prop · FZ03135 · 1975-12-31 00:00:00 — Det bör inom ramen för dettasamarbete finnas möjligheter all fördela arbetsbördan på ett sätt som tar tillvara både och samlade resursen Tjänslemannen böräven kunna erhålla viss service inom . Delankommer på regeringen att besluta om den regionala organisationen. När delgäller frågor som rör den nya tjänstemannens inordnande i m, m,har jag samrått med chefen för kommunde-partemenlei. Denne har tidigareberäknat medel för i hela landet sammanlagt 26 tjänster för handläggare och en ijänsiför biträdespersonal (prop. 1975/76:100 bil, 16), 1975/76:135 261 Jagär i fråga om den nye länsstyrdseljänstemannens kompetens ense medarbetsgruppen om alt tjänstemannen bör ha kulturhistorisk sakkunskap ocherfarenhet. Även etnologiska kunskaper bör vara av värde. Jag vill isammanhanget påpeka all länsstyrdseinslruktionen (1971:460), med några fåundantag, inte uppställer några formella behörighetsvillkor för de tjänstemänsom nu finns inom . Det finns enligt min mening inte behov av allinföra någon annan regel för den nye tjänslemannen. Jag har därför inle föravsikt att föreslå alt föreskrifter om behörighet för den nya tjänsten skrivsin i länsstyrdseinslruktionen. Arkivfråganbehandlas ingående av som i sill yttrande belyser de ekonomiska,organisatoriska och kulturella aspekterna. Jag vill i delta sammanhang liksombl. a. riksarkivel betona viklen av att arkiv även i fortsättningentillförs informationsmaterial. Länsslyrelsen bör därför tillställa länsmuseetkopia eller avskrift av beslut i kuliurminnesvårdsärende. Det ankommer påregeringen all meddela föreskrifier i delta hänseende. Denföreslagna beslutsnivån för handläggning av nytillkomna ärenden inomlänsstyrelsen kritiseras av ett antal remissinstanser. I remissvaren framhållsall beslutsnivån ligger högre än vad som gäller för andra ärendegrupper. Ävenom jag i princip ansluter mig lill arbetsgruppens förslag kan jag lill viss delinstämma i remissinstansernas bedömning att beslutsnivån bör sänkas. Det kandärför finnas anledning att se över arbetsordningen för all bl, a, undersöka omnågra ärenden kan handläggas som enmansärenden av den nye tjänstemannen. Jaganser emellertid att länsslyrelsen först bör fä viss erfarenhet av de aktuellaärendena innan beslutsnivån sänks. Särskildaorganisationsproblem föreligger som arbetsgruppen redovisar i ,och saml . De speciella förhållandena i Stockholmslän är även enligl min mening av sådan beskaffenhet alt en särskild lösningmåste väljas. Attendast tillföra en tiänsteman för kulturminnesvårdsfrågor kansåledes inle anses tillräckligt för de omfallande arbetsuppgifter somföreligger i . Jag är därför ense med arbetsgruppen alt slalen idetta län bör öka sina insatser i förhållande till tidigare beslut.Chefen för kommundepartemeniei har tidigare i samråd med mig beräknat medel förtre tiänsler som handläggare av kulturminnesvårdsfrågor och en tjänst sombiträde vid i . Dessa tjänster motsvarar dennuvarande landsanlikvarieorganisalionen. Genom att slalen föreslås avlönatjänstemännen och biträdet bör resurser frigöras för länskulturminnesråd och . Det bör härigenom finnasmöjligheter att totalt sett tillföra kulturminnesvården i enresursförstärkning. Jaghar tidigare framhållit all jag inte är beredd alt redan vid detta riksmötelägga fram förslag om ett nytt statsbidragssystem för länsmuseerna (prop.1975/76:100 bil. 10 s. 74). För /77 har jag beräknat medd förlänsmuseernas verksamhel under anslaget Bidrag lill avlöningar inom Prop, 1975/76:135 262 landsanlikvarieorganisalionen(prop. 1975/76:100 bil. 10 s, 73), Detta anslag är all belraklasom en form av länsmuseislöd, eftersom landsantikvarien i de flesta län ocksäär chef för länsmuseel. Jag har föreslagit all anslaget bör höjas lill 1976 årslönenivå. Anslagsmedlen bör fördelas enligl de principer som f. n. gällen Detbör ankomma på regeringen att besluta om bidragsbestämmelsernas tillämpning iStockholms län. Jag vill dock betona all bidraget efler inlelängre är all betrakta som ett bidrag till avlöningar inom landsanlikvarieorganisalioneni egenskap av regionala företrädare. Del bör i ställetses som ett allmänt stöd lill den regionala kulturminnesvård ochmuseiverksamhet som bl, a, länsmuseerna bedriver. Närmarebeslämmelser om villkoren för slalsbidragel finns intagna i kungörelsen(1955:317) angående statsbidrag lill avlöningar inom landsanlikvarieorganisalionen.Den nya ordningen bör enligl min mening medföra vissa ändringar i dennakungörelse. Riksantikvarieämbelel bör sålunda inle längre ha till uppgift allfastställa stadgar för landsantikvariens huvudmannaorganisation. Vidare börämbetet inte längre ha tillsyn över sådan organisation. I linje medsträvandena alt undvika en detaljreglering av de fria kulturinsliiulionernas verksamhelbör kungörelsen inte heller föreskriva behörighetsvillkor för landsantikvarieneller för dennes amanuens. Det ankommer på regeringen all beslula i dessafrågor. Medvissa undanlag är beslutande myndighet enligtkulturminnesvårdens s. k. speciallagstiftning. I denna lagstiftning behandlasärenden om fasta fornlämningar, vissa skeppsvrak och fornfynd. Den behandlar ocksäbestämmelser om byggnadsminnesmärken, dvs. byggnader i allmän ägo som uppfyllerkravet pä visst kulturhistoriskt eller konsinäriigt värde. Del är vanligt alttill denna lagstiftning även hänföra vissa ärenden om kyrkobyggnader ochkyrkotomter som tillhör . Vidare brukar lagstiftningen anses omfattaärenden om byggnadsminnen. Som byggnadsminne kan av högt kulturhistoriskt eller historiskt värde som inte tillhörstaten och inte heller utgör kyrkobyggnad för . Slutligen försofta till området för speciallagstiftningen ärenden om begravningsplatser,kyrkliga inventarier och utförsel av vissa äldre kulturföremål. Deförfattningsbestämmelser som omfattas av kulturminnesvårdens speciallagstiftningåterfinns dels i lagen (1942:350) om fornminnen (ändrad senast 1971:1163) ochlagen (1960:690) om byggnadsminnen (ändrad senast 1972:777), dels i vissakungörelser. Jag kommer här för översiktens skull även all behandla vissafrågor som berör dessa kungörelser, trots all det ankommer på regeringen altbesluta i frågorna. Somjag har redovisat ultalde jag i prop. 1974:28 (s. 352 och 1975/76:135 263 353)alt jag i princip anslöt mig lill MUS 65;s förslag om en decentralisering avbesluten enligt kulturminnesvårdens speciallagstiftning. Del borde emellertidnärmare övervägas om inte beslut i vissa ärenden borde fattas avriksantikvarieämbetet också i fortsättningen. Jag framhöll vidare att riksantikvarieämbetetborde ges rält alt föra talan mol de regionall fattade besluten enliglspeciallagstiftningen. Vad jag anförde i propositionen lämnade utanerinran (KrU 1974:15, rskr 1974:248). Dessafrågor har behandlats av arbetsgruppen för vissa kullurminnesvårds-och museifrågor.Arbetsgruppen har lagt fram förslag i fråga om avgränsningen avriksantikvarieämbetets beslutanderätt enligl speciallagstiftningen. Förslagensyftar till all föra över sådana ärenden lill länsslyrelsen som har ell starktsamband med den fysiska planeringen och samhällsplaneringen i stort.Arbetsgruppen föreslår beträffande lagen om fornminnen all blirbeslutande myndighet i fråga om de fasta fornlämningarna. Beslut omundersökning av plats för fornfynd bör också fallas av länsslyrelsen. Arbelsgmppenföreslår vidare att tar över riksantikvarieämbetetsbeslutanderätt enligt lagen om byggnadsminnen. Föratt tillämpningen av lagen om fornminnen och lagen om byggnadsminnen skall blienhetlig och ändamålsenlig bör enligt arbeisgruppens förslagges rält alt föra talan mol de beslut som meddelar enligt dessaförfattningar. Förslagenatt decentralisera beslutanderätten från riksantikvarieämbelel lill länsslyrelsenfår i huvudsak stöd av eller lämnas utan erinran av flertalet remissinstanser. Jagvill för egen del anföra följande. De fasta fornlämningarna åtnjuter skyddgenom lagen om fornminnen. Skyddet följer direkt av lagens bestämmelser. Detkrävs sålunda inte beslut eller registrering av myndighet för all en fast fornlämningskall vara skyddad. Skyddet är emellertid inle ovillkoriigl. Under vissaförhållanden kan tillstånd ges att exempelvis ta bort fast fornlämning. Föratt ell effektivt skydd av de fasta fornlämningarna skall kunna upprätthållasär del vikligl all planer och andra åtgärder utformas på ell sådant sätt att fornlämningarnai största möjliga utsträckning skyddas och bevaras. Frågor om hur fasta fornlämningarbäst kan skyddas och bevaras måste beaktas i samband med planeringsarbetet påregional och lokal nivå. Jag ansluter mig därför lill arbetsgruppens förslagall beslutanderätten i ärenden om fasta fornlämningar enligt lagen omfornminnen skall decentraliseras lill länsslyrelsen. Jag kan alltså inle godtade invändningar mot en sådan decentralisering som har förts fram av ett femtonlalremissinsianser, bl. a. med arkeologisk sakkunskap. Dessa senare inslanserkritiserar bl, a, arbetsgruppens uttalande alt kan komma att ta slällningtill vad som är fast fornlämning. Föregen del anserjag att samarbetet med länsmuseelbör tillförsäkra behövlig sakkunskap. bör länsslyrelsenkunna påräkna medverkan från när det 1975/76:135 264 Den sakkunskap som finns företrädd hos börsålunda kunna utnyttjas även av länsslyrelsen. Jag kommer all i ett annalsammanhang föreslå regeringen alt länsslyrelsen skall samräda med ämbetet iärenden av vikt. Till denna kategori ärenden börenligt min mening i många fallundersökning av fast fornlämning och tillstånd all la bort fast fornlämning m. m. Attlänsslyrelsen bör besluta om undersökning av fast fornlämning bör somarbetsgruppen föreslår även innebära att får omhänderta fornlämningeller del därav. Enligl min mening bör utfärdaanvisningar om hur länsslyrelsen bör förfara med sådan egendom. Jagansluter mig vidare lill arbeisgruppens förslag all de lokala ombuden intelängre bör svara för det samråd m. m. som skall ske vid t. ex. väganläggningeller annal arbelsförelag som berör fasi fornlämning. Närdel gäller de lokala ombudens befallning med fornfynden är några remissinsiansertveksamma eller kritiska till förslaget att ombuden skall ha kvar sinauppgifter. a. anser Föreningen att frågan kräver ytteriigareöverväganden. Jag anser för egen del att del är värdefullt att kunna engagerapersoner på lokal nivå med intresse för kulturminnesvården. Likväl finner jag framförda kritiken inte kan lämnas utan avseende. Frågan ornkulturminnesvårdens lokala företrädare bör övervägas ytteriigare. Jag avsersenare alt föreslå regeringen att uppdra åt alt se överfrågan. Jag är inte beredd alt nu ändra ombudens uppgifter såvitt avser ärendenom fornfynd. Jag ansluter mig även i denna del till arbeisgruppens förslag. Denav flera remissinstanser framförda uppfattningen alt bör övertaombudens uppgifter stämmer i och för sig väl överens med museels övrigafunktioner inom den regionala kulturminnesvården. Jag är emellertid inle {. n.beredd att ta ställning i denna fråga. Ett skäl till delta är att den regionalamuseiorganisationen inte är enhetlig i alla län. Närdet gäller ärenden om vissa skeppsvrak föreslår arbetsgruppen inte någondecentralisering på grund av all ärendena tillhör en ny och avgränsad kategori.Bl. a. decentraliseringsutredningen har en annan uppfattning än arbetsgruppen.Utredningen godtar att beslutsfunktioner förs över i etapper men menar att detredan nu bör beslutas att avgöranden i ärenden om skeppsvrak skall kunnaträffas regionall fr. o. m. en bestämd tidpunkt och all del bör ske inom en rdativinära framlid. Jag anser för egen del att del först sedan erfarenheter harvunnits av den av mig förordade decentraliseringen i olika ärenden kan bliaktuellt att föra över ärendena om vissa skeppsvrak till länsslyrelsen. Jagansluter mig därför lill arbetsgruppens förslag. Ilikhet med arbetsgruppen förordar jag att även ifortsättningen bör beslula i ärenden om fornfynd med undantag för undersökningav plats för fornfynd som bör beslula om. Riksantikvarieämbelelkommer, som har framgått av vad jag tidigare 1975/76:135 265 haranfört, att som central förvaltningsmyndighet även i fortsättningen ha ellövergripande ansvar för värden och bevarandet av de fasta fornlämningarna. Jagfinner i likhet med arbetsgruppen all riksanlikvarieämbelels överinseende övervärden och bevarandet av de fasta fornlämningarna bör slås fast i lagen omfornminnen. Beträffandek u ngörelsen (1920:744) med föreskrifter rörande det offentliga byggnadsväsendei(ändrad senast 1968:739) ansluter jag mig lill arbetsgruppens förslag attriksantikvarieämbetet även i fortsättningen bör ha tillsyn över underhåll ochvård av byggnadsminnesmärken. Ifråga om kyrkobyggnad för anser arbetsgruppen all skälföreligger både för och emot en decentralisering av riksanlikvarieämbelelsbeslutanderätt. Remissopinionen är delad i frågan även om fiertalet inslanser inlehar något alt erinra mot arbetsgruppens förslag all avvakta den pågåendeprövningen av förhållandet mellan stat och kyrka. Jag delar arbetsgruppensuppfattning och avser därför inle alt föreslå regeringen att riksanlikvarieämbelelsbeslutanderätt enligt kungörelsen nu skall föras över till länsslyrelsen. Vad gäller lagen ombyggnadsminnen finner jag del vär-defulll att arbeisgruppens förslag har fåttett så positivt mottagande av remissinstanserna. Jag anser i likhet med arbeisgruppenall en decentralisering bör medföra att samordnande verksamhetstärks. Det bör härigenom även vara möjligt alt åstadkomma en smidigarehandläggningsordning. Vidare bör det kunna leda till att de regionala ochlokala organen får ett ökat infiytande på olika frågor om hur denkulturhistoriskt värdefulla bebyggelsen lämpligen bör och kan bevaras. Jagförordar således att lar över riksanlikvarieämbelelsbeslutanderätt enligl lagen om byggnadsminnen. Emellertidanserjag del liksom arbeisgruppen angelägel att markera all riksantikvarieämbeteifortfarande har ett övergripande ansvar. Jag förordar därför att en nybestämmelse om detta förs in i lagen om byggnadsminnen. Arbetsgruppenhar funnit all i ärende om byggnadsminnesförklaring bör utfärdaskyddsföreskrifter i samråd med . Jag finner emellertid ilikhet med några remissinsianser all samråd av detta slag normalt inle börkrävas. Fleraremissinstanser anser att tillsyn och prövning enligtbegravningskungörelsen (1963:540, ändrad senast 1975:1006) bör föras över tilllänsstyrelsen. I några remissvar framhålls all ärendena har samband med denfysiska planeringen och samhällsplaneringen i stort. Del är också min meningall ett sådant samband föreligger. Ärenden om begravningsplats och krematoriumkräver all bl. a. plan-, hälsovårds- och naturvårdssynpunkier beaktas. Det äräven betydelsefullt att hänsyn tas lill och övriga trossamfundsintressen. Del lokala inflytandet måste vidare tillgodoses. Prop.1975/76:135 266 avolika synpunkter och intressen bör med fördel kunna ske inom ramen för länsstyrelsensplaneringsverksamhet. Ärendenaenligt begravningskungörelsen har visserligen samband med frågor omkyrkobyggnad och kyrkotomt som enligl vad jag har angett fortfarande börprövas av . Delta samband bör emellertid inle hindra attämbetets uppgifter enligl begravningskungörelsen nu förs över tilllänsstyrelsen. Jag förordaratt en sådan decentralisering sker. Chefen förjustitiedepartementet kommeratt i annal sammanhang föreslå regeringen altmeddela beslut i frågan. Jag vill påpeka all del kan vara lämpligt aulänsstyrelsen i erforderlig utsträckning inhämtar yttrande frän iärende enligt begravningskungörelsen. Jagansluter mig vidare till förslaget alt bör tillerkännas besvärsrätimol beslut enligt lagen om fornminnen och lagen ombyggnadsminnen. Motsvarande räu att föra lalan mot besluttillkommer redan såvitt avser beslut inom naturvårdensområde. Jag förordar all beslämmelser om besvärsrätt tasin i lagen om fornminnen och lagen om byggnadsminnen. Närdet g'äller övriga förfaltningsfrågor har arbetsgruppen bl. a. föreslagit attlänsstyrelsen skall samråda med riksantikvarieämbelel innan länsslyrelsenenligt lagen om fornminnen eller lagen om byggnadsminnen fattar beslut som kanföranleda ersättningsskyldighet eller annal beslut av vikt. Förslaget avser beslämmelseri kungörelsen (1942:926) om fornminnen (omtryckt 1972:550) och kungörelsen(1960:691) om byggnadsminnen (omtryckt 1972:535). Jag kommeratt i annalsammanhang föreslå regeringen att utfärda föreskrifter i huvudsakligöverensstämmelse med arbetsgruppens förslag. Föralt genomföra de förslag till decentralisering som jag har lagt fram behöverändringar vidtas i lagen om fornminnen och lagen om byggnadsminnen. Jagåterkommer i specialmotiveringen (avsnitt 12) till dessa ändringar. Dessutomberörs ett antal författningar som är av den naturen all ändringarna intekräver medverkan från . Underinnevarande budgetår har nya stödformer införts för all underlättabokutgivningen. Genom det nya litteraturstödet garanteras bidrag åt sammanlagtca 650 titlar inom områdena svensk skön- och debattlilteratur, översattskönlitteratur, svensk och översalt barn- och ungdomslitteratur, klassiker samlöversall facklitteratur av typen standardverk. Delta stöd avser främst all underiättautgivning av kvalificerad litleratun Stödet har emellertid konstruerats så alldet ocksä bör verka dämpande på prisutvecklingen på böcker. Isyfte all underiätta nyetablering av föriag och alt förbättra villkoren 1975/76:135 267 försmå och medelstora föriag infördes med litteraturstödet en stödformmed slalliga kreditgarantier för föriag. Vidare har barn- och ungdomsorganisationernafåll rätt att för läsfrämjande insatser utnyttja de böcker, som staten fårfrån föriagen som motprestation för erhållet litteraturstöd. Härvid samarbetarorganisationerna med studieförbunden. Villkorenför den kvalificerade bokutgivningen har förbättrats avsevärt genom de nyastödformerna. Dessa har införts försöksvis och det är först efter viss lidmöjligt att uttala sig om vilka effekter reformerna har på bokutgivning,priser m. m. har i uppdrag att noga följa utvecklingen ochatt utvärdera resultaten av de olika stödformerna. Degenomfördareformerna på liileraturområdei innefattar-om man bortser från de läsfrämjandeinsatserna på barn- och ungdomsområdet - inga direkta åtgärder i syfte altstimulera bokdistribution och läsfrämjande. Jag har i budgetpropositionen (prop,1975/76:100 bil, 10 s, 16) anmält all jag har för avsikt alt lill ulbildningsdeparlementelknyla särskild expertis för alt utreda bokdistributionens villkor och frågan omell eventuellt statligt stöd till bokhandeln. Del är naturiigt all ett sådantstöd utformas så att del står i samklang med övriga åtgärder för all stödjatillgången på god litteratur, Litleraturutredningendiskuterade i sitt slutbetänkande (SOU 1974:5) Boken olika läsfrämjandeåtgärder och kom fram till att ett lämpligt sätt all stimulera läsning är allstaten lämnar bidrag lill s, k, massmarknadsulgivning av prisbilligkvalitetslitteratur. 1 betänkandet redovisas en skiss till ett sådant massmarknadsföriag.Utredningen tänker sig alt förlaget varje är skall ge ut 26 tidigare utgivnaverk inom vuxenområdet lill ett pris av . per styck och lika många tidigareutgivna verk inom barn- och ungdomsområdel lill ell pris av , per slyck. Ensådan ulgivning beräknade utredningen inte kunna genomföras utan särskildastatliga bidrag om ca . Utredningen ansåg att bokbranschensjälv om den vill åtaga sig en sådan ulgivning borde få driva föriaget. Omdelta inle var möjligt borde staten. och folkbildningsorganisalionernabli delägare i förlaget. Remissinstansernaställde sig genomgående positiva till utredningens förslag om ettmassmarknadsförlag. Från åtskilliga håll riktades dock kritik mol utredningensberäkningar och deialjförslag, i första hand vad gäller förlagets organisation,behov av stöd och marknadsföringsprinciper. En närmare redovisning avutredningens förslag och remissinstansernas synpunkter finns i prop, 1975:20 (s,38-39 och s, 53-55), Inyssnämnda proposition anförde jag att jag hade för avsikt att i annalsammanhang återkomma till frågan om ell massmarknadsföriag. Tvåföreteelser kan var för sig motivera införandet av ett massmarknadsföriag. Denförsta är den utveckling som bokförsäljningen har genomgått. Det har undersenare år framstått alll klarare alt bokförsäljningen sker via två separatasyslem. Den kvalificerade litteraturen säljs via bokhandel 1975/76:135 268 ochbokklubbar till ett högt - och kraftigt stigande -pris. Den spekulativa massmarknadslitleraturen däremoi, som legal relativtstilla på en myckel låg prisnivå, säljs via de ca 15 000 försäljningsställensom Pressbyrån förser med litteratur. Enligt litteralurutredningensundersökning expanderade utgivningen av massmarknadslitleratur under1970-talets början medan den kvalificerade utgivningen låg relativt stilla. Detfinns alltså ett behov av en prisbillig ulgivning av kvalificerad men populärlitteratur som är anpas:sad lill Pressbyråns rutiner. Denandra företeelsen är folkbokens försvinnande. Del är ganska länge sedanförsäljningen av folkböckerna nådde sin höjdpunkt och det är givetvis svårt allmed nuvarande förutsättningar på nytt bygga upp en likartad verksamhel med enomfattande arbetsplatsförsäljning och en mångfald av läsfrämjande insatser.Det bör dock vara möjligt alt knyla an lill del som var väsentligt i dentidigare verksamheten. framgång innebar att populär och kvalificeradlitteratur till ett extremt lågt pris blev nästan var mans egendom, 1 regelsåldes böckerna av kamrater på arbetsplatser, i studiecirklar och påföreningsmöten. Undersenare år har utlåningen av böcker på arbetsplatserna blivit en allt större delav bibliotekens verksamhet. Boken har därmed kommit tillbaka tillarbetsplatserna. Detta är glädjande men del är också vikligl alt det blirmöjligt all på ell enkelt sätt på arbetsplatserna köpa god litteratur. Lån ochförvärv av litteratur bör därvid kunna komplettera varandra på ett fruktbartsätt. Enmassmarknadsutgivning av kvalitetslitteratur bör således enligl min mening varaså ordnad all böckerna kan säljas såväl via bokhandlarna. Pressbyrån ochbokklubbar som genom organisationer och folkrörelser. Del är därför viktigt attett massmarknadsförlag i så slor utsträckning som möjligt kan förankras iorganisationer och folkrörelser. Föratt undersöka möjligheterna att fä till stånd en bokutgivning med denna inriktninghar från sida kontakter tagits med företrädare för bokförtäggare,författare och olika folkrörelser. Det har därvid framkommit att det inom organisationslivelfinns ell stort intresse av alt göra en insats för all sprida prisbillig kvaliletslilleratunStiftelsen , som har förankring i LO, TCO, de störstastudieförbunden saml producent- och konsumentkooperationen, har utarbetat enplan för en massmarknadsutgivning. 1 en skrivelse lill ulbildningsdeparlementeli förklarar stiftelsen sig villig all la på sig ansvarel för ensådan utgivning. Den föreslås i skrivelsen bedrivas i form av ett nytt föriagsom skall utgöra en del av Stiftelsen . Föriaget skall redovisningsmässigtvara skilt från stiftelsen. Det skall vidare ha en egen slyrelse och/eller ulgivningsrådsom utses av de organisationer som står bakom Liiteralurfrämjandel. Delförutsätts i stiftelsens förslag att utgivningen skall kunna omfatta all slagslitteratur för vuxna. Delta innebär all förlaget även bör kunna 1975/76:135 269 Nyutgivning av tidigare utgivna titlar av svensk och lillsvenska översatt skönlitteratur skall dock enligt förslaget dominera. Verksamheienbörenligt skrivelsen i första hand bedrivas försöksvis . Stiftelsenhar utarbetat eil förslag till hur försöksverksamheten skulle kunna utformas.Det första verksamhetsåret beräknas utgivningen omfatta tio titlar och undervart och ell av de därpå följande två åren 18 titlar. Den genomsnittligabruttoupplagan för varje boktitel beräknas till 40 000 exemplar. Deorganisationer som slär bakom Litteraturfrämjandet förutsätts aktivt medverka iböckernas spridning, vilket innebär att en rad nya kontakl-ochförsäljningskanaler öppnas.