prop · FY0371 · 1975-12-31 00:00:00 — Regeringensproposition nr 1975 Prop. Regeringensproposition med förslag till godkännande av konventionen den 14 december 1973om förebyggande och bestraffning av brott mot diplomater och andrainternationellt skyddade personer; Regeringenföreslår att antaga det förslag som har upptagits i bifogade utdragav regeringsprotokoll. Ipropositionen föreslås att godkänner en av anlagen konvention om förebyggande ochbestraffning av brott mol diplomater och andra internationellt skyddadepersoner. Genom denna konvention ålar sig de avtalsslutande staterna attantingen utlämna tUl annan stat person som är misstäkt för att ha begått någoti konventionen närmare angivet brott mot diplomatiska företrädare och vissaandra därmed jämställda personer eller att hänskjuta fallet tillåklagarmyndighet i det egna landet för beslut i åtalsfrågan. 1 1975.1 saml Nr 71 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , , ,, , , och . Propositionmed förslag till godkännande av konventionen omförebyggande och bestraffning av brott mot diplomater och andra intemationeUtskyddade personer Enstats diplomatiska representanter åtnjuter enligt den allmänna folkrätten avålder särskilda förmåner, privUegier och immuniteter, Detla återspeglas bl, a,i regler om skyldighet för den stat i vilken diplomalen är verksam alt beredahonom ett i förhållande tUl enskilda personer förstärkt skydd mot angreppriktade mot hans person, bostad och tjänstelokal. Också konsulärarepresentanter är berättigade tUl ett visst om än mera begränsat skydd. Regleri dessa hänseenden är kodifierade i de båda Wienkonventionerna av 1961och 1963 om diplomatiska resp, konsulära förbindelser, vilka båda harratificerats av (prop. 1966: 148 och prop. 1973: 172; Sverigesöverenskommelser med främmande makter SÖ 1967: 1 och 1974: 1012).Gällande internalionellt-rättsliga bestämmelser har emellertid visat sigotillräckliga då det gällt alt förhindra terroristaktioner mot diplomatiskaoch konsulära tjänstemän i form av mord, människorov ("kid-napping")eller annat övervåld mot sådana personer. För att söka komma till rätta meddessa former av terroristverksamhet beslöt i resolution (XXVI) av den 3 december1971 att uppdra åt FN:s kommission för internationell rätt (ILC) att studerafrågan om skydd för och okränkbarhet av diplomatiska representanter och andrapersoner berättigade till särskilt skydd 1975: 71 3 enligtfolkrätten i syfte att utarbeta etl utkast till konventionsartiklar om brottmot sådana personer. Utkastet skulle vid tidigast möjliga tidpunkt läggas framför generalförsamlingen. Kommissionentog upp detta ämne till behandling under sin session 1972. Den kunde därvid som underlag utnyttja ett på italienskt initiativ tillkommet och i diskuterat konventionsutkast i ämnet samt etl av för FN:s 26:e generalförsamling framlagt arbets papper. Dessutom förelåg elt arbetspapper som kommissionens dåva rande amerikanske ordförande hade utarbetat. Båda dessa arbetspapper innehöll utkast tUl konventionsartiklar. Av viss betydelse i samman hanget var också en konvention , avslutad inom ramen för De amerikanska staternas organisation, angående förebyg-. gande och bestraffning av terrorism i- form av brott mot person och därtill knuten utpressning med internationell iäckvidd. Som förebUd för en del avsnitt i kommissionens utkast tjänade även bestämmelser i de internationella konventionerna" för bekämpande av olaga besittningstagande av luftfartyg (den s. k. , prop, 1971: 92, SÖ 1971: 17) och för bekäm pande av brott mot den civila luftfartens säkerhet (den- s, k. konventionen, prop. 1973: 92, SÖ 1973: 48), . Arbeteti ILC under dess session 1972 resulterade i ett konventionsut kast om 12 operativa artiklar under titelri "Utkast tUl artiklar ohi före byggande och bestraffning av brott möt diplomatiska representanter och andra internationellt skyddade personer" och intogs i kommissionens sedvanliga årsrapport (FN-dokument A/8710/Rev. Ienlighet med stadgad praxis hade FN:s generalsekreterare såväl före som efterdet alt ILC lagt fram sitt utkast'inbjudit FN:s medlemsstater alt yttra sig iämnet. Från svensk sida avgavs två yttranden, ett kortare' daterat den 10 april1972 och ett utförligare daterat den 17 juU 1973. lLC:skonventionsutkast saltes upp på 28:e generalförsamlingens dagordning ochhänvisades till dess sjätte (juridiska) utskott. Utkastet blev där föremål fören omfattande bearbetning och ett fuUständigt konvenlionsförslag antogs avgeneralförsamlingen utan omröstning genom resolutionen3166 (XXVIII). ErUigt konventionen förbinder sig de avlalsslutandestaterna att med lämpligt avpassade straff belägga elt antal närmare beskrivnaangrepp på vissa kategorier av i internationella uppdrag engagerade personervilka hänförs under den samlande beteckningen "internationellt skyddadepersoner". Konventionen medför också vissa förpliktelser i fråga om domsrätt,kriminalpolitiskt samarbete, åtal och utlämning med anledning av dessa brott. Konventionen(i fortsättningen benämnd med den aUmänt brukade beteckningen"diplomatskyddskonventionen") har undertecknats av 28stater, bland dem och övriga nordiska länder, Konven- 1 saml Nr 71 Prop.1975: 71 4 tionenträder i kraft efter den dag då det tjugoandra ratifikations- elleranslutningsinstrunientét deponerats bios'FN:s generalsekreterare. Endast ettsådant instmment har blivit deponéfätji''' " ' Konventioneni engelsk Och fransk originalversion jämte översättning" till svenska börfogas tUl regeringsprotokollet i detta äreride sörci bilaga. Somovan har antytts har det på det internationeUa planet bedömts . erforderligt att vidta ytterligare åtgärder för att söka eliminera den form . av terroristverksamhet som har riktat sig mot diplomatiska och-konsu lära representanter och andra inlematioriellt.skyddaderpersoher..BakT. . gmnden tUl de antagna i huvudstadgandena återfinns i de folkrättsliga, reglerna om förstärkt, skydd för diplomater och konsuler, .vilka numera har kodifierats i artiklarna 29 och 30 i om diploma- - tiska förbindelser och i motsvarande artikel - art. 40 - i Wienkonven tionen om konsulära förbindelser. I den förra konventionen anges, bl; a. , att diplomatisk företrädare skall åtnjuta okränkbarhet tUl sin-person och; . inte får underkastas någon form av anhåUande eller frihetsberövaride.! Den mottagande staten.skall också vidta alla lämpliga.åtgärder för att - förhindra angrepp på sådan, företrädares person,:'frihet eller värdighet, .. Del sist sagda är enligt dén senare konventionen också tUlämpligt på karriärkonsuler. Beskicknings- Uksom konsulatslokaler :skall)därjäinte vara okränkbara samt. skyddas mot intrång :och skadegörelse. Samma skydd som tillkommer beskickningslokal har vidare diplomatisk före- ,. trädares privatbostad.,Likartade regler, är i kraft också för ett stort antal andra kategorier av personer som är'verksamma i intemationella sam- , manhang, varom mera nedäh. ;./.. Diplomatskyddskonventioneninleds med ett pär definitioner i -art. 1. ' Under termen "internationellt'' skyddad person" hänförS' i punktl(a):. statsöverhuvud, regeringschef öch utrikesminister, när eri'sådan-person ' befinner sig i en främmande stal, samt medlemmar av dennes farhilj då de åtföljer honom. Här ifrågavarande personer skall vara omfattade av ' konventionen också dä de befinner sig i utiandet utan samband med några officiella funktioner. Med statsöverhuvud jämställs varje medleni av elt kollegium som enligt vederbörande stats gällande författning ut övar ett statsöverhuvuds funktioner. TUl internationelltskyddade personer räknas enligt pimkt f(b) vidaie personer verksamma för stateroch internationella mellanstatligäorga-' njsationer,TUl denna'kategori skulle enligt kommissionens avsikt hän- föras personer som enligt'allm'änna.folkrättsliga regler eller interhatiö-' nella överenskommelser ocH oberoende av den nu förevårande konvén- - tionen åtnjuter särskilt skydd under utförandet äv. sina uppdrag för en- stats eller en mlemåtionéll meUanstatiig organisations räkning. När kommissionen använder uttrycket"särskUt skydd'. ',' har den'enligt .utta-- lande i sin kommentar åsyftat inte bara staters och internationella'orga nisationers företrädare och tjänstemän ("officials") som äriberättigade lill okränkbarhet utan också alla andra som har rätt tiU ett skydd ;i "en något mera begränsad bemärkelse". Genom en härivisning tUl folkrätten vUle ILC göra det klart'att när det-gällde representanter för én-stat' skulle den internationellt skyddade personen vara en person söm ut förde ett uppdrag för en:'annan stat än den som var-förpliktad att be-: reda honom det särskilda skyddet. Vad ärigår innebörden äv uttrycket' "intemationellt skyddade personer" viUe ILC även enligt vad den!an såg vara generalförsamlingens önskemål giva åt det vidast fnöjligaitäck- ning och uppmanade avlalsslutande stater att beakta dessa personers be hov av skydd mot terroristaktioner. Som exeinpel anför ILC fömtom ' diplomater och konsuler tjänstemän hos FNi-och!dess fackorgan samt sakkunniga i uppdrag för FN. Dessa senare"! kategorier av personer åt njuter med vissa undantag inte det éri diplomatisk företrädare-tillkom- ' mande särskUda skyddétåv den mottagande staten eller av värdlandet mol angrepp av enskilda möt'sin person, frihet eller värdighet! Ej heller är de i samma utsträckning som ;diplomater berättigade tUl,okränkbar het lill sin person. De.tillerkänrisi bästa fall imriiunitet mot varje forrri ' av anhållande eller annat frihelsberövande av den mottagande statens eller värdlandets myndigheter men vanligen-blott immunitet i-fråga "om'' rättsliga åtgärder beträffande: deras i egenskap av' tjänstemän jgjorda muntliga eller skriftliga!uttalanden och deras i samma egenskap vidtag na åtgärder. Under FN-arbetets gång kom emeUertid kretsen av inter nationellt skyddade personer'i'konventionens bérriärkelse.att å eria sidan: inskränkas men att å den! andra sidan i viss mån utvidgas. 'I den of da- lydelse som art. 1 piunkt.l(b) slutiigen fick ".skall deninternationellt skyddade personen vara .-representant för eller tjänsteman hös en stat eller också tjänsteman i eller annan företrädare för en iriternåtionell meUanstatiig organisation samt berättigad till särskilt skydd mot angrepp på sin person, frihet eller värdighet vid.den tid då och på den plats där ett brott begås mot honörn, .hans officiella tjänsteställe, hans privata' bostad eller hans transportmedel. . : ., ; . ' Somsynes har man här riärå knutit an till.ordalagen i de båda Wienkonventionernaom diplomatiska resp. konsulära föirbindelser. Begreppet "internationelltskyddade:personer" i den bemärkelse, vari uttrycket ' används iart. 1 punkt l(b), kommer sålunda att omfatta varje person i internationelltuppdrag betr'åffande vUken deri mottagande staten eller 1975: 71 6 värdlandetskall vidta alla lämpUga åtgärder för att förhindra arigrepp. mot hans person, frihet eUer värdighet och alltså därigenom så. långt möjligt bereda honom särskilt skydd mot angrepp av terrorister. Genom' denna formulering har den skyddsberättigade kretsen inskränkts i jäm-: förelse med ILC:s intentioner.! sammanhanget kah antecknas att ILC: i sin kommentar tUl denna artikel uttryckligen utsäger att till internatio nella meUanstatliga organisationer.skall hänföras sådana av såväl uni-,; versell som regional eller, annan karaktär. Häremot restes under"FN- behandlingen ingen gensaga,... .'. Ettförtydligande av, begreppet internationellt skyddad person antogs också under utskottsbehandlingen och godkändes av generalförsamling en. Det hade följande innebörd. Person som är utsedd att representera en stat vid en intemationell organisation men ej har medborgarskap i den staten skall anses som en internationellt skyddad person i konven tionens mening, förutsatt alt han är accepterad. av organisationen och , icke är medborgare i den stat där den internationella organisationen har sitt säte. Punktl(b) omfattar slutiigen en internationellt skyddad persons fa-mUjemedlemmar somingår i hans hushåll. I denna del får formulerings en anses ha givits en vidareram än.den som ILC bestämde sig för i sitt. utkast i så måtto att åtskUUga avde på de internationellt skyddade per- sönerna tillämpligainternationella, konventionerna föreskriver skyldighet att sörja för särskiltskydd endast för exempelvis maka/make och min-. . deråriga barn. Det bör vidareuppmärksammas att medlem av karriäir-'. konsuls familj ej åtnjuter denna förmånenligt Wienkonven-'' tion. Art.1 punkt 2 ger för konventionens syften en definition på terrnén "den för brottet misstänkte". DetskaU föreUgga sannolika skält attanta. att personen i fråga har medverkat i något av de i påföljande artikel specificerade brotten. , ' .. - . 2 punkt 1 anges de brott som skall ha begåtts för att'konventionensmaskineri av åtal,- notifiering eller utlämning skall träda i funktion. Iuppräkningen ingår uppsåtligen begången gärning, som består.i mord, människoroveller annat angrepp på en internationellt skyddad person eller mot dennesfrihet eller i våldsamt angrepp på sådan persons tjänstelokal, privatbostad,eller transportmedel, därest angreppet är ägnat att sätta i fara dennes personeller frihet. Dessutom inkluderar artikeln hot att företa sådant angrepp samtförsök eller medhjälp till angrepp som faller under konventionen.Avlalsslutande stat åtar sig förpliktelsen att bestraffa gärning av delta slagsom brott enligt sin intema lagstiftning, varjämte det i punkt 2 tillfogas attför ifrågavarande brott skall föreskrivas lämpligt straff med beaktande avgärningens allvarliga art. Dessabrott skall ha begåtts uppsåtUgen. Det är värt att notera att 1975: 71 7 ILCför denna artikel haft sorn förébUd art. 1 i den' förut nämnda Monlrealkonvention för bekämpande av brott mot den civila luft fartens säkerhet och uttryckligen framhåller ätt uppsåtet måste ha om fattat också kännedom om offrets egenskap av internationellt skyddad person. IILC:s utkast till art, 2 hade föreslagits att de åsyftade uppsåtligen begångnagärningarna skulle vara straffbelagda ulan hänsyri till motivet för bandlingen("regardless of motive"). Ett ändringsförslag av-Tunisien omborttagande avdenna bestämning i definitionen äv brottenblev emellertid medknapp majoritet godtaget, dock utan att någon, ändring i sak avstadgandets innebörd var åsyftad. Bakgrunden tUl ändringsförslaget torde fåsökas i en. efterföljande, långt utdragen debatt om den effekt som principen omfolkens kamp för självbestämmanderätt har; redogörelse härför lämnas i detföljande i samband med antagandet av FN-resolutionen 3166 (XXVIII). Art.2 punkt 3 är en kompromisstext. Från öststatshåll hade nämligen i juridiskautskottet framförts ett förslag att till de i punkt 2 uppräknade brotten skulleäven läggas gärning som var menlig'för en internationellt skyddad persons hälsaeller värdighet eller skadlig för en persons prestige, då denne företrädde en;stat eller intemationell orgariisation. Resultatet av långa förharidlingarblev-att mari inskrev i artikelns tredje punkt en reservation av innebörd attbestämmelserna i art. 2 inte skulle medföra någon avvikelse-från defördragsslutånde parternas förpliktelser enligt eljest gällande folkrättsligaregler alt vidta alla mått och steg för att förhindra andra former av angreppmot en internationeUt skyddad funktionär lill person, frihet eller värdighetän de som nämns i art. 2 punkt 1. Art.3, som är en centraf bestämmelse i konventionen, behandlar ju-risdiktionen överde enligt art, 2 straffbara gärningarna. Kommissionen' hade föreslagituniversell sådan. Häremot restes invändningar av såväl principiell som praktisknatur och man fordrade ett visst samband mellan brottet eller den misstänkteoch jurisdiktionsstaten. I den avfattning punkt 1 slutligen fickskallavtalsslutande stat säkerställa sin' domsrält över de i art. 2 uppräknadebrotten, när brottet i fråga begåtts på dess territorium eller ombord på fartygeller luftfartyg som är registrerat i' staten. Domsrätt över dessa brott skallvidare skapas i stat, i vilken den misstänkte har medborgarskap, samt också istat för vars räkning den internationellt skyddade-personen utför sittuppdi"ag. Därutöver åtar sig staterna i punkt 2 att skapa jurisdiktion, dåden misstänkte befinner sig inom statens område och inte på begäran utlämriasför rannsakning tUl stat som enligt närmast föregående punkt skall'hajurisdiktion'över bröt-, tet. Artikeln kompletteras.i punkt 3 med-en regel omatt koriventioriens bestämmelser inte skall utesluta andra fall avsträffrättslig domsrätt,, om sådan föreligger i någon avlalsslutande statsnationella låg. Omsamarbete de avlalsslutande staterna emellan för att förhindra 1975: 71 8 brotthandlar art. 4. Detta skall ske genom ;att staterna dels vidtar alla" i rimliga åtgärder för att inom det egna territoriet: förhindra förberedelser :, tUl de i konventionen åsyftade .brotten vare_ sig dessa, planeras att utför;; ras inom eller utom landet, dels ock ömsesidigt, utbyter upplysningar, i.; och för förhindrandet av dessa brott samt samordnar sina åtgärder i brottsförebyggande syfte.,, i .':.>. .. :, . . ''". ! För det faU att en förbrott enligt-art. 2 misstänkt person har flytt . från det land, där brottet har begåtts,,skall enligt art. 5;pM«fc/7.denna Ri stat sända underrättelse-.tiU alla berörda stater, direkt eller genom.för-1. medling av FN:s generalsekreterareV tUlika med upplysningar om: brottet och tillgängliga informationer! om;den misstänktes; identitet. På dejvUlr.--' kor som den inhemska lagen föreskriver skall stat, som är. i besittningav; ' uppgifter om offret för ett brott och omständigheterna kring dettaj en-, r ligt punkt 2 snabbt vidarebefordra.alla.dessa till den avtalsslutande stat: för vars räkning den internationellt skyddade personen fullgjorde sitt uppdrag. , : . .;, ,; r .' Skyldighet att anhålla enmisstänkt finns föreskriven i art. 6.som;har; sin förebild i motsvarande bestämnielser i:Haag-;och Montreälkönven-; . Stat, vari denne, uppehåller sig,: skall ..enligt punkt 1 'Om:tUl-;..- räckliga skäl därtill föreUgger vidta de åtgärder.som är'tillåtna i den-- egna lagstiftningen för all försäkra sig Om den misstänktes närvarq:i''och f! för åtal eller utlämning...Undei-rättelse om dessa, ålgärder skall lulan.. dröjsmål lämnas antingen direkt eUergenpm förmedling av FN:s.geneT ralsekreterare tUl en närmare bestämd, krets av. adressater, vUkä kari . ha intresse av saken, nämligen liU ;(a) den stat vari brottet begåtts, (b),' den eller de stater i vilken ;eller vUka den misstänkte'har; medborgar- '-.. skåp eller, om han är stalslös, där han har stadigvarande hemvist, (c) den eller de stater i vilken eller vilka den internationellt skyddade! perso- nen har medborgarskapeller. 'för vars. räkning han fullgjorde sina-upp-., gifter, (d) alla övriga berörda stater samt slutligen (e) deninternationella-. organisation i vilken den internationellt skyddade personen-;är tjänste-. man eUer för vilken han är företrädare. Ett.brott ombord på ett fartyg eller luftfartyg anses också .som begånget i den stat där fartyget eller, . luftfartyget är registrerat. Ij7«;jä:/;2finns.regler.om den anhållnes.rätt att kommunicera med företrädare för stat somkan tänkas vara; beredd ' att lämna honom bistånd. '.. i ' . Art.7 innehåller ålalsreglef analoga med motsvarande regler i.Haag-;-i ochMontrealkonventionerna: Stat i vUken den-misstänkte befinner-sig. : har därgivits en viss valrätt. Nämnda stat skaU. antingen utlämna den . misstänkte tUlannan stat för'lagföring öm så-begäres eller .ock överläm,. na ärendet tiUbehörig-myndighet i dén; egna staten, för beslut-i åtalsffå-: gan, vilketöverlämnande i så'faUskaU ske undantagslöst.öch;utan ötUl-.;. börligt dröjsmålsamt i enlighet med .dét, förfarande ("proceedings"), som är stadgati lagen i sagda stat..yndéf debatten kring denna-.artikeh-i Prop.1975: 71 9 hadeden svenska delegationen föreslagit eii ändring av innebörd att de lokalamyndigheterna skulle fatta sitt beslut enligt, samma regler, som"; gälldei fråga om varje.vanligt .brott av allvarlig art enligt lagen i den', staten;man skiUle på så sätt få;en bättre överensstämmelse med Haag-., ochMontrealkonventionerna ,och'därmed undgå, risken av ; skiljaktigatolkningar avdenna passus. Den-svenska delegationen befarade att det,, använda uttrycket"proceedings" kunde.förstås så att def endast åsyf: . tade ettförfarande inför,domstol. Det svenska förslaget stötte på mot- :: stånd inomsjätte utskottet, yars majoritet under hänvisning till ILC:S'' kommentar tUlartikeln androg att.någon saklig ändring,inte var åsyftad . ; samtatt uttrycket i fråga; kunde avse såväl ett domstolsförfarande som. ,, beslutav polis- eller åklagarmyndighet. Skyldighet att hänskjuta saken tillålalsprövning föreligger även om ingen utlämningsbegäran ingått. I art. 8 reglerasfrågor om utiämning av-den för brott misstänkte. ,., Också denna artikel kan sägas vara kopierad efter Haag- och Montreal- konventionemas motsvarande stadganden i deras:artikel 8. Enligt /7M«A:? . 1 skall de i artikel 2 uppräknade brotten anses vara utlämningsbara en-. ; ligt redan ingångna utlämningsavtal mellan de avtalsslutande statema - om inte så redan är fallet.. De avtalsslutande staterna förbinder sig vi dare all i utlämningsavtal,.som de senare kan komma att.ingå med yar- .. andra, ta med dessa brott som-utlärtmingsbara.. Avtalsslutande stat som. ; för bevUjande av utlämning kräver :förhandenyarO av ett utlämningsav tal med den stat som har;begärt utiämning får; om den beslutar sig för utlämning, i avsaknad av sådant avtal betrakta den nu förevarande kon- . . venlionen som laglig grundför utiämning;. För utlämningen skall.gälla ; de övriga viUkor som.föreskrivs i den anmodade siatens lag. Enligt punkt 3 gäller i fråga om konventionsstater, som. inte kräver förekomsten - av elt utiämningsavtal för att utiämning skaU kunna beviljas, alt sådana- stater skall sinsemellan anse de; i.art.-2 uppräknade brotten som utläm ningsbara, varvid de villkor för utlämning skall gällasom den anmodade; statens lag ställer upp. Vid utlämiungsbeslämmelsemas tiUämpningi skall enligt punkt 4 sagda brott anses vara begångna inte bara på den ort där .. de förövades utan också i de stater.som har ålagts att utöva domsrält ; enligt art. 3 punkt 1. Vid varje rättsligt förfarande skall enligt art. 9 den misstänkte tillförsäkras rättvis behandling.,ILC anger i sin kommen- ;. tar all den har inspirerats till att ta med denna bestämmelse av stadgan- . :, dena i art. 14 i den internationella konventionen .' om medborgerliga och politiska rättigheter (prop, 1971: 125, SÖ. 1971: 42), - -., - ., . ; : .; . - . . ; - Art. 10 innehållerbeslämmelser om skyldighet för de avtalsslutande staterna att lämna varandrarättsligt bistånd när sådana brott som konr , venlionen avser har begåtts,däribland tillhandahållande av tillgängligt; , bevismateriel. Enligt art. 11skaU avtalsslutande, stat lämna FN:s gene-, ralsekreterare upplysningar omutgången av ett; mål mot en för något av., Prop.1975: 71 10 härifrågavarande brott misstänkt person, och generalsekreteraren skallvidarebefordra dem till övriga konvéntionsstater. "' ' '' : Efter ingåendeunderhandsdiskussioner blev det möjligt att till konventionen foga en artikelbehandlande rätten att bevilja diplomatisk asyl, en i stadgadpraxis. Art. 72 har den innebörden att inga bestämmelser i konventionen skall hainverkan-på tUlärnpnirigen av; de asyltraklater, som gällde förkonventionens antagan- ;. de i vad avser förhållandena mellari de stater somhar slutit fördrag ont ' sådan asylrätt. Emellertid får en avdiplomatskyddskonventionen bun- den stat inte åberopa en sådan asyltraktat iförhåUande tUl annan till '-diplomatskyddskonventionen ansluten stat vilkeninte är'part i nämnda traktat. Art.1320 innehåller slutbestämmelser. Tvister angående tolkningen ellertillämpningen av konventionen skall hänskjutas, till skiljedom, om någon avstaterna begär det.