prop · FZ03189 · 1975-12-31 00:00:00 — Ulredningensförslag att höja underräitelseledningens nivå och inrätta en befattning för underräiielsecheffår ett blandat mottagande, Marin-och flygvapencheferna samt försvarelsmaterielverk godtar förslaget medan överbefälhavaren och chefen för arménmotsätter sig del. Förslagelatt föra samman och förstärka underrättelsetjänstens lednings-ochberedningsorgan mottas positivt. Enligt chefen för flygvapnet, försvarets materielverkoch bör en förstärkt ledningsenhet ocksåinnehålla resurser föratt leda den lekniska underrättelsetjänsten. Utredningensförslag att centralisera bearbelningsresurserna till försvarsstaben biträds avalla remissinstanser utom cheferna för armén och marinen. Också de som iprincip bilräder förslaget har vissa invändningar. Avde remissinstanser som har yttrat sig i frågan anser bara chefen för marinenalt IB bör inordnas i försvarsstaben. Förslagetall inrätta en försvarets underrällelsenämnd lår ett positivt mottagande av allaremissinstanser utom som dock inte vill motsätta sigall nämnden inrättas. Utredningensförslag i ekonomi- och arkivfrågor godtas i slorl sell. Nästan alla remissinstanseravstyrker förslagel all inrätta ett särskilt fack för un-derrällelsetjänst. Deremissinsianser som har yttrat sig över ulredningens förslag i personal-ochutbildningsfrågor delar ulredningens grundsyn på dessa men anmärker i vissa fallpå detaljer, Överbefiilhavarenoch chefen för marinen instämmer i all underrättelsetjänstens organisation börbeslämmas slutligt i samband med den pågående översynen av stabsorganisationen.Enligt överbefälhavaren bör regeringen dock ge viss inriktning beiräffande IB:slydnadsförhållanden, 1975/76:189 86 Allmännariktlinjer för den militära underrättelsetjänsten Jagvill först i korthet beröra utredningen synpunkler på den hittillsvarande verksamheieninom den militära underrättelseljänsten. Enligt sina direktiv skulle uiredningengöra de tillbakablickar på underrättelseijänsiens verksamhet som varnödvändiga för att få underiag för förslag om verksamhetens framtidainriktning. Direktiven angav alt det var särskilt vikligl all utredningenföljde verksamhetens karaklär och inrikining molbakgrund av det internationella skeendets inverkan på värt land och hur delta vidvissa tidpunkter bedömdes påverka vårt försvar och vår säkerhel. Utredningenhar fullgjort denna del av uppdraget bl, a. genom en särskildexpertundersökning. Jag anser att utredningen, inte minsl genom expenundersökningen,på ett värdefullt sätt har analyserat det militära underrätlelseväsendet ochdess roll i vårt försvar. Enligt min riiening har ulredningens redovisning avvår underrättelsetjänst också medfört att sådana frågor som förekom under den s,k, IB-affären nu kan diskuteras från mera sakliga utgångspunkter, Ulredningensanmärkningar mot IB-verksamhelen rör i huvudsak bara sekretessen kring byrånsexistens och vissa rapporter av säkerhetsunderrätiel-sekaraktär som byrån harlämnat vidare till försvarsstabens säkerhetsavdelning. Jag ålerkommer till densistnämnda frågan i det följande. Jaggår så över lill ulredningens bedömning av behovei av en militär underrättelsetjänsti fredstid. har uttalat all en allsidig underrättelsetjänst skallingå i vårt totalförsvar (se 1, ex, FöU 1972:17, rskr 1972:231), Utredningenansluter sig till detta och andra uttalanden av , Enligl ulredningens uppfallningär behovei av en underrättelsetjänst särskilt ston på grund av vårt läge igränsområdet mellan två militära block samt vår alliansfria utrikespolitik. Jaghar samma uppfattning som utredningen i denna fråga. Några nya omsländighelersom minskar behovei av informaiion om andra länder har inte kommii till sedan riksdagensenast uttalade sig om vikten av att vi har en verksamhel av delta slag. Det ärinte heller något som lyder på alt behovei av särskilda kunskaper om andraländer kommer att minska i framliden. Därför måsle vi även i fortsätlningen haen välorganiserad och effektiv underrättelsetjänst. har påpekat är det nödvändigl all fortlöpande ha den normalaverksamheten i främmande länder klar för sig, så all nya iakttagelser kan.bedömas mot en riktig bakgrund. En framgångsrik underrättelseverksamhet byggerockså på ett yrkeskunnande och en erfarenhet som inte kan förvärvas först närett krisläge redan har inträffat. Oavsett hur den akluella utrikespolitiskasituationen ter sig pågår inom försvarsmakten en omfattande förbandsprodukiionsom förutsätter kunskaperom andra länders krigsresurser m, m. Detkunskapsbehov som förbandsproduktionen sålunda för med sig ställer ständigtkrav på vår underrättelsetjänst. 1975/76:189 87 nuhar anfört visar klart all våri lands underrälidseljänsi måsle verka också undernormala fredliga förhållanden. Jagdelar ulredningens uppfallning all underrättelsetjänstens huvudsakliga uppgifieräven i fortsättningen bör vara att ge underlag för beslul om försvarsmaktensberedskap (den s. k, förvarningsfunktionen) och alt förse försvarsmaktensledning med underrättelser som har betydelse för krigsplanläggningen ochlångsiktsplaneringen. 1 den instruktion och del reglemente förunderrättelsetjänsten ,som överbefälhavaren har fastställt finns bl, a, dessauppgifter redan iniagna. Utredningenanser alt ökade krav kan komma all ställas på vårunderrättelsetjänst när det gäller att kontrollera att ingångna nedrustningsavtalefterlevs. Överbefälhavaren instämmer i utredningens bedömning. Även jagfinner att denna uppgift för underrätlelsetjänsten kan bli allt viktigare ifortsättningen. Jagvill i detta sammanhang la upp frågan om prioriteringen av underrättelsetjänstensolika uppgifter. Enligt utredningens uppfaltning är del nödvändigl alt förvarningsfunklionenfår företräde framför andra uppgifter när resurserna är otillräckliga. Detta ärockså min mening. Jag vill emellertid med anledning av vad bl, a, chefen förarmén har anfört i sitt remissyttrande framhålla att behovet av underrättelserför förbandsproduktionen inle kan eftersättas i någon större ulslräckning ulanatt del påverkar vår försvarskraft. Prioriteringen av förvarningsfunklionen börenligl min uppfallning gälla främsl för de organ som har till uppgift all inhämiaunderrättelser med särskilda medel. Närdet gäller den militära underrättelsetjänstens mål och verksamhetsområde kanjagansluta mig till utredningens uppfattning att uppgiften att inrikta underrättelsetjänstenmäste ligga på de befattningshavare inom försvarsmakten sot-)-) behöver underrättelserom främmande makter för att kunna lösa sina arbetsuppgifter. Självföllei måstedock underrältelsetiänslens verksamhet, liksom all annan statsverksamhet, liggai linje med statsledningens intentioner i utrikespolitiska och andra frågor.Vissa övergripande anvisningar från statsledningen måsle därför finnas liksomen fortlöpande granskning och kontroll av verksamheten, Enligl ulredningensuppfattning, som jag delar, är det inom dessa ramar som överbefälhavaren skallha rält alt närmare inrikta underrättdsetjänsten. Utredningenlar i detta sammanhang upp frågan om gränsdragningen mellan underrättelse- ochsäkerhetstjänstens verksamhetsområde. Regler som skall förhindra att underrättelseorganenverkar utanför sina områden måste enligt utredningen ulgå frånunderrättelsetjänstens syfte. De enheter som hör till underrätlelseväsendetbör enligt utredningens uppfallning bara få inhämia, bearbeta och lagra sådaninformation som är klart ägnad alt öka eller befästa vår kunskap om andraländer i sådana avseenden som har betydelse för vårt 1975/76:189 88 Avsleg från denna regel börenligt utredningens mening få görasbara i vissa situationer när ett underrättelseorgans eget säkerhetsskyddberörs. Utredningens uppfattning i denna fråga ansluter nära till den meningsom försvarsutskottet hargett uttryck åt (FöU 1973:25 s. II). Remissinstanserna har godtagit utredningens förslag i denna del. Föregen del vill jag betona all frågan om gränsdragningen mellan underrättelse-och säkerhetstjänst är sä komplicerad all det är svårt att på ett klarare sättän vad utredningen har gjort ange skillnaden mellan dem. Det lorde därför inteheller gå att dra skarpare gränser för underrättelseorganens ansvarsområde änvad utredningen har föreslagit, 1 likhet med uiredningen anser jag del dockviktigt all de båda verksamhelsgrenarna samverkar med varandra, l, ex, isituationer då en informations karaktär av utrikesunderrättelse eller säkerhetsunderrältelseännu inte har blivit klarlagd. Jagdelar utredningens uppfattning att vi redan under normala fredsförhållandenbehöver inhämta och bearbeta ,sådan informaiion som andra länder försöker hållahemlig. Del ligger i sakens natur alt sådana uppgifter kan vara myckelbetydelsefulla för våra säkerhetspolitiska bedömningar. Våraunderrättelseorgans beredskap kräver dessulom att de tränas i att inhämta ochi övrigt handskas med hemlig information under lugna förhållanden, Uiredningenhar enligl min mening hell rikligt framhållil att våra kunskaper om omvärlden måstevara allsidiga. Som uiredningen har belyst skiftar emellertid tillgången påallmänt tillgänglig informaiion myckel från ett land till ett annat. Jag anseri likhet med utredningen att underrältelsetiänslens insatser måste anpassas tilldessa förhållanden. Jag delar också ulredningens bedömning att den skiftande tillgångenpå öppen information hell naturligt främst påverkar inriktningen av de enhetersom inhämtar underrättelser med s, k. särskilda medel. De remissinsianser som haryttrat sig över utredningens bedömning av behovet av informaiion om länder uianförnärområdei anser i likhet med utredningen att sådan informaiion behövs. Man menarsamtidigt att inte kan fullgöra uppgiften att skaffii framsådan information och alt försvarsmakten därför behöver egna resurser för dettaändamål. Enligl ulredningens uppfattning behöver den militära underrättelsetjänsleninformation från mera avlägsna områden för att la bakgrund till sinabedömningar av utvecklingen inom närområdet, Uiredningen framhåller också all konfiikieri andra delar av världen kan sprida sig till vårt närområde eller bindastormakternas resurser på annal håll. Jag delar ulredningens bedömning i dessaavseenden. Jag vill emellertid också framhålla all vi för vår förbandsprodukiionbehöver underrättelser om den senaste vapenutvecklingen, stridstekniken m, m.Sådana underrättelser måsie vi till stor del hämta in från aktuellakrigsskådeplatser, oavsett var dessa är belägna. Underrättelser av detta slagär ofta rent militärt eller mililärlekniski betonade. Inhämtandet av demförutsätter i hög grad ett 1975/76:189 89 fackkunnandesom finns främsl inom försvarsmakten. Jag bedömer emellertid att den militära underrättelseijänsiensegna resurser f n. är tillräckliga för detta ändamål. Som utredningen harframhållit är dock en nära samverkan mellan och delmilitära underrätidseväsendei nödvändig. Jagbehandlar härefter i n h ä m t n i ngen av underrättelser och vill försl taupp frågan vilka medel och metoder som bör kunna komma i fråga vid inhämtningav hemlig information. mening spelar signalspaningen en viktig roll vid kartläggningen avfrämsl den militära aktiviteten i vårt närområde. Utredningen påpekar bl. a.att signalspaningen medför mindre risker för utrikespoliliska förvecklingaroch för enskilda personer än andra sätt att med särskilda medel inhämiaunderrättelser. Uiredningen förordar en fortsatt stark satsning på denverksamhet som bedrivs vid . Jag ansluter mig tillutredningens bedömning all radioanstaltens verksamhel också kommer alt ha stor betydelse. Den lekniska utvecklingen kommer dock iett längre perspektiv sannolikl att göra del svårare för radioanstalten attverka. Jag anser att vi därför noga måste följa ulvecklingen inomradioanstaltens verksamhetsområde så att anstaltens resurser kan anpassas tillförändringar i möjligheterna att inhämta underrättelser genom signalspaning. Inhämtningav underrättelser med andra särskilda medel än signalspaning måsle enliglutredningens bedömning bedrivas också i fortsättningen. Utredningen anser attvad som därvid är godtagbart måsle bedömas från fall lill fall och all hänsyndärvid måste tas till alla omständigheter, t. ex. försvarets behov avunderrättelserna, den utrikespoliliska situationen och riskförhållandena. Dethade givetvis varit önskvärt alt kunna ge mer detaljerade riktlinjer för dellaslags underrältelseinhämtning. Del går emellertid inle att förutse vilkasituationer vår underrättelsetjänst kommer att ställas inför . Jagansluter mig till vad utredningen har uttalat i detta hänseende. Jag vill dock särskillunderstryka den utrikespoliliska situationens betydelse i sammanhanget. Vad somkan anses otillbörligt under normala fredsförhållanden kan i ell kritiskt läge elleri krig vara försvarligt eller nödvändigl. Jagvill särskilt framhålla all all medverkan i den verksamhel som det här gäller måslevara frivillig och alt de personer som tar emot uppdrag inom sådan verksamhetskall upplysas om risker o, d, med uppdragen. Del är vidare angeläget all tillfälligamedarbelare i IB:s verksamhet så långt del är möjligt ges bestämda uppdrag, somde inte utan organisationens godkännande får gå uianför. Som uiredningen har framhållilbör inte heller sådana medarbetare få sekretessbelagd bakgrundsinformation försina uppdrag utan särskild prövning. Enligt min mening skall informationeninte vara mer omlättande än vad som behövs för varje uppdrag. Prop.1975/76:189 90 Utredningenavvisar tanken på en särskild lagstiftning som skulle göra del möjligt förpersoner som är knutna till underrättelseljänsten att i sin verksamhel användasig av metoder som innebär kränkning av svensk lag. Enligt utredningen får debegå eljest kriminaliserade handlingar bara om det är tillåtet enligl allmännarättsgrundsatser, främst i situationer när nöd-dier nödvärnsrätt föreligger.Jag har samma grundinställning som utredningen i denna fråga. Utredningenhar också övervägt om det behövs regler som inskränker underrättelseorganenshandlingsfrihet inom ramen för vad gällande lagstiftning tillåter. Utredningenkonstaterar i anslulning lill JO:s ultalande att infiltration i legalasammanslutningar inte bör fä förekomma i fredslid. Även jag anser alt sådan inflllralioninie kan tillåtas här i landet. Jag delar vidare utredningens uppfattning altdel inle är möjligt att avfatta inskränkande regler för varje länkbar siluation.Jag återkommer i stället i det följande med förslag att principiellaöverväganden i dessa frågor får göras i samverkan mellan underrättelsetjänstensledning och företrädare för det allmänna, Ilikhet med utredningen anserjag alt underrättelseorganen bör få tillgång lill hemliginfor mation som finns hos andra svenska statsmyndigheter undersammaförutsättningar som gäller för övriga myndigheter, dvs. att motiven anges ochatt den utlämnande myndighelen bedömeratt informationen behövs förden andra myndighelensverksamhet. Med utgångspunkt i vad överbefälhavaren har anfört i denna fråga villjag dock understryka att det är angelägel att finna sådana former för tillämpningenav de gällande bestämmelserna att underrättelseorganen inte i praktikenavskärs från möjligheten att fä del av informationen i fråga. Utredningenbedömer att vårt sa ma rbe te med andra underrättelseorganisationer är lillövervägande nytta för landet. Utredningen anser emellertid att samarbetetrymmer åtskilliga vanskliga moment. Bl, a, är det svårt att överblicka vilkaunderrättelser som vi i olika sammanhang lämnar lill andra länder. Enligt ulredningensmening är det också en viktig fråga vilken information vi själva bör bidra medinom ramen för ell sådani samarbete. Personuppgifter om svenska medborgare ochutländska medborgare bosalla här i landel bör enligl ulredningens uppfattning inlefå lämnas lill främmande underrättelseorganisationer ulan prövning i varjesärskilt fall, Uiredningen anser alt uppgifter av detta slag bör få lämnas utbara när svenska säkerhetsiniressen är berörda. Vid prövningen bör beaklas attsamverkan inom underrättelsetjänsten inle får utnyttjas för alt ge främmandemakt tillgång till uppgifter som den är förhindrad att få genom internationellsamverkan på polisens och det övriga rättsväsendets område. Jagdelar utredningens uppfallning all samarbete med utländska under-rätielseorganisationerärnödvändigt fören sä jämförelsevis liten organisation som vår. Genom samarbetetfår vi del av information som kräver sådana särskilda resurser m, m, som visaknar. Liksom uiredningen anserjag alt 1975/76:189 91 allaförsvarsmaktens kontakter med andra länder behöver samordnas så all vi lar enhelhetsbild av den information som vi lämnar till dessa. De principer som hittillshar varit vägledande för utbytet av information med främmandeunderrättelseorganisationer redovisades inför konsiitulionsulskotl(KU1974:22) under dess behandling av IB-affären, Utredningen har i anslutning lilldenna redovisning som sin uppfattning uttalat alt hemliga uppgifter om delsvenska försvaret inte bör få lämnas ut och all informationsutbytet uteslutandebör ske i syfte att tjäna det svenska försvaret. Jag instämmer i ulredningensuttalande. Jag ansluter mig också till ulredningens bedömning i fråga omutlämnande av personuppgifter. Prövningen av sådant utlämnande bör enligt minmening ske synnerligen restriktivt. Detta gäller inte minst om uppgifiernaavser politiska fiyktingar. Utredningensbedömning att resurserna för bearbeining av underrättelser är otillräckligabekräftas av de remissinstanser som har yttrat sig i frågan, Enligl utredningenär detta en följd av bl, a, det ökade informationsfiödel och de alll störresvårigheterna all bedöma utrikespoliliska frågor. Jag delar uppfattningen attde resurser som står till förfogande för alt bearbeta inkommande underrättelserf n, inte är tillräckliga. Liksom utredningen finner jag.att frågan hör närasamman med underrällelseväsendels och särskill bearbeiningsenhelernasorganisation. Jag återkommer i del följande till denna del av utredningensförslag. Jagdelar utredningens uppfaltning om behovei av att u t v ä r d e r a verksamheten,särskill på bearbetningssidan. Även enligt min åsikt framstår det som sannoliklatt en återkommande, genomgripade utvärdering skulle kunna ge underlag för enbättre resursanvändning. Utredningenlar i samband med bearbetningsfrågorna upp användningen av dalamaskiner i underrättelseljänslen.Enligt utredningens uppfattning skulle effektiviteten i bearbetningen avunderrättelser öka oni dalatekniken togs i anspråk i högre grad än nu.Överbefälhavaren framhåller i sitt remissyttrande att också IB kan få behov avatt utnyttja datateknik för sina särskilda behov av informationsbehandling. Jaggodtar utredningens och överbefälhavarens bedömningar i denna fråga. Jag villdock framhålla all underrättelsetjänstens behov av datamaskinkapaciiet måstevägas mot andra angelägna datakraftbehov. Jagdelar ulredningens syn på delgivningen av underrättelser. Också jagansersåledes all i principalli inhämtat underräitelsemaierial skall lämnas över tillden enhet som svarar för bearbetningen inom ansvarsområdet i fråga. Bara iverkliga undantagsfall bör det få förekomma att underrättelser går förbi bearbeiningsenheternatill andra delar av försvarsledningen. Jaggår härefter över till vissa budget-, arkiv- och personalfrågor som uiredningenhar behandlat. Jagdelar ulredningens uppfattning all kostnaderna för under- Prop.1975/76:189 92 rätte I se tjä nsten inte bör redovisas fristående i budgetsammanhang. En sådan särredovisningstrider enligt min mening mot grunderna för det planerings- ochbudgeteringssystem som tillämpas inom försvarsdepartementetsverksamhetsområde. Vidsin behandling av prop. 1974:1 (bil. 6 s. 189) uttalade (FöU 1974:19 s.38-39, rskr 1974:190) att kostnaderna för IB inte heller i fortsättningenborde redovisas öppet inom det primäruppdrag och anslag som IB ingår i.Utredningen har för sin del instämt i uttalande. Jag ansluter migockså lill denna uppfaltning, I likhet med utredningen anser jag nämligen atten sådan öppen redovisning skulle lämna främmande underrättelse- ochsäkerhetsorgan alltför stora möjligheter att kartlägga lB:s inriktning ochverksamhet, 1likhet med utredningen anserjag alt säkerhetsskyddet kring IB kräver särskilda anordningarför alt dölja verksamhet, anställnings- och ägandeförhållanden m. m. Sådanaanordningar bör alltså vara tillåtna också i fortsättningen. Uiredningen föreslåratlvissa villkor skall gälla för all medel avsedda för IB under anslagelInsatsberedskap m. m. skall få användas för täckanordningar. Även jag anser attdet finns skäl att knyta vissa villkor lill användningen av ifrågavarandeanslag för dessa ändamål. Jag avser alt återkomma i denna fråga vid begäran ommedel för verksamheten, Ianslutning till vad jag har anfört om den hittillsvarande verksamheten vill jagla upp frågan hur sådana uppgifter bör behandlas som uppenbart saknar betydelsebåde för underrättelse- och säkerhetstjänsten, I första hand bör man givetvisförsöka undvika alt över huvud taget inhämta sådant material, 1 andra hand bör malerialav detta slag som ändå har överiämnals till underrättelsetjänsten förstöras därså kan ske med hänsyn till gällande bestämmelser om arkivering vid statliga myndigheler.Detta bör enligt min mening gälla oavsett varifrån materialet härstammar. Imotsats lill utredningen finner jag alt betydelselösa uppgifter av den art dethär är fråga om bör avlägsnas från underrättelsehandlingar. Liksomuiredningen finner jag del självklart alt underrättelseenheterna måste la föra arbets-och sökregister för all bringa reda i handlingar och uppgifter. Lika klart ärdet all regisler som läggs upp och förs för att kartlägga personers åsikter ivissa frågor, framför alll politiska, inte skall tillåtas vare sig inom underrätteLsetjänsteneller i andra sammanhang. Jaggår så över lill personalfrågorna, Uiredningen framhåller alt storapåfrestningar är förenade med anställning vid en organisation som IB, Särskildakrav måste därför enligl utredningen ställas på den personal som anställs vidIB, Utredningen anser att ingen bör anställas vid byrån innan vederbörande harinformerats om arbetets natur och påfrestningar, Enligl utredningensuppfattning bör i första hand personer med tidigare erfarenhet från yrkeslivetkomma i fråga. För att förhindra all problem uppkommer under anställningen ärdet enligt utredningen angelägel att man tar hänsyn lill sådana faktorersombakgrund och psykisk status, Uiredningen Prop.1975/76:189 93 anserattsådana förhållanden bör kunna iakttas under provtjänstgöring inom en annan delav underrätlelseväsendet än IB. Jag ansluter mig lill utredningensöverväganden i dessa frågor. Anställningstidenvid IB bör enligt ulredningens uppfaltning begränsas till 12-15år. Överbefälhavarenhar i sitt remissyttrande kritiserat utredningen på denna punkt och anfört attanställningstiden för IB-personal inte bör låsas utan som vara flexibel. Jagdelar överbefälhavarens uppfattning. Utredningen anser attfrågor om IB-personalens avgång före normal pensionsålder bör behandlas avstatens personalnämnd. Överbefälhavaren och chefen för armén har i sinaremissyttranden funnii att denna ordning inle bör tillämpas. Enligt min meningtalar bl. a. sekrelessynpunkter för att t. ex. frågor som rör omplacering av IB-personalnormalt handläggs av överbefälhavaren. Jagbehandlar härefter frågorna om allmän insyn i och kontroll av den militäraunderrättelsetjänsten. Jag vill till en början erinra om att det redan i en väl utbyggd insyns- och kontrollapparat på detta område. I likhet med uiredningenoch flertalet av de remissinstanser som har yttrat sig i denna fråga anser jagdet ändå nödvändigl med ytteriigare åtgärder för all öka insynen i underrättelseljänsten.Den insyn och kontroll som förekommer f n, är till slor del en granskning iefterhand av fattade beslut och vidtagna åtgärder i övrigt. Jag delar därförutredningens uppfattning att kontrollen av och insynen i verksamheten bör varafortlöpande. Underrättelseorganen kan eljest komma att under långa tiderbedriva sin verksamhet utan närmare kontakt med och insyn från samhället i övrigi.Bl.