prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — Denoffentiige arbetsgivaren lider inte tillnärmelsevis på samma sätt som denenskilde av en sårbarhet av denna art. Om den ekonomiska sårbarheten sålunda ärmindre på den offentliga sektorn, drabbar dock följderna på ett helt annatsätt de allmänna medborgerliga intressen som stat och kommun har att svara för.Det allmänna svarar i regel ensamt och i växande grad genom den offentligasektorns expansion för service, omvårdnad och insatser av olika slag. Dennasårbarhet är utomordenfligt stor. Användning av stridsåtgärder på detta områdefår ofta konsekvenser utanför den krets som berörs av besluten.Verksamheten är dessutom oftast 1975/76:105 Bilaga 2 106 starktcentraliserad och specialiserad. Denna straktur gör verksamheten synnerligen sårbarjust i fråga om partiella fackliga aktioner riktade mot nyckelpositioner isamhället. Motsvarande aktioner står i allmänhet inte tUl buds förarbetsgivarsidan. Med hänsyn härtUl finner att den nuvarandebegränsningen av stridsmedlen på den offentliga sektorn till strejk och lockoutbör bestå. JO anser att vad ARK-majoriteten anför till stöd för sitt förslagvisar att vanskliga tolkningsfrågor kan uppkomma. JO citerar ARK:s uttalandeatt en vägran att utföra särskUt angivna arbetsuppgifter i åtskUliga fall kanses som ett försök alt påverka det allmänna i dess val av verksamhet. "Förvisso", kommenterar JO, "men en dylik vägran kan likaväl haett fackligt syfte". Stundom ligger det enligt JO kanske flerasjälvständiga syften bakom. Ett annat av ARK nämnt fall som enligt JO väckerfarhågor för tolkningstvister är partiell arbetsvägran med inriktning påindividuellt utpekade subjekt. Åtgärder av sist berört slag bör enligt JO iallt fall inte få förekomma inom myndighetsutövning. Helst bör där fortfarandefå gälla att andra stridsåtgärder än lockout och strejk mte är tillåtna, slutarJO. kan inte godta den föreslagna utvidgningen av stridsmedlentill att omfatta även andra åtgärder än lockout och strejk. Inriktningen av myndighetsverksamhet skulle nämligen kunna beröras av en sådan stridsåtgärd som sänkningav arbetstakten. Även partiell arbetsvägran skuUe kunna bli ett användbartmedel för att påverka myndighets verksamhet. Dessa åtgärder bör därför intetillåtas, säger verket, som också framhåller att även om övertidsvägran intepåverkar valet av verksamhet, kommer en sådan åtgärd ändå i de flesta fall attpå ett eller annat sätt beröra allmänheten. Det är därför tveksamt ommöjlighet att tillgripa en sådan partiell stridsåtgärd bör införas. Vad slutligen beträffar den av ARK föreslagnakompletterande regeln om att vid tvist om tillåtligheten på den offentligasektorn av viss stridsåtgärd denna inte får vidtas förrän AD prövat och avgjorttvisten, tillstyrks förslaget av och ,medan SA V sätter i fråga lämpligheten av en uppskovsregel som medför att ombåda parter i en konfliktsituation varslat om stridsåtgärder den ena partenskulle genom att väcka talan kunna uppskjuta motpartens stridsåtgärder trotsatt talan sedan kanske ogiUas. SF och TCO anser att den föreslagnauppskovsregeln skulle kimna av den ståtlige arbetsgivaren utnyttjas för ennästan obligatorisk laglighets- och rättsprövning av varslade stridsåtgärderför att få dem uppskjutna och därmed kanske verkningslösa ochtaktiskt olämpliga. De inskränkningar och skyddsregler som intagits i både lagoch huvudavtal beträffande de statliga tjänstemännens stridsåtgärder måsteenligt organisationerna anses fuUt tillräckliga för att undvika, begränsa eUerhäva otillåtna eller samhäUsfarliga konflikter. Frop.1975/76:105 Bilaga 2 i07 intari sak samma ståndpunkt. framhåller i anslutning tUIARK:s förslag på förevarande punkt att det är viktigt att tvister som här avsesavgörs snabbt; eljest kan rätten att tUlgripa stridsåtgärder bli tämligenihålig. 10 Påföljder vid lag- eller avtalsbrott 10.1 Gällande ordning Reglema om skadestånd i och gäller iprincip även på den offentliga sektom. Bland åtgärder som är sanktionerade medskadestånd märks brott mot fredspUkten. Föratom om freds-pliktgäller speciella bestämmelser i detta avseende på det offentliga områdetenligt 15 § StjL och 3 § KtjL. Dessa bestämmelser, som har behandlats iavsnitt 9, innebär bl. a. att bara lockout eller strejk är tUl-låtna somstridsåtgärder i bestående anställningsförhållande. Som ytterligarebegränsning gäller att lockout eller strejk endast får användas som påtryckningi fråga som får regleras genom avtal. Vidare gäller i fråga om strejk atttjänsteman får deltaga i sådan stridsåtgärd endast efter beslut avorganisation som har anordnat strejken. Enligt tredje stycket i 15 § StjL resp.3 § KtjL får fackUga organisationer inte anordna eller annars föranleda ellermedverka vid otillåten stridsåtgärd. Organisation skall vidare söka hindramedlemmarna från att vidta sådan åtgärd och ' att söka häva redan vidtagenåtgärd. Dessa föreskrifter gäUer också i avtalslösa förhållanden. Av 16 § StjL och 4 § första stycket KtjL framgåratt staten, kommun eller därmed likstäUd arbetsgivare, som vidtar åtgärd istrid mot dessa bestämmelser, drabbas av skadestånd enUgt reglerna i 8 och 9 §§KAL. Samma sak gäller arbetstagarförening, som ställer sig bakom sådan åtgärdeller inte är aktivt verksam att hindra eller häva otiUåten stridsåtgärd. Även tjänsteman, som deltar i organisationsmässigstridsåtgärd, som är otillåten, blir skadeståndsskyldig enligt angivnaregler i . Detta gäller oavsett om han är medlem av den förening som haranordnat eller föranlett stridsåtgärden eller ej. Skadestånd drabbar också koUektivavtalsbundentjänsteman, om han deltar i icke organisationsmässig stridsåtgärd underförutsättning att åtgärden strider mot bestämmelser i eller koUektivavtal. Fram till gällde att tjänsteman,som deltog i stridsåtgärd, som inte hade beslutats av arbetstagarorganisation,kunde dömas för tjänstefel enligt , om han var underkastadämbetsansvar. Flertalet statstjänstemän samt de kommunaltjänstemän m. fl. somomfattas av KtjS kunde även i sådant fall dömas till.disciplinstraff i administrativordning. För övriga kommunanställda råder sedan gammalt avtalsfrihet idisciplinfrågor. 1975/76:105 Bilaga 2 108 De nya ansvarsreglema för offentliga funktionärerinnebär bl. a. att ämbetsansvaret har avskaffats (prop. 1975: 78, JuU 1975: 22,rskr 212). Det straffbara området har inskränkts tUl tre brottstyper, nämligenoriktig myndighetsutövning, mutbrott och brott mot tystnadsplikt. Därjämte harför statstjänstemannen och de kommunaltjänstemän m. fl. som omfattas av KtjS med några undantag införts ett ulomstraffrättsligt ansvar ettdisciplinansvar av i huvudsak samma typ som förekom mer i privat tjänst.Samtidigt har regler om avskedande tagits in i StjL och KtjS. Enligt dessa nya bestämmelser får tjänsteman, somuppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter vad som åligger honom i hanstjänst, åläggas disciplinpåföljd för tjänsteförseelse, om felet inte är ringa(18 § första stycket StjL resp. KtjS). Detta gäller även vid åsidosättande avförpliktelse som är bestämd i avtal. Däremot får enligt samma paragrafdisciplinpåföljd inte i något fall åläggas tjänsteman på den grund att han hardeltagit i strejk eller därmed jämförlig stridsåtgärd. Bestämmelsen avser ävendeltagande i stridsåtgärd som inte är organisationsmässig (jfr prop. 1975: 78s. Disciplinpåföljder utgörs av vaming och löneavdragunder (18 § andra stycket StjL resp. KtjS). InnehållerkoUektivavtal bestämmelser om disciplinpåföljder, gäller dock i stället dessaför tjänstemän som är sysselsatta inom yrkesgrapp och område som avtalet avser(19 § StjL, 19 a § KtjS). Avskedande kan tillgripas, om tjänsteman har begåttbrottslig gäming varigenom han har visat sig uppenbarligen olämplig att innehasin tjänst. Avskedande kan även komma i fråga i stället för disciplinpåföljdvid annan grov eller upprepad tjänsteförseelse (22 § StjL, KtjS); I likhet med vad som gäller på den privataarbetsmarknaden på grand av bestämmelserna i torde därför numera på detoffentliga området under vissa föratsättningar även uppsägning eller avskedandekunna tillgripas vid olovlig stridsåtgärd, som inte är sanktionerad avförening (jfr prop. 1975: 78 s. 254). Mål om skadestånd enUgt 16 § StjL och 4 § förstastycket KtjL prövas av AD (51 § första stycket StjL, 4 § andra stycket KtjL).Mål om lilllämpning av reglerna om disciplinansvar och avskedande handläggsför flertalet tjänstemän enligt LRA (51 § första stycket StjL, 56 § förstastycket KtjS). Vad ARK:s förslag innebär i fråga orri såväl dekollektivavtalsrättsliga skadeståndsreglema i som andra påföljder vidbrott mot lag eller avtal har berörts i bil 1 (avsnitt 8.2). Det torde varaARK:s mening att förslaget i den delen i princip skall tillämpas också på denoffentUga 1975/76:105 Bilaga 2 109 sektorn.Här skall bara tas upp ARK:s förslag till ändringar i 16 § StjL och 4 § KtjL. Föratom att hänvisningar görs till de lagrum i FKLsom i stort motsvarar 8 och 9 §§ , har i 16 § StjL och 4 § KtjL tagits inen motsvarighet till bestämmelsen i 47 § FKL att medlem i koUektivavtalsbundenförening inte får åläggas skadestånd för att han deltar i olovlig stridsåtgärdsom har anordnats eller eljest föranletts av föreningen med mindre synnerligaskäl föreligger. Däremot återfinns i ARK:s förslag tiU ändring avtjänstemannalagama inte någon motsvarighet tUl 48 § FKL som stadgar attskadestånd vid olovlig stridsåtgärd, som har vidtagits i annat fall än somavses i 47 § FKL, inte får åläggas för deltagande i åtgärden om skälig ursäktförelegat i de omständigheter som har föranlett denna. Härmed åsyftas t. ex.deltagande i stridsåtgärd, som har vidtagits utan fackligt stöd. I 15 § StjLoch 3 § KtjL föreslås som har nämnts (se 9.2) en bestämmelse att omtvist uppkommer huruvida viss åtgärd är tillåten enligt första stycket inyssnämnda paragrafer, så får åtgärden inte vidtas förrän tvisten har prövatsoch avgjorts av AD. ARK har gett 16 § StjL och 4 § KtjL sådan utformning attskadeståndsreglema skall kunna tillämpas, om stridsåtgärd vidtas i strid motdessa nya regler. Frågan om påföljder vid lag- eller avtalsbrott påden offenfliga sektom har endast i begränsad omfattning berörts avremissinstanserna. framhåller alt i fråga omdisciplinpåföljden löneavdrag kan samordningsproblem uppkomma i förhållande tUlFKL:s regler om skadestånd vid kollektivavtalsbrott. Ju större del avarbetstagarens förpliktelser som anses kollektivavtalsgrundade, desto störreblir delta problem. Risken för kollision med påföljd enligt FKL för brott motdenna lag torde enligt hovrättens mening väsentUgen vara undanröjd genom denföreslagna regeln om att disciplinpåföljd inte i något faU skall kunna meddelastjänsteman på den grund att han deltagit i strejk eUer därmed jämförligstridsåtgärd. vid menar att den nyalagen endast bör reglera ansvaret för fredsplikten och lämna utanför frågan omansvaret för vanliga tjänsteavtalspåföljder. sanktionssystembör närmare utredas med sikte på ny lagstiftning. Enligt fakulteten skulle ettskadeståndsansvar mycket väl kunna fylla det behov som kan finnas av sanktioneri ett varaktigt avtal och de egentliga disciplinära sanktionerna skulle därmedkunna bortfalla också för statstjänstemän. anser att sammaregler bör gälla för verket som för det övriga näringslivet i disciplinfrågor.De nya ansvarsreglerna i StjL är enligt domänverket ett steg i rätt riktning. 1975/76:105 Bilaga 2 110 JOifrågasätter om inte en hänvisning till 48 § FKL borde göras i StjL och KtjL.Måhända skulle regeln komma att gälla ändå men en hänvisning skulle undanröjaden tvekan som annars uppkommer, anför JO. SAV förhandlar och sluter avtal såväl för statiigaarbetstagare som för vissa arbetstagare med statligt reglerade löner hoskommuner m. fl. EnUgt 1 § första stycket lagen (1965: 576) om ställföreträdareför kommun vid vissa avtalsförhandlingar m. m. (ändrad : 1014) idet följande kallad ställföreträdarlagen skall SAV på kommuns vägnarförhandla och avtala om sådant anställnings- eller arbetsvillkor förarbetstagare hos kommun, som "må bestämmas genom avtal" och som"enligt lag eller särskilt beslut av skall fastställas undermedverkan av" regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Medkommun likställs landstingskommun, kommunalförbund, församling, kyrkligsamfällighet, skogsvårdsstyrelse, allmän försäkringskassa och annan allmäninrättning. Enligt övergångsbestämmelse varställföreträdarlagen intill tillämpHg även på annatanstäUningsvUlkor än som avses i 1 § första stycket, om villkoret fickbestämmas genom avtal och närmast före lagens ikraftträdande dvs. den 31december 1965 reglerades genom bestämmelse som meddelats av Kungl. Maj:teller statlig myndighet (i det följande kallad statlig bestämmelse). Sådanaanställningsvillkor har gällt för stora kategorier arbetstagare, bl. a. lärarevid . Ställföreträdarlagens tillämplighet grundade sigintill , då övergångsbestämmelsen upphörde att gälla, i deallra flesta fallen på övergångsbestämmelsen och inte på 1 § första stycket.Som exempel på sådana lagbestämmelser som avses i 1 § ställföreträdarlagen kannämnas lagen (1947: 275) om kyrkomusiker och lagen (1962: 381) om allmän försäkring. Inför utgången av övergångsbestämmelsensgiltighetstid uppkom frågan om ställföreträdarlagens fortsatta tillämplighetför sådana hithörande grupper av arbetstagare som inte omfattades avstadgandet i 1 § första stycket, dvs. huvuddelen av dem som innehar elleruppehåUer statligt lönereglerad tjänst hos kommun eUer annan allmän inrättning.I prop. 1967: 131 förordades en lösning av frågan i ett sammanhang så, attriksdagen skulle slippa att ta ställning till särskilda framställningarbeträffande arbetstagargrupper inom olika förvaltningsområden. Föredragandedepartementschefen förordade att Kungl. Maj:t skulle utverka beslutatt avtalsbara anställnings- eller arbetsvUlkor för arbetstagare hos kommuneller annan allmän inrättning som avses i ställ- Prop.1975/76:105 Bilaga 2 111 o. m. skulle "fastställas under medverkan" avKungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer, om villkoret närmastdessförinnan omfattats av övergångsbestämmelsen till lagen eller annars"reglerats" genom statliga bestämmelser. Propositionsförslaget, som bifölls av (SU1967: 134, rskr 327), innebar alltså att ställföreträdarlagen blev tillämpligpå alla avtalsbara anställningsvillkor som närmast före omfattadesav övergångsbestämmelsen eller, utan att så var fallet, reglerades genomstafliga bestämmelser. Lagen blev med andra ord härigenom tillämplig på allaavtalsbara villkor reglerade genom statliga bestämmelser som gällde antingenantingen eller i varje fall . 12 Andra aktuella frågor 12.1 Statsanställda 12.1.1Allmänt om statstjänstemän m. fl. Som redan har framgått är StjL tiUämplig påanställning med staten som arbetsgivare och tjänsteman som arbetstagare {1 §första stycket). Däremot faller anstäUning i statiigt bolag e. d. utanförStjL:s tiUämpningsområde (prop. 1965: 60 s. 138, 1974: 174 s. 55). Inte helleromfattas statsråden, eUer präster av StjL { 1 § andra stycket). Vidare görsvissa undantag från tillämpningen i fråga om JK samt justitie- och regeringsråd{1 § fjärde stycket). I regel skall numera alla arbetstagare hos statenanställas som tjänstemän (kungörelsen om tjänstemannaansläll-ning förarbetstagare hos staten). Undantag görs enbart för arbetstagare hos riksdageneller dess verk, för arbetstagare som sysselsätts i beredskapsarbete,arkivarbete eller musikerhjälp, för arbetstagare som är lokalanställd utomriket och för viss personal på statens fiskeriundersök-ningsfartyg. Med angivnaundantag, som kan sägas avse mer speciella arbetstagargrapper, omfattar StjLsåledes alla statsanställda. I fråga om nu anförda författningsbestämmelserföreslår ARK ingen ändring. Bestämmelsema i 1 § tredje stycket och 2 § StjLtorde inte behöva behandlas i detta sammanhang. De innehåller regler omvikariat resp. befogenheten att meddela föreskrifter i fråga om tjänsteman hosriksdagen eller dess verk. Regleringeni StjL i fråga om avtals tUlämpnmgsområde och avtals-förbud (3 §),överläggningsrätt {52 §), fredsplikt och arbetskonflikter {15 17 §§) m. m. ochARK:s ändringsförslag i anslutning därtUl har redovisats i det föregående(avsnitten 4, 5, 9). Detsamma gäller frågorna om information och sekretess (6),medbestämmande genom kollektivavtal (7) och påföljder (10). Prop.1975/76:105 Bilaga 2 112 Som nämnts innehåller StjL ocksåbestämmelser om tjänstetiUsättning m. m. (49 §§), åligganden i tjänsten (1012och 54 §§), bisysslor m. m. (13 och 14 §§), disciplinansvar m. m. (1828 §§),anställnings upphörande (2934, 35, 36 och 38 c §§), turordning vid uppsägningpå grund av arbetsbrist (3943 §§) och företrädesrätt till ny anställning(4449 §§) samt vissa formella bestämmelser (bl. 34 a, 37, 38, 38 a, 38 boch 5055 §§). I fråga om åtskiUiga av dessa lagmm föreslår ARK strykningareller andra ändringar (SOU 1975: 1 s. 646667, 891895). Jag går över tillatt redovisa förslaget i dessa delar. Därvid bortses i regel t. v. frånändringsförslag av enbart redaktionell art. 12.1.2 Tjänstetillsättning m. m. Frågor om tjänstetUlsättning m. m.behandlas, som nämnts, i 4 9 §§ StjL. I 4 § finns bestämmelser om villkorför tjänstetillsättning och för innehav eller utövande av tjänst. Dessavillkor får således inte regleras i avtal. Bestämmelserna avser delsbehörighetsvillkor, dvs. villkor för att komma i fråga för viss tjänst, delsbefordringsgrunder, dvs. grunder att gälla vid valet mellan behöriga sökande.Paragrafens första stycke upptar sålunda en hänvisning till RF eller annanförfattning i fråga om saklig grand för tjänstetillsättning (jfr 11 kap. 9 §andra stycket RF). Ändra stycket innehåller hänvisning till RF:s eller annanlags föreskrifter om svenskt medborgarskap som villkor för innehav ellerutövande av tjänst (se 11 kap. 9 § tredje stycket RF). Där finns ocksåbestämmelser om att vissa tjänster förbehålls eller får förbehållas svenskamedborgare. I paragrafens tredje stycke stadgas att villkor i fråga om ålder(utom pensionsålder), hälsotillstånd, kunskaper eller utbUdning samt andra särskildavillkor för innehav eller utövande av tjänst fastställs av regeringen ellerbehörig myndighet, i den mån de inte framgår av särskilda bestämmelser. En delsådana bestämmelser återfinns i lag. Som exempel härpå kan anföras föreskrifteni 4 kap. 1 § att lagfaren domare skall ha avlagt förbehörighet tiU domarämbete föreskrivna kun.skapsprov och att sådant ämbete intefår utövas, av den som är omyndig eller i konkurstillstånd (jfr även 15 § lagen1971: 289 om aUmänna förvaltningsdomstolar, 15 § ändrad : 1296, 3 §lagen 1961: 262 om försäkringsdomstol, 3 § ändrad : 244, 7 § lagen1971:52 om skatterätt, fastighetstaxeringsrätt och länsrätt, 7 § ändrad senast1974: 352). Som exempel på regeringsförfallningar med bestämmelser ombehörighetsvillkor eller befordringsgrunder kan nämnas universitetsförordningen,förordningen (1968:318) om lärarhögskolorna (omtryckt 1971: 463, ändrad senast1975: 1224), länsstyrelseinstruktionen (1971: 460, ändrad : 1325),polisinstruktionen (1972: 511, ändrad : 1100) ochåklagarinstruktionen (1974:910, ändrad : 1087). 1975/76:105 Bilaga 2 113 I sin kommentar tUl 4 § första stycket anför ARKatt frågorna om val av saklig grand för tjänstetillsättning och om den närmareutformningen i skilda fall av t. ex. de i 11 kap. 9 § RF särskilt angivnagranderna förtjänst och skicklighet med den av ARK föreslagna ändringen av 3 §StjL kommer att, i den mån RF medger det, höra till avtalsområdet (SOU 1975:1s. Ogiltighet skulle bara drabba avtal om andra tillsätt-ningsgrander änsakliga. Hänvisningen i 4 § första stycket bör enligt ARK avse enbart RF eUerannan lag, inte som f. n. även administrativ författning. ARK, som genomgåendebortser från de ändringar i bl. a. StjL som trädde i kraft ,lämnar ingen kommentar till 4 § andra stycket (jfr prop. 1974: 174 s. 7278).Nuvarande tredje stycket bör enligt ARK utan olägenhet kunna upphävas. Fråganom de villkor som avses i tredje stycket skulle alltså föras över till detavtalsbara området, i den mån den inte är reglerad i lag. En, erinran omförekommande lagregler om särskUda vUlkor för uinehav eller utövande av tjänstskulle enligt förslaget stå kvar i 4 §. Någraremissinstanser anför synpunkter, som torde kunna hänföras till ARK:s förslag,såvitt rör både befordringsgrander och behörighetsvillkor (första och tredjestyckena i 4 §). anser sålunda att det inte råder någothinder mot att föra över frågor om beräkning av förtjänstmomentet vidkarriärövergångar, genomgångna kom-petensgivande kurser, villkor om vissutbildning för erhållande av vissa tjänster m. m. tiU det avtalsbara området.ÄRK:s förslag tUlstyrks också av i och av lantbruksstyrelsen,som därjämte upplyser att liknande frågor f. n. brakar tas upp tillöverläggning i en partssammansatt arbetsgrapp inom styrelsen ochlantbraksnämnderaa. Däremot stäUer sig SAV avvisande tUl förslaget i denna del.Enligt SAV är syftet med de gällande behörighetsreglerna att garantera attoffentliga uppgifter omhänderhas av tjänstemän med de kvalifikationer sombehövs med hänsyn till arbetsuppgifterna. Syftet med befordringsgrundema är attfrämja ett sakligt riktigt val mellan sökandena. Antalet bestämmelser omsärskilda villkor har starkt minskat och torde numera i principavse endast tjänster för vilka sådana bestämmelser knappast kan undvaras, t.ex. poliser, sjukvårdspersonal och lärare. Bestämmelserna är emellertid fördeladepå bl. a. ett stort antal administrativa författningar som måste kunna ändrastämligen snabbt. Enligt ARK:s förslag skulle bestämmelserna om vUlkor förtjänst antingen intas i lag eUer också stå öppna för förhandUng med rätt tillstridsåtgärder. Med hänsyn tiU syftet med behörighetsviUkor ochbefordringsgrander anser SAV att frågor härom bör vara undantagna frånavtalsreglering, även om de inte reglerats i lag. De författningsbestämmelsersom nu finns torde fastän de är av stor betydelse vara alltför disparataoch speciella för att lämpa sig för reglering genom lagstiftning. En sådan lagskulle också ofta behöva ändras med hänsyn till 8 1975/76. 1975/76:105 Bilaga2 114 ändradorganisation, införande av nya tjänstetyper m. m. SAV framhåller attregeringen eller behörig myndighet därför också i fortsättningen bör kunnainföra nya eller ändrade villkor för tjänst, när verksamheten kräver detta. Närdet särskilt gäUer hänvisningen i 4 § första stycket till föreskrifterna omsaklig grund för tjänstetUlsättning (befordran), anmäler ett parremissinstanser vissa reservationer. Med förslaget blir det enligt kammarrätteni möjligt att avtala t. ex. om det värde som vid befordran inomförvaltningsdomstolarnas område bör tUlmätas tjänstgöring utanfördomstolsväsendet. Mot detta har kammarrätten i och för sig inget att erinra.Men enligt kammarrätten bör det sättas vissa gränser för vad som kan uppfattassom saklig grund för tjänstetUlsättning. Sådana omständigheter som medlemskap ipolitiskt parti eller facklig organisation bör aldrig i sig få tillmätas någotvärde vid tjänstetillsättning, anför kammarrätten. Liknande synpunkter försfram av generaltullstyrelsen, som förutsätter att om sakliggrund inte kan tolkas så vidsträckt, att avtal tUlåts exempelvis om viss organisationstillhörigheteller anställning hos myndighet som villkor för att få viss tjänst inom myndigheten.I nämnda frågor tillämpas inom f. n. en ordning med överenskommelseroch samråd med personalorga-nisationema, upplyser styrelsen. SJ uttalar altinnebörden av ARK:s förslag synes vara att det skall ståarbelsmarknadsparterna öppet att med bindande verkan för staten bestämma vadsom i förekommande fall skall motsvara RF:s krav på saklig grand. Det innebäratt det ämne i vilket beslutanderätten förbehållits staten såsommedborgerlig angelägenhet i stället görs till föremål för uppgörelse påarbetsmarknaden på grundval av möjligheten att där hävda parts intressen, anförSJ. Ä andra sidan hävdar både SF och TCO att det förhållandet att staten enligtÄRK:s förslag skall utse arbetstagarorganisationens representanter itillsättningsorgan o. d.