prop · FZ0379 · 1975-12-31 00:00:00 — Beredningen framhåller att det i hittillsvaranderättspraxis inte synes ha beaktats atl räntefria lån från bolag lill aktieägarekan ha andra påtagliga fördelar för bolagsägaren än de skaltemässiga. Somexempel på sädana fördelar nämns att undertaget för arbetsgivaravgifter kanreduceras till följd av lägre löneuttag. Beredningen påpekar också alt dentysta kviltningen mellan ränta och lön kan ge aktieägaren större möjlighet altutnyttja det s. k. sparavdraget. Beredningen föreslår atl fåmansbolag beskattas förränta på dels äldre lån av det slag som träffas av låneförbudet i 75 a S AL,dels lån som lämnats efter dispens enligt 75 b S AL. Enligt beredningen ku. detankomma på RSV alt efteren marknadsmässig bedömning fas'jtälladetprocenttal efter vilket räntebeskatlning skall ske. Om lägre ränta lillämpasskall bolaget beskattas för det skillnadsbelopp som uppkommer. De remissinstanser som uttalat sig om beredningensförslag rörande ränta på aktieägares lån i fåmansbolag har allmänt tillstyrktförslaget. Kammarrätten i anser emellertid att en uttryckligundanlagsbestämmelse bör övervägas i fråga om lån från äldre vilande bolag. 3,15Nedskrivning av fordran mot aktieägare Om elt aktiebolag efterskänker en fordran mot enhuvudaklieägare, s. k. ÄL-fordran, lorde aktieägaren normalt beskattas för delefterskänkta beloppet. Enbart den omständigheten atl en AL-fordran avförs urbolagels balansräkning har emellertid inte föranlett beskattning.Skattedomstolarna har nämligen godtagit aktieägares påstående att fordringenformellt sett kan stå kvar trots att den inte längre redovisas ibalansräkningen. Beredningen anför att det i och för sig inte kananses orimligt att beskatta huvudaklieägare för ett mot nedskrivning av ÄL-fordransvarande belopp, 5 1975/76. Prop.1975/76: 79 66 även om denne gör gällande att bolagets fordran kvarstårcivilrättsligt. Eftersom emellertid nedskrivningen kan vara företagsekonomisktmotiverad och då fordringen formellt sett kvarstår, har beredningen inte ansettsig böra föreslå att en beskattningseffekt skall utlösas. Beredningenframhåller emellertid att bokföringsålgärder av delta slag ofta innebärsvårigheter vid taxeringskontrollen. Vid varje års taxering måste utrönas omfordringsförhållandet består eller har ändrats. Vidare måste ställning tastill frågan om räntebeskatlning. För att taxeringsnämnden skall fä nödvändiginformation föreslår beredningen alt avskrift av förteckning enligt 75 c S ALskall fogas till bolagets självdeklaration, De remissinstanser som behandlatfrågan om nedskrivning av AL-ford-ringar har överiag tillstyrkt beredningensförslag eller lämnat detta ulan erinran. Några länsstyrelser anser dock attberedningen varit väl försiktig och hävdar att aktieägaren bör kunna beskattasför nedskrivet belopp även om fordringen formellt sett kvarstår. 3.16 Uppgiftsskyldighet m. m. 1 taxeringslagen (1956:623), TL,finns ett stort antal bestämmelser som behandlar omfattningen av skyldighetenatt lämna uppgifter om egna och andra personers inkomslförhållanden m. m.Endast en mindre del av dessa bestämmelser tar direkt sikte på fåmansbolag ochderas delägare. Ett exempel på en sådan bestämmelse är dock föreskriften i 4 STL om att aktieägare i fåmansbolag bör taxeras av samma taxeringsnämnd somtaxerar bolaget. Ett annat exempel är bestämmelserna i 25 S TL om attfåmansbolag i sin deklaration skall lämna uppgift om aktieägarnas namn, adressoch personnummer. Vad beredningen föreslagitbeträffande skyldighet för fåmansbolag och deras delägare har lill en delredovisats i anslutning lill beredningens förslag angående de materiellaskattereglerna. Den följande redogörelsen innebär därför på vissa punkter enupprepning av beredningens uppfattning på detta område. Beredningen föreslår att i 20 S TLinförs en föreskrift om att fåmansbolag skall sörja för att underiag finns förkontroll av vad delägare i bolaget eller honom närstående tillskjutit till ochuttagit från bolaget av pengar, varor eller annat, Fåmansbolag bör vidareenligt beredningen åläggas att bevara Prop.1975/76:79 67 verfikationeravseende övernatiningskostnader, om traklamentsersättning för sådan kostnadutgått till delägare eller honom närstående. Bestämmelsen i 25 S TL om att fåmansbolag i sindeklaration skall lämna uppgift om namn och adress m. m. på delägare bör enligtberedningen utvidgas till att omfatta även närstående lill delägare som underbeskattningsåret uppburit ersättning, ingått avtal eller haft andra ekonomiskamellanhavanden med bolaget. Beredningen föreslår vidare att delägare i fåmansbolageller handelsbolag, ävensom närstående till sådan person, skall till sindeklaration foga en särskild bilaga med de uppgifter som behövs för att beräknainkomsten från bolaget. Enligt beredningen bör delägare i fåmansbolag ochnärstående till honom i den särskilda deklaralionsbilagan redovisa allanaturaförmåner från bolaget med undanlag för s. k. trivsel-förmåner avobetydligt värde. Bolagets skyldighet att avlämna kontrolluppgifter föreslåsutvidgas i motsvarande mån. Förslaget atl naturaförmåner från bolaget skallläggas samman med naturaförmåner från personalstiftelse (se avsnitt 4.2,10) börenligt beredningen föranleda en på motsvarande sätt utvidgad deklarations- ochuppgiftsskyldighet. För att förbättra taxeringsnämndernasbeslutsunderiag föreslås atl få-mansbolags skyldighet alt till deklarationenfoga bl. a. utdrag ur räkenskaperna skall ändras i några avseenden. Förslagetinnebär en utvidgning av bestämmelsen i 30 S TL om att rörelseidkare m.fl. ivissa fall skall till sin deklaration foga särskilt balanskonto eller vinst-och föriustkonto. Beredningen föreslår sålunda atl om fåmansbolag haft annalsamlingskonlo för intäkter och kostnader än vinst- och förlustkonto, t. ex. ettkonto med beteckningen rörelsekonio, skall även detla i avskrift ingå i delräkenskapsutdrag som skall fogas till deklarationen. Enligt beredningen börvidare förteckning avseende aktieägares lån från lämansbolag (75 c S AL)biläggas bolagets deklaration, Så gott som samtliga remissinstanser inom denoffentliga sektorn tillstyrker beredningens förslag atl utvidga skyldighetenför fåmansbolag och deras delägare atl lämna uppgifter lill ledning förtaxeringsmyndigheternas arbete./?Sk'anrör all enbart en utvidgning avlämansbolagens informations-och uppgiftsplikt kan ha avsevärda skaltemässigaeffekter och att denna del av förslaget utgör själva kärnpunkten i beredningensförslag. LRF, SAF och anför att en ökad uppgiftspliktkan vara motiverad för fämansbolagen och deras delägare, men framhåller atlfull klarhet måste råda om vilka som skall lämna uppgift och vad uppgifternaskall innehålla. Centralorganisationen /SR och några handelskammare befararatt ett genomförande av beredningens förslag angående uppgiftsskyldighel fårtill följd att de administrativa rutinerna blir så betungande för fämansbolagenatl en fortsättning av driften i denna verksamhetsform äventyras. Prop.1975/76:79 68 Olika civilrältsliga former står till förfogande,om en eller ett fåtal fysiska personer ämnar bedriva rörelse i detta land.Rörelsen kan bedrivas under enskild firma, i handelsbolag (varav kommanditbolaguigör en variant) eller i aktiebolag. Jag har i elt tidigare avsnitt lämnat enredogörelse för de beskattningsregler som gäller för dessa företagsformer ochskall här endast konstatera att inkomstberäkningen utförs på i princip samma.sätt oavsett i vilken företagsform verksamheten bedrivs. De betydelsefullamöjligheterna till vinslreglerande dispositioner genom nedskrivning avvarulager och avskrivning på anläggningstillgångar är t. ex. desamma.Framhållas kan emellertid att, om verksamheten bedrivs som enskild firma elleri form av handelsbolag, ägaren skall beskattas för verksamhetens överskotteller sin del därav. Varken den enskilda firman eller handelsbolaget utgörsåledes något självständigt skattesubjekt. Ett aktiebolag åsätls däremot egnalaxeringar. Den i verksamheten uppkomna vinsten skall i princip bli föremål fördubbelbeskattning, först hos bolaget och därefter hos delägaren i den mån denutdelas. Om ett rörelsedrivande aktiebolag ägs av en eller ett fåtal fysiskapersoner, kan dock i praktiken denna dubbelbeskattning elimineras genom altaktieägaren lar ul hela vinsten i form av lön, Föreiagsskalteberedningen (Fi 1970:77) har avlämnatdelbetänkandet (SOU 19.75:54) Fåmansbolag. Beredningen har på grundval avmaterial, som länsstyrelserna har ställt till beredningens förfogande, funnitatt aktiebolag, som ägs av en eller elt fåtal personer, i betydande omfattninganvänds för atl uppnå inte avsedda skatteförmåner. Beredningen betecknar den nurådande situationen på detta område som otillfredsställande och påpekar vidareatt läget har markant förvärrats . Beredningen framhåller all den grundläggandebrislen i den skaltemässiga behandlingen av fåmansbolag och deras delägareligger i det förhållandet att bolaget och aktieägaren oftast måste accepterassom två självständiga, av varandra oberoende personer. Att uppdelningen påbolag och aktieägare bara är en formalitet utan reell innebörd framträderenligt beredningen inte minst vid de ofta förekommande avtalen om överlåtelserav egendom. I verkligheten innebär sådana avtal, vilka kan utnyttjas för atluppnå skaltemässiga fördelar, inget annat än en ensidig disposition avbolagets ägare. Beredningen framhåller att dess mål inte har varitalt skärpa beskattningen för fåmansägda aktiebolag ulan att söka skapaneutralitet i skattehänseende mellan sådana bolag och övriga förelagsformer.Härför krävs enligt beredningen nya materiella regler i skatteförfaltningarna(lagsliflningsdelen). De materiella reglerna föreslås skola kompletteras medanvisningar av RSV (anvisningsdelen). Beredningen anser vidare att deskattskyldiga bör åläggas alt genom ökad uppgiftsplikt förbättrataxeringsmyndigheternas möjligheter atl genomlysa ekonomiska transaktionermellan fåmansbolag och deras ägare (informalionsdelen). Prop.1975/76:79 69 Sägott som samtliga remissinstanser har anslutit sig till beredningensuppfattning alt neutralitet bör åstadkommas i inkomstredovisningen i förhållandetill valet av företagsform. Vad gäller utformningen av förslaget är meningarnadäremot delade. Flertalet myndigheter saml LO och TCO är positivt inställdatill förslaget, medan de flesta remissinstanser med anknytning till delprivata näringslivet hävdar att de föreslagna materiella reglerna är i huvudsakonödiga. Sistnämnda remissinstanser anser att del missbruk som förekommer kanbekämpas genom ökad taxeringskontroll. För egen del vill jag inledningsvisframhålla att beskattningsreglerna bör vara så utformade atl de inte lämnarutrymme för obehöriga skatteförmåner. Delta innebär också att man böreftersträva skattemässig rättvisa i form av neutralitet vid inkomstberäkningenmellan olika företagsformer. Ett sådant syfte har godtagils avremissinstanserna. Syftet kan emellertid enligt min mening inte tillgodosesenbart genom förbättrad taxeringskontroll. Visseriigen har den fr. o. m. 1973års taxering införda möjligheten att taxera bolag och dess delägare i sammataxeringsdistrikl, s. k. integrerad taxering, i hög grad underiättat förtaxeringsmyndigheterna alt fastställa den verkliga innebörden av olikatransaktioner mellan bolaget och delägarna. Beredningens redogörelse för detsätt varpå fåmansägda bolag utnyttjas i skatteundandragande syfte geremellertid vid handen atl det föreligger ett påtagligt behov av alt införamateriella regler som direkt tar sikte på dessa bolag Och deras delägare. Dessamateriella regler bör, som beredningen föreslagit, kompletteras med anvisningarfrån RSV och med en utvidgad skyldighet för bolagen och deras ägare atl lämnaupplysningar om sina ekonomiska mellanhavanden. De regler som beredningen har föreslagit innefattarinte någon principiell avvikelse från nu gällande system för beskattning avaktiebolag och deras ägare. Även jag är av den uppfattningen att önskemålet omneutralitet vid inkomstberäkningen av rörelseinkomster tills vidare bör lösasinom ramen för nuvarande system. I detta sammanhang kan påpekas att 1974 årsbo-lagskommitlé(Ju I974:21)f n. utreder behovet av en nyoch förde mindre bolagensärskilt anpassad företagsform. Om bolagskommitlén finner att en sådanföretagsform bör tillskapas, är del lämpligt all föreiagsskalteberedningen iett senare skede lar upp frågor om dubbelbeskattning eller enkelbeskattning avföretagsinkomst m. m. Ätt nu genom en dellösning föregripa det pågåendeutredningsarbetet på detla område är enligt min mening mindre välbetänkt. 4.2Taxering av fåmansbolag och delägare, m. m. Begreppet fåmansbolag förekommer ikommunalskaltelagen (1928:370), KL, i olika sammanhang och med ibland skiftandebetydelse. Föreiagsskalteberedningen har utgått från den definition avfåmansbolag som fö- Prop,1975/76: 79 70 rekommeri 35 S 3 mom. nionde stycket KL, dvs. ett aktiebolag, vari aktierna tillhuvudsaklig del ägs eller på därmed jämförligt sätt innehas - direkt ellergenom förmedling av juridisk person - av en fysisk person eller ett fåtalfysiska personer. Beredningen framhåller atl lagtexten inte direkt anger det högstaantal personer som kan ingå i ägargruppen för alt det skall vara fråga om ellfatal men konstaterar att 10-20 personer torde kunna inrymmas i begreppet.Beredningen är vidare av den uppfattningen att varje krets av närståendepersoner skall räknas som en enhet. Som närstående bör enligt beredningenan.ses den krets av personer som uppräknas i 35 S 3 mom, tionde stycket KL,dvs. föräldrar, far- och morföräldrar, make, avkomling och avkomlings make,syskon och syskons make eller avkomling samt dödsbo, vari den skattskyldigeeller någon av nämnda personer är delägare. Med avkomling likställs styvbarnoch fosterbarn. Aktiebolag,som inte är fåmansbolag, betecknar beredningen som marknadsbolag. Ett bolagsom noteras på eller på fond-handlarlistan bör enligtberedningen alltid anses som elt marknadsbolag även om ett fåtal fysiskapersoner äger - eller röslar för - av aktierna. Tillfåmansbolag bör dessutom - oavsett antalet aktieägare - enligt beredningen räknasbolag, vars verksamhet är uppdelad på flera av varandra oberoenderörelsegrenar, såvida den som på grund av aktieinnehav, avtal eller därmedjämförligt sätt förestår sådan verksamhetsgren självständigt kan förfoga överdess resultat. Flertaletremissinstanser anser alt beredningen vill ge fåmansbolagsbegreppet en alltförvidsträckt omfattning. Elt i remissyitrandena ofta uttryckt önskemål är vidareatt nämnda begrepp klarare avgränsas i lagtext eller motivuttalanden. Föregendel vill jag framhålla följande. Som allmän utgångspunkt i deltalagstiftningsärende bör man som påpekats ha strävandet efter neutralitetvid inkomstberäkningen oberoende av företagsform. Olikheterna i praktiken ärmest påfallande mellan fåmansbolag å ena sidan och enskilda rörelseidkare åandra sidan. Begreppet fåmansbolag bör utformas med tanke på de situationerdär ägaren eller ägarna kan så fullständigt behärska bolaget att man irealiteten inte kan tala om ett ivåpartsförhällande vid transaktioner mellanägare och bolaget. Sådana situationer är från skaltesynpunkt myckel lika dendär rörelsen bedrivs ulan förmedling av juridisk person. Jag är medveten om allmyckel slora svårigheter föreligger både tekniskt och praktiskt när del gälleralt klart avgränsa de typer av bolag där förhållandet är det nu skildrade. Mankan säkeriigen inte komma närmare en generell avgränsning än vad beredningengjort. Jag är således beredd att godta beredningens förslag i princip på dennapunkt. Jag vill i detta sammanhang betona att uttrycket ell fåtal måste ses somelt relativt uttryck. Avgörande är inte det totala antalet aktieägare ulanantalet ägare med dominerande eller väsentligt inflytande i företaget. Härvidskall familje- eller släktinnehav Prop.1975/76:79 71 normalträknas samman som individuellt ägande. Del nu anförda bör emellertid - som beredningenockså ansett - inte lillämpas i fräga om förelag som har inregistrerats vidStockholms fondbörs eller som noteras på fonhandlarlistan. I vad mån reglernaom fåmansbolag skall tillämpas på andra slag av marknadsbolag - dvs. bolag däraktierna säljs och köps i någorlunda utsträckning på marknaden - får bliberoende på omständigheterna i det särskilda fallet. Beredningen har vidare föreslagit att en visskategori aktiebolag skall anses som fåmansbolag, oavsett antalet aktieägare.Beredningen åsyftar här bolag, som visserligen ägs av ett stort antal personer,men vars verksamhei är uppdelad på flera avgränsade rörelsegrenar vilka var ochen i stort sett fungerar som ett självständigt fåmansbolag. Ävenenligt min mening är del nödvändigt att utsträcka fåmansbolagsbegreppet tilldenna kategori bolag. I annal fall är det risk för att fria yrkesutövare, somnu bedriver sin verksamhet i eget aktiebolag, frestas att med behållande avsitt reella inflytade formellt överföra verksamheten till ett aktiebolag medmånga aktieägare. Del förtjänar att ytteriigare påpekas att vid den bestämningav begreppet lämansbolag som skall ske i förevarande sammanhang del inte iförsta hand är av intresse att fastställa kriterier för vad som skall ansesutgöra ett latal personer utan att avgränsa de bolag vari rörelsen kan drivasså att ett reellt tvåpartsförhållande mellan ägaren å ena sidan och denjuridiska personen - eventuellt en självständig verksamhetsgren inom densamma- å andra sidan inte föreligger. En annan sak är att denna brist på reellttvåpartsförhållande är typisk i de utpräglade fämansbolagen. Enligt beredningen bör de särskilda bestämmelsernaför fåmansbolag till-lämpas även beträffande ekonomiska föreningar, omägarförhållandena eller verksamhetens uppbyggnad i föreningen är sådan attföreningen - om den vore ett aktiebolag - skulle anses utgöra elt fåmansbolag.Beredningen har vidare föreslagit att fåmansbolagsreglerna i vissa hänseendenskall tillämpas på handelsbolag. Ägarstrukturen hos ekonomiska föreningar medför attföreningens och den enskilde medlemmens ekonomiska förhållanden i regel hålls isär. Några särskilda bestämmelser för ekonomiska föreningar liknande dem för fåmansägdaaktiebolag behövs därför normalt inte. Det kan emellertid - i synnerhetbeträffande föreningar som har bildats enligt äldre lagstiftning - förekommaall en ekonomisk förening domineras av en eller ett fåtal fysiska personer ochatt därvid sammanblandning av ekonomin kan förekomma. Jag delar därförberedningens uppfattning atl de för aktiebolagen föreslagna reglerna bör ägamotsvarande tillämpning beträffande ekonomiska föreningar. De särskildareglerna synes vidare böra omfatta även handelsbolag som ägs av en eller ettfätal fysiska personer eller vars verksamhet är uppdelad på flera självständigaverksamhetsgrenar. Desärskilda bestämmelserna bör således enligt min mening tillämpas Prop.1975/76:79 72 påvissa aktiebolag, ekonomiska föreningar och handelsbolag. 1 det följandeanvänder jag termen fåmansföreiag som en gemensam beteckning pä dessa bolag ochföreningar. Som en konsekvens härav betecknar uttrycket delägare ifåmansföretag antingen aktieägare i aktiebolag eller delägare i ekonomiskförening eller handelsbolag. Med den valda deflnitionen koiumer elt mycket stortantal företag att falla in under begreppet fåmansföretag. Jag vill emellertidbetona att de särskilda regler,somjag i det följande kommeratt föreslå, imycket begränsad omfattning koinmer att beröra det stora antalet lojalafåmansföreiag. Reglerna kommer nämligen att ta sikte på transaktioner som kangenomföras endast av den anledningen att något reellt tvåpartsförhållande inteföreligger mellan förelaget och dess ägare och vars enda och egentliga syfte äratt å-stadkomma lindring i beskattningen. Som exempel på sådana transaktionerkan nämnas oriktig lönesäitning för arbete som utförs av personer tillhörandeägarkretsen, för ägarna förmånliga avtal rörande disposition av bil och lokaleroch felaktig prissättning vid överlåtelse av egendom. genomgående drag hosdessa transaktioner är att de strider mot de grundprinciper som dencivilrättsliga förelagslagstiflningen bygger på. De sanktioner som finns ilagen (1944:705) om aktiebolag, , och (1962:700) m, m. är dock idessa fall ofta inte effektiva nog att förhindra att ägarna tillförsäkrar sigförmåner på företagets bekostnad. Att i dessa särskilda fall införa skärptaskatteregler är enligt min mening ofrånkomligt. Vid utformningen av de särskilda reglerna förfåmansförelagen och deras ägare uppkommer fråga om i vilket inkomstslag denförmån som en delägare uppbär från ett sådant förelag skall beskattas. Enligt nuvarande praxis torde en förmån från ettfåmansföretag beskattas som intäkt av tjänst om den som åtnjutit förmånen äranställd i företaget. Uppbär personen förmånen i egenskap av delägare iföretaget skall förmånen - utom såvitt gäller delägare i handelsbolag - däremotnormalt redovisas som inläkt av kapital. Företagel fär avdrag med beloppmotsvarande förmånen om denna skall redovisas som intäkt av tjänst. Skallförmånen redovisas som intäkt av kapital är den däremot inte avdragsgill förföretagel. Huruvida en förmån skall las upp som intäkt av tjänst eller somintäkt av kapital har också betydelse för bedömningen av om förmånen skallanses vara pensionsgrundande m. m. för mottagaren och om den skall medräknasvid fastställande av underiaget för företagets skyldighet att erlägga socialförsäkringsavgifteroch allmän arbetsgivaravgift. Det är f. n. inte sällan svårt alt avgöra, om enförmån från ett fåmansföretag lill en delägare eller någon honom närståendeperson skall beskattas som intäkt av tjänst eller som intäkt av kapital. Somframgår av del föregående medför emellertid valet av tillämpligt inkomstslagomfattande konsekvenser i fräga om bl. a, avdragsräti,socialförsäkringsavgifter och pensionsgrundande inkomst. För att undvika dessakomplikationer finns det enligt min mening anledning att överväga,om inteifråga varande förmåner bör genom en uttryck- Prop.1975/76:79 73 ligregel hänföras lill ett visst inkomstslag. Jag har därvid funnil att förmånerav nu diskuterat slag i vissa fall bör redovisas som intäkt av lilllalligförvärvsverksamhet. En sädan regel medför betydande praktiska fördelar.Dessutom markeras alt företaget inte skall få avdrag för den utgivna förmånensåsom en lönekostnad. Som jag framhållit torde fåmansföretag, somavstår från att i skatteundandragande syfte utnyttja den bristandeintressemotsättningen mellan företagel och delägarna, inte komma att beröras avde särskilda reglerna i nämnvärd utsträckning. Jag vill i anslutning härtillocksä påpeka att reglerna inte är av.sedda att träffa varje person som äger enaktie eller en andel i ett fåmansföretag. Den omständigheten all t, ex, enanställd iiger del i företaget bör således normalt inte medföra alt hansekonomiska mellanhavanden med företaget bedöms pä annoriunda sätt än om hanhelt saknar ägariniresse i företaget. Detta bör gälla, oavsett om den anställdehar en ledande ställning i företaget eller inte. Förslaget kommer i första handatt beröra den som på grund av eget eller närstående personers aktie- ellerandelsinnehav har ett väsentligt inflytande i företaget. Inflytandet skallalltså vara grundat på ägariniresse i företaget. Den som till följd av egeteller närstående personers aktie- eller andelsinnehav har elt väsentligt inflytandei företaget kommer i det följande att kallas Jörciagsledare. Den omständigheten att en familj genom sill aktie-eller andelsinnehav har ett väsentligt inflytande i företaget medför inteautomatiskt alt varje familjemedlem räknas som förelagsledare. För all enperson skall anses som företagsledare bör regelmässigt krävas atl han äranställd eller styrelseledamot i företaget. Att som regel endast en avfamiljemedlemmarna bör anses som företagsledare har dock i praktiken inte såstor betydelse. Som senare kommer att visas tar reglerna sikte på såvälförelagsledaren själv som honom närslående personer.