prop · FZ03131 · 1975-12-31 00:00:00 — Enligt har de direkta produktionskostnadernastigit ännu snabbare för tidskrifterna än för dagstidningarna och kan beräknasha ökat under tiden maj 1974maj 1975. Ändringen av reglernaför beräkning av socialförsäkringsavgifter på uppdragsinkomsier kommer, enligtstatens kulturråd, alt ytterligare förvärra tidskrifternas ekonomiska stäUning. Statenskulturråd instämmer helt i atl slatsmaktema har ell ansvar för lidskrifternaoch understryker att kraftfulla och omedelbara insatser är av nöden. Statiigainsatser kan enUgt motiveras på liknande grander som stödettill dagspressen eftersom tidskriftema kompletterar dagspressen som kanalerför information och debatt och mUd-rar effekterna av den tilltagande monopoliseringenav dagspressen. Statenskulturråd framhåller vidare att lidskrifternas läge trots tid-skriftsstödelförsämrats och atl detla gäller såväl de renodlade kultur-tidskriftema som detidskrifter som ges ut av föreningar och organisationer. har med instämmande översänt elt yttrande frånFackförbundspressens samorganisation. I detta yttrande framhålls alt de senasieårens kraftiga prishöjningar på journalpapper Prop.1975/76:131 113 ochökade distributionskostnader medfört att fackförbundspressen befinner sig mittuppe i en ekonomisk kris och att delta kommer alt tvinga organisationerna attskära ner format och övergå tUl glesare utgivning. Enligt samorganisationenkommer de fackliga förbund inom LO som har de största upplagorna att övervägaandra distributionsvägar än postverket. De stigande distributionskostnadernaillustreras av samorganisationen med utvecklingen för tidningen får ökade distributionskostnader på tUlsammans1,8 milj. kr. framhåller samorganisationen att Metallarbetaren underår 1974 lät postdistribuera sammanlagt 16 miljoner exemplar. Som en jämförelsenämner samorganisalionen alt postdistribuerade14 miljoner exemplar. Samorganisationenkonstaterar vidare att fackförbundens intäkter helt består av medlemsavgiftersom ofta fastställts och att möjlighetema för förbunden att öka intäktemaär starkt begränsade. Samorganisationenframhåller också att ingen annan typ av svensk press ägnar elt så seriöstintresse åt samhällsdebatten som just fackförbundspressen. Samorganisationenpåpekar vidare att på flera platser i landet, bl. a. Göieborg och , ärfackförbundstidningarna bland de största tidningarna på orten och att varjeexemplar läses av betydligt mer än en person. Samorganisationenanser att en tidskriftsulredning bör tillsältas, men att åtgärder också måstevidtas omgående om inte ell stort antal ideella tidningar skall försvinna. Samorganisalionenframhåller att om kravet på full särkostnadstäckning för tidningsdisiribuiionenbegränsades till att gälla de som enligt tidningstaxeutredningenmotsvarar bortfallskostnadema skulle detta få positiv effekt för tidskriftemaredan inom några år. anser att ett så gott underlag för att lösa tidskriflsfråganredan finns att en departementsulredning mycket snabbt skulle kunna föreläggasriksdagen. LO framhåller att skyndsam-helen inle nog kan understrykas. KFframhåller att de tidskrifter som utges av olika organisationer ochfolkrörelser spelar en viktig roll i opinionsbUdningen och att de därmed är avväsentlig betydelse för demokratins vitalitet. Dessa tidskrifter får dock intenågot direkt stöd, trots sina stora ekonomiska svårigheler som, enligt KF, harsamma orsaker som dagspressens kris. KF anser det därför rimligt alt samhäUetger organisationstidskriftema en lika förmånlig behandling som dagspressen iform av t. ex. samdistributionsrabatt och befrielse från mervärdeskatt. KFanser att postverkets taxepolitik bör baseras på principen om bortfallskostnader. 8 1975/76. Prop.1975/76:131 114 KF framhåUer vidare att varje kategoriindelning avlidskrifter ger gränsdragningsproblem, men alt principen atl utgå frånutgivaren är riktig och ändamålsenlig. FACTU anser däremot i en skrivelse att utredningensdefinition av fackpress att den är förlagsulgiven och har en lönsamhetsbelingadutgivning inle ger en riklig bild av fackpressen. Enligt FACTU är fackpressinriktad på etl yrke, en bransch eller ett ämnes- eller intresseområde. EnligtFACTU har hela fackpressen stora svårigheter bl. a. på grund av beroendet avannonsintäkter. Samtliga remissinstanser som yttrar sig i frågan medundantag av och tillstyrkereller lämnar utan erinran förslaget all statsmakterna skall följa utvecklingenpå annonsbladsmarknaden och vidta åtgärder om så erfordras. anser alt annonsbladen kanundergräva enskilda tidningars ekonomi och att de därmed är etl hot mottryckfriheten. Förbundet anser atl del är nödvändigt atl pröva en högre skattpå annonsbladen. Också TU anser alt åtgärder bör vidtas. På enskilda ortermed stora etablerade annonsblad försvagas den lokala tidningens ställning.Möjligheterna för pressen att möta konkurrens från annonsbladen är enligt TUbegränsade. anser att en ändring av reklamskatlelagensdefinition av annonsblad kan visa sig nödvändig, eftersom gränsdragningsproblemfinns och annonsbladen kan anpassa sin utgivning så atl de får återbetalning avreklamskatt. Viktigare än skenlösningar av föreslagen art är en allmänreformering av prissättningen på annonsutrymmen. Vi är övertygade om alt nuvarandemonopolistiska prislendenser måsle på något sätt brytas. Atl så sker ärnödvändigt om varuinformationen skall kunna spridas rättvist till medborgarnaoavsett bostadsort och tidningsval. Om intet göres blir en övergång tillannonsblad en tänkbar lösning för vissa typer av annonser. I detta sammanhang vill vi vama för att staten genom manipuleringmed skattesatser eller på liknande sätt söker leda annonsströmmen till sådanapressorgan som den önskar prioritera framför andra. Tidningarnas effektiviteti förhållande till begärt pris bör vara den enda utvalsgrunden vid val avannonsorgan. Från dessa utgångspunkter kan vi ej godta utredningens ståndpunkt (SOU1975: 79 sid. 333334) att statsmakterna skall särskilt noga följaannonsbladen, tydligen i syfle att ingripa mot dem, därest de visar sigalltför effektiva som förmedlare av kontakt mellan säljare och köpare iförhållande lill den vanUga dagspressen. Prop.1975/76:131 115 5.3.10 Tidningarpå främmande språk Uiredningenhänvisar i sitt belänkande lill sitt yttrande över betänkandet (SOU 1974: 69)Invandrama och minoriteterna samt liU beslut att tidningar ochtidskrifter som riktar sig till invandrargrupper skall kunna få ekonomisktstöd. Detta stöd handhas av invandrarverket, som i sina beslut är obundet av reglemaför det allmänna presstödet. Några remissinstanser berör denna fråga. Sveahovrätt ansluter sig till utredningens ståndpunkt men betonar alt statsmakternabör vara generösa även på detla område. Länsstyrelseni anser att staten har ett stort ansvar för alt information kanspridas även till språkliga minoriteter. anser också att specieUuppmärksamhet bör riktas mol förhållandena i tvåspråkiga regioner. SAFanför atl man har förståelse för de speciella svårigheterna i fråga omtidningar på främmande språk, men hävdar alt de bör behandlas enhgt sammaregler som svenska tidningar. Liknande synpunkler framförs av som också framhåller att om så inte skall vara fallet bör dettaskrivas in i presstödsförordningen. Utredningensförslag att presslödsnämnden skall rapportera om förändringar i tidningsägandetoch att tidningar skall bli uppgiftsskyldiga gentemot nämnden tillstyrks ellerlämnas utan erinran av samtliga remissinstanser. Massmediekoncentrationsutredningenanför att det lekniskt finns utrymme för en betydligt starkare och mera direktpåverkan av utvecklingen i fråga om ägare- och företagskoncentralion. a.skulle man, enligt massmediekoncentrationsutredningen, kunna förhindra attredan etablerade tidningsägare köper upp andra pressföretag eller attpress-företagen köper upp varandra, genom alt ställa upp villkor för rätten lillproduktionsbidrag på så sätt all förvärvaren i fall då förvärvet ansesskadligt från presspolitisk synpunkt mister sina bidrag eller åtminstone delförvärvade företagels bidrag. Utifrån sina synpunkler anser massmediekoncentrationsutredningendet som anmärkningsvärt alt det inte uppställts några som helst hinder för enredan dominerande tidningsägare atl expandera med hjälp av presstöd och atlkomma åt ytterligare bidrag genom att köpa upp bidragsberättigade tidningar. TCOoch tillstyrker utredningens förslag och anför attden långtgående koncentration av tidningsföretagen som redan skett under inga förhåUandenkan tillåtas fortsätta. erinrar om att nämnden genom sitt storförelagsregislerföljer koncentrationsutvecklingen inom näringslivet och belyser konsekvensernaav företagsfusioner och att nämnden till 1975/76:131 116 slödför uppgiflsinsamlingen tUl sitt förfogande har en särskUduppgifts-skyldighetslag. I den mån utredningens förslag på denna punktrealiseras är det angeläget alt elt nära samarbete kommer till slånd mellanpress-stödsnämnden och pris- och karteUnämnden i dessa frågor. Någraremissinstanser tar upp frågan om tidningarnas prispolitik och då i förstahand relationen mellan annonsintäkter och upplageintäkter. TU hälsar med stor lUlfredsställelseatt utredningen instämmer i TU:s presspolitiska uttalande att tidningarna böreftersträva en ökad relativ tonvikt vid abonnemangs- och lösnummerintäkter. Riksrevisionsverketframhåller vikten av alt framför allt fådagarstidningarnas prispolilik följs.Dessa tidningars upplagepriser är enligt verket alltför låga, varför verketanser att följderna av villkor för produktionsbidrag, knutna tillprenumerationspris och en viss relation mellan upplageintäkter ochproduktionsbidrag, bort belysas. Statens pris- ochkartellnämnd anser alt de senasie årens höjningar av abonnemangspriserna harvarit för stora och framhåller att höjningama har varit åtskilligt högre än vadsom motiveras av de ökade kostnadema för tidningsföretagen. mening har den från konsumentsynpunkt ogynnsamma prisutvecklingen påtidningar försvårat för köpsvagare konsumentgrapper att hålla sig med endaglig tidning. Nämnden framhåller vidare att en del av den aktuellaproblemaliken på tidningsområdet ligger däri alt den dominerande tidningeninom varje spridningsområde kan bestämma prispolitiken. Det ledande tidningsförelagetkan successivt genomföra betydande prishöjningar på sin upplaga och därigenomstärka sin lönsamhet ulan att egentligen riskera något bakslag på upplagesidan,eftersom företaget vet alt konkurrenlema i sitt eget intresse genomförmotsvarande prishöjningar. Nämnden anser därför atl eflersom statsmakternagenom en subvention av andratidningar och fådagarstidningar redan nu är bereddaalt salsa betydande belopp för att upprätthålla en viss konkurrens påtidningsområdet det synes naturligt att stödet utformas så atl det möjliggörför berörda tidningar att hålla så låga abonnemangs- och lösnummerpriser sommöjligt med utnyttjande av presstödet. och anser alt marknadensköpare och säljare för sin kontakt med varandra inle bör behöva betala mer änvad det kostar att etablera denna kontakt, dvs. för produktionen ochdistributionen av den del av tidningen som innehåller annonsema. Enligt dessabåda remissinstanser har emellertid tidningarnas prispolilik, i första handavvägningen mellan annonspriser och lidningspriser, omöjliggjort för annonsörernaatt annonsera i så många tidningar som i och för sig skulle varit berättigatfrån mark- Prop.1975/76:131 117 nadsföringssynpunktoch från allmän informationssynpunkt. Det är enligt och inte annonsörerna som förorsakat denomfattande koncentrationen inom tidningsmarknaden utan främst prissättningen påannonsutrymmet. SAF,och anför alla alt presstödet inte får utformas såalt konkurrensförhållandena på trycksaksmarknaden inte påverkas ulan alt del istörsta möjliga utsträckning riktas till själva tidningsutgivningen. TU och tar upp frågan om massmedieforskning. TU har tidigare iskrivelse till pressulredningen lämnat förslag om bättre samordning avmassmedieforskningen, fortiöpande litteraturbevakning, inrättande av ett särskUtbibliotek för medie- och kommunikationsforskning, rapportering till ettkontaktorgan angående påtänkt och igångsatt masskommunikationsforskning, enidé-bank samt om anknytningen av dessa förslag till journalistutbildningen. TUföreslår också alt elt . TU förordar att dessa förslag överlämnas lill den utredning som tillkallalsför att utreda massmedieforskningen. anser attsamhället mer måsle uppmärksamma den forskning som sker utomlands och attforskningen inom landet måste förstärkas så att inte enbart ett fåtalkapitalstarka tidningar har tillgång tUl den. SvenskaPressbyrån och TU tar också upp frågan om tidnings-konsumtion i unga hushåll.TU anser del anmärlcningsvärt att pressutredningen inte mer uppmärksammat dennafråga. TU föreslår alt statsmakterna vidtar åtgärder för atl göra det möjliglför skolan all konkretisera undervisningen med hjälp av tidningar ochtidskrifter. TUförordar vidare alt slatsmaktema ger prioritet till utbyggnaden avtelekommunikationstjänster inom de nu befintliga telefon- och telegrafnäten.TU förutsätter alt pressen ges fri tillgång lill eventuellt nyaöverföringsmöjligheter. 6.1Bakgrund och nuvarande ordning 1950-och 1960-talens dagstidningsmarknad kännetecknades av nedläggningar av och samgåendenmellan tidningar. Den grupp tidningar som framför allt drabbades var de s. k. andralidningarna,dvs. de tidningar som på sin utgivningsort hade en upplagemässigt störrekonkurrent. minskade antalet orter där flera tidningarutgavs från 51 tUl 20. Detråder allmän enighet om att en sådan koncentrationsprocess innebär riskerför att nyhetsförmedling och åsiktsbildning monopoliseras och att den därmedutgör ett hot mot demokratins funktionsduglighet. Prop.1975/76:131 118 Dagspressenhar fortfarande en mycket stark ställning bland massmediema. De människor somdagligen läser en tidning är fler än de som lyssnar på radio eUer tittar på tv. Detopinionsbildande och seriösa stoffet i form av t. ex. ledare,. nyhets- ochreportagematerial upptar en stor del av tidningarnas innehåll och har mångaläsare. För organisationer, politiker och samhäUs-intresserade medborgare ärpressen speciellt viktig. Den har stor betydelse både för atl speglastämningar i samhället och för all informera och skapa opinion i samhäUsfrågor.Detta betyder dock inte alt tv och radio skulle vara ulan betydelse. Dessamedier har kommit att spela en större roll utan att tidningarnas betydelse harminskat. Påorter som saknar tidning eller som har en enda dominerande tidning finns detrisk för att informationen i samhällsfrågor blir otillfredsställande. Rösternai diskussionen mellan lidnhigama har blivit allt färre. Detta har gjort atlkommentarerna till olika samhällsföreteelser inte är lika mångsidiga somtidigare. Speciellt hårt har den lokala debatten drabbats. De kvarvarande tidningamakan inte på elt tillfredsställande sätt överta uppgiften från de nedlagda. Monopoliseringenav lidningsmarknaden leder lätt tiU monopolisering av opinionsbUdningen. TidningarnasroU i samhället är så slor att tidningsutgivning måste ses som en viktigsamhällsfunktion. Det finns emellertid inte ekonomiska förutsättningar för atttidningskonkurrens skall kunna upprälthåUas enbart med intäkter frånmarknaden. Annonsörerna utnyttjar i försia hand de tidningar som har den bästatäckningen inom ett område. Även kostnadsutveckling och slordriftsfördelarleder till en fortgående koncentration. Detär mot denna bakgrund nödvändigt för staten att påverka utvecklingen. Denmetod som har använts för att hejda den ur presspolitisk synvinkelnegativa utvecklingen har varit en rad indirekta och direkta stödåtgärder. I defall där tidningsnedläggningarna redan har lett till monopolartade situationermåste ansträngningar göras för all underlätta verksamheten för sådana mediersom kompletterar de stora, dominerande tidningarna. 1972års pressulredning har på ell mer systematiskt och utförligt sätt än vadtidigare utredningar haft möjlighet till genomlyst och kartlagt pressens förhåUandensamt dagspressens betydelse i olika delar av samhällslivet. Detla utredriingsarbeteutgör en betydelsefull grand för de ställningstaganden i fråga om slöd tilldagspressen som jag tar upp i det följande. Jagövergår nu till att redovisa några av de resonemang som har legat till grandför tidigare beslut av statsmaktema om slöd till dagspressen saml hur detta slödi dag är utformat. Deanalyser av dagstidningamas ekonomiska situation som gjordes av 1963 och 1967års pressulredningar visade att de ekonomiska svårighe- Prop.1975/76:131 119 ternainom branschen var koncentrerade liU andratidningama och att dessa svårighelerhade accentuerats . De båda utredningarna fann vidare att enavgörande skillnad mellan första- och andralidningarna var att en andratidninghade färre annonser än den förstalidning den konkurrerade med. Detta gavupphov lill en process som av utredningarna beskrevs i huvudsak på följandesätt. Eftersom vissa slag avannonser har högt läsvärde är skiUnaden i annonsvolym ell utslagsgivandemoment i striden om upplagorna. När andralidningarna försöker kompensera detmindre omfattande annonsinnehållet med elt mera attraktivt redaktioneUtmaterial blir följden att dessa tidningar får en från ekonomisk synpunklofördelaktigt hög andel redaktionell texl vanligen en slörre texlvolymän upplagemässigl lika stora förstatidningar. Delta resulterar i sin lur istörre produktionskostnader per exemplar för andralidningarna. Högre kostnaderoch lägre intäkter per exemplar än vad förstatidningarna har leder enligtteorin snart tUl all andratidningama tvingas tUl koslnadsnedskämingar omfortsatt utgivning skall vara möjlig. Sådana nedskärningar går ofta ul övertidningamas kvalitet vUket leder till upplageborlfall och därav följande lägreannonsintäkter. Nya kostnadssänkande åtgärder krävs med ytterligare upplage-och annonsbortfall som följd. Förstatidningamas situation är den omvända medökande upplagor, flera annonser och allt högre intäkter. Detta utvecklingsmönster,den s. k. upplagespiralen, utgjorde enligt utredningarnas mening denhuvudsakliga orsaken till den nedläggning av andratidningar som hade skett ochde svårigheter som de kvarvarande andratidningama i allmänhet hade. I kommentarer lill dennaanalys hävdades ibland alt det här var fråga om en strukturrationalisering sominnebar att de "bästa" tidningarna överlevde medan de"sämsta" försvann allt enligt konsumentemas värderingar. Så vardock inle fallet. Flera av de tidningar som tvingades lill nedläggning hadedokumenterat sitt obestridliga värde för många läsare genom elt stort antalsålda exemplar. Exempelvis hade Stockholms-Tidningen vid sin nedläggning år1966 en upplaga på mer än 130 000 exemplar. Den ekonomiska situationen fördessa tidningar blev ohållbar genom att de hade slörre konkurrenter somdominerade annonsmarknaden. Det var alltså inte främst läsarnas val som lågbakom strukturförändringama inom dagspressen utanannonsöremas. Dennu beskrivna koncentrationsprocessen uppfattades som ett hot mot en fungerandedemokrati. Åtgärder från statsmakternas sida i syfte att skapaexistensbetingelser för en allsidig press och vidmakthålla en fri opinionsbUdningvar i det läget nödvändiga. De första formerna avdirekt statligt stöd till dagspressen tillkom genom beslut vid (prop. 1969: 48, SU 1969: 107, rskr Prop.1975/76:131 120 Då inrättades pressens lånefond som under en femårig försöksperiod medbörjan /70 tUlfördes totalt 125 milj. kr. Tanken var bl. a. att andratidningamasförutsättningar att medverka till en differentierad opinionsbildning skulleförbättras med hjälp av de särskilda lånemöjligheter som sålunda tillskapades.Lånemöjlighelerna var bl. a. angelägna mol bakgrand av den utveckling somväntades inom tid-ningslekniken. Denna utveckling skulle komma att krävainvesteringar som andratidningama föratsågs få svårt att finansiera. Reglemaför långivningen innebär att lån inte skall bevUjas för projekt som kanfinansieras på den allmänna kreditmarknaden till normala marknadsmässiga vUlkoroch på ett från företagets synpunkt betryggande sätt. Lån kan beviljas såvälför investering som för annan åtgärd som bedöms vara nödvändig för att stärkatidningsförelagets konkurrensförmåga på . Projekt som syftar tillkostnadsbesparingar genom samverkan mellan tidningsförelag skall ges företrädetill lån. Lånen är amorleringsfria och räntefriaunder . Den femårigaförsöksperioden har utsträckts till atl omfatta även budgetåren 1974/75 och1975/76. T. o. m. har lån bevUjats 48 tidningsföretag med tUlsammans98,6 milj. kr. med beslutet ominrättandet av pressens lånefond beslöt statsmakterna att införa samdistributionsrabattför dagstidningar. Syftet med delta stöd var att stimulera tidningama till ökadsamdistribution och rätta till den betydande ojämnhet i konkurrensföralsätt-ningarnasom de existerande distribulionsarrangemangen innebar. De svagare tidningamaskulle ges samma vUlkor för distribution som de starkare. Avsikten var ocksåatt åstadkomma en inte oväsentlig sänkning av distributionskostnadema, vUketframför allt skulle komma andratidningama tUl del. Detta skulle uppnås genomatt tidningsföretagen överlämnade distributionen till särskUda distribulionsföretagmot all de erhöU samdistributionsrabatt. Rabatt utgår f. n. med per sam-dislribueratexemplar. Distributionsförelagskall tillämpa en sådan prissättning för distributionen alt storleken på denenskilda tidningens abonnerade upplaga inom distributionsområdet inte påverkar dislributionsavgiftenför distribuerat exemplar (den s. k. likaprisprincipen). Distribulionsförelagetskall vidare hålla samdistribulionen öppen för samtliga dagstidningar som vidtiden för distributionens början finns tillgängliga på orten. Genom dessa reglerläggs kravet på likabehandling fast. F.n. deltar 155 tidningar i rabattberättigad samdislribulion. Under budgetåret1974/75 utbetalades rabatter om totalt 23,3 milj. kr. 1971års riksdag beslöt att införa produktionsbidrag för dagstidningar (prop. 1971:27, KU 1971: 32, rskr 1971:180). Bidragen ulgår i princip endast lill andratidningaroch utgör elt direkt bidrag till tidningsföre- Prop.1975/76:131 121 En selekliv stödform var nödvändig för atl avsedd effektmed stödet skuUe uppnås, nämligen att ytterligare nedläggningar skulleförhindras. Detta kunde uppnås endast om stödet kanaliserades direkt lUl detidningar som behövde det för att fortleva, dvs. Bestämmelsemamöjliggör även för annan tidning än andratidning att få bidrag om det medhänsyn lill förhållandena inom tidningens hela spridningsområde är uppenbartatt den har samma svårigheter som en andratidning (17 § kungörelsen (1971:492)om statligt slöd lill dagstidningar). Som föratsättningför att produktionsbidrag skall utgå gäller vidare bl. a. alt tidningenstotalupplaga i huvudsak är abonnerad, att den abonnerade upplagan uppgår tillminst 2 000 exemplar samt att andelen annonser utgör av dettotala innehållet. som utkommer två tiU beräknas bidragen pågrandval av pappersförbrakningen minskad med den del som går åt förannonsutrymme. Bidraget utgår med . per ton, dock högst 13,5milj. för storstadstidning och . för annan tidning. som utkommer en gång utgår bidraget med ett fast belopp,nämligen . Detla belopp utgör också minimibidrag för dagstidningarsom utkommer två till . För dagstidning som utkommer är minimibidraget . Bidragenberäknas för kalenderår. Bidragsärendena handläggs av presstödsnämnden. utgick tillsammans 100,7 milj. kr. i produklionsbidrag lill61 tidnmgar. Totalt har 365,7 milj. kr. 6.21972 års pressutrednings förslag i stort Sedandet statliga stödet lUl dagspressen infördes har tidningsnedläggningama kunnathejdas. De nuvarande stödformema har enligt utredningen i stort sett fungeratpå önskat sätt och bör behållas, dock med vissa ändringar av reglema. Ifråga om produktionsbidragen har utredningen föreslagit att andratidningsbegreppetöverges som bidragskrilerium. Avgörande för om bidrag skall utgå bör i ställetvara den hushållstäckning som en tidning har i utgivningskommunen. a. föreslagits en ny definition av utgivningsort och att möjligheten altge förstatidningar produktionsbidrag tas bort.