prop · FY0332 · 1975-12-31 00:00:00 — Central regisl-reringsmyndighet är bilregistemämndenoch lokala registreringsmyndigheter är länsstyrelserna (2 §). Bil, varmedförstås personbil, lastbil eller buss, får ej brukas utan att vara registrerad(8 §). Undantag gäUer dock bl. a. för bil som används uteslutande inom inhägnatområde (9 §). AnmälerbUägare skriftligen tUl att han inte kommer att bmkabUen, avställes bilen (33, 34 §§). Avställning motsvarar närmastreservregistrering som kunde ske enligt äldre bestämmelser. Ett avställtfordon står dock kvar i registret men är inte skattepliktigt. En bil som är avställdfår bmkas endast inom inhägnat område och i vissa detaljerat angivnaundantagsfall t. ex. för färd kortaste lämpliga väg tUl eller frånbesiktningsman (37, 40 och 47 §§). Beslut om avställning som sker påbilägarens anmälan får ej meddelas än . Efter nyanmälan förlänges avställningstiden med högst åt gången (35 §).Innan avställningstiden utgår, erinrar bilregisternämnden ägaren för avställningensupphörande och om vad som skall iakttas för att bilen skall få bmkas (77 §).Också för avställd bil gäller körförbud, om föreskriven kontrollbesiktning intesker. 1975: 32 10 Övergårregistrerad bil till ny ägare skall den nye ägaren anmäla förvärvet tilllänsstyrelsen. Vid köp är även förre ägaren skyldig göra sådan anmälan (51 §).Är nye ägaren fysisk person skall anmälan innehålla bl. a. dennes namn, adressoch personnummer (52 §). Enligt59 § avregistreras fordon efter skriftlig anmälan av ägaren i följande fall: 1.Ägaren visar att fordonet förstörts eUer att annan åtgärd vidtagits, som görsannolikt att fordonet ej mera kommer att bmkas i trafik. Fordonet harändrats så att det ej längre är att hänföra till fordonsslag, för vUket registreringspliktföreligger. Fordonet har registrerats i det militära fordonsregislret. 4.Det visas att fordonet varaktigt utförts ur landet. Fordonet har frånhänlsägaren genom brott och ej anträffats därefter. Skrotningsintygtorde vara det bevismedel som åberopas i de allra flesta fall vid avregistreringenligt punkt 1. Fordonavregislreras även om anmälan ej gjorts, när får kännedom om attomständighet som avses i punkt 1, 3, 4 eller 5 inträffat. Anmälan om avregistreringav bU anses ej gjord i vederbörlig ordning, förrän registreringsskyltarnalämnats in till (60 §). Enligt61 § skall bil avregistreras, om ägaren i följd inte kunnatanträffas för uttagande av skatt för bilen. Ombil bmkas i strid med bestämmelsen om registrering eller avställning, dömsägaren till böter (87 §). TUl samma straff döms den som i anmälan enligtkungörelsen uppsåtiigen eller av oaktsamhet lämnar oriktig uppgift, om integärningen är belagd med straff enligt (89 §). Bilregistretförs av bilregistemämnden genom automatisk databehandling (70 §). Enligt 71 §skall i bilregistret föras in de uppgifter som anges i bilaga till kungörelsen.I annan bilaga anges den myndighet som svarar för att uppgift förs in iregistret. upphör som särskUd myndighet vid utgången av juni1975 och nämndens uppgifter tas därefter över av . Enligt1 § lagen (1929: 77) om trafikförsäkring å motorfordon (lagen ändrad senast1973: 235) är ägare skyldig att ta och vidmakthålla trafikförsäkring dels påmotorfordon som är registrerat och som inte är avställt, dels på annatmotorfordon som bmkas i trafik. Försäkringsplikt föreligger således inte föravställt motorfordon i annat fall än när det brukas i trafik. Den somunderlåter att fullgöra sin försäkringsplikt kan enligt 24 § dömas tiU böter. TiUsamma straff döms den som brukar motorfordon med kännedom om att föreskrivenförsäkring inte finns. Enligt 25 § kan domstol i samband med ansvarstalan elleri särskilt mål förelägga ägare att vid vUe fullgöra sin försäkringsplikt. Enligt1 § vägtrafikskatteförordningen (1973: 601) utgår vägtrafikskatt i form avfordonsskatt och kilometerskatt. Fordonsskatt utgår för bl. a. motorfordon, omfordonet är eller bör vara registrerat och inte är Prop, 1975:32 11 avställt.Kilometerskatt utgår för skattepliktig bil som är inrättad för alt drivas medannat drivmedel än bensin eller gasol (2 §). Enligt 3 och 4 §§ är länsstyrelsenbeskattningsmyndighet och central förvaltningsmyndighet ifråga om vägtrafikskatt. Skattskyldigför visst fordon ar vid varje tillfäUe den som är eller bör vara antecknad somägare av fordonet i bilregistret (7 §). Upphör skatteplikt för fordon undertid för vilken fordonsskatt erlagts, återbetalas överskjutande skatt till densom var upplagen i bilregistret som ägare av fordonet när skattepliktenupphörde (15 §). Enligt 16 § är det förbjudet att bmka skattepliktigt fordon,om skatt inte erlagts för det innevarande och det närmast föregåendeskatteåret. Med skalteår avses en sammanhängande tid av tolv kalendermånader.Enligt 18 § utgår kilometerskatt för den körsträcka som fordon tillryggalagtunder tid, då del varit kilo-meterskattepliktigt. Inle heller kilometerskallepliktigtfordon får brukas, om skatten för innevarande och närmast föregående skatteårinte betalats (21 §). För överträdelse av förbud att bmka fordon döms tUl bölerenligt 34 §. Vägtrafikskattpåförs genom automatisk databehandling på grundval av uppgifter i bUregisfretutan att beslut meddelas av beskaltningsmyn-digheten (22 §). EnligtbUaga 1 till väglrafikskatteförordningen utgör fordonsskatten för personbil medtjänstevikt som inte överstiger . För personbil medtjänstevikt däröver uppgår skatten till . i gmndbelopp och . itilläggsbelopp för varje helt hundratal kilogram över . Enligt10 § vägtrafikskattekungörelsen (1973: 776) påför bilregisternämnden förbeskattningsmyndighetens räkning fordonsskatt och kilometerskatt ochverkställer uppbörd av sådan skatt. Vad i uppbördsförordningen (1953: 272)sägs om bl. a. indrivning av skatt skall i tillämpliga delar gällafordonsskatt och kilometerskatt. För sådan skatt får införsel enligt införsellagen(1968: 621) äga mm (28 § vägtrafikskattekungörelsen). Enligt1 § förordningen (1956:545) om omsättningsskatt på motorfordon (1 § ändradsenast 1973: 885) skall omsättningsskatt erläggas till staten för vissaskattepliktiga motorfordon bl. a. personbilar. För personbilar som tillverkas ilandet eller hit införs av registrerad importör inträder skattskyldighet förtillverkaren resp. importören, när fordonet levereras tUl köpare eller uttasfrån rörelsen utan samband med försäljning (2 och 3 §§, ändrade senast 1973:986). I nu angivna fall är beskattningsmyndighet (5 §, ändradsenast 1973: 986). Om personbU förs in i landet av annan än registreradimportör, erläggs skatten till tullmyndighet och tullagen (1973: 670) är tiUämpligi fråga om skatten (2 § andra stycket förordningen). 1975: 32 12 4 Statskontorets förslag 4.1 Auktorisation av bUskrotare Enligtstatskontoret är bilskrotupplag som ett led i kommersiell verksamhet medutrangerade bUar ett större miljöproblem än enskilda bilar som överges inaturen, på allmän plats eller på privat tomtmark. Man bör därför i första handingripa mot sådant kommersiellt omhändertagande av utrangerade bUar som sker iformer som inte uppfyller rimliga krav från samhällets sida. Olägenheterna med privalskrotningbör emellertid inte underskattas. Statskontoret anser att miljömässigtbetingade åtgärder mot Hla skötta bilskrotupplag också kan höjatrafiksäkerheten och försvåra kriminell verksamhet med utrangerade bilar. Frånskrotupplag kan nämligen bUdelar och bilar återföras tUl trafiken trots att deär tekniskt sett uttjänta. Vidare förekommer enligt statskontoret hop-monteringav stulna bilar och krockskadade bilar varvid de förra övertar de senares identitet. Åtgärdersom riktar sig mot skrotupplagen kan öka allmänhetens benägenhet tillprivatskrotning. Det är därför enligt statskontoret fördelaktigt om man kansamordna lösningen av båda problemen. Statskontoret anser att skrotningsintygetkan utnyttjas för en sådan lösning. Statskontoret föreslår att kravet påskrotningsintyg skärps genom att för avregistrering endast får godtas intygsom är utfärdat av bilskrotare som erhållit offentlig auktorisation. Bilägarentorde enligt statskontorets uppfattning i princip vara skyldig att betalaförsäkring och skatt för ett fordon så länge detta står kvar i registret. Sålänge skrotningsintyg inte företetts kommer således ägarens skyldighet atthålla fordonet försäkrat och skattat att bestå. Eftersom engångskostnaden för slulskrotninghos auktoriserad bilskrotare är lägre än de återkommande utgifterna för försäkringoch skatt, kommer enligt statskontoret praktiskt taget alla bilägare attföredra att lämna bilen tUl sådan bUskrotare, när den kanrepareras. Föratt erhålla auktorisation bör bilskrotare enligt statskontorets förslag hadels tUlstånd enligt skrothandelsförordningen att bedriva fast handel medutrangerade bUar (skrotbilar och demonteringsobjekt), dels byggnadslov enligtbyggnadsstadgan dels ock dispens enligt miljöskyddskungörelsen. Vad gällerbyggnadslov anser statskontoret att sådant lov alltid skall finnas i fråga om bilskrotarensupplag. Enligt miljöskyddskungörelsen hör skrotupplag och anläggning förskrothantering till den kategori inrättningar för vilka endast föreskrivitsanmälningsskyldighet. Enligt statskontoret bör nuvarande bestämmelser skärpasgenom att kravet på anmälan ändras till krav på tillstånd eller dispens.Enligt statskontoret bör bUskrotare för att erhålla auktorisation ha fåttåtminstone dispens efter prövning av , även om anläggning ellerupplag uppförts, innan skyldighet att söka tillstånd införts. 1975: 32 13 kontoretförutsätter att kommer att ange de generella vUlkor som skallåtfölja dispensbeslut rörande verksamhet med skrotbilar. a. pröva lämpligheten av att sådan verksamhet hålls avskild frånannan skrothantering genom stängsel, plank eller på annat tydligt sätt. Enligtstatskontorets förslag bör vissa ytterligare villkor för auktorisation av bilskrotareställas upp. När auktorisation skall beviljas, bör sökanden sålunda antingenha egen anläggning för bearbetning av utrangerade bilar till stålskrot ellerha avtal med ett företag som har sådan anläggning. Vidare bör sökanden haavtal med kommunen eller entreprenör angående uppsamling och borttransport avavfall, t. ex. olja. Aukto-risationsbeslut bör enligt statskontoret kunnaförenas med föreskrifter. Det högsta antal oskrotade bilar som fårfinnas på området bör sålunda fastställas. Vidare bör föreskrivas att bilskrotarenskall vara skyldig att inom viss region hämta bilvrak, oavsett var dessa finnsinom regionen eller i vUket skick de befinner sig. och auktorisa-tionssökandebilskrotare bör i samråd dra upp gränserna för denna region. Därjämte föreslåsatt ett visst garantibelopp skall kunna krävas av bilskrotaren. Beloppet skallkunna tas i anspråk för att ställa i ordning bilskrotningsområdet för denhändelse verksamheten upphör utan att företaget fullgjort denna skyldighet.Beloppets storlek bör fastställas av den auktorisalionsbeviljande myndigheten. Länsstyrelsenbör enligt statskontoret bevilja auktorisation av bilskrotare. Ansökan om auktorisationskall innehålla erforderliga uppgifter om tUlstånd enligt skrothandelsförordningen,byggnadslov och dispens enligt miljöskyddskungörelsen. Statskontoret framhålleratt vid sin bedömning av en ansökan om auktorisation inte börpröva behovet av den ifrågavarande verksamheten ur branschmässig eller konsumentsynpunkt.Inte heller bör andra rent affärsmässiga bedömningsgrunder användas. Auktorisationssystemetbör således inte bli en etableringskontroll som förhindrar uppkomsten avkonkurrerande företag. När beviljar auktorisation skall denauktoriserade bilskrotarens firmanamn och nummer anmälas till bilregistret. Auktorisationbör enligt förslaget beviljas tills vidare och bör kunna bil föremål förförnyad prövning om förhållanden på vilka auktorisationen bygger ändras. Enligtstatskontoret innebär det föreslagna auktorisationssystemet ingen reellförändring av konkurrenssUuationen inom bilskrotningsbranschen vad gäller bUskrotaresom blir auktoriserade. Liksom tidigare kommer service- och priserbjudanden attvara avgörande konkurrensfaktorer. En risk är emellertid att auktoriserade bilskrotarei praktiken kan få något av lägesmonopol på gmnd av att kostnaderna för intransportav skrotbU tiU närmaste konkurrent är höga. Det är sannolikt bara i störrestäder som bUägaren lätt kan nå flera auktoriserade bilskrotare. Prop, 1975: 32 14 Detär därför enligt statskontorets uppfattning inte uteslutet att sådanamonopolsituationer missbmkas så att auktoriserad bilskrotare begär oskäligthöga priser för intransport och skrotning. Man kan enligt statskontoret inteheller bortse från risken av avtal i konkurrensbegränsande syfte. AuktoriseradebUskrotares priser bör fortlöpande övervakas av statens pris- och kartellnämnd.Sådan övervakning underlättas enligt förslaget, om bUskrotarna ålägges att angepå skrolningsintyget det pris som bilägaren betalt för intransport och slutskrotnmg. Deolägenheter från konkurrenssynpunkt som monopolprissättning ochprisöverenskommelser föranleder kan enligt statskontoret tämligen lättundanröjas genom ett aktivt kommunalt agerande. Kommuner har enligtstatskontorets uppfattning goda möjligheter att konkurrera genom att bildakommunala bUskrotningsföretag, Kommunerna har ofla redan lämplig mark förmottagning och beredning för slutskrotning av utrangerade bilar i anslutningtill kommunala avstjälpningsplatser. Att starta bilskrotningsverksamhet i denbegränsade mening att specialistföretag konlrakteras för bortforsling ochslutskrotning är enligt statskontoret skäligen okomplicerat ur såväl personal-som investeringssynpunkt. Attmarknadssituationen kraftigt förändras för bilskrotare som inteauktoriseras är enligt statskontoret ett syfte med auktorisationssystemet. Denfortsatta verksamheten för inte auktoriserade företag omöjliggörs emellertidinte helt. Uppköpare av utrangerade bilar kan sedan de tagit lill varaanvändbara reservdelar låta auktoriserad bilskrotare ta hand om återstoden avbilvraken och därigenom erhålla skrotningsintyg för avregistrering. Under fömtsättningatt skrotbil registrerats på uppköparen blir denne skyldig betala skatt ochförsäkring för bilen. För att slippa dessa utgifter kommer uppköparen enligtstatskontoret att avställa bilen i registret. Statskontoret förutsätter attlänsstyrelsen inle kommer att medge uppköpare av utrangerade bilar förlängd avställningi registret när första löpt ut. Besvären med äganderättsöverlåtelseoch avställning kommer sannolikt alt minska lönsamheten för uppköpare som inteär auktoriserad. Denne måste konkurrera med den auktoriserade skrotaren somockså antas ha intresse av och kapacitet att själv demontera bilar ochförsälja reservdelar. Auktorisationssystemet kommer därför enligtstatskontorets bedömning att väsentligt reducera antalet bildelsparker och bUdemonteringsföretagav mindre seriös natur. Därigenom minskar också fömtsättningarna för rent kriminellverksamhet varigenom utrangerade bilar åter förs ut på marknaden och in itrafiken. Statskontoret anser emellertid att det är rimligt att ge deskrotningsföretag som inte uppfyller fordringarna för auktorisationviss tid för nödvändig omställning. Ifråga om auktorisationssystemet finner statskontoret slutiigen att det finnsvissa möjligheter för bilägare att trots allt undandra sig skyldigheten att ivederbörlig ordning ombesörja slutskrotning. privatskrolatsin bU men som i anmälan liU bilregistret uppger sig ha sålt bilen till enfingerad person blir nämligen fri från försäkrings- och skattskyldighet. Föratt motverka sådana förfaranden föreslår statskontoret att bilägare som uppgersig ha sålt sitt fordon till oidentifierbar person skall vara skyldig atterlägga . i skrotningsavgift till . Ett liknande problemerbjuder enligt statskontorets uppfattning stöldanmälda bUar som inte kommer lillrätta. I sinom tid uppträder den stulna bilen som ett inte identifierbartutrangerat fordon vars slutskrotning samhället tvingas ombesörja. I valetmellan att låta skrotningskostnaden drabba den enskilde bilägaren eller detallmänna förordar statskontoret det förra alternativet. Därför föreslås attockså för sådana bilar skall erläggas en avgift på , innan avregistreringfår ske. En sådan ordning kan enligt statskontoret vidare avhålla bilägare frånfalsk stöldanmälan i syfte att undgå kostnader för slutskrotning. Oaktatstatskontoret anser att ett genomförande av det föreslagna auktorisationssystemetär en tiUräcklig åtgärd för att komma till rätta med bilvraksproblemet, läggerstatskontoret med hänsyn till innehållet i utredningsdirektiven fram förslagtill ett premie- och avgiftssystem enligt vilket bUägare genom skrotningspremieskall stimuleras alt låta skrota utrangerad bil på elt sätt som kan godtas frånsamhällets sida. Förslaget innebär alt premiesystemet knyts samman med auktorisationssystemetgenom att skrotnmgspremie kommer alt betalas ut endast om utrangerad billämnas till auktoriserad bUskrotare. Premien bör kompensera bilägaren förkostnader i samband med intransport och skrotning samt därutöver ge visstöverskott. Med beaktande av skrotningskostnaderna borde en eventuell skrolningspremieuppgå till . Endast i ytterst ogynnsamma fallkommer en sådan premie inle att läcka den enskilde bilägarens samtligaskrotningskostnader. Ävenom bilägare i glesbygdsregioner sannolikt vidkänns större kostnader förintransport än bilägare i tälortsregioner, bör skrotningspremien enligtstatskontoret tUls vidare inle differentieras regionalt. Statskontoretföreslår att ett system med skrotningspremie tills vidare endast skall omfattapersonbilar med hänsyn till att del I huvudsak är skrotningen av sådana bilarsom föranleder ölägenheter från miljövårdssynpunkt. böremellertid med utgångspunkt från framtida erfarenheter av skrotningspremiesystemetla ställning till humvida också andra fordonstyper bör omfattas av systemet. Närdet gäller administrationen av skrotningspremiesystemet framhållerstatskontoret att det nya bUregistret är väl lämpat att utnyttjas också förrutinmässig dataadministration av skrotningspremien. Enligt statskontoretskall fömtsättningen för utbetalning av skrotningspremie vara 1975: 32 16 attpersonbilen återfinns i det nya centrala bilregistret, att tidigare omtalat skrolningsintygbeträffande bUen ingivits till samt alt vederbörliga avgifter ochskatt erlagts för bUen. Införandetav ett premiesystem medför enUgl statskontoret vissa spekulationsmöjligheter.Vissa bUägare kan förväntas uppskjuta skrotningen av sina utrangerade bilar i avvaktanpå att skrotningspremiesystemet genomförts. Det är också sannolikt att vissaföretagare försöker hamstra skrotbilar i större skala somföregår skrotningspremiesystemet. Denna uppskjutna skrotning skulle enligtstatskontoret kunna få allvarliga följder för skrotbranschen. För alt minskamöjligheterna till spekulation föreslås en övergångsbestämmelse av innebördatt skrotningspremie då systemet är i kraft utbetalasenbart för bil som godkänts vid kontrollbesiktning under föregående år ellersenare. Marknadsmekanismen kommer att gradvis höja värdet på utrangerade bilarunder perioden närmast före premiesystemets införande. Det är realistiskt atträkna med att inflödet av bUar till skrotning minskar ochatt skrotningen når en topp efter reformens genomförande.En motvägande faktor kan dock tänkas vara att bilskrotare som söker auktorisationgenomför utrensningar av gamla bilvrakslager dels för att uppfylla myndigheternaskrav på resp. skrotgårdar, dels för att förbereda för inflödet av skrotbl-larunder . Ifråga om finansieringen av skrotningspremiesystemet utgår statskontoret från1963 års trafikpolitiska beslut enligt vUket varje trafikgren i detta fallbilismen i princip skall svara för sina kostnader. Statskontoret föreslårsåledes att bilismen belastas med ett belopp som motsvarar under varjeår utbetalda skrotnirigspremier. För den enskUde bilägaren innebär förslagetatt denne betalar elt slags pant fortsättningsvis kallad skrotningsavgift som återfås vid utskrotningen. Avgiften kan tas ut antingen som engångsavgiftvid första skattedebiteringen för bilen eller som en årlig avgift i samband medden årliga bilskatten. Statskontoret anser att båda lösningarna äradministrativt enkla. Statskontoretframhåller att prognoser beträffande skrotningsavgifter blir mer tillförlitiigavid alternativet med årliga avgifter, eftersom effekten avkonjunkturfluktuationer i nyinköp inte slår igenom tillnärmelsevis så kraftigtsom vid alternativet med engångsavgift. Ä andra sidan är både nyinköp ochskrotning föremål för fluktuationer som jämnar ut varandra. När nyinköpenminskar, minskar också skrotningarna. har sålundanettoökningen av personbilsbeståndet varit ca 100 000 fordon/år. Statskontorethar övervägt de två altemativen med avseende på marknadseffekter inombilbranschen och rättviseaspekter mellan olika kategorier och generationerbilägare. Skrotningsavgiftens återverkan på nyinköp och på prisutvecklingeninom marknaden för begagnade bilar 1975: 32 17 förefallerenligt statskontoret vara i det närmaste försumbar. Man kan inte heller finnaatt endera alternativet leder till orimliga ekonomiska omfördelningar meUanbilägare under fömtsättning att vid alternativet med årlig avgift antaletinbetalningar maximeras till tolv för varje bil. I bedömningen av denna frågahar avseende fästs vid vUket alternativ som skapar störst flexibUitet. Det ärenligt statskontoret uppenbart att förändringar i fråga om såvälskrotningspremiens storlek som avgiftsuttaget måste göras på . Bl.a. kommer penningvärdeutvecklingen och destmktionsteknologins utveckUng attnödvändiggöra sådana förändringar. Avgiftensstorlek antingen den är av engångskaraktär eller årlig -bör bestämmasmed utgångspunkt från en skrotningsprognos. Då underlaget för sådana prognoseri allmänhet är ganska bräckligt förordar statskontoret att man fastställer ettbelopp som avses gälla tills vidare och som med god marginal täcker beräknadeutlägg för skrotningspremier. Vid indikationer på kommande väsentligaförändringar i skrotningsfrekvensen kan detta belopp ändras. Statskontorethar undersökt de ekonomiska konsekvenserna av sex olika avgiftsalternativ,nämligen engångsavgifter på , . samt årliga avgifterpå , . Det visar sig att sådana beräkningar är ytterstkänsliga för olika prognoser rörande bilskrotningen. Vidare framgår attengångsavgift på . skulle ge ett kraftigt betalningsöverskott i samtligaprognosfall. En engångsavgift på . resp. årliga avgifter på 25 kr.förefaller med god marginal täcka kostnaderna för skrotningspremien. tycks med viss marginal täcka dessa kostnader, medan årligaavgifter på . resp. en engångsavgift på . inte ger full kostiladstäckning. Sannoliktkommer enligt statskontoret en viss förskjutning av ulskrotning att ske så atten större mängd bUar skrotas systemet är i bruk. En betydandemarginal första året synes därför motiverad. Mot bakgrund av de resonemang ochsiffror som framlagts förordar statskontoret att man väljer alternativet årligskrotningsavgift för finansiering av skrotningspremiesystemet och att avgiftenfastställs lUl . att gäUa tills vidare. Skyldigheten att erlägga årligaskrotningsavgifter föreslås upphöra när tolv avgifter erlagts för bilen. Skrolningsavgiftenbör Inbetalas som bilskatten. Enligt statskontoret bör det ankommapå trafiksäkerhetsverket, från vars anslag skrotningspremier bör utbetalas, attvid behov väcka förslag om förändring av skrotningsavgiftens storlek. Såsominledningsvis i detta avsnitt antytts anser statskontoret att det föreslagna auktorisationssystemetensamt är tillräckligt för att lösa bUskrotningsfrågan. Den ytterligarebetydelse som skrotningspremiesystemet skulle få för frågans lösning kanenligt statskontoret inte motivera att en ny pålaga i form av skrotningsavgiftläggs på allmänheten. 17 1975.1 saml Nr 32 Prop, 1975: 32 18 Detövervägande flertalet remissinstanser godtar i princip statskontorets förslagatt auktorisation av bilskrotare införs och att avregistrering av personbU inleskall kunna ske, om inte skrolningsintyg utfärdat av auktoriserad bilskrotareuppvisas.