prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — Detta föreslås ske sålvmda, att första styckets andra mening gesföljande formulering: "Arbetsgivaren skall dessutom bereda arbetstagarorganisationentillfäUe att granska böcker, räkenskaper och andra handlingar, som rörarbetsgivarens verksamhet, i den omfattning som organisationen behöver för atttillvarataga medlemmarnas gemensamma intressen i förhållandet tiU arbetsgivaren." Andra stycket bör få en avfattning som visar enanknytning till första styckets innebörd i nu behandlat avseende. Detta kan skegenom att slutordenformuleras förslagsvis sålunda: " avskrift av handling ochbiträda organisationen med utredning, som den behöver för angivetändamål." Den yttersta gränsen för arbetsgivaresinformationsskyldighet framgår av första styckets andra mening, som innebär attmaterial för information skaU tillhandahållas "i den omfattning som(arbetslagar-) organisationen behöver". Ett motsvarande uttryckåterkommer i andra stycket. Uttrycken i nu berörda delar lämnas ombbade i deformuleringar lagrådet förordade. De citerade orden är betydelsefulla,eftersom departementschefen till dem anknyter motivuttalanden som klargörinformationsskyldighetens gränser utifrån vissa andra synpunkter än dem lagrådetinledningsvis har berört. Härmed åsyftas ett avsnitt i departementschefsanförandetunder 11.4. (Jfr även specialmotiveringen till 19 §). Av nämnda avsnitt framgår, att utanförinformationsskyldigheten faller rent privata förhållanden (jfr därtill vadlagrådet anfört under 1 §), 1975/76:105 Bilaga1 489 taktiskadispositioner i anslutning lUl konfliktsituationer, vissa förhållanden därjävsaspekter gör sig gällande, utvecklingsarbete av synnerligen hemlig naturoch liknande. I anslutning tiU denna uppräkning vUl lagrådet erinra om gängsesekretess i samband med anbudsgivning som sker under konkurrens meUan fleraföretag. Vad som har anförts av departementschefen i detta sammanhang visar,att det skall vara på objektiva grunder och efter en avvägning av de motståendeintressena som man skall bedöma i vUken omfattning organisationen"behöver" informationsmaterial. Viss ledning för bedömningen av den berördagränsdragningsfrågan torde stå att finna i förekommande handelsbruk ochsedvänjor i övrigt inom näringslivet. Det kan erinras om att den antagnabevissäkringslagen (1975: 1027) för skatte- och avgiftsprocessen i 18 och 21§§ godtar, att konfidentiellt material får undantagas t. o. m. från skattemyndighetemasgranskning; gnmden för sådant undantagande beskrivs i den lagen så, "atthan (den skattskyldige) har att iakttaga tystnad om dess (bevismedlets)innehåll eUer innehållet på gmnd av särskilda omständigheter ej bör komma tillannans kännedom". Begränsningen i 21 § första stycket avtystnadsplikt tUl "handlingar eller uppgifter som avser affärs- eUerdriftsförhåUanden hos företag eller sammanslutning eUer enskUds ekonomiskaeller personliga förhållanden" är enligt lagrådets uppfattning något försnäv och kan med fördel utgå. De citerade orden föreslås alltså bli strukna. Äv 21 § tredje stycket framgår, att ledamot avstyrelsen för arbetstagarorganisation inte kan undanhåUas information, vartillorganisationen är berättigad enligt 1820 §§. I övrigt begränsas kretsen avinforma-tionsberättigade genom regler eller överenskommelser om tystnadsplikt. 'I specialmotiveringen (under 20 §) sägs emellertid, att deninformations-berättigade organisationen själv avgör vem som skall ta emotinformation för organisationens räkning. Detta uttalande bör enligt lagrådetsmening äga gUtighet endast inom vissa gränser. Det kan t. ex. inte komma ifråga, att en organisation utser mottagare av information tiU ett så stortantal att reglema om tystnadsplikt därmed inte kan påräknas få avsedd verkan.Menar arbetsgivaren att syftet med tystnadsplikten annars skulle förfelas, börhan kunna vägra annan än styrelseledamot den begärda informationen tUl dess attfrågan om tystnadsplikt har blivit avgjord. Föreskriften i 21 § tredje stycket om rätt att utanhinder av tystnadsplikt vidarebefordra information till styrelseledamot tordeavse även sådan tystnadsplikt som följer av 22 §. Föreskriften bör därförflyttas till 22 §. Av lagregeln bör vidare framgå, att den tystnadsplikt somföljer med informationen också skall gälla för styrelseledamoten. 1975/76:105 Bilaga 1 490 går av vad lagrådet har anfört under 16 § bör 22 §andra stycket utgå. I enlighet med det anförda föreslås alltså, att 21 § tredjestycket och 22 §andra stycket utgår och att i stället såsom ett andra stycke i 22 § upptages följande: "Den som med tystnadsplikt har mottagit utforma- tion för lokal eller central arbetstagarorganisations räkning får utan hin der av tystnadsplikten föra informationen vidare till ledamot i styrelsen för organisationen. I sådant fall gäller tystnadsplikten även för styrelse ledamoten." Den lagkonkurrens som kan uppkomma vid brott mottystnadsplikten berörs i anslutning tUl 56 §. ansåg, att kollektivavtalborde kunna träffas inte bara om arbetsvUlkor av generell natur ochtillämplighet utan även om villkor som avser enbart viss eller vissaarbetstagare. Det remitterade förslaget bygger på samma synsätt. Ispecialmotiveringen till 23 § uttalas, att rättsverkningarna av sådanaindividualiserade avtal får bedömas bl. a. mot bakgrund av vad som enligtallmänna fullmakts- och föreningsrättsliga regler gäller för rättsförhållandetmeUan den kollektivavtalsslutande organisationen och den eller de berördamedlemmama. Lagrådet har i sak intet att erinra mot detremitterade förslagets innebörd i denna del. I anslutning tUl nämndauttalande bör emeUertid understrykas, att organisation inte kan anses behörigatt sluta individualiserat avtal för medlems räkning utan klart stöd iorganisationens stadgar eller i bemyndigande av medlemmen själv. SärskUdförsiktighet är härvidlag påkallad, när det gäller redan intjänade förmånereller därmed jämförliga förhåUanden. Fråga om att sluta individualiserat avtalkan i sådana sammanhang uppkomma vid tvisteförhandlingar, där skriftligt avtalkan ingås genom att träffad överenskommelse redovisas i justeratförhandlingsprotokoll. I arbetsdomstolens praxis finns åtskUliga fall, därarbetsgivar- eller arbetstagarorganisation har ansetts inte utan särskUt stödkunna disponera över medlems rätt i nu avsedda situationer. Lagrådetförutsätter, att någon ändring av denna praxis inte är åsyftad. I förslagets 23 § upptas en definition avkollektivavtalsbegreppet, vUken i korthet iimebär att under begreppet falleralla med viss partsställning träffade avtal om förhållandet meUan arbetsgivareoch arbetstagare. Bestämmelsen kompletteras med ett i 25 § intaget,ovUlkorligt krav på skriftlig form. De båda bestämmelserna tillsammantagnaskuUe kanske kunna uppfattas så, att varje avtal om spörsmål som inryms under 23 §måste ges skriftlig form och att muntliga avtal i sådant ämne aUtså är OgUtiga. EmeUertid torde med det mycket omfattande förhandlings område som lagen anvisar mångfaldiga smärre frågor kunna vinna sin lösning genom förhandlingsuppgörelser i enkla former, t. ex. vid telefon- Prop.1975/76:105 Bilaga 1 491 samtalmellan företrädare för arbetstagarorganisation och arbetsgivare. Attgenomgående kräva att dylika uppgörelser skuUe bekräftas skriftligen tordevara opraktiskt. En mimtlig uppgörelse får visserligen inte kollektivavtalsrättsverkningar, men de rättsverkningar som följer av allmänna avtalsrättsligaregler torde i många sammanhang vara tUlräckli-ga. En ordning som möjUggörmunfliga uppgörelser kan lämpligen åstadkommas genom att man redan idefinitionen av kollektivavtalsbegreppet anger, att där avses endastskriftliga avtal i de ämnen som omfattas av lagen. Därmed klargörs attmunfliga avtal i sådana ämnen inte utgör kollektivavtal, men uteslutsmöjligheten tUI slutsatsen att ett muntligt avtal inte skulle kurma varagUtigt. Lagrådet förordar därför, att i 23 § ordet "skriftligt"inskjuts före ordet "avtal". Av 25 §:s innehåll kan då förstameningen utgå och andra meningen avseende vissa specieUa skriftlighetsfaU lämpligen upptas som ett andra stycke i 23 §. För att imdvika att ett bortfallav 25 § skaU nödvändiggöra förskjutning av paragrafnumreringen i lagens senaredel, fcan 24 § lämpligen uppdelas i två paragrafer. VadsärskUt angår det remitterade förslagets 25 § andra meningen som alltsåenligt det sagda bör överföras till ett andra stycke i 23 § utvecklasdär närmare det uppställda kravet på skriftlighet. Vad som i det avseendetuttalas är enligt lagrådets mening i och för sig självklart. Ett skäl attbibehålla en bestämmelse för det först upptagna fallet är emellertid att å enasidan detta torde vara eller åtminstone enligt den föreslagna lagen komma attbli en vanlig form för slutande av kollektivavtal men å andra sidan avtal avandra slag sällan torde dokimiente-ras på detta sätt. Bestämmelsen, attskriftligt koUektivavtal kan träffas genom att skriftligt förslag tiU sådantavtal godkänns genom brev, kan möjligen anses fyUa funktionen att utmärka, atten accept av ett skriftligt avtalsförslag som sker muntligen eUer genompassivitet ej har avsetts vara tillfyllest. Lagrådet har med hänsyn härtUlintet att erinra mot dess bibehållande i sak, ehura med viss språkUg jämkning.Däremot viU lagrådet förorda, att telegrafisk accept icke särskilt omnämns.Svensk rätts nuvarande ståndpunkt får anses vara den, att telegram liksom annatfjärrskriftsmeddelande generellt är att betrakta som skriftlig handling. HärtUlkan amnärkas, att av såväl (33 kap. 3 §) som förvaltningslagen(7 §) och förvaltningsprocesslagen (44 §) indirekt kan utläsas, att telegramskall godtagas som skriftlig inlaga, och till att detsamma har avsetts gällaannat fjärtskriftsmeddelande men att någon uttrycklig bestämmelse i dessahänseenden icke har ansetts erforderlig (se prop. 1973: 30 s. 37). För denhändelse telegram uttryckligen omnämns i förevarande lag, synes detta delsmedföra viss risk för ett sannolikt icke åsyftat motsatsslut beträffande annatfjärrskriftsmeddelande dels vid framtida lagstiftning, som kan komma attuppställa krav på att viss framställning skaU ske skriftligen, föranleda bekymmerhuravida tele- 1975/76:105 Bilaga1 492 gramoch annat fjärrskriftsmeddelande skall behöva särskUt omnämnas. Mot bakgrundenav det anförda förordar lagrådet, att 2325 §§ med vissa redaktionellajämkningar utöver vad som följer av det anförda ges följande lydelse: "23§ Med koUektivavtal avses skriftUgt avtal mellan arbetsgivarorganisation eUerarbetsgivare och arbetstagarorganisation om anställningsvillkor för arbetstagareeUer om förhåUandet i övrigt mellan arbetsgivare och arbetstagare. Avtal anses skriffligt även när dess innehåll harupptagits i justerat protokoU eller når förslag till avtal och godkännandedärav har upptagits i skilda skrifter. 24 § Avser kollektivavtal arbetstagareshyresförhåUande, har. avtalet i den delen verkan som kollektivavtal endast iden mån det i fråga om partsställning och innehåll är sådant som anges i 12kap. 67 § jordabalken. 25 § Avtal saknar verkan som kollektivavtal i den måndet har annat innehåll än sådant som avses i 23 och 24 §§." 29 § . . Det remitterade förslaget upptar i denna paragraf tre stycken. somregleras i de skilda styckena bar emeUertid så nära inbördes saih-band, attuppdelnmgen inte är tUl fördel. Paragrafen kan dessutom något förkortas genomatt den dras samman till ett stycke. Den kan i så fall utformas på förslagsvisföljande sätt: "Är koUektivavtal-på den ena sidan eller på båda sidorslutet av flera parter och kräves uppsägning för att avtalet skaU upphöra attgälla, får part för egen del säga upp avtalet hos en eUer flera parter på andrasidan. Har sådan uppsägning skett till , får annan part säga uppavtalet tUl samma tidpunkt. Dennes uppsägning skall dock göras frånden dig då uppsägning annars skulle ha skett eUer, om den avtaladeuppsägningstiden understiger , inom hälften avuppsägningstiden." Lagrådets förslag i denna del föranleder enjämkning av 4 § andra stycket, vilken redan har redovisats. Av skäl som har anförts imder 2325 §§ förordarlagrådet, att orden "eller genom telegram" får utgå. Den föreslagna lagen lär medföra, att det kommeratt bli ganska vanligt att parter som brukar stå i kollektivavtalsförhållandetill varandra kommer att sluta två fristående kollektivavtal. Således fårantagas att ofta sluts dels ett särskUt kollektivavtal rörande lönefrågor ochandra 1975/76:105 Bilaga 1 493 närliggandeanställningsvillkor, dels ett avtal rörande sådana frågor om medbestänmiandesom avses i 32 §; måhända ges avtalen olika giltighetstider. berört förhåUande gör det mindre lämpligt att,såsom har skett i det remitterade förslaget, utforma 31 § med det fallet förögonen att endast ett kollektivavtal är gällande meUan tvistande parter. Bestämmelsen låter sig lätt formuleras så, att dentäcker även fall vari mer än ett avtal föreligger. Sakligt sett förefalleruppenbart att om två avtal föreligger men överträdelse förekommer bara av detena eller enbart av lagen överträdelsen skall i enUghet med paragrafensregler kunna få verkningar på avtalsförhåUandet i dess helhet. Med hänsyn till det anförda förordar lagrådet, attparagrafen ges följande lydelse: "Har arbetsgivare, arbetstagare eUerorganisation som är bimden av kollektivavtal grovt brutit mot sådant avtaleller mot denna lag och har förferandet väsenflig betydelse föravtalsförhållandet i dess helhet, får arbetsdomstolen på yrkande av motpartförklara att kollektivavtal som binder partema icke längre skall gälla meUandem. Är kollektivavtal på den ena sidan eller på bådasidor slutet av flera parter och har förklaring enligt första stycket gjortsför endast vissa av dem, får annan part nied omedelbarverkan säga upp samma avtal för egen del. Finnerarbetsdomstolen att visst förfarande strider mot kollektivavtal eller mot dennalag, får domstolen på yrkande befria arbetsgivare, ar-. betstagare ellerorganisation från förpUktelse enligt, kollektivavtal eller enligt lagen, i denmån det med hänsyn tUl det otiUåtna förfarandet icke skäligen kan krävas attförpliktelsen fullgöres." Förevarande paragraf anger en målsättning irekommendationens form. Rättsligt sett får en bestämmelse av denna art intenågra omedelbara effekter. Emellertid kompletteras bestämmelsen av 44 §:sregler om kvarievande stridsrätt. Det är därvid att notera, att sådanstridsrätt tUlkommer båda parter. Kvarievande stridsrätt som är avsedd att befrämjatUlkomsten av medbestämmandeavtal uppkonuner alltså enligt 44 § oberoende avfrågan, humvida det är arbetslagarpart eller arbetsgivarpart som har begärtatt medbestämmandefråga skall regleras i kollektivavtal. Mot den bakgrunden kanifrågasättas om rekommendationen i 32 § bör såsom har skett iremissförslaget begränsas tUl det fallet, att just arbetstagarparten harbegärt medbestämmandeavtal. Paragrafens karaktär av målsättningsbestämmelse ochdess bakgmnd gör dock, att detta kan anses godtagbart. Ett av lagstiftningensgrundläggande syften är ju att anspråk på medbestämmandeavtal skaU kunna växafram i sådan takt, att arbetstagarsidan ser sig i stånd att bemästra 1975/76:105 Bilaga 1 494 Men bestämmelsen bör inte tolkas på det sättet att motsatsvisskulle framgå, att lagstiftaren generellt vore avvisande mot tillkomsten avmedbestämmandeavtal när det är arbetsgivarsidan som tar initiativ till sådantavtal. Reglema om tolkningsföreträde (3337 §§) reserliksom andra bestämmelser i lagförslaget frågan, vUka motsvarande rättighetersom bör tillkomma kollektivavtalslösa arbetstagarorganisationer och sådana organisationersmedlemmar. De föreningsrättsliga grundsatser på vilka lagförslaget bygger tordei princip kräva, att alla arbetstagare tUlerkänns samma rättigheter oavsettvUken organisation de tillhör. Avsteg härifrån bör dock godtas, när starkamotstående hänsyn kräver det. Ett exempel härpå i det remitterade förslaget är,att s. k. primär förhandUngsrätt i frågor av allmän betydelse i arbetsgivaresverksamhet har ansetts inte kimna tillerkäimas aUa arbetstagarorganisationer. Tolkningsföreträde i fråga om tUlämpningen avmedbestämmandeavtal torde kiuna tillerkännas enbart organisation, som ärbunden av avtalet. En annan sak är att hänsynen tUl föreningsrätten drar engräns för utövandet av tolkningsföreträdet, när tvisten gäUer avtaletstiUämpning på medlem i utanförstående organisation. Detta spörsmål har lagrådetberört under 13 §. Tvister som åsyftas i 34 och 35 §§ behöver interöra tUlämpning av kollektivavtal utan kan även gälla enskilt arbetsavtal. Motden bakgranden kan det sättas i fråga, om inte även andraarbetstagarorganisationer än kollektivavtalsbundna borde tillerkännasmotsvarande rättigheter i tvister som rör deras medlemmar. Det är emellertidtydUgt, att en sådan utvidgning av de föreslagna reglema om tolkningsföreträdeskulle föra med sig svårigheter. Ett tolkningsföreträde förminoritetsorganisationer-na skulle nämligen i realiteten komma att gäUatiUämpningen på deras medlemmar av bestämmelser i kollektivavtal, som harträffats av andra organisationer på arbetstagarsidan. Med hänsyn härtUl harlagrådet fim-nit, att den avgränsning som har gjorts i det remitteradeförslaget får godtas. Som har påpekats i motiven torde i praktikentolkningsföreträdet för de kollektivavtalsbundna organisationema i vissutsträckning konuna även oorganiserade arbetstagare och medlemmar iminoritetsorganisationer tUl godo. Beträffande de enskUda paragraferna i lagförslagetsavsnitt om tolkningsföreträde är att anföra följande. Med den avfattning som har givits 33 § får man lättintrycket, att tolkningsföreträde skall tillkomma arbetslagarpart endast närtvist har uppstått om tUlämpningen av ett fristående medbestämmandeavtal meninte vid tvist om sådana föreskrifter om medbestämmanderätt, som har tagits ini koUektivavtal vUket i övrigt behandlar andra ämnen. 1975/76:105 Bilaga1 495 begränsningav tolkningsföreträdet torde inte vara avsedd. Lagtexten bör tUl imdvikande avmissförstånd justeras på denna punkt, förslagsvis genom att första stycketförsta meningen ges följande lydelse: "Innehåller koUektivavtalföreskrifter om medbestämmanderätt för arbetstagarna i fråga som avses i 32 §och uppkommer tvist om tiHämpning i visst fall av sådan föreskrift eller avbeslut som har fattats med stöd därav, gäUer arbetstagarpartens mening tUl desstvisten har slufligt prövats." Medden lösning som i 34 § har valts i fråga om tolkningsföreträdet iarbetsskyldighetstvister kan inte undvikas, att lagens regler i ämnet blirkomplicerade. Enligt lagrådets uppfattning kan emellertid en förenkling uppnås,utan att någon ändring i sak mträder, om andra och tredje styckena iparagrafen redigeras om. I andra stycket bÖr då samlas reglema om arbetsgivaresrätt att i undantagssituationer påfordra arbete utan hinder avarbetstagarsidans tolkningsföreträde och om arbetstagares skyldighet i sådanafall att utföra arbete. I tredje stycket bör tas lipp enbart reglerna omskyldighet för arbetsgivaren att ta initiativ tUl förhandling och rättegång,när han har utnyttjat sui rätt att påfordra arbete. Lagtexten blir också meralättillgänglig, om uttrycket "eller det annars föreligger särskildaskäl" i slutet av andra stycket byts ut mot annat uttryck, som inte likalätt kan blandas samman med uttrycket "synnerliga skäl" i stycketsbörjan. Även på några andra punkter kan med fördel göras jämkningar iförtydligande syfte. Paragrafens text föreslås med hänsyn till det anförda fåföljande lydelse: "UppkommermeUan arbetsgivare och arbetstagarorganisation, som är bimdna av sammakollektivavtal, tvist om medlems arbetsskyldighet enligt avtal, gällerorganisationens mening tUl dess tvisten har slutligt prövats. Föreligger enligt arbetsgivarens uppfattningsynnerUga skäl mot att omtvistat arbete uppskjutes, får han utan hinder avförsta stycket kräva att arbetet utföres enligt hans mening i tvisten.Arbetstagaren är då skyldig att utföra arbetet. Sådan skyldighet föreUggerdock ej, om arbetsgivarens mening i tvisten är oriktig och arbetsgivaren harinsett eUer bort inse detta eller om arbetet innebär fara för liv eller hälsaeller därmed jämförligt hinder möter. Blir arbetet utfört enligt andra stycket, skallarbetsgivaren påkalla förhandling i tvisten. Kan tvisten icke lösasvid förhandling, skall han väcka talan vid arbetsdomstolen." Regeln i andra stycket om undantag frånarbetstagares arbetsskyldighet i händelse arbetet "innebär fara för liveUer hälsa" är självfaUet mte tiUämplig, när arbetsavtalet innebäruttryckligt åtagande att utföra arbete som är farligt och tvist inte råder omavtalets innebörd på den punkten. Syftet med 35 § torde vara att arbetsgivarensskyldighet att ta initiativ tiU förhandling och rättegång skall föreligga i aUarättstvister, som rör 1975/76:105 Bilaga1 496 arbetstagaresanspråk på lön eUer annan ersättning, således även om anspråket gnmdas på lag.Det kan visserligen tänkas, att också anspråk av denna art, t. ex. ett krav påsemesterersättning enligt semesterlagen, bör rättsligt sett anses ha sin grundi arbetsavtalet mellan vederbörande arbetsgivare och arbetstagare. För att denåsyftade innebörden av 35 § sfcaU komma tiU klart uttryck i lagtexten, är detenligt lagrådets uppfattning dock lämpligt med en omformulering av denna. Enenkel och näraliggande lösning är att byta ut uttrycket "tvist omtUlämpning av avtal" mot "rättstvist". Detta ord har vunnit hävdi arbetsrättslig terminologi och anger på ett tydligt sätt vad det är fråga om.Lagrådet föreslår, att sådan ändring görs. Arbetsgivares skyldighet enligt regeln i 34 §tredje stycket att ta initiativ tUl förhandling och rättegång ärskadeståndssanktionerad, eftersom regeln har tillkommit i motpartens intresse.Påföljden för arbetsgivares underlåtenhet att gå till förhandling ellerrättegång enligt 35 § är att arbetsgivaren blir skyldig att utge det beloppsom arbetstagarsidan kräver, om kravet inte är oskäligt. Vid sidan härav tordeinte finnas något utrymme för skadeståndsansvar. Avsikten torde inte hellervara, att sådant ansvar skall komma i fråga. I 36 § har föreskrivits, att arbetstagarsidanstolkningsföreträde enUgt 34 § och dess rätt enligt 35 § skaU utövas av lokalarbetstagarorganisation, där sådan fiims. Någon motsvarande bestämmelse harinte givits i. fråga om tolkningsföreträdet enligt 33 §. Innebörden avförslaget på denna punkt torde vara, att tolkningsföreträdet tUlkommer denarbetstagarorganisation som står som part i det omtvistade medbestämmandeavtalet.Vill organisationen utöva tolkningsföreträdet genom lokal organisation, fårdet ske genom beslut om delegation av den överordnade organisationensförfoganderätt. Enligt lagrådets uppfattning ligger det dock nära tiU hands attför alla tolkningsföreträdesfaUen ge en enhetlig reglering av frågan på vUkennivå arbetstagarsidans rätt skall utövas. Detta kan åstadkommas genom att iförevarande paragraf hänvisning sker även tiU 33 §. Liksom i övrigt påtolkningsföreträdets område kan avsteg från den i lagen föreskrivna ordningengöras genom kollektivavtal. Med hänsyn tiU det anförda föreslår lagrådet, attparagrafens första mening ges följande lydelse: "Arbetstagarpartens rättenligt 3335 §§ tillkommer den avtalsslutande arbetstagarorganisationen ochutövas av lokal arbetstagarorganisation, om sådan finns." Av skäl som lagrådet har anfört under 16 §förordas, att 37- § andra stycket utgår. I dessa paragrafer har upptagits regler om rättunder vissa förutsättningar till fackligt veto mot att arbetsgivare anlitarannan arbetskraft än 1975/76:105 Bilaga 1 497 hoshonom anställda arbetstagare. I enlighet med föreskriften i 1 § andra stycketomfattar begreppet arbetstagare härvid även jämställda uppdragstagare. Det kan beträffande 38 § förtjäna understrykas, attden primära för-handlmgsskyldighet för arbetsgivare som föreskrivs i förstastycket inträder först då arbetsgivaren står i begrepp att för arbete för suiräkning eller i sin verksamhet anlita viss entreprenör eUer viss annanarbetskraft, som han ej avser att anställa.