i den omhändertagnes rätt på gmnd avkollusionsfara över huvud laget skaU ske 1 de fall då avgörandet innebärhinder för medgivande eller eljest inskränkningar i den häktades rätt i etteller flera hänseenden, bör åklagaren vara skyldig att ompröva avgörandet såofta anledning uppkommer därtill. Som föreslagits i promemorian bör enföreskrift av sist angivna innehåll tas in i den nya lagen. Med anledning avvad som uttalats i ett par remissyttranden vill jag slutligen framhålla att omdomstolen i sitt häktningsbeslut inte funnit kollusionsfara föreligga,åklagaren vid sin prövning av tillståndsfrågor i princip har att utgå härifrån.En ändrad bedömning från åklagarens sida kan emellertid vara motiverad om detunder brottsutredningens gång uppstår sådana förändringar iutredningssituationen som inte kunnat beaktas i det aktuella domstolsbeslutet. Jagbar inledningsvis gjort vissa uttalanden om beslutsfunktionerna beiräffandehäktade som vistas på rättspsykiatrisk klinik. Vissa andra frågor ombeslutsfunktionerna i fråga om häktade avser jag att behandla i avsnittet omde enskilda bestämmelserna. Jagvill härefter ta upp vissa av aktualiserade frågoromtillfällig förvaring i allmänt häkte av person som dömts till frihetsberövandepåföljd. I11 § lagen (1974: 202) om beräkning av strafftid m. m. föreskrivs att den som skall förpassas till undergå påföljd i anslutning härtiU får tillfälligt förvaras i aUmänt häkte eller polisarrest, om det behövs med hänsyn till transportförhållandena. Som krUninal- vårdsstyrelsen anfört finns ett starkt behov av atl ha motsvarande tillfäl liga förvaringsmöj lighet i faU då frågan pm den dömdes anstaltsplace ring av praktiska eller sakliga skäl inle kan avgöras i sam band med att verkställbar dom föreligger. Med tanke på sådana siluatio ner synes övervägande skäl tala för en ordning som innebär att den dömde tillfälligt får förvaras i allmänt häkte eller polisarrest även i av vaktan på att beslut hinner meddelas om i vUken anstalt han skall place ras. Vad jag nu har sagt förutsätter en ändring i den angivna paragra fen. Kriminalvårdsstyrelsenhar vidare anfört att det på vissa lokalanstal- Prop.1975/76: 90 55 ter saknas möjlighet att på ett betryggande sättomhänderta inlagen som uppträder på ett så grovt störande säll t. ex. pågrund av berusning alt det är nödvändigt att avskUja honom från andraintagna. Om det dessutom inte i närheten finns någon sluten anstalt dit denintagne kan förflyttas, bör enligt styrelsens mening en lämplig utväg vara atti stället placera den intagne tillfälligt under högst elt dygn i ett närbelägethäkte. Styrelsen hemställer om sådan ändring i KraL att möjlighet till dylikplacering öppnas Jag är för egen del väl medveten om all det kan föreliggaavsevärda svårigheler att på ett lämpligt sätt hanlera situationer av nu berörtslag. Det kan emellertid ifrågasättas om det från principiell synpunkl ärlämpligt att för dylika fall öppna möjUghet liU placering av den intagne ihäkte, om det än sker endasi tillfäUigtvis. Med hänsyn härtill och dåförekommande fall lämpligen torde kunna lösas på annal sätt än styrelsenförordat, är jag f. n. inte beredd lägga fram förslag tiU lagändring avangiven innebörd. Som jaganförde inledningsvis krävs vissa ändringar i häktenas utformning och inredningsamt viss omdisponering av resurserna i övrigt för att de föreslagnaprinciperna för behandlingen av häktade m. fl. skall kunna genomföras ipraktiken. har jag betonat alt en viss försiktighet t. v. ärpåkallad när det gäller att bedöma det omedelbara behovet av resurser. Efteröverläggningar med och samt samrådmed chefen för föreslår jag följande åtgärder för attlillgodose de mest angelägna behoven i fråga om utrymmen för gemenskap m. m. Dagrum,som kan användas även som motions- och arbetslokal, lorde kunna anordnas vidtre häkten genom att vid eltvart av dem tre celler slås samman till etl mm. Ietl häkte () kan för samma ändamål en befintiig takterrass påbyggas tiUgemensamhelsutrymme. En eller två dubbelceller, som kan användas vid s. k.samsittning och när två intagna vill arbeta tillsammans, torde kunna anordnasvid 16 häkten genom att dörrhål tas upp i väggarna mellan två celler. Vidarebör motionsgårdar kunna anordnas vid sex häkten på så sätt att två eller i ettfall tre promenadgårdar slås samman genom att mellanväggar tas bort. Vad angår häktet , för vilket särskild beräkninggjorts, torde tre dagmm, fyra molionsgårdar och 20 dubbelceller kunna anordnasgenom att utrymmen av olika slag slås samman. Anordnandetav gemensamhetsulrymmen vid berörda häkten kan komma att medföra behov av vissomdisponering av personalen. Andra åtgärder som bör ifrågakomma är installation avTV-uttag, skåp för förvaring av pengar m. m. som häktade själva får ha hand omsamt tidningsprenumerationer. Jag har denna dag i budgetpropositionen beräknat medel förinventarier och tidningsprenumerationer. Kostnaden för ombyggnadsarbeten, 1975/76: 90 56 somjag beräknar till 2,1 milj. kronor i kostnadsläget , börbestridas från den i staten för statens allmänna faslighetsfond, byggnadsstyrelsensdelfond, uppförda posten tiU reparations- och underhållskostnader m. m.Behovet av tjänster som vårdare bör kunna tillgodoses genom omdisponeringar inomramen för befintlig personalorganisation. Starkaskäl talar för att inte låta den nya häkteslagen träda i kraft förrän manhunnil genomföra åtminstone till en väsentlig dél nu angivnaresursförstärkningar. bör beaktas det starka behovet av att så snartsom möjUgt få till stånd en lagstiftning som bättre än den nuvarande kan främjaen god utveckling av häktesmiljön. Enligt min mening kan en lämplig avvägningske om tiden för ikraftträdandet sätts till . Delta betyderändå att vissa materiella bestämmelser tyvärr inle kan liUämpas i avseddutsträckning redan från början. De svårigheter som kommer att föreligga underetl övergångsskede bör dock kunna lösas på etl sätt som är förenligt med dennya lagstiftningens intentioner. Ävennär det gäller den föreslagna ändringen i lagen om rättspsykiatriskundersökning i brottmål bör ikraftträdandet ske . Däremot börändringarna i övriga lagar, nämligen LSPV, omsorgslagen och lagen om beräkningav strafftid m. m. träda i krafl . Ienlighet med vad jag nu anfört har inom upprättatsförslag liU 1. lag om behandlingen av häktadeoch anhållna m. 2. lag om ändring i lagen (1966:301) om rättspsykiatrisk undersökning i brottmål, 3. lag om ändring i lagen (1966:293) om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall (LSPV), 4. lag om ändring i lagen (1967:940) angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda (omsorgslagen), 5. lag om ändring i lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m. m. 7.1Förslaget till lag om behandlingen av häktade och anhållna m. fl. Dennaparagraf innehåller vissa grundläggande bestämmelser i fråga om behandlingen avden som är häktad och om kurativt socialt stöd m. m. Paragrafen motsvarar iförstnämnda hänseende 1 § och 2 § andra stycket nuvarande häkleslag (HL) samt 1§ promeinorieförslagel. 1975/76: 90 57 omkurativt, socialt stöd m. m. saknar paragrafen motsvarighet i HL men har ipromemorieförslaget sin motsvarighet i 1 §. Iprincipiell överensstämmelse med vad som är föreskrivet i 2 § HL har i förstastycket tagits in en bestämmelse som anger att den som är häktad på grund avmisstanke om brott eller av annan anledning inte får underkastas meraomfattande inskränkningar i sin frihet än som påkallas av ändamålet medhäktningen samt ordning och säkerhet.