prop · FZ03155 · 1975-12-31 00:00:00 — delar kommitténs uppfattning att det pågrundval av undersökningama inte är möjligt att bedöma ifrågavarande samband.Kommittén hade bort ägna frågan större uppmärksamhet och inte bara stanna vidatt kritisera tidigare uppfattningar. uttalarsammanfattningsvis att man i kommitténs arbete har överskattat sambandet mellanregistrerade brottsbalksbrott och trafikbrott. Denna överskattning kan varieraför olika brottstyper. Vidare föreligger inte någon undersökning som möjliggören direkt jämförelse med en normal-population av förare. Undersökningarnasresultat bör tolkas med stor försiktighet. i länkritiserar den i Ds Ju 1972: 31 utförda statistiska undersökningen med hänsyn tiUbl. a. det bortfall av individer som har förelegat. Kommittén har inte visatatt en körkortshavare klarar sig i trafiken utan hänsyn, ansvar och omdöme.Länsstyrelsen har låtit göra egna undersökningar som visar att den grupp somhade brottslig belastning före körkortsutfärdandet har sämre trafikbeteende änden grupp som inte har tidigare brottslig belastning. Slutsatserna i dennaundersökning torde vara tiUförlitligare än de som har redovisats av kommittén. hävdar att åtskilliga former av allmän brottslighet är av sådan naturalt den ger uttryck för hänsynslöshet eller andra egenskaper som bör utgörahinder för att körkort utfärdas. Det material som kommittén åberopar har enUgtföreningens mening inte det vetenskapliga värde som måste krävas om det skallåberopas som gmnd för ställningstaganden. MHF anser att undersökningarna utgörett helt otillräckligt underlag för kommitténs förslag att allmän brottslighetinte skall beaktas. Kommitténföreslår att nuvarande regler om en tvåårig körkortsspärr vid fyUeri tas bort.Vidare föreslår kommittén att även den som missbrukar alkoholhaltiga drycker skaUkunna beviljas körkort, om särskilda skäl ger anledning anta att vederbörandekommer att efterleva bestämmelserna om nykterhet i trafik. Kommittén anför attdet i olika utförda undersökningar inte har visats någon starkare samförekomstav fylleri och trafiknykterhetsbrott. Inte heller mellan fylleri och övrigtrafikbrottslighet har något påtagligt samband kunnat klarläggas. 1975/76:155 138 Endastett fåtal remissinstanser tiUstyrker i stort kommitténs förslag. Så gott somalla instanser avvisar tanken att alkoholmissbmkare i vissa fall skulle få möjUghetatt erhåUa körkort. Däremot godtar flera instanser tanken att slopa enstakafylleriförseelse som hinder för körkort. Kommitténs undersökningar om sambandenmellan alkoholvanor och trafikfarUghet kritiseras. Riksåklagarendelar i huvudsak kommitténs uppfattning och anför att en enstaka fylleriförseelsei och för sig inte bör diskvalificera en sökande. Å andra sidan bör man aUtjämtupprätthålla principen att personer med alkoholproblem inte bör anförtroskörkort. Utgångspunkten vid bedömningen bör vara att körkort inte beviljasperson beträffande vUken det finns gmndad anledning befara att han kommer attuppträda onykter i trafiken. Även kammarrätten i , domstolsväsendetsorganisationsnämnd, och tillstyrker i stortkommitténs förslag. framhåller att en mer tillfredsstäUande ordning änden nuvarande synes vara att läkare, socialorgan och trafikkonsulenter gör merallsidiga utredningar i tveksamma fall. Tilldem som i huvudsak tillstyrker förslaget om s 1 o-pande av fylleriförseelse somdiskvalifikations-grund men som avstyrker förslaget om alkoholmissbrukaresmöjligheter att få körkort hör följande remissinstanser. Sveahovrätt menar att enstaka fylleri inte skall utgöra hinder för körkort men attå andra sidan fylleri ofta torde vara uttryck för alkoholberoende. En bedönmingav nykterhetsförhållandena från fall tiU fall bör därför ske. Hovrättenavstyrker förslaget att alkoholmissbrukare i vissa fall skall kunna få körkortoch betonar att förslaget innebär en kraftig underskattning av alkoholproblemenoch en aUvarlig försämring av trafiksäkerheten. Ett skötsamhetskrav inykterhetshänseende bör med den inskränkningen att fyUeri som regel inteskall verka diskvalificerande gälla som föratsättning för körkort. Götahovrätt intar en liknande hållning. Hovrätten för Nedre anserkommitténs förslag om begränsningar i kravet på nyktert levnadssätt varadiskutabelt. En utväg skulle enligt hovrätten vara att uppenbara missbrukare avalkohol och narkotika utesluts från rätt tiU körkort, medan två eller flera fyUerierskuUe ge anledning tiU en närmare undersökning. Kammarrätten i anseratt fylleriförseelse alltid skaU föranleda särskilt noggrann prövning avnykterhetsförhållandena men har inget att erinra mot att särbestämmelsen om fyUerisom körkortshinder tas bort, eftersom den kan beaktas vid den allmänna lämpUghetsprövningenoch eftersom tvåårsregeln ofta är aUtför sträng. I övrigt avstyrker kammarrätten 1975/76:155 139 förslageti den del det berör nykterhetskravet. tillstyrkerförslaget att enstaka nykterhetsanmärkningar inte läggs till grund föravgöranden i körkortsfrågor. Styrelsen hänvisar i övrigt tUl vad den i fråga omallmän kriminalitets betydelse anfört om bl. a. svårigheterna att bedöma enpersons trafikfarlighet. i finner nuvarande tvåårsregelom skötsamhet vid enstaka fyUeri som förutsättning för körkort vara alltförstel. Utredningen i varje enskilt fall bör inriktas på frågan om vederbörandeär alkoholmissbrukare eller inte. Är vederbörande missbrukare bör han vägraskörkort. Det är inte möjligt att göra någon prognos för bedömning av om en missbmka-rekan antas låta bli att köra bil när han är påverkad. i Jönköpingslän delar kommitténs uppfattning angående fylleriförseelses betydelse. Den somhar fått nykterhetsanmärkning eller omhändertagits för fyUeri vid upprepade tUlfällenbör dock bli föremål för särskild utredning. anser det däremottveksamt om alkoholmissbmkare skall betros med körkort. En sådan regel bör tiUämpasrestriktivt och det avgörande måste vara trafiksäkerhetens krav. Länsstyrelseni län intar en likartad ståndpunkt. i tUlstyrkerförslaget att fylleriförseelse inte skall vara formellt hinder förkörkortsinnehav men avvisar förslaget angående alkoholmissbmkares rätt tillkörkort. LO instämmer i kommitténs uttalande att i majoriteten av de faU därkörkort vägras på grund av enstaka fylleriförseelse sker ett fråntrafiksäkerhetssynpunkt omotiverat ingripande. Då emellertid nykterhetskravetär särskilt starkt accentuerat, bör förarurvalet ske efter grunder som är från trafiksäkerhetssynpunktbetryggande. instämmer också i att det saknas grund för den nuvarande presumtionenatt den som fällts för fylleri är trafikfarlig. Vad beträffar förslaget omalkoholmissbrukares rätt tUl körkort finner att det måste vara svårt attbedöma om en missbrukare kommer att iaktta reglerna om nykterhet i trafik. Detinnebär en inte sakligt motiverad risktagning från samhällets sida att betroalkohol- och narkotikamissbm-kare med körkort. intar en markant tveksam hållning och menar, att kommitténinte kan anses ha presenterat någon utredning som nöjaktigt visar attsamförekomst meUan fylleri och trafikbrottslighet inte skulle föreligga.Verket betraktar problemet alkoholtrafik som ett av de allra allvarligastenär det gäller trafiksäkerheten. Verket anser det tveksamt om den nuvarandeschablonregeln om fylleriförseelses betydelse bör slopas. En förutsättning förslopande måste vara att samtliga fall av fyUeriförseelser uppmärksammas och utreds.Positiva prognoser får inte ställas på alltför lösa antaganden om vederbörandesvUja och förmåga. Trafiksäkerhetens krav får inte stå tUlbaka för sociala skäleller andra hänsyn. NTF framhåUer att även om 1975/76:155 140 maninte schablonmässigt skall använda fylleriförseelser som urvalsmetod får maninte bortse från fyUeriets betydelse vid föramrvalet. EnaUmänt negativ inställning till kommitténs förslag i dess helhet när det gällernykterhetskravet intas av följande instanser. Regeringsrätten uttalaratt dess erfarenhet av ett stort antal körkortsmål bestämt talar mot ensänkning av kravet på nykterhet hos fordonsförare och därmed av möjligheternaatt ur trafiken få bort alkoholosäkra förare. Det är inte godtagbart attbegränsa nykterhetskravet till att vederbörande inte skall vara känd somalkoholmissbrukare. Kravet bör, liksom , sättas väsentligt högre. Detär inte heller tillrådligt att avstå från åtgärder mot dem som har gjort sigskyldiga till fylleriförseelser och därigenom visat bristande pålitlighet iumgänget med alkohol. Om fyUeri avkriminaliseras bör rapporteringsskyldighetenlikväl bestå. Riks-poUsstyrelsen anser det egendomligt att kommittén bar velatluckra upp de bestämmelser som finns i fråga om nykterhetskravet och därigenomlegitimera presumtiva rattfyllerister genom att ge dem körkort. a. att det synes vanskligt att på förhand bedöma om en missbrukareav alkohol eller andra berusande eller bedövande ämnen aldrig kommer att körabil i alkoholpåverkat tillstånd. ifrågasätter också om inte dentvååriga karensen, särskilt för yngre personer, kan ha haft en positiv effekti deras umgänge med alkohol. Styrelsen avstyrker kommitténs förslag tillreformprogram när det gäller nykterhetskravet. i länanser det förvånande att kommittén okritiskt föreslår att fylleriförseelse tasbort som urvalsgmnd och hänvisar till att en svängning i praxis vad gällerfylleriförseelserna har kunnat iakttas . Har en person gjort sigskyldig tiU fylleri anses han uppenbart skötsam, om ingen annan uppgift tyderpå opålitUghet i nykterhetsförhållanden. Denna praxis bör komma till uttryckgenom författningsändring. I fråga om körkortets betydelse för rehabiliteringetc. pekar på socialnämndernas och läkarnas strävanden i dessaavseenden. Socialnämnderna visar redan nu ovilja att fuUgöra sinanmälningsskyldighet enligt körkortskungörelsen. Deras yttranden saknar nästanundantagslöst betänkligheter mot att körkort ges åt personer med en eller flerafylleriförseelser. i anser det klart otUlfredsställandeatt körkort förvägras först sedan alkoholmissbruk föreligger. Ingripande börske på ett stadium. Fylleri bör behållas som urvalsinstmment,dock med viss modifiering av gäUande praxis. Hänsyn bör tas till vederbörandesaUmänna situation och hans behov av körkort beaktas inte minst för attförbättra möjligheterna till rehabilitering. i länavstyrker ändring av gällande lagstiftning på området. Föreningen uttalar att en sådan radikal sank- 1975/76:155 141 ningav nykterhetskravet som förslaget förutsätter försämrar trafiksäkerheten.Erfarenheten visar att en stor del av trafikolyckorna är alkohol-betingade.Kravet på nykterhet i trafiken får inte efterges. instämmer i att det i vissa sammanhang behövs utrymme för störrenyansering. Det är emellertid ytterst angeläget att kravet på nykterhet itrafik upprätthålls kompromisslöst. Nuvarande möjligheter tUl prövning avnykterhetskravet bör inte begränsas. MHF anser att kommittén inte har lett ibevis att det är möjligt att bortse från nykterhetskravel utan att risker förallvarlig försämring av trafiksäkerheten vållas. MHF avstyrker därför medbestämdhet kommitténs förslag om borttagande av nykterhetskravet och spärregelnvid fylleri. betonar att det även ifortsättningen finns all anlednmg att ha uppmärksamheten riktad på den allmännaskötsamheten i nykterhetshänseende vid körkortsprövningen. I den mån förändringari liberaliserande riktning övervägs, synes de inte kunna förankras i trafiksäkerhetssynpunkter.Svenska polisförbundet finner att kommitténs förslag inte medför någonförbättring ur trafiksäkerhetssynpunkt. Kommitténs motiv till förslaget att alkoholmissbmkarei vissa fall skall få körkort är oklara. trafikskolors riksförbunduttalar att sambandet mellan opålitUghet i nykterhetshänseende ochtrafikolyckor Uksom funktionsnedsättningarna efter alkoholförtäring är välkända och vetenskapligt dokumenterade. Det är svårt att bedöma om en i nykterhetshänseendeopålitlig person kan avstå från att köra motorfordon under alkoholpåverkan. Ilikhet med vad som har skett i fråga om allmän brottslighets betydelse ikörkortsfrågan kommenterar en del remissinstanser kommitténs vetenskapligaundersökningar om sambanden mellan onykterhet och trafikfarlighet. Socialstyrelsenär starkt kritisk mot den av kommittén publicerade undersökningen "384fylleristers körkort". Kommittén borde enligt styrelsens mening hajämfört antalet återkallade körkort resp. utdelade varningar med vad somgäller för normalpopulationen. uttalar att det urstatistisk synvinkel är svårt att på gmndval av de i betänkandet redovisadeundersökningarna bedöma om resultaten tyder på en hög eller låg benägenhet attbegå ett trafUcnykterhetsbrott efter ett fylleribrott resp. tidigare trafiknykterhetsbrott.Länsstyrelsen i påtalar ett flertal brister i undersökningen"384 fylleristers körkort", bl. a. i likhet med att kontrollgrupp saknas. hänvisar tUl av den själv genomfördaundersökningar. En av grupperna i dessa undersökningar bestod av 385 personersom hade antecknats för fylleriförseelser . Det konstateradesatt andelen fall med trafiknykterhetsbrott, jämfört med övriga undersökta gmpper,var relativt hög. Den högsta andelen uppvisade personer som enbart hade fåttvarning, nämligen . 1975/76:155 142 fiknykterhetsbrottsfallenförekom tidigare antecknade fylleriförseelser i de flesta fall. Enligtlänsstyrelsens mening måste man hålla fast vid skötsamhetskravet inykterhetshänseende. MHF kritiserar också den undersökning som kommittén harpublicerat och ställer häremot den undersökning som iVästerbottens län har gjort. Förbundet konstaterar att trafikmålskommitténsstatistiskt baserade kritik mot beaktande av fylleriförseelser vidkörkortsprövningen faUer sönder och att den inte kan föranleda ändring avgällande körkortsregler. OlovUgkörning bör inte föranleda obligatorisk körkortsspän. Bedömningen bör istället ske från fall till fall med beaktande av körningens art och omfattning. Någraremissinstanser har kommenterat detta förslag. Regeringsrättenanser att den nuvarande regeln att den som har gjort sig skyldig till olovlig körningfår vänta avsevärd tid innan körkort utfärdas för honom onekUgen är sträng.Den har dock säkerligen avhåUit många ungdomar från att köra motorfordon utankörkort. Om spänen tas bort är det risk för att man får en betydande ökning avantalet körkortslösa förare. Kammarrätten i anser att nuvaranderegler om väntetid är alltför stränga och att de har våUat bekymmer, t. ex. vidokynnesköming med trimmad moped. Frågan om olovlig köming skaU utgöra hindermot körkort bör i stället bedömas vid den allmänna lämplighetsprövningen. Enbedömning bör ske från fall tiU faU, dock utan att man radikalt ändrar påsynsättet beträffande olovlig köming som hinder för körkort. anser också att den nuvarande tvåårsspärren vid olovlig kömingär åtmuistone i vissa fall aUtför sträng. Verket motsätter sig därför inteen något mildare bedömning i de faU där det uppenbarligen är fråga om enengångsföreteelse och körningen inte kan anses ha varit förenad med högre gradav risktagande. ObUgatorisk körkortsspärr är däremot befogad vid upprepadolovlig körning. menar också att en meranyanserad bedömning än vad dagens regler ger uttryck för är befogad. Vid grovolovlig köming behövs emeUertid av allmänpreventiva skäl stränga påföljder,anser att olovlig köming vare sig den är grov ellerinte ej bör föranleda obligatorisk körkortsspärr. Ett rimligare sätt attskärpa ingripandena i dessa fall är att höja straffen och vidta åtgärder förökad upptäckt av brotten. 1975/76:155 143 3 Lämplighetsutredning Kommittén: Polisenslämplighetsutredning bör tas bort. Om det behövs en särskild socialutredning,bör denna utföras av lokalt socialorgan. Vissa sakkunnigutredningar skaU görasav trafikkonsulent, bl. a. i samband med kvalificerad föramtredning. Endasten mmdre del av remissmstanserna tUlstyrker att polisens lämplighetsutredningavskaffas. Flertalet av dem som har yttrat sig intar en avvaktande ellernegativ håUning till kommitténs förslag. Följanderemissinstanser är positiva tiU förslaget. Hovrättenför Nedre framhåUer att centralisermgen av polisväsendet bl. a. harmedfört att poUsen numera endast har begränsad personkännedom. Mot bakgrundhärav och förslaget att allmän brottslighet uite längre skall varaurvalsinstrument tillstyrker hovrätten att polisens lämplighetsintyg slopas.Svenska kommunförbundet framhåller att dagens socialvård bör bygga på frivUlighetfrån klientens sida. Strävan att skapa förtroendefulla och positiva kontaktermed klienterna kan försvåras och i vissa fall omöjliggöras, om de kommunalaorganen utan begränsningar skall ställa tillgänglig information tUlkörkortsmyndighetens förfogande. De kommunala organen bör själva få avgöra på vUketsätt information skaU redovisas och vad yttrandena skaU innehålla. I de fallalkohol- resp. narkotUjamissbruk eller liknande förekommer är det dock avväsentlig betydelse att socialutredningen utförs på sådant sätt att den gerkörkortsmyndigheten en verkUg vägledning vid dess ställningstagande ikörkortsfrågan. Yttrandena bör innefatta även en redovisning av de sociala konsekvensernaoch en social bedömning med synpunkter på ev. sociala hänsynstaganden. Folksamanser det riktigt att polisens schablonmässiga lämplighetsutredning tas bort.SACO tiUstyrker förslaget. Någraremissinstanser intar en mera avvaktande hållning tUl kommitténs förslag. Sveahovrätt uttalar att kommitténs påstående att det är närmast självklart attpolisen inte har några speciella förutsättningar att bedöma en personstrafikfarlighet och inte heUer har någon särskild utbUdning för att bedömadenna fråga är Ula genomtänkt. Det torde i stället förhålla sig så att poUsenär den enda som har någon större praktisk erfarenhet av trafUtfarliga föraresuppträdande i trafiken. Yttrande från polis bör därför betraktas som en särskUtvärdefull del av körkortsutred-ningama, låt vara att det inte bör varaobligatoriskt vid körkortsgivning men däremot vid körkortsingripande. Vid körkortsgivningbör utdrag ur 1975/76:155 144 brottsregisterrekvireras genom polisen som då borde ha att avge yttrande i de faU den anserdet erforderligt. i anser att den förstaprövningen av en körkortsaspirants lämplighet normalt bör kunna grundas påutdrag ur tillgängliga register. Några omdömen bör inte avges tiUkörkortsmyndigheten, om inte den utdragsläm-nande myndigheten av eget initiativanser det nödvändigt. bör med ledning av uppgifterna iutdragen bedöma om ytterligare utredning behövs. Av administrativa skäl kandet vara lämpligt att ansökan ges in till polismyndighet, som därefteranskaffar erforderUga registerutdrag och vidarebefordrar ansökningen till körkortsmyndighelen.Länsstyrelsen i menar att viss utredning från polisen börinförskaffas även . Någon form av samordning av utredningsarbetetmellan trafikkonsulent, social nämnd och poUs synes nödvändig. iÖrebro län anser det välbetänkt att körkortsmyndigheten åtminstone tillsvidare införskaffar utdrag från den lokala polismyndighetens register i sambandmed utfärdande och omprövning av körkort. Även yttrande från polisen kanbehövas när det gäller omprövning av körkort, t. ex. för att klarlägga behovetav körkort, arbetssituationen osv. Polisens uttalande om själva lämplighetenbör emellertid kunna avskaffas. NTF ifrågasätter det riktiga i attlämplighetsutredning görs av andra organ än polisen. De sociala organenshuvuduppgift är att hjälpa dem som behöver samhäUets stöd. I de faU negativabesked lämnas beträffande körkortet från socialt organ kan en negativ attityduppstå hos den enskilde. uttalar att det kandiskuteras vilka former lämpUghetsintyget bör ha. Vid utfärdande av körkortförsta gången bör man emellertid inte avstå från den information som lämplighetsintygeti många faU ger. Följandeinstanser avstyrker att polisens lämplighetsutredning avskaffas. Rikspolisstyrelsenanser att polisens lämpUghetsutredning aUtjämt bör spela en central roll.Viktiga uppgifter kan hämtas t. ex. från de späne-gister som förs i varjepolisdistrikt. Trots centraliseringen av polisen fmns personkännedom till stordel kvar. Genom uppbyggnaden av spaningsenheter och satsning påkvarterspolisverksamhet finns enligt styrelsens mening fortfarande enbetydande kännedom om t. ex. personer som missbmkar alkohol eller narkotika.Statens trafiksäkerhetsverk kan inte se några egentliga fördelar med att tabort poUsens lämpUghetsutredning. anser att kommitténsutredning endast i ringa utsträckning bidrar tiU att uppnå det av kommitténförordade målet att förarlämpUgheten skall avgöras efter en reelltrafiksäkerhetsbedömning och utan användning av schabloner. Styrelsen blir särskUtaUvarligt oroad, när kommittén föreslår att poUsens lämpUghetsutredning skaUavskaffas. Med skärpa viU styrelsen understryka nödvändigheten av attlämplighetsintyget behåUs som en obligatorisk del av bedömningen av 1975/76:155 145 enkörkortssökandes lämpUghet som förare. i län hänvisar tiUsm syn på allmän brottsUghet och nykterhet som urvalsinstrument och framhålleratt lämplighetsintyget måste behållas. Yttrandet behöver dock inte utmynna iett uttalande om trafikfarUgheten. pekar också på den värdefuUahjälp som man får från i tveksamma körkortsärenden.Länsstyrelsen i uttalar att polisens register och personkäimedomutgör den bästa upplysningskäUan. är angelägen om att få tUlgångtiU de faktiska uppgifter som polisen har. Däremot torde polisens bedönming avlämpligheten kunna avvaras. Bedömningen bör göras av körkortsmyndigheten.Länsstyrelsen i uttalar att de nuvarande lämplighetsintygenenligt erfarenhet är välgrandade och objektiva. Länsstyrelsenkan inte tUlstyrka att lämpUghets-intygen avskaffas. Föreningen framhåller att polismyndigheten ofta har bättre kännedom om t.ex. alkoholmissbra-karna än nykterhetsvårdande organ, eftersom poUsen under sinyttre verksamhet - spanuig, patmllering etc. får käimedom härom, medan desociala myndigheternas yttre verksamhet synes vara ganska begränsad på mångahåll. Det är enligt föreningens mening oreaUstiskt att tänka sig att polisensmedverkan i det aktuella avseendet slopas. MHF betonar de sociala organenshuvuduppgift att ge hjälpbehövande positivt stöd. Negativa yttranden kan avsocialtjänstemalmen anses motbjudande och verka nedbrytande på relationernatill sökanden. MHF kan inte ansluta sig tiU förslaget att poUsenslämplighetsutredning avskaffas. menar attett slopande av lämpUghetsintyget skulle få ödesdigra följder, då härigenom en väsentUgdel av underlaget för bedömningen av en persons lämpUghet att föra motorfordon skuUefaUa bort. 4 Kvalificerad förarutredning Kommittén: Ifråga om vissa problemförare, t. ex. då en person söker nytt körkort efter återkaUelseeller då en person med betydande sociala problem söker körkort, bör enkvalificerad föramtredning göras. Ett centralt moment i denna bör vara ettutvidgat praktiskt förarprov, kombmerat med tester och undersökningar somutförs av trafikkonsulent. Endastnågra remissinstanser har yttrat sig över förslaget i denna del. Ettpar mstanser tillstyrker förslaget. i län understrykervärdet av ett utvidgat praktiskt förarprov, framför aUt vid ansökan om nyttkörkort efter återkaUelse. 10 1975176.1 saml. 1975/76:155 146 seni brist på utredning ofta inför besvärliga avvägningar, och schabloner måstetillgripas. Även i anser det väsentiigt att ettsystem med utvidgat praktiskt förarprov genomförs. Någraremissinstanser tvekar inför förslagel. uttalar att detkvalificerade förarprovet är ett otillräckligt medel för förarurvalet.Lämplighetsprövningen bör i första hand inriktas på vederbörandes personligaegenskaper. menar att kommittén har haft en mycketambitiös målsättning. Man måste emellertid även beakta hur långt desamhällsekonomiska resurserna räcker och hur de lämpligen bör fördelas mellantänkbara insatser för att främja trafiksäkerheten. Statens trafiksäkerhetsverkanser att det föreslagna provet kan öka möjlighetema att bedöma en persons körtekniskafömtsättningar i trafiken. Det förefaller dock verket osäkert om provet ävenkan ge svar på frågan om vederbörandes benägenhet att följa trafikreglerna.Innan ytterligare utredning föreligger kan verket inte uttala sig om värdet avdet föreslagna provet.