prop · FZ03118 · 1975-12-31 00:00:00 — Föratt kommunerna skall kunna upprätthålla helheten, sett både tUl barnens, denberörda personalens och de olika kommunala organens behov ochutvecklingsmöjligheter, har invandrargruppen förespråkat att den statligaregleringen bör begränsas så mycket som möjligt när det gäller de statligaresurser som föreslås för verksamheten. Härigenom erhåller kommunerna också handlingsfrihet. De reniissinstansersom yttrat sig om denna invandrargmppens principiella utgångspunkt, bl. a. ettanlal invandrarorganisalioner, sluter all-, mänt upp bakom principen att helhetssynenskall upprätthåUas. Jag anser i likhet med invandrargruppen att samhällets slödför invandrarbarnens och invandrarungdomarnas språkutveckling inte får ses sometl isolerat pedagogiskt och metodiskt problem som går att lösa enbart genom alttillföra undervisningen ökade resurser. Insatsernabör i stället samordnas med samhällets övriga stödåtgärr der förinvandrarfamiljerna på de familje-, kultur-, boende- och socialpolitiskaområdena. De förutsätter ett nära samarbele mellan olika kommunala organ.Insatserna måste också kunna anpassas till det en- . skilda barnets och denunga människans behov och totala situation. Jagdelar följaktiigen i allt väsentligt invandrargmppens helhetssyn. Dessöverväganden utgör enligt min mening en god grund att bygga en integreradverksamhet på för invandrarbarnen och deras föräldrar, för personalen iförskola och skola samt för de i kommunen politiskt ansvariga nämnderna ochorganen. Invandrargruppenhar också behandlat förskolebarnens situation. Detta har fallit sig naturligtmed hänsyn till den helhetssyn som arbetsr gruppen konsekvent har försökt altgenomföra i sina överväganden och förslag. Forskningen om språkulveckUng och tvåspråkighethos barn har visal atl samhällets stöd behöver sällas in i organiserad formbetydligt tidigare än f. n. Detla beror främst på att invandrarbamet kontinuerligtbehöver utveckla hemspråket, dvs. det språk som används i hemmet och somskiljer sig från omgivningens. Förutsättningarna alt lära sig svenska och andrafrämmande språk är beroende av invandrarbarnets förmåga att behärskahemspråket. För alt bamels inneboende förutsättningar skall kunna utvecklasunder den fortsatta skolgången krävs likaså goda kommunikationsfärdigheter.Särskilda insatser för invandrarbamens intellektuella, känslomässiga, socialaoch språkliga utveckling är därför nödvändiga även i åldrarna före skolåldern,om beslående resultat skall kunna uppnås. Invandrarbam måste således tidigtberedas tillfälle att genom förskolevislelse i olika former få tillgång 1975/76:118 77 tillhemspråkslräning som en integrerad del i förskolans pedagogiska program.Invandrargruppen bedömer delta så angeläget alt den föreslår att en utvecklingav samhällets resurser för träning av hemspråket i första hand bör göras iförskolan. Reniissinslansernainstämmer i dessa invandrargruppens överväganden kring förskolans funktionerför invandrarbarn i förskoleåldern och finner det rikligt att betydanderesurser satsas på förskolebamen och förskolan. Jag delarinvandrargruppens och remissinstansernas syn. Undersökningar som harförelagils i andra invandrarländer har påvisat hemspråkets avgörande roll. Denforskning och försöksverksamhet som bedrivs inom förskoleområdet här i landetstyrker dessa antaganden och har visat alt en tidigt insatt träning ihemspråket för invandrarbarn är av stort värde. Mina förslag i det följande omfatiardärför också den allmänna förskolan för sexåringar. I dessa frågor har jag samråttsärskilt med chefen för . Invandrargmppen harkritiserats för att den inte inom ramen för sin helhetssyn tillräckligt harbeaktat invandrarbarnens och invandrarungdomarnas frilidssituation och påvilket sätt samhällel kan medverka till att göra fritiden mera meningsfull fördem. I likhet med bl. a. brottsförebyggande rådet (BRA) och statens ungdomsrådanser jag fritidsverksamheten vara en viktig del av samhällets samladeresurser för invandrarbarnen. Som jag tidigare anfört är invandrargruppensförslag all se som en del av en helhel, som de bildar tillsammans medpropositionerna om utbyggnad av barnomsorgen och om skolans inre arbele. 1dessa båda propositioner behandlas fritidsverksamheten för barn och ungdomarintegrerat med fritidshemmens resp. skolans inre arbete. Särskild vikt läggsvid åtgärder för barn och ungdomar nied behov av särskilt stöd och stimulans.1968 års barnslugeutredning har dessuiom i elt särskilt betänkande (SOU 1975:94) lagt fram förslag tiU ålgärdsprogram vad gäller lov- och sommarverksamheterför barn och ungdomar. Betäri-kandet remissbehandlas f. n. Jag anser inte attinvandrarbarnens frilidssituation bör behandlas separat. Självfallet upphör intedet behov av hemspråksträning och sociala kontakter som invandrarbam och derasfamiljer hår då skölåiet avslutas. Från språklräningssynpunkt torde det varaolyckligt, om inle invandrarbarn ges möjligheler att delta i hemspråksträningäven då skolan har ferier. Denna träning kan ske i friare former än under skolarbetett. ex. genom en fritidsverksamhet av det slag som bl. a. kommunerbjudit invandrarbarn . Samma behov anser jag också kan finnas förinvandrarbarn i den allmänna förskolan. Föreningslivet ochinvandramas egna organisationer bör stimuleras till ökade insalser underterminstid och ferietid i olika föreningsleddå verksamheter. Invandrarbarri ochinvandrarungdomar samt svenska barn 1975/76:118 78 ochungdomar bör så långt möjligt integreras i dessa. Försöksverksamhet med dennainriktning bedrivs redan på initiativ från och statensungdomsråd. Därifrån kan erfarenheter dras för det fortsattautvecklingsarbetet. Om förslagen om den samlade skoldagen och den allmännafritidsverksamheten förverkligas, ökar också möjlighelerna för eleverna attkomma i kontakt med samhällets kultur- och fritidsutbud, där ocksåföreningslivet i kommunen spelar stor roll. En integrerad fritidsverksamhet ären viktig faktor för att vi skall kunna sikta mot det övergripande målet omsamverkan, tolerans och solidaritet med invandrarna och deras barn. Imina förslag innefattar jag också de överväganden om zigenska barn och ungdomarsom framförts av expertgmppen (In 1970: 28) för vissa zigenarfrågor ipromemorian Zigenare i (Ds A 1975: 8). Ianslutning till mina förslag i det följande berör jag för överblickens ochsammanhangets skull även vissa förslag, som inle fordrar beslul av . Invandrargruppenslår fast följande syfte med hemspråksundervisningen. Hemspråksundervisningenavser att vidmakthåUa och utveckla kunskapema i ett annat språk än svenska som bameti förskolan, eller gymnasieskolan använder i sin dagliga miljö.Under-, visningen syftar till att främja barnets emotionella och intellektuellautveckling liksom till atl ge barnet möjlighet alt leva sig in i och känna samhörighetmed föräldrarnas/vårdnadshavarnas kulturella bakgrund. Remissinstansernainstämmer i eller lämnar dessa synpunkter utan erinran. Endast länsstyrelsenoch länsskolnämnden i samt skolstyrelsen i Olofslröm släller sigkritiska. Nämnda remissinstanser framhåller att hemspråksundervisningen hardubbla syften, dels att vidmakthålla och vidareutveckla hemspråket, dels attge underlag för snabbare framsteg i svenska, och kopplar det senare syftet tUlelt krav på obligatorium för invandrarbarnen att delta i hemspråksundervisning. Föregen del ansluter jag mig tUl invandrargruppens synpunkter i, dessa avseenden.Deltagande i hemspråksundervisning skall vara fri- villigt, ochomfattningen av åtgärderna skall vara beroende av bamens och föräldrarnasönskemål härom. Denna princip,är redan fastslagen genom beslut medanledning; av regeringens proposition om riktlinjer för invandrar- och minoriletspolitikenm. Obligatorisk hemspråksundervisning skuUe vara oförenlig medvalfrihetsmålet. Viktigare än ett obligatorium för barnen är, enUgt minmening, atl fastställa ett obligatorium för kommunerna all erbjudainvandrarbarnen en organiserad hemspråksundervisning i- den allmänna förskolanoch i skolan, i de fall barn och föräldrar så önskar, samt all genom informaiion 1975/76:118 79 ochuppsökande verksamhet nå alla invandrarföräldrar med delta erbjudande. Kommunbör inte vara skyldig att erbjuda hemspråksundervisning för grupp med färre anlalbarn är fyra, om stora svårigheter föreligger och lärare inte firms liUgängligutan stora extra kostnader t, ex. på grund av långa och tidsödande resor. Invandrargruppenhar föreslagU atl kommunen skall ha skyldighel att anordnahemspråksundervisning för varje invandrarbarn, vars föräldrar/vårdnadshavarebegär del, och alt informera invandrarbarnen och deras föräldrar om möjlighetenenligt gällande förutsättningar. Rätttill hemspråksundervisning bör, enligt invandrargruppen, tillkomma alla barnoch ungdomar för vilka etl annal språk än svenska utgör ett levande inslag ideras hemmiljö. Normalt förutsätter detla att föräld-rama/vårdnadshavama eUerminst en förälder/vårdnadshavare har elt annat språk än svenska som sittmodersmål och använder det språket i sitt umgänge med barnet. På samma sätt kanreglerna om hemspråksundervisning tillämpas på barn som tillhör en ursprungligspråklig minoritet i eller vars familj i en eller flera generationerhar bott i , förutsatt atl barnets språkliga miljö kräver delta. Invandrargruppenanser det inle möjligt eller ens lämpligt att ställa upp generella regler medkrav på att barnet skall besitta viss färdighet i hemspråket för att ha rätt tiUundervisning i detta. Gränsdragningen måsle överlåtas lill en lokal bedömningdär skolan, föräldrarna och barnet självt får medverka. Därvid bör deinvandrarbarn prioriteras, som språkligt setl har sämst utgångsläge. Enligtinvandrargruppens mening är det inte heller möjligt alt ställa upp generellaregler för rätl till hemspråksundervisning för de utiändska barn som adopterasi . I de faU adoptionen skett i så tidig ålder, alt barnet språkligthelt försvenskats, bortfaller de motiv för hemspråks-undervisning som tidigareanförts. Om adoptionen skett i sådan ålder, att barnets kunskaper i modersmåletär fullt levande, när det börjar förskolan eller skolan, anserinvandrargruppen alt bedömningen bör kunna bli en annan. Inte heller i dettafall anser invandrargruppen att det är möjligt att ställa upp generella regler. Merpartenav remissinstanserna instämmer i de föreslagna riktlinjerna för vilka barn sombör erbjudas hemspråksundervisning eller lämnar förslaget utan erinran. Någraremissinstanser gör vissa förlydliganden av invandrargruppens förslag.Riksförbundet i erinrar om att hemspråket i mångafamiljer är svenska, faslän det inte är föräldrarnas modersmål. Även i sådanafall bör barnel få delta i hemspråksundervisning, om barnet eller föräldrama såönskar. skoldirektion påpekar att barn från familjer, där den enaföräldern är av svenskt ursprung och den andre invandrare och där svenskanofta blir det helt dominerande språket, av känslomässiga skäl kan ha stortbehov av att kunna båda föräldrarnas språk. 1975/76:118 80 barnfrån invandrarfamiljer, i vilka kommunikationen sker på två språk, varav intetär svenska. Fleraremissinstanser betonar att bam till naturaliserade föräldrar i andra ellerföljande generationer, som upprätthåUer urspmngsspråket i hemmet, samt barn somtillhör en ursprunglig språklig minoritet i landet, bör inbegripas bland demsom har rätt till hemspråksundervisning. Jagfinner att invandrargruppens avgränsning av rätten till hemspråksundervisningväl täcker in också de barn som dessa remissinstanser och expertgruppen förvissa zigenarfrågor framhåller bör ha rält härtill. Jag delar statensinvandrarverks () uppfattning att dét är det enskUda barnets/den enskildaelevens behov som måste vara avgörande för stödinsatserna vid varje tiUfälle.Varje bedömning av behovet av hemspråks-undervisning måste således ulgå fråndet enskilda bamels utveckUng och sociala, känslomässiga samt intellektuellabehov äv stimulans att utveckla och vidmakthålla hemspråket. Bamels ochföräldrarnas önskemål och bedömningar måste därvid alltid slå i förgrunden. Dennaprincipiella syn gäller självfallet fullt ut också för adoptivbarn och derasrätt till hemspråksundervisning. I åtskilliga fall torde det komma att röra sigom behov av allmänt stöd, vari hemspråksundervisningen är en viktig del underen övergångsperiod, då adoptivbarnet efter sin ankomst till skallintroduceras i förskolan eller skolan. Jagavser att i annat sammanhang föreslå regeringen att information utarbetas somvägledning för koriimunema i de fall, då tveksamhet kan råda om tillämpningenav de föreslagna riktlinjerna. Ianslutning till denna fråga vill jag också ta upp ()påpekande alt termen invandrarbarn/elev i flera avseenden är förvittomfattande och för snäv, då den t. ex. inte innefattar svenskaminoritetsgrupper med annat modersmål än svenska: Vidare anser iNorrbottens län och kommun ' att termen invandrarbarn bör bytas motbeteckningen "barri med annat hemspråk än svenska" för att täcka inbarn som tillhör ursprunglig språklig minoritet i . Jag delaruppfattningen att det är angeläget alt definitioner, avgränsningar m. m. ärentydiga och att de soni SCB framhåller samordnas t. ex. i de skildainventeringar av invandrarbé-folkningen som planeras och genomförs. Genomde-riktlinjer som jag förordar torde entydighet kunna nås, liksom det klarttorde framgå ätt även de ursprungliga språkliga minoriteternas barn i Sverigeomfattas av rätten lill hemspråksundervisning. Jag finner det angeläget att bl.a. , (), SCB samt samordnar sin terminologi.Därför avser jag atl i annat sammanhang föreslå att det uppdras åt berördamyndigheter att företa denna samordriing. I föreliggande förslag använder jagliksom invandrargruppen termerna invandrare, invandrarbarn och invandramrigdomari deras'vanliga, inle närmare preciserade betydelse. 1975/76:118 81 Ettantal remissinstanser är i anslutning till frågan om riktlinjer för vilkaelever som skall ha rätt tiU hemspråksundervisning negativa tiU den avinvandrargruppen använda beteckningen hemspråksträning. De föreslår i ställetalt begreppet hemspråkundervisning används, alternativt undervisning imodersmålet eller i minoritetsspråk. Jag delar nämnda remissinstansersuppfattning att beteckningen hemspråkslräning inte bör användas generellt. Imotsats till invandrargruppen föreslår jag därför att begreppethemspråksträning förbehålls verksamheten i förskolan. I denna avses inle enregelrätt undervisning för berörda åldersgrupper ulan en allsidig stimulans avbarnets känslomässiga, sociala och intellek-tueUa utveckling, varihemspråksträningen naturligt kommer in. När det gäller ochgymnasieskolan finner jag det angeläget med elt så enhetligt språkbruk sommöjligt. Jag finner därvid begreppet hemspråksundervisning vara det tUlämpliga. Vadgäller benämningen hemspråk i stället för modersmål eller minoritetsspråkfinner jag denna term väl överensstämma med fömt föreslagna riktlinjer. Det ärfråga om träning/undervisning i det språk som utgör ett levande inslag ibarnets hemmiljö. Barnets utveckling och sociala, känslomässiga och intenektuellabehov av att knyta an till hemmiljön och föräldrarnas/vårdnadshavarnas språkoch kulturella bakgrund skall vara det avgörande kriteriet för rätt tillhemspråksträning /undervisning. Jag anser följaktUgen att invandrargruppensbenämning hemspråk bör användas. Detandra området för vilket förslag till riktlinjer dragits upp av invandrargmppenär stödundervisningen för invandrarelever. Invandrargruppen föreslår attkommunen skall ha skyldighet att anordna stödundervisning för varjeinvandrarelev som på grund av otillräckliga kunskaper i svenska ellerolikheter i omfattning och innehåU i sin tidigare skolgång har svårt alt följaundervisningen i den svenska klass som han/hon är inskriven i.Stödundervisningen skall så långt möjligt i fråga om innehåll och omfattningutformas med hänsyn till den enskilda elevens behov och förutsättningar.Reglerna för stödundervisnmg är tillämpliga även på infödda svenska elever sompå gmnd av skolgång i utiandet har behov av sådan undervisning. Remissinstansernatillstyrker eUer lämnar invandrargmppens förslag till riktlinjer förstödundervisning för invandrarelever utan erinran. framhålleratt barn, vilkas föräldrar är invandrare av olika nationaliteter, är i stortbehov av stödundervisning i svenska. Familjens samtalsspråk blir oftastsvenska, men ingen av föräldrarna behärskar språket fullständigt. Jagfinner de föreslagna riktlinjerna för stödundervisning ändamålsenliga ochansluter mig liU dem. Riktlinjerna är så vida, att även de barn som socialslyrelsenframhåller ha behov av stödundervisning i svenska kan tillgodoses. 6 1975176.1 saml Nr 118 1975/76:118 82 Jagerinrar om alt det är skolan som har att avgöra vUka barn/elever som har behovav stödundervisning samt all dellagande är obligatoriskt för eleven. 5.3Uppsökande verksamhet, planering, m. ra. Invandrargruppenföreslår att kommunerna inventerar behovet av särskilda åtgärder förinvandrarbarnen och på gmndval av denna inventering upprättar ett för förskola,grundskola och gymnasieskola gemensamt handlingsprogram för hur kommunenssamlade resurser för invandrarbarnens hemspråksundervisning ochstödundervisning skall utnyttjas med hänsyn till varje enskilt barns behov.Därvid framhåller invandrargruppen att det är angeläget atl den i förskolelagen(1973: 1205) angivna uppsökande verksamheten för barn i förskoleåldern utnyttjasför alt tidigt informera invandrarfamiljerna om hemspråksundervisningensbetydelse och för att utröna invandrarbarns behov av stöd för atl utveckla sitthemspråk. För aUainvandrarbarn i skolpliktig ålder föreslår invandrargruppen att kommunen påmotsvarande sätt inventerar behovet av olikastödinsatser i samt av stödundervisning i svenska och hemspråksundervisning.Invandrarelever i gymnasieskolan bör på samma sätt bli föremål för uppsökande verksamhelvid denna inventering. bör anmälningar lill hemspråksundervisninglas emot. Invandrargruppenbetonar att hemspråkslärare bör anlitas för att upprätta kontakt med invandrarföräldramaoch diskutera formema för deras barns språkundervisning. Hemspråksläraren börses som konsult i den uppsökande verksamheten för förskolebarnen. Han/hon börockså delta i kontakten med grundskole- och gymnasieskolelevernas föräldrar, ibedömningen av varje enskUd elevs behov och i studieplaneringen. Förskolans del anser invandrargruppen att kommunens totala planering måsle byggapå noggrann inventering inom varje rektorsområde/ skolenhet. Den enskilda,invandrarelevens förutsättningar och behov kommer därför alt utgörautgångspunkten inte bara för skolenhetens/ rektorsområdets åtgärdsplanering påkortare och utan också för hela kommunens totala resurs- ochorganisationsplanering. Kommunen måste också ges möjligheter atl samverka medandra kommuner för alt tillfredsställande kunna organisera stödundervisning ochhemspråksundervisning. Invandrargruppensförslag om uppsökande verksamhet för invandrarbarn och invandrarungdomar hargenomgående tillstyrkts av remissinstanserna. Några få är kritiska lillförslagen om hemspråkslärarens roll och funktion i sammanhanget. TUl dessahör.Tjänstemännens centralorganisation (), Finska Lärarföreningoch Riksförbun- 1975/76:118 83 detför personal vid invandrarbyråer. däremot betonar attden uppsökande verksamheten skulle bli effektivare, om personer som behärskarde aktuella invandrarspråken i ökad utsträckning kunde knytas tillverksamheten. i anser det likaledes riktigtalt hemspråkslärarna anförtros en uppsökande verksamhet och understryker atlderas "kurativa" insalser får ses som huvudsakligen av förmedlandeart. i finner att invandrargruppens förslagstämmer väl överens med erfarenheter från i kommunen pågående försöksverksamhetför barn med särskUda behov. För egen del ansluter jagmig lill förslaget att den uppsökande verksamheten och inventeringen börgenomföras av och gymnasieskolan liksom den genomförs iförskolan. Jag vill framhålla vikten av en helhetssyn som lar sig uttryck i ensamplanering och samorganisalion mellan de olika ansvariga kommunala organenoch nämnderna och i vissa fall också över kommungränserna, för att denna verksamhetskall få önskad effekt för invandrarbarnens del. I detla sammanhang erinrar jagom atl kommunerna genom den framlagda prop. 1975/76: 92 om ulbyggnad avbarnomsorgen bli ålagda en uppsökande verksamhel också för barn i de yngreskolåldrarna, vilka av fysiska, psykiska, sociala eller språkliga skäl behöver särskUtstöd för sin utveckling och som bör anvisas plats i fritidshem, samt attupprätta en plan för barnomsorgen i kommunen. I propositionen om skolans inre arbete(avsnitt 3.5) har jag själv behandlat frågan om den kommunala planeringen förden allmänna fritidsverksamheten och skolans roll i denna. I de olikainventeringar, som kan komma att ske av sociala centralnämnden liksom avskolstyrelsen och övriga nämnder bör, enligt min mening, elt direkt samarbetekunna ske. Barnomsorgsgruppen har i betänkandet (SOU 1975: 87) Samverkan ibarnomsorgen utarbetat modeller för den uppsökande verksamheten bland barn iförskoleåldrarna. Remissbehandlingen av belänkandet har avslutals.Dessa modeller lorde kunna tas som utgångspunkt för ett samarbete mellanberörda nämnder och organ. Jagavser att i annat sammanhang föreslå alt SÖ och får i uppdragatt i nära samarbete med utarbeta vägledande informaiionoch exempel på planeringsmodeller för en uppsökande verksamhet också bland invandrarbamoch invandrarungdomar i grundskola och gymnasieskola. Invandrargruppenhar i samband med den uppsökande verksamheten för invandrarbarn också påtalatbehovet av en årlig inventering för hela landet genoni SCB:s försorg av dettotala antalet invandrarbarn i förskolan och skolan. Likaså föreslår mvandrargruppenatt tiUfäUiga fördjupade undersökningar utförs av invandrarbarnens situation iförskola och skola. Remissinstansema instämmer i dessa invandrargruppens förslag.Jag avser att återkomma till dessa frågor i annal sammanhang. 5.4Resursens storlek och användning Invandrargruppenföreslår alt de statliga resurser som tiUdelas kommunerna för undervisning avinvandrarbarn skall kunna användas flexibelt utan centraU fastställdaföreskrifter, så att barnens skiftande behov i största möjliga ulslräckning tUlgodosesmed hänsynstagande lill de lokala förutsättningar som föreUgger. Ienlighet med sin helhetssyn på invandrarbarnens utveckling föreslår invandrargmppenföljande beräkningsgrund för ett statiigt resurstillskott för kommunensundervisning för invandrarbarn: O6 kalendertimmari per grupp O4 veckotimmar per grupp skolan; visning och studiehandledning på hemspråk O2 veckolimmar per grupp skolan: ningoch studiehand- ledningpå hemspråk Fortsatt möjlighet till särskild stödundervisning i svenska Fortsattmöjlighet att studera hemspråk i stället för B- eller C-språk Förförskolan föreslås en genomsnittlig gruppstorlek om sex barn. För grundskolanoch gymnasieskolan föreslås en genomsnittiig gruppstorlek om fyra elever. Iförhållande till nuvarande resurser och beräkningsgmnder för dessa innebär invandrargmppensförslag alt den allmänna förskolan, som inte innefattats i desärskilda resursinsatserna för hemspråksundervisning, inräknas i den totalaresursramen för åtgärder för invandrarbamens språkutveckling. Förgrundskolan innebär förslaget en omfördelning och renodlUig av de befintligaresurserna för stödundervisning i svenska och för studie-handledning påhemspråket om sammanlagt och för hemspråksundervisning omsammanlagt två veckolimmar per gmpp. Därvid blir beräkningsgmnden förstödundervisningen i svenska fyra 1975/76:118 85 Sludiehandledningen på hemspråket och undervisning i hemspråketsammanförs per gmpp. GymnasieskolantUlförs genom förslaget nya resurser, varvid beräk-ningsgmndema ändras. Delsföreslår invandrargmppen ett resurstillskott per gmpp förstudiehandledning på hemspråket och undervisning i hemspråket, dels föreslåsatt möjUghetema till särskild stödundervisning i svenska ökas genom ett ökatstatsbidrag härför om sammanlagt 5 mUj. möjUgheter alt studerahemspråket i stället för B- eller C-språk föreslås kvarstå.