prop · FZ03103 · 1975-12-31 00:00:00 — Den enda rimliga lösningen påproblemet borde enligt utskottet vara alt staten på något sätt ersatte den somdrabbas av skada lill följd av förmyndares eller god mans förskingring.Utskottet tillstyrkte därför att hos regeringen skulle hemställa omförslag lill införande av statiigt ansvar för ekonomiska förluster som vållasgenom förmyndares och god mans förskingring. Utskottets hemställan bifölls avriksdagen (rskr 1974:404). Elt systemmed statiig ersättning till den enskilde vid förmyndares eller god mansförskingring förutsätter utredning av systemets närmare utformning. Del liggernära till hands atl låta utredningsarbetet ulföras av brottsskadeutredningen(Ju 1974:18). Uiredningen, som tillkallades enligl Kungl. Maj:ts bemyndigandeden , har lill uppgift all utreda frågan om vidgad statligersättning till brottsoffer, främst i fall då personskada har inträffat.Utredningen skall också pröva om ersättningssystemet bör utvidgas till altomfatta ersällning även för sakskador. Däremot bör uiredningen enligldirektiven utgå från alt ren förmögenhetsskada inle till någon del bör inrymmasunder ett statligt ersättningsansvar. De skador som uppstår på giund av förmyndarförskingringaro. d. lorde vara atl hänföra liU skadetypen ren förmögenhetsskada. Del innebäralt brottsskadeutredningen inle inom ramen för sina nuvarande direktiv kanutföra del berörda utredningsarbetet. Enligl min mening finns det emellertidinte något hinder för atl nu utvidga utredningens uppdrag tUl alt pröva hur ellstatligt ersättningssystem bör vara utformat, om man vill ersätta förlustertill följd av förmyndares och gode mäns förskingringar. Jag förordar såledesatl utredningen får ell sådanl uppdrag. Uiredningenbör vid sina överväganden utgå från alt skada som uppstår vid förskingring, iden mån den skall läckas av allmänna medel, skall ersättas i huvudsak enUgtskadeslåndsrättsliga principer. Redan av administrativa skäl kan emellertidvissa begränsningar av ersättningsrätlen vara påkallade. Desssutom biir vidulformningen av ersättningsreglerna beaktas alt syftet med ellersättningssystem i första hand är all lillgodose de socialt mest angelägnabehoven. Vid sidan av skada som har orsakals av förskingring finnas skäl atl låta statlig ersättning utgå också vid vissa närliggandebrott av förmyndare eller god man mot den han företräder, t. ex. trolöshet molhuvudman. Utredningen bör särskilt överväga denna fråga. När del gäller frågan om vilket eller vilka organ som iell ersättningssystem bör ha hand om ersättningsprövningen lorde del varalämpligt alt prövningen anförtros ål samma organ som uiredningen föreslår närdel gäller ersättning till brottsoffer i övrigt. Med hänvisning lill del anförda hemställer jag attbroltsskade-utredningens uppdrag utvidgas till att avse även frågan om statiigersättning för skada lill följd av förmyndares eller god mans förskingring e.d. Utredningen har - oktober 1975hållit elva sammanträden, varav ett med representanter för justitieministerieti , och och ell med företrädare för försäkringsbolagen. Utredningen beräknas slutföra sitt arbete . 55 Kommittéer: Ju: 55 Personvals- och valkretsutredningen (Ju 1974:19) TiUkallade enligl Kungl. Maj:ls bemyndigande den 6september 1974 för atl utreda frågan om ändrad valkretsindelning och ökatinslag av personval vid val tiU (se Post- och Inrikes tidn. den 9november 1974): Ordförande: , O. , f.d. landshövding N., universitetslektor,led. av , E. , organisalionssekrelerare , I. DorisH., assistent, led. av , K. , fil. dr, led. avriksdagen , E. , förbundsordförande , . N.,lantmäslare, led. Sekreterare: , , föredragande iriksdagens konstilutionsulskotl (fr.o.m. ) Lokal: konstitutionsutskott, 100 12 ,tel. växel 14 20 20 ankn. 12 33 (sekreteraren) Direktiven för uiredningen, se kommittéberättelseJu 72. Utredningen har t.o.m. hållit fyrasammanträden samt företagit studieresor till och . Utredningens arbete beräknas pågå . (Ju 1974:20) Tillkallade enligt Kungl. Maj :ls bemyndigande den 11oktober 1974 för alt utreda frågan om justitiekanslerns arbetsuppgifter m. (se Post- och Inrikes tidn. Ordförande: , ,, landshövding N., universitetslektor,led. av , K. , led. Expert: Nöleberg, ., hovrättsassessor (fr.o.m. den 1januari 1975) Sekreterare: , , hovrättsassessor (fr.o.m.den ) Ju: 55 Skr 1975/76:103 56 Lokal: 1, 2 tt., 11128 , tel. (sekreteraren) Direktiven för uiredningen, se kommittéberättelseJu 73. Utredningen har under liden hållit sju sammanträden. Utredningens arbete beräknjis pågå . 56.1974 års bolagskommitté (Ju 1974:21) Tillkallade enligt Kungl. Maj:ts bemyndigande den 11oktober 1974 för att utreda frågor om handelsbolag m. m. (se Post- och Inrikestidn. Ordförande: , Hans O., f .d. justitieriid, ordförandei arbetsdomstolen Ledamöter: , ombudsman, led. avriksdagen , N. ., disponent, led. Experter: , Bo I., jur. kand. (fr.o.m. den 17 juni1975) , , förbundsjurist (fr.o.m. ) ,., länsråd (fr.o.m. ) , J. ,avdelningsdirektör (fr.o.m. ) , , ombudsman(fr.o.m. ) Strand, . E., revisor (fr.o.m. den 10 mars1975) Sekreterare: , Per A., hovrättsassessor (fr.o.m.den 1 januari 1975) sekreterare: , , hovrätt sfiskal(fr.o.m. ) Lokal: 2 B, 1 tt., 11127 , tel. () Direktiven för kommittén, se kommittéberättelseJu 74. Kommittén har under tideo november 1974 - oktober 1975hållit sex sammanträden. Kommittén avser all avgedelbetänkande angående ifrågasatt ny företagsform för de mindre företagen. Kommitténs arbete i övrigt beräknas pågå under hela år1976. 57 Kommittéer: Ju: 57 (Ju 1975:01) Tillkallade enligt regeringens bemyndigande den 20februari 1975 för översyn av lagstiftningen om stiftelser (se Post- och Inrikestidn. Ordförande: , H. N. , justitieråd Ledamöter: ., förste länsassessor Atlerwall, ,, kammarrättsassessor (t.o.m. den 14juli 1975) , , kammarrattsfiskal (fr.o.m. ), , ombudsman, led. av , Hans A. S.,landstingsdirektör Experter: Kleberg, . M., avdelningsdirektörOlhans, P. , civilekonom (fr.o.m. ) Sekreterare: , . A., hovrättsassessor(fr.o.m. ) Lokal: 2 A, 4 tr., 11127 , tel. (sekreteraren) Direktiv (anförande av statsrådet till protokollvid regeringssammaniräde ): Svensk rätt saknar en sådan detaljerad civilrätlsliglagstiftning i fråga om stiftelser som finns beträffande aktiebolag ochekonomiska föreningar. Man brukar skilja mellan självständiga ochosjälvständiga stiftelser. En självständig stiftelse anses komma till genom attegendom ställs under särskild förvaltning för att såsom självständigförmögenhet fortvarande tjäna visst ändamål. Sedan förvaltare för stiftelsen,vanligen en styrelse, har utsetts, anses stiftelsen vara en juridisk person somkan förvärva rättigheter och ikläda sig skyldigheter. Något erkännande avmyndighet eller regislrering behövs inte. En osjälvständig stiftelse uppkommergenom att elt existerande rättssubjekt ofla en statlig eller kommunalmyndighet tillförs medel som skall bilda en fond och användas för visst avstiftaren angivet ändamål. En osjälvständig stiftelse är inle juridisk person. Antalet stiftelser är okänt. Till stiftelserna hör iförsta hand den stora grupp av stiftelser, tidigare kallade "frommastiftelser", som uppkommit främst genom donationer av enskilda förallmännyttiga ändamål såsom understöd av falliga, barnavård och sjukvård,undervisning och vetenskaplig forskning m. m. Många av dessa stiftelser harmyckel begränsade lillgångar, medan ett mindre antal har betydandeförmögenheter. Förvallningen är ibland frislående och i andra faU anförtroddkommuner, sjukvårdsinrättningar, utbildningsanstaller eller liknande. Vidarefinns etl stort antal pensions- och personalstiftelser. Stiftelseformen haräven kommit till användning för ekonomisk verksamhet av olika slag. Ju: 57 Skr 1975/76:103 58 Del finns etl stort antal huvudsakligen kommunalastiftelser, som har till ändamål alt förvärva fastigheter och tomträtter föruppförande och förvallning av bostadshus m., m. Även annan verksamhet bedrivsav kommunala och andra allmänna stiftelser. Stiftelseformen används också förverksamhet som staten bedriver i samarbete med enskilda, t. ex. StiftelsenNorrlandsfonden för att lillgodose forskningsändamål och behov av ekonomisktslöd lill näringslivet i de nordligaste länen. Inom regionalpolitiken bedrivsstatlig stödverksamhet dessutom genom Stiftelsen Industricentra. Inom försvars-och utbildningsområdena saml på del fackliga området förekommer likaledes iinte obetydlig omfattning statlig och verksamhet resp. i enskild regianordnad allmännyttig verksamhet i stiftelseform. Slutligen finns ett antalstiftelser som på olika säll är knutna till förelag inom del enskildanäringslivet och vars förmögenheter stundom uppgår till betydande belopp. Stiftelsens förhållanden är i olika avseenden reglerade ilagstiftningen. 1 lagen (1929:116) om tillsyn över stiftelser (lillsynslagen)föreskrivs beiräffande vissa stiftelser anmälningsskyldighet till ochövervakning (tillsyn) genom länsstyrelse. Lagen (1967:531) om tryggande avpensionsutfästelse m. m. innehåller vissa specialbestämmelser för pensions- ochpersonalstiftelser. Vissa föreskrifter ges även i 191 § lagen (1955: 183) ombankrörelse och i 97 § lagen (1955:416) om sparbanker. Permulalionslagen(1972:205) innehåller regler om ändring av sådana för stiftelser givna villkorsom har blivit föråldrade, orimliga eller annars inle kan iakttas. Lagen(1972:827) om offentliga styrelseledamöter i vissa aktiebolag och stiftelserger möjlighet för samhället alt utse ledamot i styrelsen för vissa stiftelser.Enligl handelsregislerlagen (1974:157) är stiftelse som bedrivernäringsverksamhet skyldig alt registrera sin firma hos . Vissabestämmelser om stiftelser finns även i skattelagstiftningen. Enligl tillsynslagen skall stiftelser i princip anmälaslill . Undantagna från anmälningsskyldighet och därmed fråntillsyn är stiftelser som genom anknytning liU staten eller särskildainstitutioner antas vara förvaltade på ett betryggande sätt. Undantagna är ävenstiftelser, som har av regeringen fastställda stadgar och enligl dem står undersärskilt anordnad tillsyn, stiftelser som är anförtrodda ål ideella föreningaroch andra samfund saml stipendiestiftelser vid enskilda undervisningsanstalter.Vidare undantas s. k. familjestiftelser, dvs. stiftelser lill förmån förmedlemmar av viss släkt eller vissa släkter, saml stiftelser, vars förmögenhetinle överstiger . Slutligt undantas stiftelser som enligt regeringensförordnande eller stiftarens föreskrift inle skall vara underkastade tillsynenligl lillsynslagen. Alla anmälningsskyldiga stiftelser omfattas inte avtillsyn enligl lillsynslagen. Tillsyn är föreskriven endast för sådanastiftelser som främjar elt allmännyttigt ändamål. Tillsynen innebär enövervakning av all stiftelsens förvallning sköts i enlighet med lagen och deföreskrifter som gäller för vederbörande stiftelse. Vid granskningen skallfrämst ses lill all stiftelsens medel inte undandras de ändamål för vilka dehar anslagits och atl förmögenheten är nöjaktigt placerad. skalläven tillhandagå stiftelsen med råd och upplysningar. Det åligger vidarelänsstyrelsen atl se till alt det finns en styrelse för stiftelsen saml all, omomständigheterna påkallar det, vid uppkommen ledighet i styrelsen uppdra åtlämplig person att tjänstgöra såsom ledamot till dess ny ledamot i behörigordning utses. Som underlag för granskning skaUstiftelsens styrelse 59 Konunittéer: Ju: 57 lill insända ekonomisk redovisning.Lagen innehåller inte några föreskrifier rörande ulformningen av stiftelsesräkenskaper och redovisning. Vissa anvisningar rörande utformningen av denredovisning som skall insändas lill ges i kungörelsen (1930:217)med vissa bestämmelser i anledning av lagen om tillsyn över stiftelser den 24maj 1929. har faltal beslut som strider mot lag eller för styrelsengällande föreskrifter, får förbjuda verkställighet av besluleleller, om verkställighet redan har skett, förelägga styrelsen atl vidtarättelse. Även i övrigt får förelägga styrelsen all fullgöra sinaåligganden. Föreläggande och förbud kan i vissa fall förenas med vite.Länsstyrelsen får vidare förordna om skadeståndstalan mol styrelseledamoteller, vid vanvård av stiftelsens angelägenheter, om anordnande av annanförvallning. I sistnämnda fall får förordna om annan förvallningav stiftelsen intill dess domstolen slutligen har prövat saken eller bestämtannorlunda. Lagen om tryggande av pensionsutfästelse m. m. innehållerbeträffande pensions- och personalstiftelse detaljerade föreskrifier om val avledamöter och suppleanter i styrelse, utseende av styrelseordförande ochrevisor, beslulsförhet och omröstning i styrelsen, arvoden åt styrelseledamöteroch revisorer samt likvidation m.m. är även enligl denna laglänsstyrelsen. Om tillsynsmyndighetens befogenheter och åligganden gäller itillämpliga delar beslämmelserna i tillsynslagen. I 191 § lagen om bankrörelsefinns regler rörande bankaktiebolags pensions- och personalstiftelser, som bl.a. föreskriver all bankinspektionen skall tillse alt sådan stiftelseslillgångar är placerade på ell säll som med beaktande av stiftelsens ändamåloch med hänsyn lill vad som i lagen är föreskrivet beiräffande placering avbankbolags medel bereder skälig säkerhet. Motsvarande regel för sparbankspensionsstiftelse finns i 97 § lagen om sparbanker. Permulalionslagen ger som redan nämnts möjlighet att genompermutalion ändra bestämmelse som enskild stiftare meddelat rörande stiftelse.Permutalion får meddelas om en bestämmelse på grund av ändrade förhållandeninle längre kan iakttas eller om bestämmelsen blivit uppenbart onyttig elleruppenbart stridande mol ulfärdarens avsikter eller om annat särskilt skälföreligger. Fråga om permutalion prövas av fideikommissnämnden, om frågan rörfideikommissförordnande, och i övrigt av kammarkollegiet. Ärende som avserändrad ändamålsbestämning för egendom av mera betydande värde eller i vilketuppkommer fråga av särskild vikt från allmän synpunkt skall dock prövas avregeringen. I lagen om offentliga styrelseledamöter i vissa aktiebolagoch stiftelser föreskrivs atl regeringen får förordna en s. k. offentligstyrelseledamot och suppleant för denne i styrelsen för bl. a. sådanallmännyttig stiftelse som har tillgångar överstigande fem miljoner kronor.Offentlig styrelseledamot skall särskilt verka för all samhällets intressenbeaktas i stiftelsens verksamhet. Lagen gäller lill utgången av . Som inledningsvis har nämnts finns del inle någondetaljerad civilrätlslig lagstiftning i fråga om stiftelser såsom beträffandeaktiebolag och ekonomiska föreningar. Frågan om en sådan lagstiftning haremellertid tidigare diskuterats. Under förarbetena lill lillsynslagendiskuterades en relativt utförlig reglering av stiftelser i civilrättsligthänseende. De av kommittén föreslagna reglerna beskars emeUertid i betydandeulslräckning i det lagförslag som sedermera remitterades till lagrådei. Enliglelt uttalande av dåvarande departementschefen avsåg del remitterade förslaget iförsta hand alt anordna en bättre kontroll över stiftelser och förslagel upptog Ju: 57 Skr 1975/76:103 60 därför civilrätlsliga bestämmelser endast i den mån deansågs utgöra en nödvändig förutsättning för de föreslagnakontrollbestämmelserna. I det lagförslag som förelades utmönstradespå förslag av lagrådet ytterligare en del civilrätlsliga regler rörandestiftelses uppkomst, rättskapacitet och förvallning (prop. 1929:83 s. 102).Förslagel antogs av riksdag (rskr 96). Frågor somrör stiftelseinstilutel har därefter vid åtskilliga lillfällen behandlals iriksdagen. Vid 1963 och riksdagar aktualiserades frågan om översyn avlagstiftringen rörande stiftelser, men den föranledde då inle någon åtgärd avriksdagen (BeU 1963:5, ILU 1970:57). Frågan har på nytt behandlals av i anledning av två motioner (mot. 1973:623 och 1089). I sitt utlåtande över motionerna framhöll lagutskottet (LU1973:32) atl stiftelseinstitutet kommit alt utnyttjas i en omfattning och försyften som knappast hade förutsatts vid tillsynslagens tillkomst. De ändringari lagstiftningen som därefter skett hade enligl utskottets uppfattning inlemedfört att behovet av en samlad lagstiftning på området minskal. Utskottetansåg atl liden nu var mogen för en mera genomgripande översyn av denlagstiftning som reglerar sliftelseinstilulel. Behov förelåg enligt utskottetsmening av lagbesliimmelser beiräffande bl. a. frågor som rör styrelse, stadgar,medelsförvallning, revision, talan mot styrelsebeslut, likvidation, upplösningoch fusion. Vidare ansåg utskottet alt del behövs en modern och effektivreglering av spörsmålen om insyn och offentlig redovisning. Utskottet hemstäUdeall skulle hos Kungl. Maj:t hemställa om all lagstiftningen omstiftelser i lämpligt sammanhang blir föremål för allmän översyn. Riksdagenföljde utskotlets förslag (rskr 320). I likhet med anser jag all liden nu är mogen fören mera genomgripande översyn av lagstiftningen rörande stiftelser. Arbetet böranförtros särskilt tillkallade sakkunniga. Till ledning för utredningsarbetetvill jag anföra följande. Del är enuppgift för samhället att se lUl alt de medel som har upplåtits för all i formav stiftelse främja vissa ändamål förvallas under betryggande former. Detlagäller särskilt om stiftelsen skaU främja allmännyttiga ändamål. Enförutsättning för atl samhällets kontroll av stiftelserna skall bli effektiv äratl vederbörande myndigheter får kännedom om vilka stiftelser som finns. Fråndenna synpunkt är det nuvarande systemet för tillsyn av stiftelserotillfredsställande, eftersom det innebär alt endast en del av stiftelserna ärskyldiga att anmäla sin existens hos offentiig myndighet. Del finns därför ingasamlade offentliga uppgifier om förekommande stiftelser, deras ändamål, stadgaroch styrelseledamöter. Med den ökade användning som sliflelseinslilutet fåtlinom skilda områden är delta en allvarlig brist. En försia uppgifl för de sakkunniga bör vara all sökakartlägga hur många stiftelser som finns och av vilket slag stiftelserna är.Det är dock troligl atl någon fullständig kartläggning inle kan ske ulan myckelomfattande arbetsinsatser och all man därför får hålla sig lillstickprovsundersökningar och överslagsberäkningar. De sakkunniga bör självaavgöra hur långt uiredningen härvidlag lämpligen bör drivas. Enligl min mening bör utgångspunkten för en nylagstiftning vara den all alla stiftelser både självständiga ochosjälvständiga skall anmälas för regislrering. Vissa undanlag kan behöva görasfrån denna huvudregel exempelvis beiräffande stiftelser med så små tillgångaralt värdet av en konlroll av dem inle slår i rimlig proportion till detadministrativa arbete som registreringen skulle medföra. Däremot bör del varaulan betydelse för 61 Konunittéer: Ju: 57 registreringsplikten vilken inställning stiftaren har tillfrågan. Med ett system som bygger på principiellregistreringsplikl för stiftelser och då även äldre sådana skapas förutsättni ngar för en fastare konlroll av stiftelserna och deras verksamhet.Detla väcker frågan hur man skall kunna förmå dem som företräder stiftelser attbegära registrering. Enligl rådande praxis anses självständig stiftelse få rättskapacitetnär egendomen har ställts under förvaltning för alt såsom självständigförmögenhet fortvarande tjäna visst ändamål samt förvaltare för egendomenutsetts. Enligt min mening bör en ny lagstiftning dessutom kräva alt stiftelsenhar registrerats. Därmed får man ett incitament för stiftelser att begäraregistrering. Beträffande redan bildade självständiga stiftelser, liksom ävenbeträffande osjälvständiga stiftelser, måste dock någon annan metod lillgripasför att åstadkomma en registrering. De sakkunniga bör överväga om vite för densom förvaltar stiftelsen kan vara etl lämpligt medel. En annan möjlighet kanvara atl efler en övergångstid låta förvaltaren bära personligt ansvar förstiftelsens förbindelser. En vikligfråga som de sakkunniga bör ta ställning lill är om stiftelse självständigeller osjälvständig i framliden skall tillåtas för varjehanda ändamål. Starkaskäl talar enligl min mening för alt stiftelseinstitutet skall förbehåUasändamål som främjar elt allmänt intresse. Till denna grupp bör givetvis räknasändamål .som nu anses vara allmännyttiga. Även ändamål som utan att varaallmännyttiga främjar en vidare krets såsom är fallet beträffande mångapensions- och personalstiftelser bör räknas dit. De ändarnål som inte bör godlas för stiftelsebildning ärfrämst sådana som går ul på alt främja endast en snävt begränsad personkretssåsom fallet är med familjestiftelse. har normaU bildats föratt förhindra uppdelning av en förmögenhet samt för att uppnå skattemässigafördelar. Till följd av fideikommissförbudet i 9 kap. 2 § får deförmåner som stiftelsen bereder släktmedlemmarna inte vara beroende av enbartsläkltillhörigheten utan även av andra omständigheter, t. ex. studielämpligheteller behov av ekonomiskt slöd. Intet hindrar emellertid altändamålsbestämningen är så vid atl det praktiska resultatet av stiftelsensverksamhet blir att fideikommissförbudel kringgås. Den utveckling som inomsamhället ägt rum i fråga om studiestöd, socialvård, barnavård och sjukvård fåranses ha minskat familjestiftelsernas betydelse för släktmedlemmarna. Motbakgrund av del anförda kan familjestiftelsernas berättigande starktifrågasättas. Jag anser för min del att sådana stiftelser inte längre börgodtas. Det förekommer att stiftelseformen används i privatnäringsverksamhet i stället för de gängse förelagsformerna såsom aktiebolag.Som regel kan emellertid i sådana fall andra företagsformer såsom aktiebolag,handelsbolag, ekonomisk förening och enkla bolag lika gärna användas. Jag vill idetta sammanhang peka på all ett aktiebolags ändamål inte behöver vara altåstadkomma vinst lill fördelning mellan aktieägarna. Syftet kan vara atl gynnapolitiska, vetenskapliga, kulturella, välgörande och andra ändamål. Desakkunniga bör närmare överväga i vilken utsträckning stiftelse lämpligen börtillåtas driva näring. Enligt min mening talar mycket för att denna möjlighetbör begränsas för andra än statliga eller delvis statliga samt kommunalastiftelser. kan utöva näringsverksamhet via annaträttssubjekt exempelvis i den formen att stiftelsen äger del i majoriteten iett rörelsedrivande bolag. De sakkunniga bör uppmärksamma detta om de stannarför att föreslå begränsningar i rätten för vissa stiftelser all driva näring. Ju: 57 Skr 1975/76:103 62 Normall lorde det redan av stiftelseurkunden framgå hurstiftelses förvaltning skall vara anordnad. Stundom innehåller urkundenävenstadgar för stiftelsen med bestämmelser om förvallningen, vem som skall varastiftelsens förvaltare eller vilka som skali ingå i stiftelsens styrelse, hurnya ledamöter i styrelsen skall utses etc. 1 annal fall ankommer del på dentillträdande förvaltaren (styrelsen) atl utarbeta och anta stadgar. på det angivna sättet begränsas så alt del förbehållsändamål av mera allmänt intresse uppkommer frågan om del är lämpligt allstiftaren och förvaltaren eller styrelsen skall ha fria händer atl bedöma hurförvaltningen skall vara anordnad. Enligl min mening är det nödvändigt altsamhället lar på sig ansvaret för alt förvaltningen verkligen tillvaratarstiftelsens ändamål. En konlroll härav kan utövas genom granskning avräkenskaper och andra handlingar men för alt kontrollen skall bli effektiv börkrävas att företrädare för det allmänna har möjlighet atl löpande följa hurstiftelsen sköls. Också den privilegierade ställning som allmännyttigastiftelser intar i skattehänseende utgör elt starkt argument för atlföreträdare för del allmänna ges god insyn i och möjlighet att påverkaförvallningen. De anförda skälen talar för att samhället bör tillerkännas rättalt genom en av statlig myndighet utsedd representant delta i stiftelsensförvallning när det är fråga orn självständiga stiftelser med mer betydandetillgångar. Beiräffande moisvarande kommunala stiftelser lorde dock behovel avinsyn redan vara tillfredsstäUande tillgodosett. Del kanockså vara lämpligt alt överväga begränsningar i de nuvarande möjligheterna atlanordna en stiftelses förvaltning så atl förvallarna själva utser sinaefterträdare.