prop · FY0345 · 1975-12-31 00:00:00 — Utbildningen kan ocksä i många fallkompensera ett handikapp och bör enligt kommitténs uppfattning också användasmed detta syfte. Imars 1974 tillsatte Kungl. Maj:t en särskild utredning om viss yrkesinriktadrehabiliteringsverksamhel (YR-ulredningen). Den har bl. a. till uppgift att seöver samordningen av den verksamhet med anpassningskurser som bedrivs vidAMU-center och den arbetsprövning och arbelsträning som bedrivs av landstingen.Utredningen har fått till uppgift att ta upp hela frågan om gränsdragningarmellan arbetsmarknadsutbildningen och olika vårdformer. Det betyder att KAMUför sin del får lov att lämna dessa viktiga frågor till den sittandeutredningen. KAMU vill dock understryka behovet av samordning av samhälletsolika ålgärder på delta område. Delär emellertid i praktiken inte möjligt att uppställa några absoluta gränser förvar den ena typen av rehabiliteringsverksamhel slutar och den andra lar vid.Arbetsmarknadsutbildningen måste ha resurser föratl fullfölja den sociala ochmedicinska rehabiliteringen under yrkesutbildningen - läkare, sjuksköterskor,sjukgymnaster, personal med kurativa uppgifter etc. Kommittén anser ocksä attdet är viktigt alt all personal som är verksam inom arbetsmarknadsutbildningenges grundlig utbildning om de handikappades situation och vilka krav detställer pä utbildningen. Lärarna är i detla avseende en nyckelgrupp. AMS,och SÖ har under är 1973 lagt fram elt förslag omöverförande av yrkesutbildningen vid kriminalvärdsanstalter lill arbetsmarknadsutbildningen.Det bör genomföras i sina huvuddrag ulan vidare dröjsmål. Invandrarnai har i princip samma möjligheter som svenska medborgare att delta iarbelsmarknadsulbildning om de har rätt all vistas och arbeta i . Mångainvandrare måste påbörja sin arbetsmarknadsutbildning med en kurs i svenskaför alt kunna fortsätta i yrkesutbildning. Kursen får omfatta högst två månaderoch beviljas personer som skall genomgå planerad arbetsmarknadsutbildning ochdär språkundervisning bedöms vara ett nödvändigt led i utbildningen. Invandrarnasproblem inom arbelsmarknadsulbildningen är i huvudsak beroende på derasbristande kunskaper i svenska. Delta är troligen förklaringen till deras högaavbroltsfrekvenser och till atl en förhållandevis liten del får anställning iutbildningsyrket. Den nya lagstiftningen om obligatorisk utbildningav invandrare i svenska kommer förmodligen på längre sikl atl förändrasituationen. Denobligatoriska utbildningen kommer emellertid i mänga fall inte atl getillräckliga kunskaper för fortsatt yrkesutbildning. En minskad andel invandrareöver huvud tagel kan minska problemen kvantitativt. Brultoin-vandringen äremellertid fortfarande betydande och beslår i slor utsträckning av s. k.ansluiningsfall - ofta kvinnor - som först efler en lid söker, sig ut päarbetsmarknaden. Anspråken på utbildning i svenska inom arbetsmarknadsutbildningenkommer därför att bli betydande också i framliden. Delfinns i princip två möjligheter alt förbättra yrkesutbildningen förinvandrarna. Den ena är atl i större uisträckning ge yrkesutbildning på invandrarnasmodersmål. Sådana försök pågår ocksä när del gäller finska invandrare. KAMUförordar all försöken vidgas till alt omfatta flera invan-drarspråk. Del andraalternativet för alt förbättra invandrarnas möjligheter till yrkesutbildning ärall öka utbildningen i svenska. De nuvarande kurserna inomarbetsmarknadsutbildningen är enligl samstämmigarapporter och undersökningar otillfredsställande. Kommittén föreslår därför altden övre gränsen pä skall las bort och utbildningstiden i ställetindividualiseras med hänsyn till de krav på svenskkunskaper som StäUs iyrkesutbildningen. Det nuvarande systemet innebär alltför ofla att invandrarnamed helt otillräckliga kunskaper i svenska påbörjar yrkesutbildningar, vilketär ell klart slöseri med utbildningsresurser. KAMUavvisar möjligheterna atl ge generellt medgivande för svenskutbildning tillinvandrare som har tillfredsställande yrkesutbildning men där hindret för atterhålla anställning bedöms beslå huvudsakligen i atl arbetsgivaren inle villla på sig kostnaderna för utbildningen i enlighet med den nya lagstiftningen.Etl sådant generellt medgivande skulle enligt KAMU:s mening helt undermineralagstiftningen på området. Enligt kommitténs uppfattning bör emellertid dåsärskilda skäl föreligger länsarbetsnämnderna ges möjlighet att lämna dispensför sådan utbildning i svenska. Blandinvandrarna finns en grupp analfabeter. All utbilda dem är en viktigutbildningspolitisk uppgift, som i princip åligger kommunerna. Genom all gekommunerna ansvaret kan man nå önskvärd geografisk spridning. A andra sidanfinns vissa skäl för att koncentrera utbildningen av analfabeter tillAMU-center, som invandrarulredningen har föreslagit. Det vikliga är attutbildningen kommer till stånd. MolKAMU:s ställningstagande i fråga om del tidigare under punkten 4.2. refereradeförslagel om utbildning av anställda vid varven har ledamoten reserverat sig. Experten har instämt ireservationen. Larssonvill till skillnad från KAMU:s majoritet tillstyrka arbetsgruppens förslag lillvarvsuibildning. Han menar alt majoritetens ståndpunkt beror på enmissuppfattning av förslagets innebörd och räckvidd. Del är inle fråga om enföretagsspeciell utbildning utan om en grundläggande yrkesutbildning fören helbransch. Den kan av praktiska skäl inle genomföras på elt AMU-center ulan måslehelt eller delvis föriäggas till förelag. Förslaget innebär inte någon nyprincip för ansvars- och kostnadsfördelningen mellan stat och förelag. Tvärtomfår varven enligt förslagel samma läge som verkstadsindustrin i övrigt ellersom andra yrken inom arbetsmarknadsutbildningen. Äveninom andra branscher där det inle är möjligt atl skapa en realistisk miljö förutbildningen i ett utbildningscenter, exempelvis stålverks- och processyrken,bör företagens utbildningskapacitet kunna utnyttjas på samma villkor somarbetsgruppen föreslagit. Pä vissa linjer i gymnasieskolan förekommer s. k.inbyggd utbildning i förelag. Närdet gäller pri ne i per na för valet av utbildningsmål i enskilda fall har deflesta remissinstanser inte gjort någon invändning mol KAMU:s överväganden. AMSinstämmer med kommitténs uttalanden och framhåller all frågan om utbildning fören sökande inle skall avgöras med hänsyn lill vilken utbildningsnivåvederbörande befinner sig på. LOoch i understryker betydelsen av all det läggs uppförhållandevis kvalificerade ulbildningar inom arbetsmarknadsutbildningen. Detgäller enligl LO särskilt för de grupper som har dålig skolunderbyggnad, om defördelningspolitiska målen skall nås. 7"C0framhåller alt reglerna måsle vara flexibla. Det går inte all i elt fastregelsystem fånga alla faktorer som bör vara vägledande i del enskilda fallet.Prövningen bör enligt TCO göras av en lokal och parlsförankrad lek-mannanämnd.SAF anför atl del bör finnas rådgivning m. m. så att man kan avråda en individfrån all börja en för honom helt olämplig utbildning. SFSunderstryker viklen av all utbildningarna är yrkesinriktade. Grundskoleutbildningbör dock alla kunna fä som inle har sådan. Även den provisoriska styrelsen förSveriges , SOSVUX och några elevråd anser atl alla sominle har grundskolekompelens skall ha rätt all fä det genomarbetsmarknadsutbildningen. VadKAMU anför om allmänna krav som bör ställas på kurserna lämnas också utanerinran av de flesta instanser. påpekar emellertid atlkravel på successiv intagning lorde sakna relevans för vissa grupper, t. ex.för de 5 000 lågavlönade. Folkhögskoleulredningen framhåller i stället alldellagarna vid gemensam intagning inkommeri en värdefull gruppgemenskap. Provisoriskastyrelsen för och några elevråd anser atlundervisningen i större ulslräckning än f. n. bör vara lärariedd. Man ärsåledes i viss mån kritisk mol de självinslruerande läromedlen. Flera elevrådframhåller också all det behövs mer undervisning i studieteknik. SÖmeddelar att frågan om arbetsmarknadsutbildningens lärares rekrytering ochanställningsförhållanden f. n. behandlas inom ämbetsverket. 1 praktiken måstelärarrekryieringen styras av ramplanerna, men dessa ger inte någottillförliiligt underiag för bedömning av lärarbehovel. Del föreligger vissaförslag lill åtgärder för alt lärare skall kunna vara kvar i tjänst även omundervisningsunderiaget viker SÖ finner del mindre troligt all industrin ellerpresumtiva lärare är intresserade av sädana tillfälliga engagemang vidarbetsmarknadsutbildningen som KAMU föreslagit. anför alt lärarnas anställningstrygghet måste garanteras. Dettakan enligl nämnden ske på tvä sätt: antingen anställs läraren permanent och fårandra uppgifter när undervisningsbehovet är litet, eller också stadgar mangenerellt om rätt lill tjänstledighet från annat yrke förtjänstgöring som lärare i arbelsmarknadsulbildningen. 7"C0instämmer i KÄMU:s förordande av ökade möjligheter lill fortbildning ochyrkespraktik för lärarna. SAF anser all lärarna bör kunna praktisera iföretag, vilket underiäilas om arbetsmarknadsutbildningen även i övrigisamarbetar med företagen och deras egen utbildningsverksamhet. synes KäMU:s förslaginle behöva föranleda ändringar i gällande avtal för anslällda i eller ianslutning till arbetsmarknadsutbildningen. Beträffandevalet av kursanordnare har ingen remissinstans någon invändning mol KäMU:s åsikt alt i princip alla slagskurser bör kunna komma i fråga. De flesta instämmer också i all de särskildaAMU-kurserna bör föredras i valsituationer. Mol den senare åsikten ärfolkhögskoleulredningen kritisk och frågar sig när en valsituation kan sägasföreligga. erinrar liksom också kommunförbundet ochTCO om del angelägna i atl tillvarata ledig kapacitet i det reguljärautbildningsväsendet. är tveksam inför etablerande av eltpermanent utbildningssystem vid sidan av del reguljära för mera långsiktigabehov, t. ex. för kvinnor, handikappade och invandrare. Även SAF och SFS varnarför uppbyggnad av mer eller mindre parallella utbildningssystem. FÖVUXanser all facklig utbildning, studieförbund och folkhögskolor bör utnyttjas merDär finns mångårig erfarenhet av utbildning för personer med kortgnjndulbildning, bristande studievana m. m. Endasl några få instanser, främsl SAF och folkhögskoleutredningen,avstyrker förslaget till uppbyggnad av pre-parandkurserna vid AMU-center medmoduler som kan kombineras in- dividuelllunder upp till ell års studielid. SAF anser del i och för sig riktigt allstudietiden bör avgöras individuellt, men normall bör del räcka med upp till 16veckor. Den allmänt nivähöjande utbildningen bör enligt SAF inle genomföras somarbetsmarknadsutbildning, frånsett preparand kurserna. Folkhögskoleutredningenanser ä andra sidan all KäMU:s förslagtill denna del innebär en olämplig komprimering av den grundläggandeutbildningen i arbetsmarknadsutbildningen. SFS, provisoriska styrelsen förSveriges , Sosvux och vissa elevråd anser som tidigarenämnts att alla som saknar grundskolekompetens bör kunna fä det som arbelsmarknadsulbildning.Några andra c/fvra/är emellertid positiva lill KAMU:s förslag rörandepreparandkurserna. VadKAMU anfört om behovet av ökad samordning av den förberedande utbildningen hosolika kursanordnare möter instämmande hos många instanser, bl. a. LO. Någotmera skiftande är instansernas bedömningar av de olika kurstypernas lämplighetför arbelsmarknadsulbildningen. , ,landstingsförbundet och TCO tar sålunda helt eller delvis avstånd från KäMU:s invändningar mot atl användafolkhögskolan i ökad uisträckning. , och framhållerstudieförbundens lämplighet, medan bl. a. understryker atl den kommunalavuxenutbildningen i många fall är lämplig. i länpåpekar att samordning med den kommunala vuxenutbildningen kan ge bättre lokalförankring. anför atl de som beviljas arbetsmarknadsutbildningkunde få en del av den närmare sin hemort om samordningen fungerade.Kommunförbundet anser all staten bör betala kommunernas kostnader för allanordna utbildning till personer som får utbildningsbidrag. Närdel gäller yrkesutbildningarna instämmer bl. a./4MS, , i . SFS och 7"C0 iKAMU:s uttalanden om atl de måstevara sä omfattande all de ger långsiktig trygghet och möjlighet lill framlidabefordran. AMS framhåller att frågan om hur långa olika ulbildningar skallvara blir en bedömning som görs i samråd med resp. yrkesnämnder medutgångspunkt i yrkes-beslämda mål. LRF anför all del inom lantbruket behövskorta kurser med hänsyn till säsongarbelslösheten. Detta hindrar dock inle atlkraven pä kursernas längd och innehåll ökar med liden. Deflesla inslanser delar också KAMU:s uppfattning all utbildningen inle börutformas efter en viss arbetsgivares behov. anseremellertid all ulbildningar ulan hinder av detta bör kunna inriktas pä statsförvaltningensbehov. SHIOsaml anser all läroplanerna bör anpassasmer lill produktionsförhållandena i de mindre och medelstora företagen. SAFanser alt utbildningen bör vara klart yrkesinriktad och baserad på reellayrkeskrav, så all den utbildade utan tidsspillan kan få anställning. Även denenskilde strävar sannolikt efter all få arbete på den aktuella arbetsmarknadenoch inle utbildning för en okänd framtida arbetsmarknad. SAFär emellertid positiv lill förslaget all kurserna byggs upp så atl de kan ingåi en återkommande utbildning. SAF understryker all de olikautbildningselapperna inle behöver föriäggas lill en och samma kursanordnare.Föreningen anser att den återkommande utbildningen bör bestå av korta kurser,medan KAMU har framhållit all åtminstone den första utbildningsetappen alllidmåsle vara så omfattande all den ger en rejäl start i yrket. Kommunförbundetdelar KAMU:s uppfattning i del avseendet. KAMUhar vidare föreslagit alt arbelslöshelsprövningen försöksvis slopas vidpäbyggnadsutbildningar i kontorsområdel. TCO anser del klariagi atl så mycketfinns all vinna med återkommande utbildning att en försöksverksamhel knappasterfordras. Den första arbetslöshetsprövningen bör enligl TCO gälla även förföljande ulbildningselapper. Rätt till påbyggnadsulbildning bör såledesinföras i takt med all utbildningsgångar fastställs. KäMU:s farhågor för rätlvisediskussioner i detta sammanhanganser TCO överdrivna. SAF avstyrker däremot utbildningsbidrag vid den kompletterandeutbildningen, om inte vederbörande blir arbetslös på nytt. LOanför alt kuräerna i en återkommande utbildning måsle läggas upp så alt även desom inte har gått igenom första etappen men i övrigt har samma bakgrund ochbehov av påbyggnadsutbildning kan komma in i senare etapper. KäMU:s förslagbeträffande utbildningar pä högskolenivå eller som förberedelse förhögskoleutbildning tillstyrks i huvudsak av bl.a. AMS, landstingsförbundet,, statskontoret, SÖ, TCO och UKÄ. Av dessa framhåller ä ena sidan landstingsförbundetoch statskontoret alt en begränsning av möjligheterna till arbetsmarknadsutbildningpå högskolenivå måsle kvarstå, medan UKÄ understryker vad KAMU anfört om atthögskolan nu har myckel större möjligheterän tidigare all erbjuda kurser som ärlämpliga som arbelsmarknadsulbildning. Enligl TCO bör någon annanreslrikliviiel inte gälla än den som är betingad av efterfrågan på enutbildning. TCO anser också liksom SAF att del i regel är mera rationellt allutnyttja högskolans resurser än att dubblera den. Siatenshandikappråd och DHR anför atl återhållsamheten med långa ulbildningar inlefår äventyra handikappades möjligheter atl välja lämplig utbildning. CSNanser inte alt utbildningens nivå bör tillmätas någon betydelse för frågan omutbildningsbidrag skall kunna beviljas. CSN avstyrker vidare KAMU:s förslag allstudiemedelsnämnderna skall sluta ta hänsyn till handikapp vid prövning avansökningarom studiemedel för alt de handikappade i stället lättare skall kunnafa utbildningsbidrag. UKÄ delar däremot K AMU:s åsikt i denna del. CSN,SFS och UKÄ anser all en ansökan om utbildningsbidrag bör kunna prövas utan atlfrågan om studiemedel lill vederbörande är avgjord. Den som på grund avhandikapp beräknas få avservärt förlängd studietid bör enligt CSN kunna fautbildningsbidrag redan vid studiernas början. KAMU:såsikt all särskilda AMU-kurser i regel är alt föredra framför företagsutbildning, eftersom de förra barett bredare innehåll, delas av SÖ och TCO. TCO anseratt del bör övervägas om inle en grundläggande del i allarbetsmarknadsutbildning bör ske i särskilt anordnade kurser eller i detreguljära utbildningsväsendet. SAFöe\ardäremot inle KAMU:s synpunkter på begränsningarna av möjligheten att utnyttjaföreiagsulbildning som arbetsmarknadsutbildning. SAF anser del väsentligt allalla ulbildningsanordnares resurser kan beaktas. När del gäller utbildning avpersonal vid varven anser SAF liksom reservanlen i KAMU all det är nödvändigtall utnyttja företagen för arbetsmarknadsutbildning, eftersom det inte går allskapa realistisk miljö vid etl AMU-center. Detsamma gäller för exempelvis stål-och processyrken. Där så kan ske bör utbildningen läggas upp som en växlingmellan center och förelag. anför alt del inle är möjligt atl anordnaföretagsintern utbildning i mindre förelag, varför kurser för dem somsysselsätts där måste ordnas i skolor eller AMU-center. Statenshandikappråd ser med viss oro på KAMUis allmänna restriktivitet i fråga omutbildning i företag, eftersom sådan för vissa handikappades del ofta innebären värdefull första kontakt med arbetsmarknaden. Med hänsyn lill attutbildningen i företagen ibland har Företagsutbildningför äldre och handikappade tas upp av endast etl lålal inslanser. AMStillstyrker KAMU:s förslag. LO lillstyrker förslaget om provanställning mentillägger att detla medel bör användas med slor försiktighet och bara när defackliga organisationerna tillstyrker. YR-utredningenpåpekar alt arbetsvårdsinstitul och vissa AMU-center har börjat föriäggaprövning och träning lill reell miljö i näringslivet. Delta har gett myckelgoda resultal. Många har efteråt fåll anställning i resp. företag.Länsstyrelsen i anser alt föreiagsulbildning för äldre ochhandikappade bör kunna pågå och inle som . KAMU:sförslag om lokaliseringsutbildningen tillstyrks av bl. a. AMS, LO,länsstyrelserna i , och saml SAF. AMS ochSAF föreslår alt ulbildningslöd skall kunna ulgå än etl är,som är den nuvarande maximitiden. AMS och SAF föreslår som ny maximitid 72resp. LO,i och rCOinslämmer i KAMU:s synpunkter på fackligmedverkan i planering och genomförande av arbets- Enligl TCO bör detta gälla vid all arbetsmarknadsutbildning. LOunderstryker alt utbildning inte skall genomföras mot den fackligaorganisationens uttalande. LO anför vidare alt de fackljga organisationernasmedverkan i planering och genomförande av företagsutbildning, som man såledesär positiv till, har blivit alltmer betungande. De bör därförfå ersättning av slalen för sina självkoslnader. KAMU:sförslag att fö re t a gens inlernutbildning utreds i särskild ordningtillstyrks av FÖVUX, LO, länsstyrelserna i och ,statens personalnämnd. , statskontoret, SÖ ochTCO. och anför att utredningen bör ta upp frägan omde anställdas och samhällets inflytande över internutbildningen. Dettainflytande är enligt LO och TCO otillräckligt. anför alt arbetsgivarenbör svara för både fortbildning och mera specialiserad vidareutbildning. Statenbör enligl personalulbild-ningsnämnden dessutom i egenskap av arbetsgivaresvara också för eventuella kostnader för arbelsmarknadsulbildning för statligtanställda, varigenom slalen skulle 11 större möjligheter alt päverkautbildningarna så alt de motsvarar yrkeskraven i den statliga sektorn. anser alt den föreslagna utredningen bör samråda medutredningen för översyn av den statliga personalutbildningen. Denna skallenligt sina direktiv särskilt behandla bl. a. kvinnornas befordringsmöjligheler,förutsättningarna för ökad genomströmning mellan olika karriärer och bättremöjligheter till utbildning av omskolningskaraktär. LO anser att utredningenbör bedriva försök, med fördel inom varven. SHIO kan acceptera förslaget, dockendasl under förutsättning all utredningen görs med största skyndsamhel. Detbör därvid också undersökas vilka möjligheter företagen har atl föriägga en delav sin utbildning till AMU-center. Landstingsförbundetanser att förslagel inle bör övervägas förrän faltal beslut om nuföreliggande utredningsförslag. KAMUhar lämnat en rad förslag lill ålgärder inom arbelsmarknadsulbildningen föratt motverka de traditionella könsrollerna i arbetslivet. KäMU:s åsikt alt yrkesutbildningarnabör planeras så att en fixering av rådande könsrollsmönster undviks och så allåtervändsgränder elimineras i främst vissa traditionellt kvinnliga yrken synesvara allmänt accepterad av remissinstanserna. Förslagel om försök med etlsärskilt stimulansbidrag på . lill deltagare i vissa kurser sombryter könsrollsmönslren har mött en mera blandad reaktion. Del tillstyrks avnågra elevråd, SOSVUX, LO, LRF, länsstyrelserna i , ochNorrbottens län, samt statens personalnämnd. Med viss tvekan lillstyrkerocksä AMS, Fredrika-Bremer-förbiindet, RR V och SÖ. Sistnämnda fyra instanserframhåller liksom också LO och TCO betydelsen av effektiv information samtstudie- och yrkesorientering jämsides med försöken. SAFär tveksam till om stimulansbidraget är meningsfullt. Negativatill stimulansbidraget är provisoriska styrelsen för , några elevråd. Moderata samlingspartiets k\iinnoförhund, SHIO ochYrkeskvinnors klubbars riksförbund. AMS,och SÖ avstyrker förslaget all praktiken i samband med ALU-kursernaobligatoriskt skall omfatta minst ell yrke som inte domineras av samma kön someleven. Länsstyrelseni delar KAMU:s uppfattning atl kursernas geografiska spridninghar särskilt stor betydelse för många kvinnor. Närdel gäller elevsociala och pedagogiska ålgärder för de handikappade iarbetsmarknadsutbildningen delar AMS, landstingsförbundet, LO. LRF,i , SAF och SHIO de synpunkter som KAMU haranfört. anser däremot atl KAMU:sanalys av dessa frågor är helt otillräcklig. Det gäller särskilt i fråga ombehovet av specialpedagogik för intellektuellt handikappade. 7"C0delar KÄMU:s uppfattning atl lärarna är en nyckelgrupp och understryker därförförslaget att dessa och även övrig personal skall få grundlig utbildning om dehandikappades situation. Kommunförbundetframhåller all särbehandling av handikappade bör undvikas så lång det ärmöjligt. De bör i allmänhet placeras i samma kurser som övriga deltagare. Folkhögskoleutredningenframhåller all folkhögskolan är lämplig för många handikappade. Del gäller inleminst socialt handikappade, kriminalvårds-klientel m.,fl. Kriminalvårdsstyrelsenoch SÖ delar liksom också LO och TCO KAMU:s uppfattning atl del föreliggandeförslaget av AMS, och SÖ rörande utbildning inomkriminalvården bör genomföras. Deallra flesta remissinstanser är positiva till all l\(åmånadersgränsen försvenskundervisning för invandrare las bort och all denna utbildning fårbedrivas sä länge som behövs för den yrkesutbildning som planerats i delindividuella fallet. Provisoriska styrelsen för ,, och några elevråd vill gå längre; de anser att fortsattsvenskundervisning vid behov bör bedrivas parallellt med yrkesutbildningenunder hela utbildningstiden. SAF menar däremot atl del måsle finnas en tidsgränsför denna undervisning. Tvämånadersgränsen kan enligt SAF lämpligen behållas,men när särskilda skäl föreligger bör kurstiden kunna förlängas med en månad. Kommunförbundetframhåller värdet av att svenskundervisningen leds av lärare och inte sker heltmed självinstmerande material. Landstingsförbundetanser atl vuxenutbildning, studieförbund och folkhögskolor i förstahand bör utnyttjas för svenskundervisningen. LO framhåller att invandrandekvinnor som kommer till som an- 4 1975 1 saml Nr 45 knyiningsfallbör kunna få språk- och yrkesutbildning. Övrigaförslag beträffande invandrarna i arbetsmarknadsutbildningen tillstyrks ellerlämnas ulan erinran av de flesla inslanser. LO tillstyrker all försöken medyrkesutbildning på finska ulökas lill även andra språk. SÖ avstyrker däremotdetta, eftersom del är svårt all få fram läromedel m. m. på flera språk ocheftersom del finns en risk för alt eleverna i viss språkgrupp isoleras.