prop · FZ0390 · 1975-12-31 00:00:00 — Departementspromemorianinnehåller också förslag till regler som syftar tiU en klarare gränsdragning avansvarsfördelningen mellan häktesföreståndare och åklagare i frågor ommeddelande av tillstånd till brevväxling, besök m. m. EnUgt beslämmelse i 15 §den föreslagna häkleslagen skall åklagarens avgörande avse endast åtgärdenstillåtlighet från kollusionsfaresynpunkt. Med denna begränsning blir det enligt en i den föreslagna tillämpningsförordningen införd beslämmelse häktesföreståndaren som i övrigt beslutar i fråga om dessa åtgärder. Däravföljer alt åklagaren i fortsättningen inte skall pröva om viss åtgärd skalltUlåtas med hänsyn lill säkerhetssynpunkter. Åklagarens funktion i detlaavseende begränsas till en skyldighet att hålla häktesföreståndaren underrättadom förhållanden som har betydelse från säkerhetssynpunkt vid behandlingen avden häktade. Enligt en föreslagenbestämmelse i 2 § nya lagen skall häklads pengar, värdesaker ochlegitimationshandlingar inte längre obligatoriskt omhändertas för atl förvarasskilt från den häktade. Så skall ske endast när särskUda skäl föreliggerdärtill. I fråga om vården av häktad som är sjuk föreslås en mer vidsträcktskyldighet än f. n. att föranstalta om läkarundersökning. Beiräffandedet närmare innehållet i promemorieförslaget hänvisas liU bilagan. Allmäntsett får promemorieförslagel etl gynnsamt mottagande av det övervägande antaletremissinstanser. RÄanför alt behovet av förbättring i olika avseenden för dem som istraffprocessuell ordning berövas friheten har förstärkts efter den nyligenantagna kriminalvårdsreformen. i ett större sammanhang är det av vikt attsådana fribetsberövanden så långt det är möjligt står i över- 1975/76: 90 15 ensstämmelsemed de principer som gäller för del kriminalpoliliska reformarbetet. Deförslag till förbättringar i fråga om behandlingen av häktade och anhåUna somläggs fram i promemorian tillgodoser väl de vikliga synpunkterna alt den som ärberövad friheten behandlas med tillbörlig hänsyn och att de inskränkningar ihans rörelsefrihet som måste ske skall vara klart påkallade och inte göras meromfattande eller fortgå än som är nödvändigt. Någon anledning tillerinran mot förslaget föreligger inte. Enligt hovrätten över och Blekingeförefaller skälen för de i promemorian föreslagna ändringama av reglerna ombehandlingen av häktade m. fl. i allt väsentligt vara övertygande. HovrättentUlstyrker därför all förslagen läggs till gmnd för lagstiftning. Somföreslagits i promemorian bör den nuvarande häkteslagen ochtUlämpningskungördsen ersättas med nya författningar i ämnet.Rikspolisstyrelsen har i princip inte något alt erinra mot tankegångarna iförslaget, vilka är ägnade att genom skilda åtgärder anpassa lagstiftningenlill den pågående kriminalvårdsreformen. anför alt nuvarandebestämmelser rörande behandlingen av häktade och övriga kategorier som omfattasav häkteslagen visserligen har medgett vissa marginella förbättringar av derassituation. Men dessa förbättringar är otillräckliga och ytterligareförbättringar framstår som angelägna. Sålunda firms enligl styrelsens meningbehov av att så långt möjligl begränsa nuvarande restriktioner vad gäller t.ex. brevväxling, telefonsamtal, penninginnehav och rätlen lill besök. Vidarebehöver de häktade få ökade möjligheter till kurativt, socialt stöd. Framförallt måste de häktades isolering från andra intagna och från omvärlden mildras.De i promemorian föreslagna ökade möjligheterna till gemenskap mellan intagnai häkten och till kontakter med omvärlden är i linje med det aktuella synsättetpå hithörande frågor. Styrelsen finner det synnerligen angeläget att förslageti denna del genomförs. Styrelsen vUl emellertid understryka atl flera av deföreslagna åtgärderna att förbättra de häktades situation är starkt beroendeav tillgängliga lokalmässiga och personella resurser. De förslag som läggsfram i promemorian utgör enligt menmg ett värdefullt bidragtill en nödvändig förbättring i åtskilliga hänseenden av de häktades situation.Samfundet vill i allt väsentligt tUlstyrka förslagen. SAK hälsar medtUlfredsslällelse alt en bearbetning av gällande bestämmelser angående häktadekommit till stånd och föreligger i förslag. Naturligen måstekriminalvårdsreformens intentioner slå igenom också på häkteslagstiftningensområde. Först i och med den refomens genomförande har personalen vid deallmänna häktena kommit att känna sig definitivt inlemmade i kriminalvårdenoch integrationslanken häkte anstalt frivård kan därmed ses som ett faktum.Del mest värdefulla i förslaget lill ny häkleslag synes vara att man försökerge möjlighet till lindringar för de häktade framför allt när det gäller altminska isoleringen, ge kurativt stöd och erbjuda större Prop.1975/76: 90 16 möjlighet tUl sysselsättning. I stort sell har SAK intetätt erinra mot förslaget. Ytterligareremissinstanser som tillstyrker promemorieförslaget helt eller i det väsentligaär , , BRÄ:s verkställande utskott,länsstyrelserna i och Kristian-. stads län, polisstyrelsen iStockholms polisdistrikt, socialutredningen. , ,, , , ,Föreningen . konstaterar atl lagförslaget har ettlovvärt humanitärt syfte och att i konkurrensen mellan straffprocessuellasäkerhelssyften och den häktades behov av god behandling de senare fått störreutrymme. Svenska psykiatriska föreningen och medinstämmande av ansluter sig helt tUl de grundläggandeidéer, som kommil till uttryck i förslaget. finner det anmärkningsvärt alt det pååtskilliga ställen i de föreslagna författningstexterna förekommer sådanauttryck som "i den mån det lämpligen kan ske", "ommöjligt", "när särskilda skäl föreligger", "i skäligutsträckning" etc. Häri ligger enligt styrelsens mening en risk för attdet på skilda häkten kan utbildas olika praxis när del gäller tolkningen avbestämmelserna. Det får emellertid förutsättas atl kriminalvårdsmyndigheternavidtar erforderliga åtgärder så att syftet med beslämmelserna slår igenom påalla häkten. anser att det finnsrisk för godtycklig tolkning av de föreslagna bestämmelserna, eflersom dessatUl sin karaktär är vagt formulerade. Liknande synpunkter anförs avÖvervakarnas riksförbund. Svenska psykiatriska föreningen och . Sistnämndainstans anser del vara en stor fara för såväl den enskilde som för densamhälleliga demokratin alt tänjbara formuleringar tiUåts att breda ut sig ilagtext. Sådana bestämmelser urholkar successivt rättssystemet. Enligt skall de häktade ha ovillkorliga rättigheter inskrivna i lagen. Ett stort antal remissinstanser förutomkriminalvårdsstyrelsen framhåller det angelägna i resursmässiga förstärkningarav de allmänna häktena så atl häktesreformen kan genomföras efter de i promemorianföreslagna riktlinjerna. De resurskrav som gör sig gällande avser såvälhäktenas byggnadsmässiga utformning som tillgången på personal av olikakategorier, nämligen personal för bevakningsuppgifter, social-kurativauppgifier och arbelsledande funktioner. Kraven på resursförstärkningar kommertill uttryck i remissyttrandena från bl. a. RÄ, BRÄ:s verkställande utskott,LO, , , , . Svenska psykiatriska föreningen. ,och i . . : 1975/76: 90 17 Byggnadsstyrelsenvill understryka de svårigheter.som finns att tillgodose de lokalbehov m. m.som lagförslaget leder fram tUI och att reformverksamheten måste ske på långsikt. Styrelsen har i samråd med utfört enöversiktlig lokalinventering omfattande 18 allmänna häkten. Därvid har gjortsen-jämförelse mellan dessa häkten och det påbörjade nya häktet i Kristianstad.Syftet med inventeringen har i första hand varit alt klargöra vilkafömtsättningar som finns att i de befintliga häktena få lokalytor förgemensamhelsvis-telse samt atl uppskatta byggnadskostnaderna härför.Inventeringen visar alt en utökning av häkteslokalerna kräver relativt storaingrepp i de polishus där allmänna häkten är inrymda. I ett stort antal falltvingas övriga brukare av polishusen, bl. a. polismyndigheterna själva, avståfrån lokaler för en eventuell utökning av häktena. Kostnadsberäkningarna angerett preliminärt totalbelopp om 11 milj. kronor i kostnadsläget den 1 april1974. Kriminalvårdsstyrelsenberör tUl en början den av företagna inventeringen av möjlighetema atl tillskapa gemensamhelsut- rymmen m. m. på de allmänna häktena. Tillkomsten av gemensamhelsav- ddningar ökar enligt beräkning personalbehovet med omkring 40 vårdartjänster. Inventariekostnaderna beräknas tUl ca . Styrelsen är väl medveten om alt en så genomgripande upprustning av befintliga häkten inte,kan ske i ett sammanhang. Styrel sen vill också erinra om att den,lillsälta utredningen angående översyn av häktningsbestämmelserna kan komma att föreslå sådana ändringar i dessa bestämmelser att platsbehovet, behandlingens, utform ning och därav föranlett resursbehov påverkas. I awaktan på utrednings-, resultatet finns det anledning till försiktighet när det gäller omfattande byggnadsprojekt. Styrelsen anger därefter i sitt remissyttrande vissa möjUgheter att företa mera begränsade resursförstärkningar när det gäl ler utrymmen för gemenskap, personalbehov m. m. Styrelsen anför därvid. Ettsätt att öka möjligheterna tiU gemenskap utan stora ombyggnader är atl tvåceller utnyttjas som dubbelrum för s.k. samsitlning. Detta åsladkommes genomalt man installerar dubbla dörrar mellan ceUema. I en första etapp bör deltautföras vid samtliga häkten. Vidare bör i den mån beläggningssilualionen gördet möjligt dagrum anordnas genom att mellanväggarna mellan tre celler tasbort. Styrelsen räknar med att så kan ske vid ett tiotal häkten. Dagrum kan medlämplig utmstnmg användas även som motions- och arbetssal. En motionsgård förgemen-samhetsvistelse utomhus kan åstadkommas genom att en mellanvägg tas bortmellan två gårdar. Detta är möjligt vid åtta häkten. Styrelsen anser att debyggnadslekniska åtgärder, som här angetts tillhöra en första etapp, äroundgängligen nödvändiga för att de föreslagna bestämmelserna om vistelse igemenskap ej skall stanna på papperet. Vid de häkten som får möjlighet liUgrappgemenskap behöver personalen förstärkas. Även reglema om förvaring avhäklads lillhörigheter, om arbete och sysselsättning, om tUlgång tilltidningar, radio, television och annan för- 2 1975/76.1 saml. 1975/76: 90 18 ströelsesamt om besök och telefonsamtal får praktiska konsekvenser för anslags- ochinventariebehovet. Sålunda behövs privata låsbara lådor för de häktadesförvaring av pengar och andra lillhörigheter. Centralradioanläggningar och eluttagför arbelsbelysning förutsätter samordnade ledningsdragningar. 1Krisliansladshäktet införs för första, gången en för radio och TV gemensamuttagsenhet. Den saknas i övriga häkteslokaler. Omnu angivna resursförstärkningar såsom en första etapp sätts in omgående, kankriminalvårdsstyrelsen tillstyrka att den föreslagna lagstiftningen genomförsredan nu. Häktningsutredningenframhåller att frågan om-häktenas byggnadsmässiga utformning på längre sikthar ett visst samband med utredningens uppdrag. Utredningen har ännu intetagit ställning'i fråga om de personeUa tvångsmedlens framtida utformning. Motbakgmnd av utredningens direktiv och vad som hittUls förekommit underutredningsarbetet kan det finnas skäl att räkna med en sådanminskiiing av antalet häktade och anhållna att det finns anledning alt iakttaen viss försiktighet när det gäller ombyggnad av befintliga häkten ochprojektering av nya. Socialutredningeninstämmer i det i promemorian framförda förslaget atl den nya lagstiftningenbör genomföras utan hinder av alt de lokalmässiga fömtsättningarna för vissaav de föreslagna åtgärdema ännu saknas på många håU. Én ny lagstiftning börkunna utgöra ett slöd för det fortsatta utvecklingsarbetet. Åtskilliga reformerenligt förslaget torde dessutom kunna genomföras redan inom ramen förtillgängliga resurser. Sistnämnda synpunkt delas av . Även anser att den väntade eftersläpningenpå resurssidan inte i och för sig bör hindra att den föreslagna lagstiftningengenomförs , särskilt inte om förutsatta etappvisa förstärkningaromgående kan sättas in såvitt gäller behovet av ytterligare anslallsperso-nal.Även hovrätten över och anser att den nya lagstiftningen börgenomföras . Advokatsamfundetvill däremot ifrågasätta om man bör låta den nya lagstiftningen träda i kraftinnan det finns faktiska möjligheter att lillgodose de rättigheter ochförmåner som genom densamma skall beredas de häktade. Diskrepansen mellan vadsom utlovas i lagen och vad som kan presteras i verkligheten måste te sigbesynnerlig för de häktade och kanske av dessa uppfattas som en orättvisa. FöreningenSveriges frivårdstjänstemän är kritiskt inställd till det förhållandet att nylagstiftning om behandlingen av häktade m. fl. föregår resultatet avhäktningsutredningens arbete eflersom utformningen av förstnämnda lagstiftninghänger samman med frågan om vUka personkategorier som den skall ha tillämpningpå. RFHL är också tveksamt om det riktiga i alt genomföra promemorieförslagetnu med hänsyn till 1975/76: 90 19 denpågående utredningen om' översyn av häktningsbestämmélserna. Frågan om hur denhäktade skall behandlas är på olika sätt sammankopplad med frågan omanledningen tUl häktningen. Dessa frågor bör därför behandlas . De ipromemorian föreslagna förbättringarna i de häktades situation bör dock ihuvudsak genomföras genast, genom t. ex. en gemensam cirkulärskrivelse frånkriminalvårdsverket och RA. , somi princip stöder de förslag som läggs fram i promemorian, saknar en diskussionpm hur målet att underlätta de häktades situation skall nås när detgäller häktade utlänningar. Dessa senares isolering kommer att bestå om inteen'särskUd satsning görs för dem. Även BRÅ:s verkställande utskott framhålleratt häktade, utlänningar utgör en grupp som bör ägnas särskUd' uppmärksamhet.eftersom deras kommunikationssvårigheter är särskUt framträdande. Enligtsocialstyrelsens mening är det med hänsyn tiU utvecklingen av deträttspsykiatriska undersökningsväsendet oklart om den nuvarande häkteslagen ärtiUämplig på de rättspsykialriska klinikerna. Denna oklarhet bör undanröjas iden nya lagen. Förslagetatt i den nya häkteslagen införa en bestämmelse om kurativt, socialt stöd åthäktade hälsas med tillfredsställelse av flera remissinstanser, bl. och Statsanställdas förbund.Svenska psykiatriska föreningen finner det positivt att i promemorian betonasvikten av att kurativa åtgärder inleds redan under häktningstiden.Rikspolisstyrelsen anför att de regler som föreslås i fråga om socialt,kurativt stöd torde vara ägnade att.lindra den psykiska press som.ett, ävenkortvarigt, frihetsberövande ofta inne-: bär. SocialutredningenvUl understryka vikten av att man bygger ut möjligheterna till social serviceför dem som häktats på gmnd av misstanke om brott eller berövats sin frihet medstöd av bestämmelser utanför . Särskilt betydelsefullt är attbestämmelser om socialt, kurativt stöd förs in i lag. Beträffande dem somhäktats torde behov av stöd och hjälp i stor utsträckning uppstå redan underhäktningsliden. Beträffande dem som blir föremål för tillfälligtomhändertagande enligt barnavårdslagen (1960: 97) finns skyldighet atttillgodose deras hjälpbehov redan enligt den lagen. Utredningen anser detviktigt att, som föreslagits i promemorian, bestämmelser om stöd och hjälpinförs även beträffande dem som omhändertagits enligt annan vårdlagstiftning,t. ex. nykterhetsvårdslagen (1954: 579) och lagen (1966: 293) om beredande avsluten psykiatrisk vård i vissa fall. anser det helt riktigt att kriminalvårdens frivårdsorganisationtar'det primära ansvaret för de personer som om-' fattas av häkteslagen. Det ärockså naturligt att kriminalvårdens ansvar för sociala insatser för personersom normalt tillhör den primärkommu- 1975/76: 90 20 nalasocialvården skall bestå i att vid behov förmedla hjälp. VUken hjälp som skallsättas in bör kommunen bestämma, i förekommande faU i samarbete medkriminalvårdens frivårdsorganisation. Beträffande vård-, kostnads- ochbehandlingsansvaret för personer som av en eller annan anledning blir föremålför kriminalvårdande insatser vUl förbundet hänvisa tUl det arbete som pågår ien arbetsgrupp inom BRÄ. BRA.sverkställande utskott framhåller att anhåUnings- och häkt-nuigstiden i mångafall innebär en svår omställningsperiod för den omhändertagne. I särskilt höggrad gäller detta för dem som råkat i denna situation ochdärnied saknar tidigare erfarenhet. Kon-taklen med anhöriga och andra bryts, imånga fall utan att den omhändertagne haft tillfälle att förklara den uppkomnasituationen. De kurativa insatsema från kriminalvårdens sida bör inledas såsnart som möjligt för att motverka eventuella negativa effekter. Om en intagensom redan undergår påföljd inom kriminalvården önskar det, kan det varalämpligt att redan i detta skede koppla in förordnad övervakare, som bör gesmöjlighet att bistå med socialkurativa insatser. FöreningenSveriges frivårdstjänstemän framhåUer att behovet av kurativa insatser blandanhåUnä och häktade är stort. En viktig uppgift för frivårdspersonalen påhäktena är terapeutiska samtal. Syftet med dessa samtal är bl. a. alt få denintagne alt tänka framåt och intressera sig för åtgärder som kan förbättra hanssituation inför kommande frigivnmg. Det är angeläget att arbetsuppgiftemasystematiseras och fördelas mellan olika personalkategorier. Dubbelarbeteoch" missförstånd skapar missnöje och motsättningar tiU skada för denintagne. Det är också viktigt att förståelsen och förtroendet för frivårdensverksamhet ökar även bland utredningsmännen och åklagama. EnligtSAK torde många kurativa och praktiska problem även i fortsättningen komma attombesörjas av poUspersonal. SAK anser att aUa åtgärder som avser personligtstöd och annan hjälp måste ha föregåtts av samråd med åklagare för att undvikaalla risker att försvåra pågående utredning. Detförhållandet alt enligt förslaget stöd- och hjälpåtgärder inte skaU få vidtasoch underrättelse tUl socialt organ, myndighet eller skyddskonsulent inteskall få lämnas ulan den intagnes samtycke kan enligt socialutredningen ivissa fall få konsekvenser för den intagnes anhöriga. Behov av insatser somsyftar till att hjälpa de anhöriga kan finnas även om inte den intagne självframstäUt begäran härom eller lämnat sitt samtycke till hjälpåtgärderna.Enligt utredningens mening bör de anhöriga genom kriminalvårdens försorginformeras om möjlighetema tUl stöd och hjälp. Vidare bör kontakten mellan deanhöriga och de sociala organen underlättas. i länanser det vara en brist att det i lagförslaget saknas en bestämmelse omskyldighet att anmäla behov av socialhjälp åt häktades anhöriga om anledningföreligger Prop.1975/76: 90 21 därtill.På samma sätt som enligt 5 § KraL bör samråd ske med den häktades familj såsnart det står klart alt häktningstiden inte blir kort. Insättande av behövligastödåtgärder för närstående ingår som ett led i socialnämnds uppsökandeverksamhet och bör inte vara beroende av den intagnes samtycke. Somframgår av det tidigare anförda är remissinsianserna i aUmänhet positivtinstäUda tiU förslaget om ökade möjligheter lill gemenskap mellan intagna ihäkten. a. finner det synnerligen angeläget altförslagel genomförs. instämmer i det allmänna synsättsom präglar promemorian i denna del. SärskUt bör möjlighetema till s. k.samsitlning vidgas för bl. a. ungdomar och missbrakare även i fall dåvisldsetiden är relativt kort. ställer sig positivttill en utvidgning av samsiltningen och gemenskap vid promenader, underföratsättning att större personalresurser skapas så att trygghet i tjänstengaranteras. Föreningen betonar att lokalmässiga skäl, inte får åberopas för atthindra en samsiltnmg. Möjligheten tUl gemenskap bör som uttalals i promemorianomfatta även utevistelse i promenadgårdar m. m. SAK framhåller särskUt behovetav gemenskap för dem som vistas i häkte efter alt ha fullföljt talan motmeddelad dom eller som väntar på rättspsykiatrisk undersökning. vill livligt instämma i förslaget om samvaro mellanhäktade, i fall där utredningsskäl inte lägger bestämda hinder i vägen, men ärtveksam om samsittning verkligen innebär en tUlräcklig förbättring avsituationen, övervakarnas riksförbund uttalar att stor risk föreligger att deföreslagna bestämmelserna om gemensamt umgänge mellan de intagna inte kommeratt få den betydelse som är önskvärd med hänsyn tiU alt fara för undanröjandeav bevis ofla kan åberopas som hinder för sådan gemenskap. torde det vara mer problematiskt att ordna gemenskappå ett häkte än på en kriminalvårdsanstalt. Vissa i häkte intagna kan sannoliktterrorisera hyggliga intagna, ligor kan råka i konfrontation etc. Gemenskapentorde föratsätta stark kontroll genom hög personaltäthet och noggranndifferentiering. Alltför stora gmppbildningar bör undvikas. finns skäl överväga om inte isoleringen för de häktade kanbrytas på annat sätt än som föreslagits i promemorian. Elt altemativ som börundersökas närmare är att införa möjlighet att placera häktade påkriminalvårdsanstalt i gemenskap med där intagna. PrincipieUa hinder mot ensådan lösning bör inte anses föreligga när häktningsliden kan beräknas blilångvarig och den häktade samtycker. Härvidlag kan erinras om de särskildabestämmelser som gäller för häktade som skall undergå rätlspsykialriskundersökning. 1975/76: 90 22 ensådan ordning även för andra personer som är häktade kan anföras att vissapraktiska problem kan uppstå om olika behandlingsregler skall tillämpas påolika kategorier intagna i en kriminalvårdsanstalt. Vad som främst skiljer deolika kategorierna är arbetsplikten. Med häktningsinstitutets nuvarandeutformning får emellertid placering fömtsättas komma i fråga endast i sådanakriminalvårdsanstalter som är slutna. Med hänsyn härtiU torde de oUkabehandlingsreglema inte i praktiken behöva medföra några allvarligaölägenheter. Möjligheter till sådan placering av häktade som det här är frågaom bör enligt utredningens mening med hänsyn till de fördelar som kan vinnasallvarligt övervägas i samband med den nu aklueUa översynen av bestämmelsernaom behandUngen av häktade och anhållna. En sådan ordning skulle också kunna gevärdefulla erfarenheter för utredningens fortsatta arbete. Enligthovrättens över och mening torde det kunna ifrågasättas om detinle i den nya häkteslagen såsom var fallet i strafflagens promulgalionslagfram borde tas in en uttrycklig föreskrift som anger att häktadi princip inte skall förvaras tUlsammans med dem som undergår straff ellerannan frihetsberövande påföljd. En bestämmelse av sådan innebörd skulle ocksåöverensstämma med regeln i art. 10 pimkt 2 a) i den av år1966 antagna konventionen om medborgerliga och pohliska rättigheter, tillvilken anslutit sig . Om en sådan föreskrift skulle tas ui ilagen, torde undanlag böra göras dels för häktad som skall undergårättspsykiatrisk undersökning (18 § förslaget till häkteslag) och dels för häktadsom behöver förvaras på kriminalvårdsanstalts sjukavdelning, dvs. i samma mmsom i anstalten intagna. FöreningenSveriges åklagare berör det fallet att kollusionsfara såsom föreslås ipromemorian utgör hinder för häktad att vistas tillsammans med annanintagen. Emellertid kan kollusionsrisken vara lika stor vid en flyktig kontaktsom vid samsittning. Det behövs därför alltjämt en bestämmelse om att detsåvitt möjligt skall förhindras att förbindelse äger rum mellan intagna somkan antas påverka varandra i mål eller ärende, anhängigt vid domstol eUer hosannan myndighet. anför att det givetvis är av största vikt att häktad person somär språkUgt isolerad i förhåUande till personal, radio och TV erbjuds möjlighettiU kontakt med någon som talar hans eget språk. Om delta inte är möjligt, kanen intagens isolering ibland brytas även genom aktiviteter där inte språket äravgörande, t. ex. schackspel. förslaget lill häkteslag intagna bestämmelsen att det i fråga om häktad sominte fyllt skall särskUt beaktas att han inte utsätts för olämpligtinflytande av annan intagen föranleder uttalanden av några remissinstanser.Svenska psykiatriska föreningen framhåller att en konsekvens av dennaföreskrift inte bör få bli att ungdomar i mindre utsträckning än andra fårmöjlighet tiU samvaro med andra under häkt- Prop.1975/76: 90 23