prop · FY03101 · 1975-12-31 00:00:00 — Parti som har fått färre röster deltar dock i fördelningenav de fasta valkrelsmandalen i valkrets där partiet har fått minst 12 96 avrösterna (3 kap. 7 §). Utjämningsmandaten fördelas mellan de partier som harklarat 4 96-spärren så, atl fördelningen av alla mandat i blirproportionell mot de i fördelningen deltagande partiernas röstetal i helalandet. Därvid bortser man från de fasta valkretsmandat som har lillfallitparti som har klarat valkretsspärren på 12 96 men inte riksspärren. Partiernatilldelas så många utjämningsmandat som motsvarar skillnaden mellan detberäknade antalet mandal för partiet och det sammanlagda antalet fasta valkrelsmandatsom partiet har fått. Om etl parti vid fördelningen av de fastavalkretsmandaten har fåll fiera mandat än som inotsvarar den proportionellarepresentationen i för partiet, bortses vid fördelningen avutjämningsmandaten från partiet och de fasta valkrelsmandat som det har fått.Sedan utjämningsmandaten har fördelats mellan partierna, tillförs de valkretsar(3 kap. 8 § andra stycket). Etl parti får sinautjämningsmandat i de valkretsar där partiet vid jämförelse valkretsarnaemellan ligger närmast till alt la ytterligare mandat efter fördelningen av defasta valkretsmandaten. De jämförelsetal partiet har i de olika valkretsarna ärdärvid avgörande. Utjämningsmandaten tillförs i lur och ordning de valkretsardär partiets jämförelsetal är högsl. För varje utjämningsmandat som partiet fårräknar man fram ett nytt jämförelsetal för partiet i valkretsen. Därvid lar manhänsyn lill del totala antalet mandat som partiet fått där (14 kap. 9§ Qärdestycket vallagen). Vidfördelningen av både de fasta valkrelsmandalen och utjämningsmandaten användsden jämkade uddalalsmeloden med 1,4 som första di-visor (3 kap. 8 § tredjestycket RF). Såväl fördelningen avmandaten mellan partierna som fastställandet av vilka personer som skalltillträda mandaten ankommer på . Avgörandet sker på grundval avprotokoll, som verket får från länsstyrelserna (14 kap. 9 § första stycket och10 S första stycket vallagen). På länsstyrelserna räknas rösterna och prövasvalsedlarnas giltighet. Dessuiom fastställer länsstyrelserna ordningen mellannamnen på partiernas valsedlar i den ulslräckning som behövs för att de mandatsom partierna har erövrat skall kunna besättas. Över denna sammanräkningupprättar länsstyrelserna protokoll som tillställs (14 kap. 1-8 ;;;;). 2.4Röstsammanräkning och mandatfördelning vid landstings- och kommunfullmäktigval Ocksåvid landstings-och kommunfullmäktigvalen ankommer den slutligaröstsammanräkningen och prövningen av valsedlarnas giltighet på (14 kap. 1 och 2 ! )§ vallagen). Enligt 14 kap. 3 § har länsslyrelsen vidare attför varje valkrets fördela mandaten mellan pariierna, alt fastställa vilkapersoner som skall anses valda saml all utse suppleanter för lands- tingsmänoch för fullmäktige i kommuner där suppleanter skall finnas. Närmarebestämmelserom mandatfördelningen finns i 14 kap. 15-19 §§. Någon motsvarighettill systemet med fasta valkrelsmandat och utjämningsmandat finns inle vidlandstings- och kommunfullmäktigvalen. För dessa val finns inle heller någrasärskilda spärregler mot småpartier. 3.1Antalet landstingsmän och fördelningen av landstingsmandaten på valkretsarna Enliglkommunalvalskommitlén bör man ändra de nuvarande reglerna om anlalel landstingsmänså att de olägenheter motverkas som förorsakas av befolkningsomnytiningen.Denna leder med nuvarande regler automatiskt lill ell starkt ökat anlallandstingsmän i vissa landsting. Kommittén anser att man bör utforma reglernaså alt de kan tillämpas i alla landstingskommuner. En lösning som ligger näratill hands - och som kommittén för sin del förordar - är alt använda reglernaför antalet kommunfullmäktige som förebild, dvs. att låta självtbestämma hur många landstingsmän det skall finnas under iakttagande av delsatt ett visst minsta antal landstingsmän alltid skall utses, dels atl antaletlandstingsmän alllid skall vara etl udda tal. 1 förarbetena till de nuvarandebestämmelserna i (prop. 1969:129 s. 119) anförde föredragandedepartementschefen att antalet fullmäktige borde bestämmas efter en avvägningav bl. a. intresset av en allsidig medborgerlig förankring bland fullmäktigeoch intresset av goda arbetsbetingelser för dessa. De förhållanden som måsteligga lill grund för en sådan avvägning skifiade i så hög grad mellankommunerna, anförde departementschefen, att dessa inte borde vara bundna annalän av vissa minimital som inte fick underskridas. Kommitién anser att deredovisade synpunkterna är tillämpliga också i fråga om landstingen. Härtillkommer att det är önskvärt att enhetliga regler gäller för antaletlandstingsmän och anlalel fullmäktige. 1detta sammanhang tar kommittén upp frågan vilken beräkningsgrund - antaletinvånare eller antalet röstberättigade - som bör användas när del gällerattbestämma minimiantalet landstingsledamöter och att fördela mandaten påvalkretsarna. Mol bakgrund av att förhållandet mellan antalet röstberältigadei en riksdagsvalkrets och anlalel röstberättigade i hela landet numera beslämmerhur många fasta valkretsmandat som skall tilldelas valkretsen föreslårkommittén, som inte tar ställning till vilken beräkningsmetod som i och försig är att föredra, att den fördelningsprincip som har godtagits torriksdagsvalen skall användas också för landstingsvalens del. Ommandaten fördelas mellan valkretsarna i proportion till antalet röstberättigadei resp. krets, ligger del enligt kommitién närmast lill hands alt också reglerna om antalet mandal för helalandstingskommunen ställs i relation till antalet röstberättigade ilandstingskommunen. Enligt kommitténs förslag skall minimiantaletlandstingsmän vara 21 om antalet röstberättigade uppgår lill högsl 65 000, 35om antalet röslberätligade är 65 001-140 000, 51 om antalet är 140 001-200 000,71 om del är 200 001-300 000 och 101 om anlalel röstberättigade överstiger 300000. Kommitién förutsätter alt landstingen inle kommer allutnyttja den frihet som sålunda lämnas dem till all utse slörre landsting änsom är lämpligl från arbetssynpunkt. Föregen del anser kommittén alt antaletlandstingsmän inte bör överskrida 150 i något landsting. 3.2 Valsystemet vid landstingsval Kommitién framhåller all det nuvarande valsystemet vidlandstingsvalen, i motsats lill valsystemet för riksdagsvalen, inte ger en iprincip fullständig proportionalilel partierna emellan. Alt en sådanfullständig proporlionaliiet inte uppnås vid landstingsvalen beror väsentligenpå all landstingskommunerna är uppdelade på valkretsar inom vilka mandalenfördelas. Slutna valkreisval ger alllid spelrum för slumpmässiga avvikelserlill del ena eller andra partiets förmån. Ju längre uppdelningen i valkretsargår, desto slörre blir i allmänhet denna effekt. Under vissa förutsättningarkan avvikelserna tendera att systematiski gynna eller missgynna partier av vissstorlek. En långt gående valkretsuppdelning försvårar alltid för små partieratt alls bli representerade, framhåller kommiltén. Av betydelse blir även hurrösterna fördelar sig på valkretsarna. En jämn fördelning av rösterna kan göradet svårare för ett parti att vinna mandat än en ojämn. Kommittén tillägger att de kommunala frågornas ökandeanlal och betydelse saml partiernas allt slörre betydelse för den kommunalademokratin är ell starkt skäl för likhel i fråga om proportionalilel mellankommunal-och riksdagsvalen. Kommiltén har undersökt om och i vilken omfattning detfaktiska valresultatet vid 1966 och landstingsval avviker från enproportionell fördelning inom de olika landstingskommunerna (landslingsproporlionali-lel)' Undersökningarna visar enligt kommittén atl skillnadernafrån propor-tionaliletssynpunki mellan del nuvarande valsystemet och elt syslemsom liknar det nya riksdagsvalsyslemet är så väsentliga all det finns skäl fören reform som leder till en bättre proportionalilel eller m. a. o. lill slörreöverensstämmelse mellan proportionaliieten vid landstings- och riksdagsvalen. För att nå delta mål kan man - enligl kommittén - iprincip välja två skilda metoder. En metod är all behålla del nuvarandevalsystemet men ' landslingskommun och dåvarande Gotlandsläns landstingskommun har inte tagils med i undersökningarna. Den andra metoden är atl göra del valsystem som användsför riksdagsvalen tillämpligt på landstingsvalen. Fören reform enligt alternativet med slörre valkretsar ställer kommitién upp trekrav som måste tillgodoses vid valkretsindelningen. Endasl små avvikelser från en fullständiglandsiingsproportionalitet får förekomma. Avvikelserna får inte tendera altsystematiski gynna eller missgynna parti av viss storlek. Den nedre gräns för ett partis andel av samtligaröster i landstingskommunen .som behöver uppnås för all partiet skall kunna fånågot mandat bör ligga vid eller inle alltför långt från . Valkretsarna skall utgöra i fråga om befolkning,näringsgeografi och liknande förhållanden naluriiga enheter. Deundersökningar som har företagits visar enligt kommitién all de två förstakraven kan tillgodoses i rimlig utsträckning, om valkretsarna får 15-16 mandat.1 den mån valkretsarnas mandalmässiga storlek ökar eller minskar blir bådakraven sämre tillgodosedda. Det visade sig däremot svårl all tillgodose deltredje kravel - naluriiga valkretsar. En utväg atl lillgodose detla krav är,framhåller kommittén, atl slopa maximigränserna för valkretsarnas mandatantal.Denna lösning har dock den nackdelen att den drar med sig betydandespärreffeklsproblem. Kompletteras lösningen med en fast små-parlispärr, undgåsvisseriigen dessa problem men konstruktionen som sådan medför atl kravel på enjämn proportionalilel i övrigi då måsle överges. all del kan slås fast all kravet på naturliga valkretsar i principinle går all förena med krav både på god proportionalilel och en enhetligsmåparlispärr. Kommitténerinrar i delta sammanhang om den betydelse som själva valkretsindelningen fåri etl valsystem som del nuvarande. När valen sker i slutna valkretsar ochvalresultatet i en krets sålunda inte påverkas av resultatet i andra kretsar,kan valkretsindelningen bli föremål för pariitakiiska spekulationer. 1 varjefall riskerar man alllid alt valkretsindelningen uppfattas vara föremål försådana spekulationer. Enligl kommitténs mening är detta otillfredsställande.Del finns, menar kommiltén, ell starkt intresse all den politiska betydelsen avbesluten om valkretsindelningen reduceras. För atl inom ramen för del nuvarandesystemet åstadkomma detta krävs att man minskar utrymmet för val mellan olika indelningsalternativ.En sädan åtgärd leder emellertid i sin lur, betonar kommiltén, lill atlmöjlighelerna all skapa naturliga valkretsar ytterligare försvåras. Kommitténsslutsats blir alt alternativet med slörre valkretsar inte erbjuder någonframkomlig väg för att åstadkomma ett bättre resultat frånpropor-lionalitelssynpunkl. Avgörande fördelar är enligt kommittén all vinnamed alt göra riksdagsvalssystemei tillämpligt på landstingsvalen. Med de avvikelsersom betingas av i systemet inbyggda spärrar tillgodoses kravet påproportionalilel mellan partierna som man får en stabil småparlispärr,vars verkningar är lätta atl förutse. tiernapåverkas inte av del sätt på vilket valkretsindelningen görs. Valkretsindelningenkan alltså göras uteslutande med sikte på att åstadkomma en indelning som frånvaltekniska, parliorganisaloriska och liknande synpunkter är den lämpligaste.Vidare kan valresultatet inle rubbas genom valtakliska manövrar som konstladepartibildningar. Kommitténs överväganden mynnar alltså ut i förslagel alt detnuvarande valsystemet skall ersättas av ell landslingsproporiionelll syslem avriksdagslyp. Vid sill ställningstagandesäger sig kommittén inle ha förbisett alt elt landstingsproporlionellt sysleminte, som det nuvarande, i varje valkrets ger en mandatfördelning som näraansluter sig lill partiernas väljarunderiag i den kretsen. 1 ell sådant systemär det nämligen inte möjligt atl kombinera garantier för landsiingsproportionalitetmed bestämmelser om elt bestämt antal mandal för valkretsarna och om fullproportionell fördelning mellan partierna inom varje valkrets. Däremot gersyslemei en fullständig proportionalilel i landstingskommunen som helhel.Enligt kommittén bör man inte kräva mera av valsystemet i regionalt hänseendeän att valkretsarna praktiskt sell för en representation som inte varierar medmer än ett eller ett par mandal från val till val och all mandaltordelningeninom en krets i regel ger god överensstämmelse med valulslagel i samma krets. lett valsystem av del slagsom kommiltén förordar är det enligt kommiltén viktigt all antaletutjämningsmandat är så stort all del räcker för atl å-sladkomma den utjämningsom är nödvändig för alt mandatfördelningen skall bli rättvisande med hänsyntill del samlade valresultatet i hela landstingskommunen. Varje valkrets börocksä tilldelas det antal fasta valkretsmandat som behövs för atl önskemåletom en stabil regional representation skall kunna tillgodoses inom ramen för detlandslingsproportionella systemet. Kommiltén har därför ingående undersöktvilken relation som bör föreligga mellan de fasta valkrelsmandalen ochutjämningsmandaten. Dessa undersökningar visar att, om relationen sätts lill9-1, dvs. om 90 96 av landslingsmandalen är fasta valkrelsmandat och 10 96utjämningsmandat, blir resultatet i regel det önskade. Fall kan emellertidlänkas där antalet utjämningsmandat med denna relation inte räcker lill för attsäkra full par-timässig representativitet. Kommittén föreslår därför alt delbrutna tal som uppkommer vid beräkningen av antalet fasta valkretsmandat ivalkretsarna alllid skall sänkas lill närmast lägre hela tal. Kommittén framhåller idetla sammanhang atl den förutsätter att valkretsindelningen ses över inför1973 års val och att man därvid eftersträvar alt skapa valkretsar som dels inleuppvisar alltför stora skillnader i fråga om antalet fasta valkretsmandat, delsockså bär upp ett visst minsta anlal mandat. 1 sistnämnda hänseende förordarkommittén på grundval av gjorda undersökningar att indelningen görs så altvarje valkrets kan beräknas komma att tilldelas minst åtta fastavalkretsmandat. Kommitténsförslag innebär sammanfattningsvis följande. Av landstingsmandaten är 9/10fasta valkretsmandat som fördelas mellan valkretsarna påbasis av antalet röstberättigade i varje krets och därefier mellan partierna pågrundval av valresultatet i resp. krets. De brutna tal som uppkommer vidberäkningen av antalet fasta valkrelsmandat sänks därvid lill närmast lägrehela tal. Återstoden av mandalen (1/10) används för att korrigera de avvikelserfrån ett landslingsproporiionelll riktigt resultal som kan uppslå vidfördelningen inom valkretsarna. Dessa mandat - utjämningsmandaten - fördelasalltså på grundval av valresultatet i hela landstingskommunen efier enjämförelse mellan hur många mandal vart och ett av partierna skulle ha fåll omalla mandal hade fördelals mellan dem i landstingskommunen som en endavalkrets och hur många mandat som har tilldelats resp. parti vidmandatfördelningen inom valkretsarna. Mandatfördelningen sker genomgåendeenligl den jämkade uddialsmetoden med 1,4 som första divisor. En särskildsmåpartispärr tillämpas enligl vilken endast parti .som fåll minsl 4 96 avrösterna i hela landstingskommunen får vara med vid mandatfördelningen. Dennaspärr modifieras i enhetlighetens intresse så, att parti som fåll 12 96 avrösterna i en valkrets liksom vid riksdagsvalen får tävla om de fastavalkrelsmandalen i den kretsen. Vid beräkningen av hur många utjämningsmandatsom skall tilldelas de partier som deltar i fördelningen av utjämningsmandatenbortses från de valkrelsmandat som har tillfallit parti som klaratvalkrelsspärren men inte fått av rösterna i hela landstingskommunen. Deutjämningsmandat som tillfaller pariierna tillförs valkretsarna. Detla sker förvarje parti för sig. Parii får enligl förslaget sina utjämningsmandat i devalkretsar där partiet vid jämförelse valkretsarna emellan ligger närmast tillatt ta ytteriigare mandal efier fördelningen av de fasta valkretsmandaten.Avgörande härvidlag blir de jämförelsetal som partiet har i de olika valkretsarnaefter fördelningen av de fasta valkrelsmandalen, dvs. sedan nytt jämförelsetali förekommande fall har beräknats efier fördelningen av det sista fastavalkretsmandatet i varje valkrets. Det första utjämningsmandatet tillförs denvalkrets där partiets jämförelsetal efter fördelningen av de fasta mandaten ärhögre än i övriga valkretsar. Därefter får partiet sina övriga utjänmingsmandal,ett efter etl, i den valkrets där partiet för varje gång har sitt högstajämförelsetal. De mandat som partierna har erövrat besätts med kandidater somnominerats i valkretsarna. Vid fördelningen inom partierna används enligtförslaget samma metod som f. n. mening bortfaller behovet av mera ingående lagbestämmelser om hurvalkretsindelningen skall ske och behovet av regeringens fastställelseprövningav beslul om valkretsindelningen, när valkretsindelningen upphör all vara etlkomplement till valsystemet. Kommittén erinrar om alt någon sådan prövning inlehar föreskrivits i den för landstingskommun provisorisktgällande lagen och föreslår atl skall besluta omlandstingskommuns indelning i valkretsar på förslag av landsiingei eller efterdess hörande. Med som beslutande organ kan, framhåller kommitién,den nödvändiga samordningen mellanvalkretsindelningen vid landstings- och kommunfullmäkligvalen säkerställas.Valkrets skall enligl kommitténs förslag beslå av en eller fiera kommuner.Avsteg från denna huvudregel skall dock få göras bl. a. om det föranleds avönskemålet atl valkretsarna utformas så alt varje krets kan beräknas kunnatilldelas minsl åtta fasta valkrelsmandat. 3.3Valsystemet vid val av kommunfullmäktige Kommitténkonstaterar att del vid kommunfullmäkligvalen liksom vid landstingsvalen är avvikt atl valsystemet ger ett från proportionaliletssyn-punkt rättvisanderesultat. Kommittén har setl som sin uppgift att pröva om detta intresse blirbättre tillgodosett än f. n., om ett valsystem av riksdagstyp införs också förfullmäktigvalen. Pågrundval av valresultatet vid fullmäkligval har kommittén undersökthur utfallet - jämfört med del faktiska - skulle ha blivil om elt valsystem avriksdagstyp använts vid dessa val i de 41 kommuner som vid detta valtillfällevar valkretsindelade. Antaletvalkretsar var vid detta val 114. 1 kommuner ulan valkretsindelning ger,framhåller kommittén, den nuvarande mandalfördelningsme-toden en praktiskttaget fullständig proportionalilel. Vidsin undersökning utgick kommiltén från att 9/10 av fullmäktiginan-dalen varfasta valkrelsmandat och 1/10 utjämningsmandat. De fasta valkrelsmandalentilldelades valkretsarna efter anlalel röstberättigade i varje krets. Allmäntsett visar den gjorda undersökningen, konstaterar kommitién, atl de bådavalsystemen - det nuvarande och del kommunproporlionella - ger i stort setlsamma utfall. Det kommunproportionella systemet skulle visserligen ha gett enannan mandatfördelning i 31 av de 41 kommunerna, men de reella avvikelserna ärsmå framhåller kommittén. Den genomsnittliga avvikelsen är sålunda elt mandati en kommun med 47 ä 48 mandal. Att de båda valsystemenvid denna undersökning gav i stort sett likvärdiga resultat frånproportionalitetssynpunkt. berättigar emellertid enligl kommitténs uppfattninginte till några slutsatser om systemens generella effekt. Kommitién påpekar atldel nuvarande systemet innebär val i slutna krelsar. Delta kan leda till attproportionalitelen rubbas genom ändringar i valkretsindelningen. Detkommunproportionella systemet däremot är oberoende av valkretsindelningen ochger därför alltid etl - med bortseende från spärreffekterna - proportionellträttvisande resultat. Enligl kommitténs mening är delta en avgörande fördel. Underhänvisning till det anförda kommer kommiltén lill slutsatsen all del nuvarandevalsystemet vid kommunfullmäktigvalen bör ersättas av ell kommunproporiionelltsyslem av riksdagstyp. Fullt ul kan systemet till-lämpas endast påvalkretsindelade kommuner. 1 andra kommuner blir del givetvis inte aktuellt mednågon uppdelning av mandaten på fasta valkrelsmandat och utjämningsmandateller med någon särskild valkrelsspärr. Däremotlåter sig 4 96-regeln användas i alla kommuner. Kommittén anser emellertid atlsystemet bör modifieras så all den särskilda valkretsspärren på 12 96 inleskall gälla ens i valkretsindelade kommuner. Denna uppfattning bygger kommitténpå följande skäl. De mindre kommunala valkretsarna utgör i mindre utsträckningän de landstingskommunala naturligt sammanhållna områden. Det är i fråga om dekommunala valkretsarna inte lika naturligt som belräffande delandslingskommunala att genom en särskild procentregel skapa förutsättningarför lokala opinioner atl bli representerade i fullmäktige. En lämpligare vägatl åstadkomma detla är, anser kommiltén, att se till att valkreLsarna blir såslora atl valutslagel där mandatmässigt setl blir representativt föropinionerna inom kretsen. Del synes vidare, framhåller kommittén, tveksamt omundantagsregeln fyller någon praktisk funktion vid de kommunala valen. 1 dentidigare nämnda undersökningen tillämpades 12 9é-regeln inte i något fall.Detta lorde hänga samman med atl om en partibildning varit så stark att densamlat av rösterna i en valkrets, har den också klarat kommunspärren på 496 och därmed varit garanterad kommunproporlionell representation i fullmäktige. Motförslagel all slopa 12 9é-regeln kan, framhåller kommiltén, den invändningenresas att regelsystemet blir oenhetligt. Denna invändning väger enligtkommitténs mening inte särskilt tungt. Redan nu finns den oen-hetlighelenmellan riksdags- och landstingsvalen, å ena, samt kommunfullmäktigvalen, åandra sidan, att valkretsindelning alltid förekommer vid de förra men relativtsällan vid de senare, ett förhållande som enligt kommittén torde komma attbestå även . förslag skall alltså riksdagsvalsystemet - när det görs tillämpligtpå kommunfullmäktigvalen - modifieras så att endasl den generella 4 96-spärrenkommer att gälla vid dessa val. Endast parti som fått minst 4 96 av rösterna ihela kommunen skall enligl förslaget vara berättigat att delta i mandatfördelningen,oavsett om kommunen är indelad i valkretsar eller ej. 3.4Antalet kommunfullmäktige och valkretsindelningen vid val av kommunfullmäktige Kommitténerinrar om atl när reglerna om valkretsindelning infördes angavs del primärasyflel med dem vara att garantera alt olika lokala intressen blev företrädda ifullmäktige. Ett annat skäl var atl del från praktisk synpunkt an.sågsolämpligt med alltför långa namnlistor. De ändringar i reglerna som däreftergjorts har, framhåller kommittén, motiverats av önskemålet atl minska deolägenheter- främst från proportionalitetssynpunkt - som en långt drivenvalkretsindelning leder till. Reformarbetet har vidare präglats av en strävanatl lämna kommunerna större frihet när del gäller att avgöra om kommunen skalldelas in i valkretsar. 1ett kommunproportionellt system med den utformning som kommittén föreslårförlorar valkretsindelningen i princip den betydelse den har . 1 ettsådant system kan valkretsindelningen alltså göras i första hand utifrån vadsom från praktiska synpunkler är lämpligl. Redan av del skälet finns del enligtkommitténs mening anledning att slopa den nuvarande regeln alt kommun - undervissa förutsättningar - alllid skall delas in i valkretsar och i stället införaen fakultativ regel. En fakultativ ordning ligger, framhåller kommiltén, väl ilinje med utvecklingen på närliggande områden. Kommittén erinrar om attkommunerna i princip själva får beslämma hur många fullmäklige som skall utses.Kommittén kommer mot denna bakgrund lill slutsatsen atl del nuvarandeobligatoriet enligt vilket kommun skall delas in i valkretsar, ominvånarantalet överstiger 40 000 eller minsl 51 fullmäklige skall utses ikommunen, bör torsvinna. 1 stället bör föreskrivas att kommun kan delas in ivalkretsar.