prop · FZ0339 · 1975-12-31 00:00:00 — Detta måste vara starkt elevaktiverande enligt de rekommendationersom finns i de nuvarande läroplanerna. SÖ tar i detta sammanhang också upp den bristandemotivationen för arbetet som SÖ anser är mest påtaglig på högstadiet. Vadorsakerna än kan vara härtill är del uppenbart att kunskapsutvecklingen ärmindre gynnsam åtminstone under de två första årskurserna på högstadiet än denär under låg- och mellanstadierna samt att elevernas motivation för skolarbeteti många fall är sämre än i lägre årskursen Det är SÖis uppfattning alt man medutgångspunkt i högstadiets konstruktion och innehåll behöver göra en betydligtmer omfattande översyn av övergången från klasslärarstadiet tillämneslärarstadiet än vad gjort och därvid försöka allsidigt belysa orsakertill den relativt stora förekomsten av elever med skolsvårigheter och bristandemotivation i framför allt årskurserna 7 och 8. SÖ ifrågasätter om inte denbegränsning som utredningen gjort, när den inte tagit upp timplanefrågor,ämneslärarsystem, ämnessystem etc. till ingående behandling, skjuter vissaproblem i bakgrunden som det skulle ha varit av väsentlig betydelse för denföljande åigärdsdiskussionen att få ordentligt belysta. i konstaterar all intehar uppmärksammat att skolsvårigheter kan uppstå till följd av att skolan inteär anpassad efter den enskilde elevens behov och alt skolan inte fungerar påelevens villkor. Genom alt undvika detta har på ett olyckligt sätt kommitatt konservera uppfattningen att vissa skolproblem beror pä eleverna.Motivationen från skolfunktionärernas sida att söka förändra skolmiljön,undervisningen och sig själva i stället för att förändra eleverna och hemmenblir mindre än om man måste ändra på skolan, vilket väl avsåg. AMS bedömer det vara av stort värde om skolanframdeles kan ge utrymme för aktiviteter med en större anknytning tillyrkesliv varigenom tillfällen skulle kunna ges lill bl. a. praktisk verksamhet.Eleverna skulle härigenom få pröva arbetsuppgifter som de senare kan möta iarbetslivet vilket också skulle bidra till att minska klyftan mellan skolan ocharbetslivet. Delta menar även LO och poängterar att när elevernaunder eller vistas på arbetsplatser skall detta ses som endel av undervis- 1975/76:39 90 ningen.En allsidig belysning av förhållandena på arbetsplatsen kräver i dettasammanhang en medverkan från löntagarsidan. Skolan måste bevaka alt en sådanmedverkan kommer till stånd för att allsidigheten skall kunna upprätthållas.Det är enligt LOis uppfattning nödvändigt all del tas flera initiativför att påskynda en utveckling så att skolan och samhället utanför kan knytasfastare till varandra. Liknande synpunkter har SFL, SSU m. n. Som ett led i ensådan förnyelse föreslår LO att ett särskilt utvecklingsblock byggs upp förskolans förankring i samhället. Därvid kan uppslag prövas, som kan leda tillnya och i förhållande lill stadgor och läroplaner helt obundna grepp. Det ärockså en viktig uppgift för skolan anser LO att grundlägga en förståelse hoseleverna för att människor har olika förutsättningar och beteenden. En debattom skolans mål och pedagogiska metoder måste ständigt hållas levande. Måletmåste vara en be-tygsfri skola där undervisningen präglas av en metodik, vilkenhar social fostran som främsta syfte. Enligt SFL har i alltför begränsad omfattningbehandlat och givit förslag rörande förändringar av undervisningens pedagogikoch metodik då man tycks ha utgått från ett antagande, att vissaorganisatoriska förändringar mer eller mindre automatiskt kommer attleda till förändringar. Liknande synpunkter har SSU och ABF. ABF anför attmetodiken har också betydelse för uppnåendet av skolans sociala mål att fostratill självständiga individer med engagemang i omväriden och förmåga till samverkani en social gemenskap. Dessa mål nås endast genom social träning iundervisningssituationen och metodiken blir därmed ensam utslagsgivande. ABFvill därför framhålla viklen av att man genom utökade kontakter med samhälletutanför skolan och företrädare för olika organisationer och folkrörelserförändrar formerna för och innehållet i de läroplansbundna aktiviteterna. /SR delar utredningens uppfattning om orsakernatill skolsvårigheter. /SR delar också SlAis uppfattning, alt ökadeinsatser måste sältas in för att hjälpa elever med skolsvårigheter. SSU anser att ett väsentligt mål för skolansverksamhet är alt dess arbetsmiljö utformas så att skolsvårigheter förhindraseller så långt möjligt motverkas. Lyckas inte skolan i den uppgiften är det ettbevis på att det inre arbetet inte är anpassat efter elevernas växlande behovoch förutsätt-ningan De svårigheter och problem många elever upplever i dagensskola kan, enligt SSUis uppfattning, väsentligt förbättras genom utredningensförslag. för SYÖ har svårt alt förslå varförSIA har ansett, att undervisningens innehåll inte har tillräckligt storbetydelse för att tas upp till principiell diskussion. Flertalet kommuneransluter sig till SIAis analys av skolsvårigheterna. Utredningens uppfattning att åtgärder bör vidtas påden lägsta möjliga nivån får fullt stöd av kommun, som anser det varariktigt, att man Prop.1975/76:39 91 skallbehandla skolsvårigheterna så fort som möjligt i den vardagliga och närakontakten med barn och ungdorn i den vanliga skolmiljön dvs. under lektionerna,i fritidslokaler och under rasten Göteboigs kommun vill särskilt understryka viktenav att eleverna ges möjlighet inte endast till konstruktiv medverkan när detgäller utformningen av den fysiska miljön utan även ett reellt inflytande isjälva undervisningsarbetet. Elevmedverkan vid precisering avundervisningsmålen är ett viktigt moment för att göra undervisningen mermeningsfull för den enskilde eleven. Detta poängteras även av ,, m. fl. däremot menar att harunderskattat den handledning elevema behöver då de medverkar i utformningen avskolmiljön. kommun vill särskilt understryka altelevernas svårigheter i skolan måste få styra skolans stödinsatser, vilketkräver en friare resursanvändning och möjlighet att för enskilda elever vidtagade förändringar i timplaner och skolorganisation som erfordras för all skapaden utbildningsmiljö som kan förebygga och minska elevernas svårigheter. Eleversbehov av för inlärning måste beaktas och tillgodoses inom skolan. SIAis synpunkter är enligt kommuns mening välägnade att bilda underiag brett upplagt åtgärdsprogram förelever medsvårigheter i skolan. berör dock inte de psykiskt utvecklingsstördaelevernas skolsituation vilket vid en samlad bedömning av skolans utformning,innehåll och arbetsformer kräver ett särskilt beaktande. 3.2.2Åtgärder för elever med skolsvårigheter SÖ delar helt utredningens uppfattning att skolangenom skilda åtgärder bör söka att så långt möjligt reducera behovet avspecialklasser. SÖ är enig med utredningen om att placering i specialklass föreleven kan innebära risker för utstötning och föra med sig negativa effektei-för självuppfaltningen SÖ vill emellertid när det gäller karaktären av denspecialpedagogiska insatsen understryka värdet av alt nyanserade bedömningargörs utifrån den enskilde elevens behov. Några generellt giltiga regler gårinte att tillämpa när man vill finna den bästa skolsituationen för en elev medskolsvårigheter. Beträffande specialklass vill SÖ betona vikten av att en sådaninte blir för stor. SÖ instämmer i SIA:s förslag om alt nuvarande minimital förspecialklasserna avskaffas, men anser att ett maximital på 14 elever, som SIAföreslår är alledes för högt. föreslår att avgörande om uttagning lill ochåterföring från specialklass träffas i elevvärdskonferensen, där rektor fattarbeslutet. SÖ instämmer i delta liksom i utredningens uppfattning att placeringi specialklass - liksom när andra åtgärder av specialpedagogisk karaktär vidtas- så långt möjligt bör tillgripas i samförstånd med elev och föräldrar. i anser att SIAöverbelonal klinikundervisningens nackdelar och risker. Den effektivasteträningen av vissa svå- 1975/76:39 92 righeiertorde ske i kliniker. i län vill starkt understryka attåtgärderna bör anpassas efter elevernas behov och ej styras av organisatoriskaformer. Resursanvändningen måste vara helt fri. SFSP understryker SIAis uttalande om all del ärelevernas behov, som skall vara avgörande, när det gäller insatser som skallgöras och vilka resursmöjligheter som bör finnas. Väsentligt är all del finnsett brett register av ätgärdsmöjligheter inom kommunen resp. rektorsområdet,som ej får begränsas genom att stadgar och bestämmelser utformas på ett sådantsätt att fast grupp inte får inrättas för vissa typer av skolsvårigheter.Därför vill förbundet föreslå, alt stadgan utformas på ett sådant sätt attkommunerna får möjlighet alt inrätta fasta grupper för alla typer avskolsvårigheter. SFSP finner att förslaget om att elev i fast grupp skall gestillfälle alt följa verksamheten inom sin arbetsenhet är orealistiskt.Förbundet är vidare av den uppfattningen all resursen i form avklinikverksamhet bör finnas kvar, som en alternativ arbetsform för eleven sompä grund av fysiska handikapp, psykiska störningar eller andra speciellasvårigheter för sin anpassning har behov av en speciell studiemiljö under endel av skoldagen eller skolveckan. Det gäller således elever, för vilkastödundervisning eller överföring till fast grupp inte kan betraktas som enadekvat åtgärd. Det av skisserade systemet förspecialundervisningens organisation förefaller enligt /SR fögaändamålsenligt; det bör först utprovas som en försöksanordning för att manskall få ett bättre underiag för en säkrare bedömning. skolkuratorers förening anser detvisserligen positivt att elever i fasta grupper skall ha möjlighet att delta iviss undervisning i den större basgruppen, men kan dock deltainnebära en risk att eleven inte kommer alt uppleva någon fast grupptillhörighet.Föreningen finner det förvånande att , vars intentioner är att delegera ochsprida beslutanderätten i skolan, inte föreslår att elevvårdskonferensen skallha beslutanderätt när det gäller placering i fast grupp. DHR anser att utredningens förslag om vilka eleversom måste placeras i s. k. fast grupp är mycket diffust. Betydligt mer bestämdariktlinjer måste utarbetas när det gäller placering utanför arbetsenheten.Detta bör endast ske när del föreligger så stora pedagogiska svårigheter atteleven inte kan tillgodogöra sig undervisningen i en vanlig grupp. tillstyrker den form avdokumentation av åtgärdsprogram som förordar men anser det ej lämpligt atttermen elevakt bevaras. uttalar sig för att behållanuvarande system för specialundervisning och menar att specialklassernas antalskulle kunna skäras ner ytterligare på högstadiet, om timantalet får någotpraktiskt tillvalsämne - teknik, konst eller ekonomi - avsevärt utökades. kommun menar att utredningen har avvikit frångrundsynen på ett mycket förvånansvärt sätt när det gäller placering i fastgrupp. 1975/76:39 93 söksverksamhethar visat att detta beslut mycket väl kan fattas av elevvärdskonferensen ellerarbetslaget kompletterat med skolledningen. kommun anser att SIAis förslag om fastagrupper synes kunna medföra att antalet specialklasser pä nytt kommer att öka.För att motverka en sådan tendens bör övervägas om inte skolstyrelsen bör haett avgörande inflytande i frågan om organiserande av fasta grupper menar . Kommunen tar också upp risken för att kontroll och observationer avelever samt registreringar i elevakter kan leda till en negativ social kontrollfunktionmed onödiga ingrepp i den personliga integriteten. Dessa synpunkter samtfrågor om sekretess för akter, uppgiftsutlämning m. m. bör särskiltuppmärksammas. anser det förvånande, att SIAavgränsar elever i behov av undervisning i fast grupp lill att omfatta endastfysiskt handikappade, emotionellt störda och intellektuellt handikappade.Enligt kommunens mening finns en grupp elever med utpräglade läs- och skrivsvårighetermed akut behov av placering i fast grupp. Dessa kommer knappast att kunnapåräkna hjälp av utbildade speciallärare i arbetsenheten eftersom dessa underlång tid framöver endast kommer att räcka till för undervisningen i de fastagrupperna, skoldaghemmen etc. Del får inte bli så, att tillgången på utbildadespeciallärare får avgöra behovet av specialundervisning. Kommunen förordardärför att utbildningskapaciteten av behöriga speciallärare ökas. påpekar attspecialklassorganisaiionen har minskat med ca 40 %genom att ökade möjligheter att ge elever med speciella svårigheter ochhandikapp undervisning i den egna hemskolan har åstadkommils genom utbyggnadenav den s. k. klinikverk-samhelen. Kommunen biträder inte SIAis uttalande, attnågon formell sidoorganisalion i form av s. k. kliniker inte bör förekommautan vill understryka betydelsen av denna resurs. Övriga kommuner som yttrat sig i frågan biträderSlAis förslag om fasta grupper. BU 73 tar upp frågan om betyg för elever i fastagrupper. Utredningen framhåller att betygen är i sin nuvarande utformning inteändamålsenliga som informationskälla för dessa elevgrupper och inte heller förurval till fortsalt utbildning. Även andra principer för en betygsältning, somuttrycks i traditionella skriftliga betyg, kommer att missgynna dessa elever. Utredningen har därför fört fram tanken på enindividrelaterad bedömning, som skulle lösa betygsättningen av dessa elever.Det borde i ett sådant system då vara möjligt all undvika särbestämmelser fördeelever med olika grupper av handikapp som enligt SIAis förslag skulle kunnabilda fasta grupper. tar upp frågan om skoldaghemmen ochmenar att en sådan verksamhet ställer stora krav på lokaler, utrustning och personaltäthet.Förbundet påpekar alt kostnaderna för skoldaghemsverksam- 1975/76:39 94 hetenär av sådan omfattning att den enskilda kommunen inte utan vidare skall behövaensam svara för dem. Det måste anses vara av stort värde och även vara ettstatligt intresse alt denna verksamhet når sitt mål - all hjälpa elever medanpassningsproblem i ett så tidigt skede att senare samhällsinsatser undviks.Klarare regler bör följaktligen utformas om statligt stöd för skoldaghemmen.Statsbidraget bör inte som enbart avse finansieringen av lärarlöner utanäven andra kostnader, såsom kostnader för fa-miljekurativa åtgärder, arvodetill föreståndare, fritidsassistenter etc. Liknande synpunkter har ett antalkommuner bl. a. , och saml skolstyrelsen i . Detär ägnat att förvåna, att förordar institutionsvård, när den nuförhärskande trenden är, att man skall försöka lösa problemen i individens egenmiljö tycker dock kommun. SFSP tillstyrker i princip SIA:s förslag lillskoldaghemsverksamhet och understryker önskvärdheten av att dennaverksamhet lokalmässigt integreras i den vanliga skolan så långt möjligt samtatt den skall vara klart behandlingsinriktad. ställer sig mycket tveksam till detankegångar om s k o 1 -veckohem, som framförs av . Inrättandet av sådanainstitutioner skulle innebära tillskapandet av en ny form av omhändertagande avbarn, som framför allt från rättssäkerhetssynpunkt inte kan accepteras menar socialstyrelsen.Möjligheterna att skilja barn från deras hem är starkt begränsade enligt nugällande lagstiftning. Inom barnavården har också i praxis utvecklats en alltstörre restriktivitet när det gäller att skilja barn och ungdomar från derasmiljö, beroende på erfarenheten att man med institutionsvård mycket sällanuppnår det uppsatta målet. Man kan mot denna bakgrund knappast tänka sig alltillskapa en placering utom hemmet inom skolans ram även om delta sker påfrivillig basis. tar också upp dessa aspekter ochmenar att genom skoldaghem har skolans verksamhet kommit utanför sinatraditionella gränser. Därmed aktualiseras också behovet av samverkan med andramyndigheter som har angränsande eller delvis sammanfallande uppgifter.Socialutredningen kan förstå motiven för utredningens förslag mot bakgrund avdet vidgade ansvar vill ge skolan. Ambitionen att skolan skall klara avolika svårigheter bör dock inte leda till alt parallella resurser utvecklasanser socialutredningen. Skoldaghem, veckohem och liknande kommer att i sinauppgifter ligga mycket nära vissa socialvårdsinstitutioner. Socialutredningenhar i sitt arbete funnit att behoven av socialvårdsinsatser i ökande omfattningbör avhjälpas i öppna former. Au bygga tipp särskilda institutioner i skolansregi skulle kunna verka mot en sådan utveckling och mot den samordning mellanöppen och institutionell vård som utredningen strävar till. Mot veckohem kanockså invändas att placeringar där visserligen är frivilliga men ändå innebärlångtgående ingrepp utan den rättssäkerhet som bör krävas vid sådana åtgärder. 1975/76:39 95 SÖ har en mot och socialutredningenavvikande syn pä huvudmannaskapsfrågan. SÖ anser att skolan bör vara huvudmanför verksamhet avseende internal, auskulterande lärarverksamhel, skoldaghemoch skolveckohem. föreslår att särskild undervisning, jämkadstudiegång saml for tidig avgång skall ersättas av s. k. anpassad studiegång.Därmed avses ett ålgärdsprogram för enskild elev där ändringar kan vidtas inomtimplanen för årskursen och hela eller delar av inlärningen föriäggs utanför deordinarie skollokalerna (t. ex. på en arbetsplats). Anpassad studiegång börenligt utredningen kunna komma ifråga inom alla årskurser mentorde i huvudsak komma att bli aktuell för elever på högstadiet. Enligt AMS finns risk för att de åtgärder, somföranleds av särbestämmelser som skapas för en mindre grupp i skolan, blirlill nackdel för elevens fortsatta utbildning. AMS ser det därför som angelägelatt dessa elever genom stödundervisning, kompletteringsutbildning etc.tillförsäkras möjligheter aU kunna tillgodogöra sig en utbildning eftergrundskolan, Sådana åtgärder bör sältas in för att förebygga ett eventuelltmisslyckande i den fortsatta utbildningen och även i arbetslivet. SÖanser att utredningens förslag till anpassad studiegång är en vidareutvecklingav den jämkade studiegången så lill vida att det avser allaårskurser, dock huvudsakligen högstadiet. SÖ tillstyrker mot bakgrund averfarenheterna med jämkad studiegång den ökade möjligheten att individuelltanpassa studiegången för elev med särskilt behov därav, som SIAis förslag innebär. Tillstyrkergör även /SR, SFSP. Kommunerna över lag hälsar förslaget medtillfredsställelse. Många instanser däribland RHS. , ,kommuner m. fl. menar att beslutet om anpassad studiegång ej börligga hos bestyreisen utan hos skolstyrelsen eller efter delegation hos rektor. 3.2.3 Basfärdigheter och baskunskaper, läromcdelstrågor Utredningens förslag om att ökad vikt läggs vidträningen av bas-färdigheter och baskunskaper tillstyrks av de remissinstansersom har berört dessa frågor bl. a. av SÖ, SAF, /SR samt ett antal kommunerdäribland , , och . 50 delar SIAisuppfattning och framhålleratt i läroplanen för ryms förvarje ämne eller sakområde i huvudmomenten en grundkurs som är gemensam föralla elever i klassen. Erfarenheterna visar emellertid framhåller SÖ attgrundkursens omfaUning inte sällan direkt bestäms av det användastudiematerialets innehåll. Ökningen av basfärdigheter och baskunskaper är encentral del av undervisningen. Delta synsätt har sin betydelse även förstödundervisningens utformning. Individualisering bör i första hand ske inomramen för den normala undervisningen. 1975/76:39 96 äveni fråga om övning av basfärdigheter och baskunskaper. Stödundervisning enligt SIAis modell bör emellertid enligt SÖisuppfattning utgöra en förstärkning i skolans strävan alt ge alla elever befästabasfärdigheter och baskunskaper företrädesvis i att tala, läsa, skriva ochräkna. i anser att basfärdigheternautgör ett viktigt inslag i utredningen. Två sätt att ge lärarna en bättremålprecisering diskuteras, varvid man föredrar en mer ingående kursbeskrivningav de grundläggande basfärdigheterna. understryker vikten avatt en kursbeskrivning av delta slag ej kommer i konflikt med lärarstyrdundervisning. i delar SIAis uppfattning att detär angeläget att en kursbeskrivning av de grundläggande basfärdigheternakommer lill stånd, men vill framhålla alt en sådan mer detaljeradmålbeskrivning bör begränsas till att omfatta de allra viktigaste momenten. Vadgäller övriga delar av undervisningen bör man eftersträva att lärare och eleverges ökade möjligheter att tillsammans utforma kurserna. En ökad betoning avbasfärdigheter för inte leda till att vissa elevers skolarbete reduceras tillenbart träning av dessa färdigheter. i påpekar alt begreppenbaskunskaper och basfärdigheter är utomordentligt svåra att handskas med omman inte bestämmer sig för ett antal utgångspunkter. Det hade varit önskvärtalt hade diskuterat baskunskaper och basfärdigheter i förhållande lill sinaöverväganden och förslag. Skolan måste garantera alla elever ett visst måttav grundläggande basfärdigheter understryker LO. De föreslagna åtgärderna -såsom flexibel resursanvändning, samlad skoldag, arbetsenheter och arbetslag -bör kunna leda till positiva framsteg. LO vill således framhålla betydelsen avatt förstärkningsresurserna utnyttjas för basfärdighetsträning så tidigt sommöjligt - främst i läroämnena svenska och matematik. Detta är så väsentligt,att andra moment i undervisningen i stället kan stå över till en högre årskurs. SAF vill understryka hur viktigt det är att skolanvidtar sådana åtgärder att samtliga elever så långt det är möjligt förtillräckliga baskunskaper. Det är en förutsättning dels för att eleverna skallkunna studera vidare, dels för att de skall kunna fungera i arbetslivet och isamhället över huvud taget. Delsamma menar kommun m. fl. För att ge eleverna basfärdigheter är detnödvändigt att kunna göra ett riktigt stoffurval. Förutsättningarna för attkunna åstadkomma detta urval skulle enligt /SR.s mening öka om etttillfredsställande arbetsresultat i fråga om målprecisering framkommer ur SÖisarbete med läroplansuppföljning. kommun betonar vikten av den grundläggandefärdighetsträningen på låg- och mellanstadierna och säger alt somökad tonvikt läggs på basfärdigheter måste del metodiska arbetet i övrigt få eninriktning mot praktiska, laborativa arbetsformer som i många fall kan ge långtbättre resultat, särskilt för barn med skolproblem. Liknande synpunkter framförLuleå kommun m. fl. 1975/76:39 97 kommun beklagar att inte preciserat sigvad gäller basfärdigheter ulan hänvisar till annat pågående.utredningsarbete.Begreppet basfärdigheter och baskunskaper har använts flitigt i den senastetidens pedagogiska debatt, dock utan att man tillfredsställande klargjortderas innebörd. Del finns en stor risk, att centralt fastställdabasfärdighelskrav leder till en styrning av skolverksamheten. /SR anser uppföljning och utredning avfrånvaroorsaker vara helt nödvändig oavsett vilket rapportsystem man använder.Förbundet understryker särskilt vikten av att lärarna frikopplas fränarbetsuppgifter av typ frånvaroregistrering m. m. Sådana uppgifter utförslämpligen av annan personal vid skolan. SL framhåller att den olovliga strövisaelevfrånvaron ibland kan ha en ganska oskyldig bakgrund men är ej sällansymptom på en allvariigare störning i någon relation till omvärlden. Det ärdärför av stor betydelse att elevfrånvaron observeras och registreras för skall kunna upptäcka problem och informera berörda parter fastslårförbundet. Registreringen av elevfrånvaron i de större skolenheterna bör såsomSIA föreslår ulföras av särskild personal i samverkan med kontaktlärarna.Liknande synpunkter anförs av . MUF anser all frånvaroregistreringen ges alltförstora proportioner i utredningen. Att lösa problemen med den högafrånvarofrekvensen är inte främst en fråga om att finna ett administrativt braregistrerings- och rapp-ortsyslem ulan i första hand ett elevvårdsproblem, somnärmast skall ål-gärdas inom arbetslaget anser förbundet. Detta menar ävenLinköpings kommun. Enligt står inte den hårda närvaroplikl medåtföljande kontroll som förordar på något sätt i relation till de högatankar om ansvarstagande och personligheisuiveckling man själv formulerat.Detta ökade ansvar skall inte begränsas till att gälla enbart självainriktningen på studierna, utan även behovet av en härd närvaroplikl måsteställas i fråga.