prop · FY03109 · 1975-12-31 00:00:00 — Verket påför i enlighet härmed redannu restaurang- och kioskentreprenörer såväl yrkesskade- ochsjukförsäkringsavgifter m. m. som avgifter till försäkringen för tiUäggspension.För att undvika missförstånd om lagstiftningens innebörd föreslår verket därfören redaktionell ändring i den föreslagna 19 kap. 6 § lagen om allmänförsäkring. 5 Föredraganden 5.1 Allmänt Det förekommer all enredare överiåtil viss del av handelsfartygs drift till andra arbetsgivare, ifortsättningen kallade entreprenörer. har systemet medentreprenörer, framför allt i samband med färjelrafikens tillväxt, fåll ökadbetydelse. Totalt sett är emellertid entreprenörsystemet av relativt litenomfattning inom den svenska handelsflottan. Det sammanlagda antaletentreprenöranställda uppgår till ca 550. Denna siffra skall ställas i relationtill anställda på svenska fartyg som är ca 24 000. Enlreprenörsystemel förekommer inomen begränsad del av sjöfarten, nämligen inom färjetrafiken och påkryssningsfartyg. Ett flertal rederier driver dock färjetrafik utan att användasig av entreprenörer. Den svenska handelsflottan består f. n. av ca 560 fartygmed en brullodräklighet av 100 registerton och däröver. På ca 20 av dessafartyg används entreprenörer. Huvudsakligen tillämpas entreprenader i fråga omrestaurations- och kioskrörelser på färjor och tvätteriverksamhet påkryssningsfartyg. Men även inom andra verksamhetsgrenar kan förekommaentreprenörer och entreprenöranställda. Här kan nämnas badmäslare, bank- ochväxlingspersonal, croupierer, danslärare, fotografer, härfrisörer ochmassörer. Antalet sysselsatta i dessa senare verksamhetsgrenar är dock ringa. Genom att använda entreprenörer förverksamhet som nämnts avlastas redaren vis.sa speciella uppgifter.Dessutom befrias redaren frän de särskilda problem som ofta hänger samman meddrift av personalkrävande rörelser, t. ex. i fråga om administration. Som redovisats i det föregående harde entreprenöranställda arbetstagarna i sjömanslagen och sjöarbetstidslagenlikställts med de redaranslällda. Det sociala skyddet enligt dessaförfattningar är således detsamma för arbetstagarna oavsett vem som är arbetsgivare.Också i sjölagen har de entreprenöranställda likställts med de redaranslälldanär det gäller sjö-panträtt i fartyg till säkerhet för lön eller annangottgörelse på grund av fartygstjänsl. Vid t. ex. redarens konkurs har även deentreprenöranställda panträtt i fartyget lill säkerhet för sin lön. Utöver vad som sagts i fråga omde entreprenöransläUdas slällning enligl lagstiftningen på området bör erinrasom att för flertalet av de entreprenöranställda harträffat överenskom- melse med arbetsgivarna om löner och andraanställningsvillkor som tillförsäkrar de entreprenöranställda sammakollektivavtalsförmåner som gäller för redaranslällda i motsvarande befattningar. Såväl på kolleklivavlalsområdet somi lagstiftningen har man alltså strävat efter atl komma ifrån enkategoriklyvning av den ombordanställda personalen. När det gäller rätt tiUtilläggspension och sjömanspension föreligger dock olikhet mellan redaranslälldoch entreprenöranställd personal. I fråga om utlänningar som inle är bosatta iSverige är det sålunda enbart den redaranslällda personalen som kankvalificera sig för tilläggspension (enligl de gällande reglernaför sjömän). Endast redaranslällda kan erhålla sjömanspension. 1973:98 som låg till grundför den lagändring, varigenom utländska sjömän på svenska handelsfartygtillerkändes rält till ATP, uttalade jag att det var angeläget alt lösa pensionsfrågornaäven för den kategori ombordanställda som har tjänst hos entreprenör. Jag ansågemellertid all denna fråga måste ses i samband med beskaltningsfrågoma fördessa anställda och med frägan om finansieringen av förmånerna fråntilläggspensioneringen. I syfte atl fä en samlad bedömning av dessa frågortillkallade jag en särskild arbetsgrupp (S 1973:04). Arbetsgruppen har i sill nyligenavgivna betänkande (Ds S 1975:1) Pensions- och beskattningsfrågor förentreprenöranställda på fartyg föreslagil all de bestämmelser som reglerar deredaranslällda sjömännens rätt tUl ATP och sjömanspension görs tillämpUga ävenpå den personal som är anställd av entreprenör. Förslaget är kombinerat med ettförslag att också bestämmelserna om sjömansskatt skall utsträckas atl gälla förde entreprenöranställda. Förslaget har allmänt tillstyrktsunder remissbehandlingen. 1 likhel med praktiskt tagel .samtligaremissinstanser ansluter jag mig lill arbetsgruppens mening allentreprenöranställda bör fä samma ställning som arbetstagare i tjänst hosredare. Det förhällandet att förslaget - som påpekat i sittremissyttrande - berör ett jämförelsevis ringa anlal anslällda och kan ledatill visst administrativt merarbete rubbar inle delta ställningstagande. Somjag anfört har man såväl i lagstiftningen som inom avtalsområdet strävatefter en likställighet mellan de ombordanställda oavsett nationalitet ocharbetsgivare. Elt viktigt steg i dessa strävanden var den lagändring som träddei kraft , varigenom av redaren anstäUda utländska sjömän påsvenska fartyg tillerkändes rätt tUl ATP även om de inle var bosatta i förslaget att även de entreprenöransläUda på samma sätt som deredaranslällda sjömännen skall kunna kvalificera sig för ATP och sjömanspensionkommer samtliga ombordanställda att omfattas av enhetliga pensionsregler. Äveni fråga om beskattning kommer enhetliga regler att gälla. SJ, Aktiebolaget () och Hotell- och restauranganstäUdas förbund har under remissbehandlingentagit upp frågan om förslagets verkningar för anslällda hos TR, som bolaget iegenskap av entreprenör sysselsätter i restaurationen ombord på . Det framhålls att dessa entreprenöranställda redan - lill följd avbosättning i - har rätt till tilläggspension och att ytterst få skullekunna tillgodogöra sig rätten till sjömanspension. När det gällerbeskattningen anses en övergång lill sjömansskatt för dessa anställda kunnaleda till ogynnsamma verkningar. Enligt min mening bör de speciellaförhållanden som gäller för TR:s persona! på SJ:s färjor kunna lösas genom demöjligheter lill dispens som berörs i det följande. Jag finner således arbetsgruppensförslag väl ägnat att läggas till grund för lagstiftning. Jag förordar därför -efter samråd med chefen för beträffande frågornaom sjömanspension och chefen för såvitt gällerbeskattningsfrågorna - atl lagstiftningen på området utformas i enlighet medförslaget. F. n. används självaredaranställningen för att avgränsa den personkrets som vid anställning ombordpå svenskt handelsfartyg äger rätt till ATP och sjömanspension samt erläggersjömansskatt. För att de entreprenöranställda skall omfattas av samma reglersom de redaranslällda föreslär arbetsgruppen att sjömanslagens sjömansbegreppläggs till grund för lagstiftningen på hela det här behandlade omrädet. Med avses i sjömanslagen densom är anställd för fartygsarbele och under sin tjänstgöringstid på fartygethar befattning ombord. Som fartygsarbete betecknas allt arbete som utförs förett fartygs räkning under förutsättning atl det utförs av arbetstagare somföljer med fartyget. Det görs inte någon skillnad mellan arbetstagarna beroendepå vem som är arbetsgivare. Den som anställts för fartygsarbete och som utförarbetsuppgifter ombord av annan än tillfällig art - dvs. den som fullgör detrutinmässiga arbetet för fartygets drift - anses ha befattning på fartyget.Arbele som här avses utförs i de flesta fall av redaranslälld personal men i defall redaren överlåtit en del av fartygsdriften till entreprenör kommer ocksädennes arbetstagare atl anses som sjömän. Arbetstagare ombord med göromål avmera tillfäUig karaktär, t. ex. resereparatörer, garantipersonal ellerrederiets farlygsinspeklörer, omfattas däremot inte av sjömansbegreppet. Jag ansluter mig till arbetsgruppens mening att någonannan begränsning av personkretsen än den som följer av användandet avsjömanslagens sjömansbegrepp inte bör ske. Inom gruppen entreprenöranställdafinns visserligen, som arbetsgruppen påpekat, yrkesgrupper som det är tveksamtom man enligt allmänt språkbruk kan hänföra till sjömän. Det gäller t. ex.musiker, croupierer och frisörer. Med den nya sjömanslagens synsätt betraktasemellertid även dessa som sjömän om de har befattning pä fartyget. Delförekommer redan att personal med lika ringa anknytning liU traditionellasjömansyrken är anställd i tjänst hos redare för sådana arbetsuppgifter. Dessaredaranslällda betraktas som sjömän i de avseenden som är aktuella. Del måste därför anseskonsekvent atl en enlreprenöranställd behandlas på samma sätt. Länsslyrelsen i och har i sitt remissvar önskat ett klargörande uttalande i vilka fallentreprenöranställda av typen artister och musiker etc. kan anses haarbetsuppgifter av sådan art att de kan betraktas som sjömän i sjömanslagensmening. Även har pekat pä detta problem. Med anledning häravvill jag erinra om att arbetsgruppen föreslagit att viss möjlighet till dispensfrån del föreslagna systemet bör finnas. Dispens bör kunna komma i fråga i fallav den typ TR m. fl. remissinstanser pekat på, dvs. dä lillämpning av detföreslagna systemet skulle leda tUl försämring för de anställda i jämförelsemed nuvarande system. Vidare torde det som arbetsgruppen påpekat kunna uppståsituationer där etl praktiskt genomförande av systemet ställer sig svårt. Isådana fall bör dispens kunna meddelas, dvs. ett särskilt organ bör kunnabesluta att reglerna om sjömansskatt och om rält till ATP och sjömanspensioninte skall tillämpas. Även utöver fall av den typ som jagnyss berört bör, som arbetsgruppen förordat och som Sveriges redareföreningunderstrukit i sitt remissvar, vi.ss dispensmöjlighet finnas. Det kan hänvisastill att man ti som förut beskrivits har funnit del nödvändigt att införasärskilda regler för entreprenöranställda på vissa kryssningsfartyg. Praktiskt torde dispensfrågan kunnaprövas som ett undantag från skyldighet att erlägga sjömansskatt medkompletterande föreskrift att pensionsförmån inte tillgodoräknas om sådantundantag från sjömansskatteplikt medgetts. Vid dispensprövningen måstesjälvfallet stor vikt fästas vid det förhållandet att det är fråga om bortfallav pensionsrättigheter. Dispens bör därför meddelas endast under förutsättningatt noggrann utredning föreligger i del enskilda fallet och dispensmöjlighetenbör användas restriktivt. Dispensprövningen bör somarbetsgruppen förordat ankomma på sjömansskattenämnden, i vilken ingårrepresentanter för både arbetsgivare och arbetstagare. F. n. likställs i fråga om rättlill tilläggspension och beträffande reglerna om sjömansskatt som äranställd på utländskt fartyg som svensk redare förhyr obemannat (på s. k.bare-boat basis) med som är anställd pä svenskt handelsfartyg. För attde entreprenöranställda på sådana fartyg skall likställas med de redaranslälldafordras vissa lagändringar. Arbetsgruppen har lagt fram förslag härtill, vilkaförslag även innefattar en anpassning av bestämmelserna till den praxis somutbildats. I dessa delar hänvisar jag till specialmotiveringen. Enligt gällande bestämmelserregistreras samtliga ombordanställda på svenskt fartyg i sjömansregistret.Registreringsreglerna täcker hela den personkrets som här föreslås omfattad avde nya bestämmelserna, således även entreprenöranställda och oavsett nationalitet. I denmån mönstring inte förekommer, tillförs registret uppgifter om sjömannen genomdet tjänstgöringsbevis som enligt sjömanslagen skall upprättas för den som tillträderbefattning på fartyg. Således tillförs sjömansregistrel uppgifler om samtligasjömän enligt sjömanslagen. Någon förändring i detta avseende torde inteuppkomma i anledning av de nya mönstringsbestämmelser som f. n. övervägs. Genom den registrering av allombordanställd personal även entreprenöranställd - som sålunda sker finnsunderlag för att de entreprenöranställda skall kunna inordnas i nuvarandeadministrativa system. Jag hänvisar i detta avseende till redogörelsen förarbetsgruppens förslag och förordar att administrationen anordnas i enlighetmed vad som där har föreslagits. 5.4 Avgiftsfrågor m. m. Ett likställande av entreprenör-och redaranslälld personal leder som arbetsgruppen framhållit till alt även desärskilda bestämmelser i fråga om socialförsäkringsavgifter tillfolkpensioneringen, sjukförsäkringen och . 'VTP som f. n. gäller redare börgöras tillämpliga beträffande entreprenörer. En motsvarande ändring behövs ifråga om allmän arbetsgivaravgift. 1 fråga om den närmare innebörden häravhänvisar jag till redogörelsen för betänkandet. Entreprenören bör vidareerlägga avgift till sjömanspensioneringen och övriga avgifter som beräknas påutgivna löner enligt samma regler som f. n. gäller för redare. Arbetsgruppen har ingående diskuteratfrågan om att ålägga redaren ett ansvar för att entreprenören fullgör sinaskyldigheter i fråga om uppgiftsskyldighet, erläggande av avgifter och skattetc. När det gäller entreprenörer som driver sin verksamhet från fastdriftställe inom landterritorium har arbetsgruppen ansett att del inlefinns anledning att ålägga redaren ett ansvar vid sidan om entreprenören. Dåentreprenören inte fullgör sina skyldigheter finns i dessa fall möjligheter atttillgripa tvångsmedel. De administrativa problemen skiljer sig inte från demsom annars kan göra sig gällande. Däremot föreslår arbetsgruppen attredarna skall åläggas ett ansvar för att deras utländska entreprenörer - varmedavses alla entreprenörer som inte driver sin verksamhet från fast driftställeinom svenskt landterritorium - fullgör sina skyldigheter. 1 dessa fall kanproblem uppslå vid kontakten mellan myndigheter och entreprenör och svenskamyndigheter har inte möjlighet att tvångsvis utkräva av entreprenören vad denneförsummat. Ansvarsregeln bör enligt arbetsgruppen utformas så alt vederbörandemyndighet skall kunna vända sig direkt mot redaren, dvs. entreprenören ochredaren åläggs ett .solidariskt ansvar för att skyldigheterna fullgörs. och länsstyrelseni har uttryckt tveksamhet om det föreslagna systemetkan anses tillfyllest för att administrationen skall fungera väl.Länsstyrelsen har ifrågasatt om inte redaren alltid borde ha ett ansvar för att av honomantagen entreprenör fullgör sina skyldigheter eller om inte redaren t. o. m.borde ha ett primärt ansvar för skyldigheternas fullgörande. 1 likhet med arbetsgruppen anserjag att man bör pröva den föreslagna anordningen med ett begränsat redaransvar.Om de praktiska erfarenheterna skulle visa atl ell mera omfattande ansvar förredaren är nödvändigt för att redovisning och uppbörd skaU fungera väl avserjag atl pä nytt la upp denna fräga. 5.5 Vissa frågor om sjömanspension 1 detta sanunanhang vill jag ocksåberöra de skillnader som f. n. finns mellan lagen om allmän försäkring ochlagen om sjömansskatt, å ena, samt sjömanspensionskungörelsen, å andra sidan, ifråga om rätt att räkna kvalifikationslid. Enligt 1 kap. 3 § andra stycketlagen om allmän försäkring likställs i fråga om rätt till ATP tjänstgöring påutländskt fartyg som svensk redare förhyr obemannat med tjänstgöring på svensktfartyg. Delsamma gäller i fråga om skyldighel att eriägga sjömansskatt enligtanvisningarna till 1 § lagen om sjömansskatt. 1 fråga om kvalificering försjömanspension räknas däremot endast tjänstgöringstid på svenskt fartyg. Förhyrsvensk redare utländskt fartyg obemannat kan alltså anställd hos redaren undertjänstgöring på detta fartyg inte kvalificera sig för sjömanspension. Erlägger skatt i annat landkan han av sjömansskattenämnden befrias från svensk sjömansskatt. Han kan dåinte få tillgodoräkna sig den anställningstiden för sjömanspensionsberäkning.Däremot kvalificerar han sig enligt lagen om allmän försäkring för ATP. Handelsflottans pensionsanstalt hari skrivelse till chefen för påtalat dessaskillnader och hemställt att sjömanspensionskungörelsen ändras så atlenhetlighet uppnås i dessa avseenden. Framställningen har remissbehandlats ochdärvid i huvudsak tillstyrkts. De invändningar som framförts frånarbetsgivarhåll har närmast gällt det faktiska behovet av en ändring. 1 frågaom finansieringsaspekten har vid remissbehandlingen erinrats om attHandelsflottans pensionsanstalts inkomster har överstigitutbetalade pensioner, varför en betydande fonduppbyggnad ägt rum inom sjömanspensioneringensram även om fondtillväxten numera har upphört. Det bokförda värdet avfondmedlen är omkring 190 milj. kr. Kammarkollegiet, som förvaltar fondernaför sjömanspensioneringen, har funnit att ett genomförande av förslaget intekan få några mer vittgående finansiella följder. Eftersom någon saklig grund för depåtalade skiljaktigheterna inte torde finnas och någon olägenhet frånfinansieringssynpunkt inte kan bli följden, förordar jag - efter samråd medchefen för - att de av pensionsanstaltenföreslagna ändringarna genomförs. Med hänsyn till systemet förberäkning av pensionsgrundande inkomst för ATP bör de nya bestämmelserna gällafrän elt årsskifte. Jag förordar att bestämmelserna träder i kraft den 1januari 1976. Det innebär att pensionsgrundande inkomst enligt dessabestämmelser första gången kommer att beräknas inkomster. Vidareblir de entreprenöranställda sjörnansskattepliktiga från den 1 januari 1976och får tillgodoräkna sig seglationstid för sjömanspension från nämndatidpunkt. I enlighet med vad jag nu haranfört har inom upprättats förslag till 1. lag om ändring i lagen (1958:295) om sjörnansskalt, 2. lag om ändringi lagen (1962:38 I) om allmän försäkring, 3. lag om ändringi uppbördslagen (1953:272), 4. lag om ändringi lagen (1959:552) om uppbörd av vissa avgifter enligt lagen om allmänförsäkring, m. m., 5. lag om ändringi lagen (1961:300) om redareavgift för sjöfolks pensionering, 6. lagom ändring ilagen (1968:419) om allmän arbetsgivaravgift. Förslaget under 5 har upprättats isamråd med chefen för och förslagen under I, 3 och6 i samråd med chefen för . Sjömanspensioneringen regleras ikungörelsen (1972:412) om sjömanspension. Om godkänner de föreslagnautvidgningarna av rätt till sjömanspension ankommer det på regeringen attbesluta de ändringar som behövs där. 7.1 Förslaget tUl lag om ändring i lagen (1958:295) omsjömansskatt 1 § 1 mom. Ändringen i första stycket innebäratt det för tillämpningen av sjömansskattelagen blir betydelselöst om denombordanställde har redaren eller av denne anlitad entreprenör som arbetsgivare.1 båda fallen omfattas den anställde av sjömansskattelagens bestämmelserförutsatt alt han är att anse som i sjömanslagens mening (jfr 2 §). Enföljdändring har gjorts i tredje stycket. De personalkategorier som enligtandra stycket i gällande lydelse undantas från .sjömansskatteplikt, dvs.personal som är anställd uteslutande för fartygs iståndsättande elleruppläggning eller för tillsyn eller betjäning vid fartygs uppehåll i hamn,faller utanför sjömanslagens .sjö- Den liuvarande undantagsbestämmelsen i andrastycket är därför obehövlig och föreslås upphävd. 1 detta sammanhang bör anmärkas attmed i sjömanslagens mening inte förstås s. k. supercargo som är anställdav lastägare eller befraktare för att ha tillsyn över lasten. Däremot omfattarsjömanslagen arbetstagare som inte har befattning på fartyg men utför arbete åtarbetsgivaren eller står till dennes förfogande för arbete (väntelid). Härunderfaller även den som för arbetsgivarens räkning tjänstgör som kontrollant undervisst fartygs byggande eller biträder vid fartygets utrustning för atl senaretillträda befattning på fartyget. 1 paragrafen har nuvarandedefinition av begreppet ersatts med en hänvisning till sjömanslagensmotsvarande begrepp. Som angivits i den allmännamotiveringen innebär förslagel bl. a. alt arbetsgivare för skall hasamma skyldigheter enligt sjömansskattelagen oavsett om han är redare eller avdenne anlitad entreprenör. En bestämmelse som vid tillämpning av lagenlikställer entreprenör med redare har intagits i första stycket. Av den allmänna motiveringen följervidare att redaren skall svara för att entreprenör som inte har fastdriftställe inom landterritorium fullgör sina åligganden enligtsjömansskattelagen. Enbart det förhållandet att entreprenören driver rörelse påsvenskl fartyg bör inte leda till att redaransvaret bortfaller. Det är endastdå entreprenören har fast driftställe inom svenskt landterritorium som redarenbefrias från sitt ansvar. Bestämmelsen innebär att redarenoch entreprenören står solidariskt ansvariga i det fall entreprenören inte harfast driftställe enligt vad nu sagts. Vederbörande myndighet kan aUtså vändasig direki mot redaren vid försummelse frän entreprenörens sida. Om emellertidansvar för redaren görs gällande först sedan vederbörande myndighet underkanske jämförelsevis sökt förmå entreprenören alt fullgöra sinaåligganden kan redaren sakna praktiska möjligheter att svara förredovisningen. Entreprenören kan t. ex. ha bytt personal ellerentreprenadförhållandet ha upphört. Vid försummelse från entreprenörens sida ifråga om redovisning för utbetalda löner och betalning av skaller och avgiftermåste redaren därför kunna ingripa och, om entreprenören inte kanförmås att fullgöra sina skyldigheter, träda i dennes ställe. Ofta torde det mest praktiska varaatt redaren är entreprenören behjälplig nied redovisningsarbetet eller hellsköter detta arbete. Det torde kunna förutsättas att sådana överenskommelser imånga fall kommer att träffas. För övriga fall bör emellertid redaren gesmöjlighet att löpande la del av entreprenörens redovisning för att ulandröjsmål kunna gripa in vid försummelse från dennes sida. Det är därför lämpligt attentreprenören åläggs en skyldighet atl lämna redaren kopior på de redovisningarsom entreprenören skall avge. Sådana föreskrifter bör med stöd av 14 § 1 mom.andra stycket sjömansskattelagen utfärdas av . Redarens ansvar bör inte åberopasvid smärre fel från entreprenörens sida. 1 allvarligare fall av underlåtenhetatt betala in skatt eller avgift eller då den anställde till följd av uteblivenredovisning kan gå miste om sin rätt till pension för viss anställningsperiodbör däremot redaransvaret göras gällande. Även om redaren och entreprenörenenligt förslaget skall ha ett solidariskt ansvar bör vidare myndigheterna istörsta möjliga utsträckning söka förmå entreprenören att fullgöra sinaskyldigheter. Myndigheterna bör också underrätta redaren omgående när detuppkommer fräga om att en entreprenör brister i sina åligganden. I paragrafen har tagils in enbestämmelse om regressrätt. Regeln innebär att redaren har rält alt aventrenören utfå belopp molsvarande skattebelopp som redaren tUl följd av densärskilda ansvarsregeln eriagl i entreprenörens ställe. Det bör påpekas attredaren givetvis har möjlighet att i entreprenadavtalet skydda sig för deutgifter och besvär som han kan belastas med tUl följd av att entreprenöreninte fullgör sina åligganden. Om särskilda skäl föreligger fårsjömansskattenämnden besluta att sjömansskattelagen inte skall tillämpas påentreprenör och den som är anställd ombord av denne. En bestämmelse härom hartagits in i första stycket i denna paragraf. Bestämmelsen har närmare berörts iden allmänna motiveringen. I andra stycket har givits reglerom förfarandet vid dispensprövningen. avgör ett ärende skallyttrande alltid inhämtas från de svenska redare- och sjöpersonalorganisationersom berörs. Är annan Svensk organisation berörd bör yttrande inhämtas även fråndenna om det anses påkallat. Det kan t. ex. gälla organisation personal som är organiserad i svensk sådan organisationskulle omfattas av dispensbeslutel. Eftersom meddelad dispens även får effektpå pensionsområdet bör, som påpekat i sitt remissyttrande,verket beredas tillfälle att avge yttrande i tveksamma fall. Dispensbeslut är avsett att hakaraktär av avgörande i ett särskilt fall. Beslutet kan t. ex. gälla anslälldasom en i beslutet angiven entreprenör sysselsätter på fartyg tillhörigt visstrederi. 1 sakens natur ligger att en dispens kan förbindas med preciseradevillkor, t. ex. i fråga om viss fart eller . Det är viktigt attändrade förhållanden anmäls för förnyad prövning av dispensensbestånd.