prop · FY0345 · 1975-12-31 00:00:00 — Att härutöver i arbetsmarknadsutbildningeninföra etl självständigt låginkomstkrilerium skapar svårlösta gränsdragningsproblem. Denföreslagna utvidgningen av bristyrkesutbildningen har så gott som allaremissinstanser tillstyrkt eller lämnat ulan erinran. Undanlag är någraelevorganisationer som främsl företräder studerande i den reguljäravuxenutbildningen. Exempelvis anser osvi/.v-all bristyrkesulbildningen har gettdåliga resultat. AMSanför alt det i regel inle bör vara möjligt atl gå igenom mer än enbrislyrkesulbildning. Brislyrkesutbildningen bör enligl AMS ha en viss breddoch inte vara inriktad på ell företags speciella behov. Utbildningen bör inietillåtas ersätta den som normall ges i förelag. Fleraelevråd samt i framhåller särskilt att man ärpositiv till tanken att förelag utnyttjar bristyrkesulbildningen för sinaanslällda och betalar löneutfyllnad. SÖ påpekar atl en vidgning till områdensom har motsvatigheler i gymnasieskolan kan få lill följd att dennas resurserinle utnyttjas av elever som fyllt . anser all skolansordinarie resurser i första hand bör utnyttjas vid denna utvidgning av arbelsmarknadsulbildningen. Provisoriskastyrelsen för m. fl. anser att satsningenborde fördelas jämnare mellan olika brisiyrken. F. n. finns tendenser tillmättnad i vissa yrkesområden, t. ex. svetsning, medan behoven i bl. a. densociala sektorn inte alls täcks. framhåller allarbetsmarknadsutbildningen i alltför liten utsträckning är inriktad på allläcka personalbehovet i olika kommunala verksamheter. Länsstyrelseni framhåller fördelarna med del förut nämnda projektetutbildning/beredskapsarbete. KAMU borde enligt ha undersöktmöjligheterna atl vidga detta projekl lill även andra områden än vårdområdetoch barnstugorna. Länsstyrelseni menar vidare, liksom också RRV, TCO m. fl., atl en ökadsatsning på brislyrkesulbildning lorde fä en fördelningspolitisk effekt. TCOanser all brislyrkesutbildningen bör planeras så alt den får ökad sådan effekt. LObetonar betydelsen av ökad information och uppsökande verksamhet i samhand medbristyrkesulbildningen liksom med övrig arbetsmarknads- utbildning.SAF, som i princip är positiv lill bristyrkesulbildningen, föreslår att antaletplatser görs flexibelt. Det bör enligl föreningen vara fråga om temporärainsatser i första hand. Man bör inle generellt klassa delar av hela branscherutan i stället slag av befattningshavare. Vidare måsle en avvägning görasmellan fördelarna för de förelag som far arbetskraft och n-dckdelarna för deförelag hos vilka kursdeltagarna hämtas. Ävenförslaget lill försök med arbelsmarknadsulbildning för låginkomsttagare möterövervägande positivt gensvar hos remissinstanserna. LOanser all försöken, om de slår väl ul, bör vidgas successivt med början redanfr. o. m. budgelårel 1976/77. Hela den lediga utbildningskapaciteten börutnyttjas - troligen kan enligl LO:s bedömning 10000-15 000 lågavlönadeberedas plats . Även samorganlsationen förutsätter all en utvidgningsenare övervägs, om försöken slår väl ul. Tillstyrkande inslanser är vidareAMS, CSN, några elevråd, folkhögskoleutredningen, , , ,länsstyrelserna i , och , , statenspersonalnämnd, SÖ, TCO och . Socialstyrelsenansluter sig i princip lill tanken att med utbildning förbättra de lågavlönadessituation men ifrågasätter om inle detla åtminstone på sikl borde ske i detreguljära utbildningsväsendet. TCO anför liknande synpunkter.Landstingsförbundet anser likaledes att låginkomsttagare i första hand börstimuleras all skaffa sig en yrkesutbildning i del reguljära skolväsendet. SÖpåpekar atl svårlösta gränsdragningsproblem kan uppstå. Del fordras närmareanvisningar för tillämpning av antagningsvillkoren. i Jönköpingslän anser all inriktningen på de lägst avlönade bör markeras starkare, omförslaget genomförs. i län anser atl definitionenav låginkomsttagare bör förenklas. SÖ anför vidare all undervisning i allmännaämnen och preparandkurser givetvis kan komma i fråga även i de nu aktuellafallen. Statskontoret- som också i princip tillstyrker förslaget - anför all vissagränsdragningsproblem mot annan vuxenutbildning skulle kunna lösas genom att ejarbetslösa låginkomsttagare bevilj-ddes arbetsmarknadsutbildning först efterhörande av de kommunala sludieslödsråd som SVUX föreslår. RRVfinner flera omständigheter tala för all de föreslagna utbildningsplatsernaför låginkomsttagare bör hänföras lill bristyrkesulbildningen. Denna harvisserligen ett mera begränsat kursutbud, men utvidgning föreslås av KAMU.Möjligheterna att fa arbete efter utbildningen är störst i brist-yrken. KAMU:sförslag innebär en inte oväsentlig uppluckring av den i kommitténs direktivgivna definition enligl vilken arbelsmarknadsulbildning meddelas vuxna"av sysselsällningspoliliska skäl dvs. ellerrisk för arbetslöshet är för handen". Ätt utbilda låginkomsttagaresom inte uppfyller de allmänna villkoren för arbelsmarknadsulbildning ärenligl SAF ingen arbetsmarknadspolitisk uppgift. Svårlösta köproblem kanuppstå. Vidare kan del uppstå problem i vissa branscher där företag kan förloraen stor del av arbetslagarna. AMSanmäler att flera länsarbetsnämnder är tveksamma lill förslagel. Styrelsenanser för sin del dock inte atl det är troligt ati några besvärande köproblemskall uppslå. Provisoriska styrelsen för och någraelevråd avstyrker förslaget därför all de anser all låglöneproblemet måstelösas på facklig väg. Flertaletremissinstanser ansluter sig också till KAMUis resonemang beträffande rättentill arbelsmarknadsulbildning vid risk för arbetslöshet. AMS, YR-utredningenm.fl. understryker särskilt fördelarna med all kunna sätta in ålgärder på etttidigt stadium, t. ex. för personer i yrken med stor risk för förslitning.7"C0 m. fl. framhåller anpassningsgruppernas roll i sammanhanget. a. all hög ålder i förening med vissa andra omständigheter somt. ex. alt en anställning är begränsad lill viss lid i individuella fall börkunna anses innebära risk för arbetslöshet. CSN,som också lillstyrker, ifrågasätter om förslagel innebär någon utvidgningjämfört med nuvarande förhållanden. SAF finner förslaget så vagt att del ärsvårl alt avgöra vad det kommer atl innebära. SAF förutsätter därför allutvecklingen fortlöpande undersöks. SAF anför vidare alt frågan måste bedömas ianslutning till SVUX' förslag lill siudiestöd. Provisoriskastyrelsen för avslyrker förslagel. Hälsorisker iarbetet bör i stället mötas nied bättre arbetsmiljö, anför förbundet. Ävennär del gäller ungdom är de fiesta inslanser positiva till KAMU:ssynpunkter och förslag. Flerainslanser har som nämndes i föregående avsnitt redan i samband meddiskussionen om arbetsmarknadsutbildningens mål understrukit KAMUis uttalandeom del reguljära utbildningsväsendets ansvar för ungdomens yrkesutbildning. SÖpåpekar å andra sidan atl gymnasieskolan inle alldeles odelat kan åläggas etlansvar för alt alla ungdomar får yrkesutbildning så länge den är frivillig.Däremot bör den erbjuda alla ungdomar möjlighet lill någon form av utbildningefter avslutad grundskola. Ungdomsskolan behöver göras mer fiexibel och delbehövs mer uppsökande syo-verksamhet i anslutning lill den. SÖlillstyrker förslaget till ändrade grunder för undanlag från 20-årsgränsen. SÖtillägger dock att ungdomar som har räll till KAS bör kunna fåarbetsmarknadsutbildning vid i SÖ:s regi anordnade AMU-kurser även utanförAMU-center. SÖ påpekar i sammanhanget också alt gymnasieskolan i och för sig ärbättre anpassad för ungdomens behov. Enligl SÖ bör behovet avlämplig utbildningsmiljö vara avgörande för var utbildningen skall förläggas.SÖ anser vidare atl en plan lÖr riksyrkesskolornas avveckling börutarbetas. Avvecklingen bör ske i takl med att gymnasieskolan lar det fullaansvaret för alt ge alla ungdomar möjlighet lill någon form av utbildning. Beträffanderiksyrkesskolorna framhåller AMS att dessa bör bibehållas så längegymnasieskolan inle helt kan tillgodose vissa ungdomars utbildningsbehov.Arbelsmarknadsulbildningen måsle under vissa förhållanden utgöra etl komplementlill den reguljära ungdomsutbildningen. kommer problemen med avgränsning av arbelsmarknadsulbildningenmot annan utbildning klarast lill uttryck just när del gäller ungdom under 20år. Del finns en rad djupgående problem med ungdomens situation som KAMU inlenärmare har belyst, irols all de måsle inverka på avvägningen mellanarbetsmarknadsutbildning och övrig yrkesutbildning. Länsstyrelseni Norrhoiiens län tillstyrker KAMU:s förslag men påpekar all övergång lillarbetsmarknadsutbildning kan få negativa verkningar för gymnasieskolor medvikande elevunderlag. TCO-som också lillstyrker förslag - framhålleralt del reguljära studiestödet för ungdom bör förbättras. Den uppfattningendelas av bl. a. CSN och . CSN ifrågasätter om inte studiestödetborde garantera alla ungdomar möjlighet all gå igenom gymnasieskola. RRVanser au nuvarande möjligheter lill undanlag från 20-årsgränsen i huvudsak ärtillräckliga. Eventuella problem inom gymnasieskolan kan inle lösas avarbelsmarknadsulbildningen. Konsekvenserna av KAMU:s förslag kan i många fallte sig orimliga för gymnasieskolan som skolform. Förslagen innebär atl del inlelängre blir möjligt all dra en klar gräns mellan arbetsmarknadsutbildning ochungdomsutbildning, vilkel dels är orättvist med hänsyn till bidragsniväerna ochdels kan leda till att fier ungdomar avslår från gymnasieskoleuibildning.Länsstyrelsen i län anser att man bör överväga en sänkning avåldersgränsen lill . 4Utbildningens innehåll och kursformer 1detta avsnitt behandlas utbudet av utbildningar för arbetsmarknadsutbildningensbehov. Del gäller dels de olika krav som ställs på utbildningarna och delsfrågan i vilken form de skall anordnas. 1 sammanhanget behandlas också de olikaformer av slöd lill föreiagsulbildning som förekommer inom arbetsmarknads- ochregionalpolitikens ram. Slutligen behandlas i delta avsnitt vissa särskildafrågor rörande utbildning av kvinnor, handikappade resp. invandrare. Enliglarbetsmarknadskungörelsen skall en arbelsmarknadsulbildning vara ägnad atlmedföra stadigvarande arbete som inle kan komma lill stånd ulan utbildningen. 1princip kan vilken utbildning som helst som uppfyller del kravel komma i fråga.Med stöd av kungörelsen (1945:445) angående yrkesutbildningskurser förarbetslösa (ändrad senast 1971:818) kan i samråd medarbetsmarknadsverket anordna omskolningskurser, fortbildningskurser ochnybörjarkurser för arbetsmarknadsutbildningens behov. Dessa kurser kallas medell gemensamt namn AMU-kurser och anordnas bl.a. vid ell 50-lal AMU-center. Ettundanlag från regeln all alla slags ulbildningar kan komma i fråga somarbetsmarknadsutbildning gäller högre utbildningar. Regeringen har utfärdatbestämmelser som innebär atl utbildningsbidrag inte lar beviljas för studiersom enligl sludiemedelskungörelsens( 1973:418) bilaga, avdelning B, kanfinansieras med studiemedel. Del gäller huvudsakligen utbildningar påeftergymnasial nivå. Utbildningsbidrag försådana studier har dock ansetts kunnabeviljas personer som fåll avslag på ansökan om studiemedel därför all de varitför gamla (dvs. de flesla som är ) eller till följd av handikapp intekunnat prestera tillräckliga studieresultat. Vissa ensamslällda föräldrar ochhandikappade kan jämsides med studiemedel få bidrag lill bostadskostnad utöver200 kr. resp. bidrag till särskilda hjälpmedel för utbildningen. Svenskundervisningför invandrare meddelas som arbelsmarknadsulbildning i samband medyrkesutbildning. Regeringen har maximerat längden av denna svenskundervisningtill . som utbildar anslällda ges i en rad olika sammanhang. a. utbildning i samband med regionalpolitiska insatser, utbildning avpersoner eller grupper med särskilda problem pä arbetsmarknaden och allmäntkonjunkturslimulerande åtgärder. Lokaliseringsutbildningensker i två former (prop. 1970:75, SU 1970:103, rskr 1970:270),nämligen med s.k. schablonstöd resp. individuellt avpassat slöd. Schablonstödutgår med högst . Stödet är avsett som ettallmänt inlroduklionsslöd, och del krävs inle all företaget anordnar regelrättutbildning annat än i form av en kort information. Individuellt avpassat stödulgår med högre belopp under högst ell år under förutsättning all förelagetanordnar utbildning enligl plan som har fastställts av . Arbetsgivaresom anställer och utbildar handikappad eller person som fyllt kan fabidrag med visst belopp , i regel högst sex månader.Vid s. k. provanställning av äldre person kan arbetsmarknadsverket enliglarbetsmarknadskungörelsen betala utbildningsbidrag lill den enskilde underhögst . Verkstäder för skyddat arbete får i regel etl särskildstatsbidrag för introduktionsutbildning av nyanställda. Frånhösten 1972 t. o. m. utgick ell särskilt stöd på . i limmen tillarbetsgivare som utöver normal rekrytering anställt kvinnor och ungdomar m.fl.(prop. 1972:125, FiU 1972:40, rskr 1972:331). Försöksvisbetalas f n. bidrag med . i limmen lill arbetsgivare som anställer och utbildarpersoner för yrken som iradiiionellt domineras av motsatt kön. Regeringenhar under innevarande budgelår med stöd av bemyndigande (InU1974:3, rskr 1974:68) medgell atl bidrag får utgå för utbildning av anslälldavid vissa företag med sysselsätlningssvårigheler Sådan utbildning har bedrivitsinom bl. a. träindustrin. liknande stöd förekom också under förslå halvåret1974 i samband med de då akuta problemen på oljemarknaden. 4.2Förslag till viss utbildning av anställda inom varvsindustrin 1en promemoria som överlämnades har en särskilt tillsattarbetsgrupp diskuterat vissa utbildningsfrågor inom varvsindustrin samlföreslagit alt en försöksverksamhet bör inledas med brislyrkesulbildningdelvis förlagd lill varvsförelagen. Arbetsgruppenkonstaterar alt enligl de prognoser som gjorts rörande svensk varvsindustriberäknas antalet sysselsatta uppgå lill omkring 26 1977 jämfört med ca24 1973. Härtill kommer ökade sysselsäti-ningslillfällen hos varvens underleverantörer.Del ökade behovet av arbetskraft kommer till stor del att avsekollektivanställd personal och då särskilt svetsare och plålslagare. Antaletvid varven anslällda svetsare och plålslagare uppgår lill ca 6 000 och slorasvårigheter föreligger all rekrytera dessa yrkesgrupper. Antalet ledigaplatser inom farlygsbyggnadsverksamheten har legal på ca 1500. Utbildningav svetsare och plålslagare ges inom gymnasieskolan, arbetsmarknadsutbildningenoch i skilda former i företagen. Inomgymnasieskolan sker denna utbildning vid de tvååriga verkstadsmekaniskalinjerna och vid specialkurser av varierande längd. Vid de Verkstadstekniskalinjernas grenar för plåt- och svetsmekanik saml grovplål-slagare finns ivarvsregionerna en utbildningskapacitet om ca 140 elever. Härtill kommer idessa områden utrymme för utbildning av ca 700 elever vid specialkurser med enutbildningstid lill . Utöver dessa ulbildningsvägar finnsinom gymnasieskolan ytterligare kurser och linjer där utbildning av svetsareoch plålslagare äger rum. Dessa är i mindre uisträckning avpassade för arbetevid varv, men det kan inte uteslutas att personer som gått dessaulbildningsvägar kan gå in i sådant arbete utan särskilt omfattandeinlernutbildning. Gymnasieskolansutbildningskap-acitet är geografiskt sett relalivi ojämnt fördelad.Proportionellt sett synes behovet av för varvsindustrin lämpligt utbildadpersonal bäst kunna tillgodoses på mindre orter. Även särskild undersökning utförd av Verkstads- förening,på uppdrag av , framgår alt gymnasieskolansutbildningskapacitet ifråga om plåt- och sveismekaniker läcker av detberäknade rekryledngsbehovel inom samtliga industribranscher. Täckningsgradenvarierar starkt mellan länen. 1 och län ligger den närariksgenomsnillet medan och län redovisar en täckningsgrad påendast . Inomarbetsmarknadsutbildningen finns fem kurser för utbildning av svetsare ochplålslagare: svelsmekanisk grundkurs (), svetskurs (), plål-och sveismekaniker (), varvssvelsare () och påbyggnäckurs irörsveisning (). Med undantag av den svelsme-kaniska grundkursen ochkursen för varvssvelsare är del fråga om påbyggnadskurser. Förutomutbildningen lill varvssvelsare, som f n. bedrivs endasl i , fiiins denämnda kurserna på alla större varvsorter, utom i . Utbildningskapaciteteni några varvsregioner (, , , och )vid grundkurser och fortbildningskurser uppgick /74 lill ca I000 resp. 1 500 platser. Härtill kommer ca 50 platser för grovplåtslagare vidriksyrkesskolor saml den utbildning som bedrivs i andra regioner änvarvsregioner. Vid sidan av den särskilt varvsanpassade svelsutbildningen finns kursplaner för varvs-anpassad utbildning av rörmoniörer ochplålslagare, båda . Dessa kursplaner utnyttjas inle f n. Inomvarven finns en utbildningskapacitet för svetsare och plålslagare om ca 2 300elever . Utbildningstiderna varierar starkt. De kortaste är omkring tioveckor medan lärlingsutbildningen omfattar två ä . Varvens utbildningskiljer sig från gymnasieskolans och arbetsmarknadsutbildningens genom all deni myckel slor ulslräckning bedrivs direki i produktionen. Denlolala utbildningskapaciteten - grund- och påbyggnadsulbildning -av svetsareoch plålslagare i de aktuella regionerna utgör således ca 5 600 personer perår. Härvid bör beaktas all del enligt varvens bedömning i allmänhet behövsytterligare utbildningsinsatser i förelagen för de elever som kommer frångymnasieskolan och arbelsmarknadsulbildningen. Enligl varvsförelagen gick år1972 endasl ell fåtal av de nyanställda eleverna från gymnasieskolan direkitill produktion utan inlernutbildning. För de elever som anställdes efter enarbelsmarknadsulbildning ansågs ca 75 96 ha behov av ytterligare utbildning.Ell annat problem i samband med utbildningsverksamheten framgår av en särskildstudie' som utförts på arbetsgruppens initiativ. Av denna framgår att vid desvenska slorvarven - med , ABGölaverken med Öresundsvarvet. Mekaniska Verkstad , AB OskarshamnsVarv och - fanns ca 3 000 svetsare och 3 000plålslagare ChristianJulvik: Vart tar varvsarbetarna vägen efler varvel? anslällda.Av dessa slutade ca 33 resp. . En myckel stor andel av dessahade fortsall i ell arbete där de kunde dra nytta av den utbildning som givitsvid varven. Arbetsgruppenkonsialerar all inom bl. a. varvsindustrin svarar förelagen internt för enkvanlilativi myckel slor del av yrkesutbildningen. Omfattningen av denna bestämsbl. a. av avgången och nyrekryteringen av personal. Enligt uppgifter frånslorvarven anställdes totalt ca 9 470 svetsare och plålslagare undertre;årsperioden . Av dessa uppges ca 7 170 ha erhållit eller påbörjatnågon form av utbildning i samband med anställningen. eller omkring 3340 av dem som påbörjat eller genomgått sådan utbildning har lämnat sinavarvsansiällningar. Enligt varvsföretagens egna beräkningar kommer varven underåren 1973-1975 att behöva utbilda i stort sett lika många svetsare ochplålslagare som under de närmast föregående tre åren, dvs. ca 7 100 personer. Inomarbetsmarknadsutbildningens ram finns en relativt stor utbildningskapacitetnär det gäller svetsare och plålslagare. Inom varvsregionerna kan sålunda grund-eller påbyggnadsulbildning anordnas för inemot 2 500 personer . Deläroplaner som gäller för dessa kurser är emellertid i första hand avpassadeför den övriga verkstadsindustrins arbetsmarknad. Svårigheternaatl inom arbetsmarknadsutbildningens ram meddela tillräckliga kunskaper av detslag som fordras för en varvsanställning beror bl. a. på de utrymmesmässiga ochandra hinder som föreligger all genomföra de praktiska momenten i utbildningeni full skala. Detla gäller främsl bearbetning av grovplåt, sammansvetsning avslora sektioner och liknande arbetsmoment. Härtill kommerait den ulruslningsombehövs föratl genomföra dessa utbildningsmoment är myckel kostnadskrävande. Enliglarbetsgruppens mening är det från både de arbetssökandes och sanihälletssynpunkt önskvärt all arbeisniarknadsutbildningen ger de yrkeskunskaper somerfordras inom varvsindustrin i lika hög grad som inom verkstadsindustrin iövrigi. På grund av de nämnda praktiska problemen är det intemöjligt all upprätthålla en så hög ambilionsgrad. Medutgångspunkt i svårigheterna all anpassa såväl arbetsmarknadsutbildningen somgymnasieskolans yrkesutbildning lill varvsindustrin förordar arbetsgruppen alten försöksverksamhel inleds inom ramen för den nuvarande arbetsmarknadsutbildningeni syfte all stärka yrkesutbildningen inom branschen. Förslagen grundar sig bl.a. på den förutsättningen atl ansvars- och kostnadsfördelningen mellan statenoch varven skall molsvara vad som i delta hänseende gäller för verkstadsindustrini övrigi. Föralt nå del angivna syftet har arbetsgruppen funnit del angelägel all denutbildningskapacitet som finns inom varvsförelagen utnyttjas i störreulslräckning än f n. vid arbelsmarknadsulbildning. Ensammanhängande yrkesutbildning för varvssvetsare och monterings-plåislagare bördärför utformas. Denna bör i princip innefatta dels en gemensamgrundutbildning för båda yrkesgrupperna, dels en specialiserad och tillämpadvidareutbildning för resp. yrkesgrupp. Utbildningens längd skall molsvara vadsom normall gäller för den arbelsmarknadsulbildning soni ges andra yrkesgruppermed motsvarande yrkeskrav ii-iom den övriga verkstadsindustrin, vilkel oftabetyder kurser upp lill 48 veckors längd. Den inledande utbildningen - som regel6-8 veckor lång och innehållande bl. a. arbetslivsorientering under de fackligaorganens medverkan - kan bedrivas vid AMU-center eller vid företagen, medandäremot den tillämpade utbildningen helt bör förläggas till förelagen.Arbetsgruppen har inle tagit ställning lill utbildningens utformning i detalj,men ell exempel på hur en läroplan skulle kunna vara utformad har utarbetats avVerkstadsindustrins yrkesnämnd. Ulbildningskosinadernaför kurstiden bör bestridas av slalen genom bidrag lill förelaget enligl iprincipsamma normer som gäller för köp avulbildningskapacilel från förelag. Under den inledande utbildningen förulsälterarbetsgruppen alt elevernas villkor är ensarlade oberoende av om utbildningenär förlagd lill AMU-center eller i förelag. Underden lid då eleven uppbär lön från förelaget, vilken - i likhel med övrigaanställningsvillkor - bör motsvara vad som gäller för annan personal underutbildning i förelaget, bör etl bidrag ulgå lill företaget motsvarande högstvad eleven skulle ha kunnat erhålla i utbildningsbidrag. Eftersom elevensarbetsinsats i den direkta produktionen ökar under utbildningen börstatsbidraget trappas ned i motsvarande grad. Denna avirappning bör bestämmaspå grundval av erfarenheter rörande den direkta arbetsinsatsens storlek underen utbildningsperiod. Liksomvid all annan arbetsmarknadsutbildning skall del ankomma på arbetsförmedlingenall anta elever till utbildning. Urvalet av elever bör ske i nära samråd mellanförmedlingen och förelaget på .säll som kan godtas av vederbörandearbelsiagarorganisalioner. Verksamhetenbör successivt utvärderas genom och arbeismarknadsverkelsförsorg i samverkan med vederbörande parter på arbetsmarknaden. Företagen skallåläggas den redovisning som krävs för en sådan utvärdering. Försöksverksamhetenbör omfatta och dimensioneras så alt den bidrager lill en ökningav antalet svetsare och plålslagare. Försöksperioden bör inle vara längre änire år och utbildningen bör Slå under konlinueriig tillsyn av yrkesombud samlrepresentanter för kursstyrelserna och kursnän-inderna i länen. Fleraremissinstanser, bl. a. LO, ansluter sig lill arbetsgruppens bedömning avbehovet av särskilda utbildningsinsatser för att öka tillgången på svetsare ochplålslagare. Tillarbetsgruppens förslag i dess helhet ställer sig bl. a. Svenskameiall-indiistriarbetareförbundei, statskontoret. SAF och positiva. betonarkaraktären av försöksverksamhet saml understryker all åldersgränsen för dennaform av arbetsmarknadsutbildning bör sänkas från 20 lill . tonarman, i likhet med statskontoret, viklen av all del med utgångspunkt i bl. a.försöksverksamheten görs en övergripande utredning för att bl. a. klarläggaansvars- och kostnadsfördelningen mellan förelag och samhälle. Vidfrågan om ansvars- och kostnadsfördelningen mellan företagen och samhälletuppehåller sig flera remissinstanser.