prop · FY0320 · 1975-12-31 00:00:00 — föreslår att denanslagsfördelande myndigheten för produktion och import av barnfilm ismalfUmsformat får en sådan sammansättning att och den friamarknaden har likvärdig representation. Vissa remissinstanser som yttrat sig över förslagenrörande kortfilmen i fUmutredningens andra delbetänkande har allmänna synpunkterpå förslagen. Statskontoret konstaterar att utredningen inte närmarebelyst frågan om distribution av kortfUm och förutsätter att utredningenåterkommer i denna fråga. anser vidare att innan beslut fattas omvUka led som skaU subventioneras bör en analys genomföras av hur effektivtstödet till oUka led kan bli. Vidare konstateras att utredningen inteanalyserat behovet av olika slag av kortfilm, t. ex. fri kortfilm i förhåUan-detiU bestäUd dokumentär- och undervisningsfilm. saknar i betänkandet en diskussion avvissa frågor som kan utgöra beröringspunkter mellan de båda avsnitten om film-och TV-undervisning och kortfilm. Det gäller främst i vad mån det kommunägda utrustningsbeståndet kan nyttiggöras utanförskolornas egen verksamhet för kortfUmsaktiviteter inom ramen för de allmännakulturpolitiska målsättningarna. anser att filmutredningen helt bortsettfrån behovet av att statsmakterna stödjer och stimulerar ungdomsorganisationernasoch övriga folkrörelsers egen smalfihnproduktion och användandet av sådan fUminom de olika organisationerna. anser att behovet avfilm för oUka befolknmgsgrupper, som t. ex. lantbrukarna, borde hauppmärksammats. tycker att den organiseradeamatörfihnen inom förbundet och inom fotografi i framtidenborde utnyttjas i högre grad t. ex. genom ett stöd tiU framstäUning av kopior. Utredningen föreslår att det statliga stödet tiU kortfilmbegränsas tUl s. k. fri kortfilm. Flera remissinstanser diskuterar dennaavgränsning. anser att problemet något förenklasgenom utredningens definition, t. ex. genom att undervisningsfilmen fallerbort. Styrelsen för institutets H 1-fond ifrågasätter om inte stödet börutformas så att i synnerhet sådan film uppmuntras som tar sikte på en störreallmänhet. Föreningen finner det beklagligtatt utredningens förslag om stöd till kortfUm helt inriktats på fri kortfilm.Enligt föreningen kommer de föreslagna stödåtgärderna att öka det enligtföreningen redan nu ansenliga antal filmer som inte når ut tiU allmänheteneftersom de saknar allmänt intresse. Liksom ochSveriges filmuthyrareförening anser producentföreningen att även dokumentär-och undervisningsfilm bör få stöd. I samma riktning uttalar sigSmalfilmdistributörernas förening, som tror att många filmare skulle varaintresserade av sådan produktion, om de ekonomiska förutsättningarnaförbättrades. , å andra sidan, kritiserarutredningen för att mot sin filmfackliga expertgrupp ha anlitat experter somföreträder bestäUningsfilmen, något som enligt förbundet också avspeglat sig iutredningens förslag. Stiftelsen skulle vilja ytterligare begränsabegreppet fri film till att omfatta endast sådan film som inte bara saknarbeställare utan även görs i klart ideellt men ej kommersiellt syfte och sombekostas av filmaren/filmgruppen själv, ev. med bidrag för de renaomkostnaderna. anser utredningens definition för snävmot bakgrund av att det i förekommer en inte oväsentlig produktion avs. k. bestälhiingsfilm, där producenten/regissören har stor handlingsfrUiet.Enhgt institutet bör de föreslagna stödåtgärderna även kunna utgå tiU filmer,som initieras av en beställare, men som endast i begränsad utsträckning kananses vara styrda av dennes mtressen eller krav. Statskontoret konstaterar attönskemålet att slå vakt om den enskilde filmarens konstnärliga frihet inte behöverutesluta att filmteman som önskas av viss avnämare väljs. Remissinstanserna vitsordar i allmänhet behovet avcentralt initierad kortfilmsproduktion. I fråga om huvudmannaskapet förverksamheten redovisas dock på sina håll avvikande uppfattningar. betonar betydelsen av att en centraltinitierad kortfilmsproduktion resulterar i filmer lämpade för hälsoupplysningoch social information samt av att film produceras inom s. k. bristområden ochframför allt då kortfUm för barn och yngre tonåringar. Mot den föreslagnaordningen med tre beslutande enheter har styrelsen inget att invända. framhåller att utredningens förslagpå en viktig punkt kan innebära en urholkning av institutetsproduktionsavdelning, eftersom det förutsätts att skalltillskjuta större delen av de medel som den av institutets styrelse utseddeproducenten skall förfoga över. Institutet skisserar två alternativ tillutredningens förslag innebärande att institutet skall kunna även framgentdisponera ett mindre belopp för kortfilmer, både som experiment för långfilmeroch som plantskola för bUvande långsfilmsproducenter. Enhgt och bör det centrala produktionsstödet fördelas lika mellan debåda H-fondsstyrelserna och antalet producenter följaktligen minskas från tretill två. anser att utredningsförslaget gerfilmbranschen ett omotiverat stort inflytande. H 1 och H 2-fonderna bör bytasut mot två särskilda kortfilmsfonder, av vilka den ena domineras avfilmarbetarna och den andra är sammansatt av representanter för filmarbetarnaoch t. ex. folkbildningen, SÖ och . ifrågasättervidare om inte det belopp som förutsätts tillföras istället bör fördelas som projektbidrag från det nya . ABF föreslåratt fördelningen av det centrala produktionsstödet handhas av ett organ direktunderställt det nya . I organet bör mottagar-grupper som skolan,folkbildningen och föreningslivet vara representerade. framhåller att folkrörelser ochungdomsorganisationer som utgör en av de största grupperna konsumenter avsmalfilm själva bör kunna erhålla stöd för produktion och import av smalfilm.Dessa organisationer bör också enligt ungdomsrådet på ett fastare sätt knytastill de av utredningen föreslagna fonderna. Även Folkets husföreningarnasriksorganisation anser att folkrörelseorganisationema bör anvisas medel förgenomförande av egna filmprojekt. Härigenom skulle ett konstruktivt samarbetemellan aktiva filmare och organisations-Uvet uppnås. anser att förslaget ger ett mycketsvagt utrymme för konsumentintresset vid val av tema och inriktning avproduktionen. Den granskning av verksamheten som kan ske genom Filminstitutetsförvaltningsråd kommer enligt in på ett mycket sent stadium och torde få begränsad betydelse.I samma riktning uttalar sig som anser att det inte ges någragarantier för att barnfilm kommer att produceras. Kommittén föreslår attförvaltningsrådet skall utse producenter, vilket skulle ge bättre garantier förett allsidigt urval än om producenterna utsågs av H-fondsstyrelserna. Liknandesynpunkter förs fram av dramatiska institutet föreslår attförvaltningsrådet och blir beslutande organ och utsertvå resp. en producent. Vissa remissinstanser jämför utredningens förslag med denfackUga expertgruppens förslag. Hit hör som menar atttre huvudmän inom inte leder tiU några påtagliga praktiska ellerekonomiska vinster jämfört med en huvudman, som enligt den filmfackligagruppens förslag skulle utgöras av ett särskilt filmråd. Författarförbundetanser att utredningens förslag inte ger garantier för publikgruppernas insyn iverksamheten och förordar att verksamheten leds av det av den fackliga gruppenföreslagna filmrådet. befarar att kortfilmen slussas inunder beställarintressen och kommersiella intressenter i de fall stödetförvaltas av eller styrelsen för H 1-fonden. Rentallmänt anser förbundet att fUmarbetarna själva måste få ta ansvaret om detskall bli ett resultat. Den av den fackliga gruppen föreslagna organisationenbevarar enhgt ställning. Styrelsen förFilminstitutets H 2-fond tillstyrker den fackliga expertgruppens förslag. har sympatier för den filmfackliga expertgruppensförslag. Med utgångspunkt härifrån och från erfarenheter från Filminstitutetskortfilmjury föreslås ett särskilt organ för ändamålet, ett kortfilmråd medbred intresserepresentation inom och utom filmvärlden. tillstyrker experterna förslag om en särskild filmbank eller filmfond. Remissinstanserna ansluter sig i allmänhet till förslagetom regional kortfilmsproduktion. framhåller i sammanhanget önskvärdheten avförsöksverksamhet med lokal anknytning. Avsikten med en sådan typ avverksamhet skulle vara att ge lokalbefolkningen något av ett kulturhus("filmstuga") där film och aktiviteter kring film ställs i centrum.En lokal försöksverksamhet av skisserat slag bör enligt styrelsen bedrivas ianslutning tiU någon eller några av de regionala film verkstäderna. rekommenderar attfinansieringsområdet för de föreslagna filmverkstäderna vidgas tUl att ävenomfatta landsting och kommuner. Förslagsvis skulle landstingen och kommunernakunna bidra med lokaler och utrustning i anslutning tiU sina kulturhus. anser det diskutabelt attverkstäderna skall förläggas tiU . Andra vägar borde enligtförbundet också prövas, t. ex. att ansluta verkstäderna tiU museer. Förbundetframhåller att fUmverkstäderna inte löser filmarbetamas problem ellertUlfredsställer behovet av fri film. anser det vara av stort värde omde planerade filmverkstäderna samarbetade med amatörfilmorganisationema. Isamma riktning uttalar sig Stiftelsen som anser att resursema bordespridas ut på mindre enheter på flera orter. FUmform understryker attfilmverkstäderna i första hand bör vara till för dem som vUl arbeta ideellt medfilm, pröva nya idéer, experimentera med formen o. dyl. och inte att försörjaett antal arbetslösa fUmare eller ge billiga produktioner.Filmverkstäderna bör därför enbart utrustas med apparatur för film. och högskolor ärtveksam beträffande filmverkstädernas betydelse för amatörfilmningen och trorinte att någon spridning av filmandet kan uppnås på detta sätt.Utrustnings-nämnden anser också att den tekniska standarden är för låg för attmöjliggöra samarbete med . ställer sig positivt till förslaget attstimulera kortfilmsproduktionen genom samhälleliga åtgärder men betonar attvärdet härav för egen programverksamhet kommer att bliindirekt, som en plantskola för frilansfotografer, vilket skulleha glädje av. De tekniska resurser som företaget förfogar över i distrikten ärav begränsad omfattning. Det är inte realistiskt att räkna med att nutillgänglig eller planerad teknisk materiel friställs för filmverkstäderna. anser vidare att investeringskostnaden förfilmverkstäderna är för lågt räknad. Företaget saknar också en redovisning avhur driftkostnaderna framräknats och ställer sig principiellt avvisande tillatt mottagaravgiftsmedel används till den föreslagna verksamheten. På grund avdet ekonomiska läget är det för övrigt enligt f. n. omöjligt attavsätta medel för ändamålet. Beträffandeersättningen till upphovsmännen anser och i hkhet med utredningens fackliga expertgrupp att filmensupphovsmän själva bör få förfoganderätt över sin film och själva ha rätt attbestämma visningsvillkor, prissättning och liknande frågor. Intäkterna bördäremot tiUfalla det föreslagna filmrådet upp tiU inspeladeproduktionskostnader, varefter en delning av ytterligare intäkter sker så att50 % går till upphovsmannen. En rad av de remissinstanser som yttrat sig omutredningens förslag i det första delbetänkandet om ett särskUt bidrag tUlSveriges Radio för utläggning av programproduktion ställer sig positiva tillförslagen. , , ,, . Svenska studentfilmstudioscentralsekretariat samt CUF. efterlyser en totalanalys avproblemet med mångfald i programutbud. Förbundet föreslår att7,5 milj. kr. av det belopp om 20 milj. kr. som utredningen föreslår förändamålet skaU användas för produktionsstöd i form av både bidrag och lån tiUenskilda filmare med 1,5 milj. kr. att dessa medel skall fördelas av ett särskilt råd. inom Svenska teaterförbundetm. betonar vikten av att de föreslagna stödåtgärderna sätts in utandröjsmåL En ordning där filmarna garanteras insyn och inflytande över medelsfördelningenförordas. SSU anser att produktionsutläggningen bör ske via . Föreningen kritiserarförutsättningarna för den föreslagna försöksverksamheten. a. finner man detanmärkningsvärt att utredningen inte föreslår någon tidsgräns fördispositionen av tilläggsanslaget. Av de remissinstanser som uttalat sig i frågan är det tresom helt avstyrker utredningsförslaget. Statskontoret avstyrker förslaget därför att det enligtämbetsverket innebär ett avsteg från principen om Radiossjälvständighet. Vidare betecknas det underlag på vilket förslaget baseras somotillräckligt. Enligt bör TV i ställetför att lägga ut produktion använda de filmer som smalfilmsdistributörerna kanerbjuda. ställer sig mycket kritisk tiU bådeutredningens bakgrundsteckning och förslag. Det konstateras bl. a. attfilmbranschens överskottsresurser ofta har varit av ett slag som blivit mindrebegärligt i modem filmproduktion och som inte lämpar sig för TV. Enligtföretaget kommer programenheternas möjligheter att fritt välja mellan attsjälva producera program med företagets teknik eller att lägga ut produktion påfristående producenter att kunna öka vid en fortsatt utökning avsändningstiden. Det är enligt företaget inte rimUgt att framstäUa deexterna resurserna som en förutsättning och garanti för att mångfald skallkunna upprätthållas i TV. Den av utredningen föreslagna ordningen skulle kommaatt gynna filmproducenter i förhållande till andra medverkande i TV på ett sättsom inte är förenligt med de krav på allsidighet och balans som gäller förSveriges Radio. Specialdestinering av medel i den form som utredningen föreslårinnebär vidare, enligt företaget, en styrning och därmed ett tvång på SverigesRadio som inte står i god överensstämmelse med det oberoende som bör tUlkommaföretaget. kan inte tillstyrka att avgiftsmedel skaU användasför ett ökat utbud av TV-program för att lösa en kris inom filmbranschen,som programbehov, som vid en allsidig prövning ter sig angelägnare,måste stå tillbaka på grund av brist på medel. Även förslagets praktiskautformning kritiseras. Det framhålls bl. a. att det kommer att medföraallvarliga planeringsproblem. anser att eventuella insatser bör varaägnade att främja sådana produktioner som företaget efter en aUsidig prövningav programbehoven finner angelägna men som företaget av ekonomiska skäl och pågrund av brist på egna tekniska resurser har svårt att självt framställa. första hand bör stödet gäUa spelfilm av olika slag. Bidragenbör i ett sådant fall utgå av skattemedel direkt tUl producenterna och administrerasav , anser . I slutbetänkandet tar utredningen åter upp förhållandetmellan filmen och TV. a. och biografägareförbundinstämmer i utredningens uppfattning att TV har försatt biograferna i enbesvärlig situation. delar också utredningens uppfattning attfilmvisningarna i TV i högre grad än nu bör planeras utifrån kulturpolitiskavärderingar. framför åsikten att långfihnerna endastrepresenterar ett inslag i ett stort programutbud, som inte kan och bör bedömashelt för sig. De har inte sin särskilda publik. Vissa långfilmer kan ofta i sinlättviktighet ha betydelse för den temporära programbalansen i en för övrigttungt laddad programkväll. En översyn av tiderna för filmvisning i TV är befogad medhänsyn tiU biograffilmens möjlighet att överleva, anser bl. SÖ och lärarhögskolornai och . instämmer i utredningensuttalande att bristen på samordning mellan TV:s programplanering och annanfUmvisningsverksamhet lett tiU publikbortfall för biografer, folkets hus,bygdegårdar och andra föreningslokaler i landet. Förbundet framhåller också attdet är viktigt att en kraftig minskning sker av TV:s stora utbud av spelfilmsamt att vissa kvällar blir fria från visning av spelfilm i TV. SSU pekar på betydelsen för föreningslivet av en framtidasamordning mellan TVs filmvisning och annan filmplanering i landet. TV:s programplanering har skett utan hänsynstagande tillannan filmvisningsverksamhet, vilket vid åtskilliga tillfällen drabbatambitiösa satsningar på kvalitetsfilm i de lokala folketshusförvaltningarna,menar Folkets husföreningarnas riksorganisation. Några remissinstanser yttrar sig kritiskt om kvaUteten påoch visningstiderna för den TV-film som ses av barn och ungdomar. Ett tjugotal remissinstanser ställer sig positiva till ettnärmare samarbete mellan och filmbranschen. Några remissinstanser, t. ex. , Gävlekommun. och Svenska studentfilmstudios centralsekretariat,uttalar sig för att på ett lämpligt sätt inordnas i fUmavtalet. i , massmedieutredningen, ,, , , , och är förespråkare för en frivilligöverenskommelse mellan TV och filmbranschen. Men dessa remissinstanser, utommassmedieutredningen, SAF och MUF, menar att om lagstiftningsåtgärder ärnödvändiga för att få till stånd ett samarbete sådana skall tillgripas. Även dramatiska institutet och Klys avvisar tanken pålagstiftnings- avstyrker helt utredningens förslag. är ej intresserat av ett formaliseratsamarbete med fUmbranschen utan endast med . Men ett sådantsamarbete måste ske med beaktande av lag- och avtalsenligaintegritet. En närmare anknytning mellan och Filminstitutetställer också krav på en omprövning av institutets dominerande inriktning påden kommersiella biograffilmen. föreslår att förhandlingar upptas mellanSveriges Radio och om formaliserat samarbete, som skulle ledatill utbyte av tjänster. En effektivisering för båda parterna skulle kunnauppnås om samarbete kom tUl stånd vad gäller restaurering av äldre film, samproduktion,filmutbildning och ömsesidigt utnyttjande av bild- och kUpp-arkiven,filmarkiven och produktionsfaciliteterna. I nästa steg kunde en ökad integration mellan film och TVta formen av att vissa av fonder öppnades för TV-produktion.Detta måste rimUgtvis ställa större krav på insatser från sida.Det är naturligt att man tar i anspråk medel från budget förreguljära bidrag till produktionsstimulerande verksamhet.Dessa bidrag bör dock endast motsvara vad anses få ut avsamarbetet. Remissinstansernas meningar är delade vad gällerutredningens förslag att skall betala avgift på biograffilm somvisas i TV. Ett tjugotal remissinstanser ansluter sig tiU förslaget. , ,, , , , Klys och ABF avstyrkerutredningens förslag. Flera av dessa remissinstanser anser att i stället föravgifter från ett direkt statligt stöd till skallutgå. i haren liknande uppfattning. , och Klysanser att de föreslagna avgifterna från till Filminstitutetskulle kräva djupgående ingrepp i TV: s programpolitik vilket är oförenligt medSveriges Radios integritet. , och betonar i enlighet medutredningsförslaget att de medel som inflyter från skall förastill olika fonder enligt gällande bestämmelser i fihnavtalet. anser att den av filmutredningenpresenterade modellen för samarbete mellan den svenska filmen och TV ärintressant, men kan även tänka sig andra sam arbetsformer. Avgiftssystemets effekt, att antalet TV-visade långfilmerminskar, anser vara i strid med ett av kulturpolitikens mål,nämligen att kulturutbudet bör komma så många som möjligt till del. per fihn måste i förening med de avsevärt höjdafilmhyror som aviserats av fUmbranschen representera sådanasammanlagda kostnader att de i grunden ändrar relationerna mellan kostnadernaför egenproduktion och extern produktion. En omstrukturering avprogramsättningen i TV skulle bli oundviklig. Långfilmen skulle därvidrepresentera en dyr och därmed mera sällsynt programtyp. Inte ens en avsevärddifferentiering av filmavgifterna skulle kunna hindra att den avancerade ochmindre publiktillvända filmen fick särskilt svårt att hävda sig. Med ettreducerat utbud av långfilm i TV blir avgiftsintäkterna till Filminstitutetockså så begränsade att det knappast kan motivera åtgärder med en filmavgift. Viden avgiftsbeläggning' på biograffilm befarar också SAF att man inom SverigesRadio skulle börja prioritera filmer med förväntat höga publiksiffror på uddakvaUtetsfilmers bekostnad. bör den avgift som skaU betala för sinafilmvisningar vara differentierad och lägre för kvalitetsfilm än för annanfilm. SverigesRadio påpekar att utredningen inte angett hur differentieringen av TV:sfilmavgifter skall ske. Eftersom inte gärna själv kan bestämmavad företaget skall betala från fall tiU fall inträder här en externkvalitetsbedömning som påverkar programsättningen. Det är svårt att bedöma huren sådan skall fungera med bibehåUande av integritet.Länsstyrelsen i och framförhknande åsikter. motsätter sig inte att biograffilm i TV beläggs med envisningsavgift men menar att avgiften skall utgå med ett enhetligt belopp förvarje visning. Utredningensförslag att bör kompenseras för de föreslagna avgifternatUlstyrks av bl. a. LO och . påpekar docksvårigheten att specialdestinera medel tiU viss verksamhet. Kompensationen bördärför inte ges med några formella villkor. Länsstyrelseni anser att om förslaget tillkommit för att minskasändningstiden för långfilm i TV och därigenom förbättra biograffilmenskonkurrensläge så är det diskutabelt om förslaget på något sätt kan påverkakonkurrensläget om får täckning för merkostnaderna. Endastfyra remissinstanser har yttrat sig om förslaget att skall få enförstärkt representation i olika organ. Skolstyrelseni , och tiUstyrker förslaget medanSvenska filmkritikerförbundet ställer sig mycket kritiskt till det.Filmkritikerförbundet befarar att förslaget innebär det första fröet tUl ettkommande massmedier med en starkt centraUserad maktöver filmlivet och så gott som obegränsade resurser för dess utövande. Närdet gäller filmfrågornas plats i samhällets kulturadministration på centralnivå finns det många ohka meningar. I samband med utredningens förslag på denna punktdiskuterar flera remissinstanser roll och i vilken utsträckningFilminstitutets organisatoriska uppbyggnad och förankring i olikaintressegrupper svarar mot denna roll. Statskontoret, och instämmer medutredningen att filmfrågoma åtminstone inte i nuvarande läge, så länge radio-och TV-frågor m. m. faller utanför, skall tillföras ansvarsområde.Statskontoret anser dock att filmfrågoma på bör inordnas i deövergripande kulturpolitiska bedömningarna och i den samordnadekulturpolitiken. ABF framhåller att ställning som organ förfilmpolitiken bör övervägas i vidare mening än vad utredningen gjort. Inteminst bör det gälla institutets organisation och arbetsuppgifter. har en liknande uppfattning. menar att den filmpolitiska maktenskall ligga hos . Enligt förbundets mening bör avtalet mellanstaten och den kommersiella filmbranschen avvecklas och ombildastill en statlig kulturorganisation där valda representanter förpublikorganisationer och de fihnfackliga organisationerna skall ha detavgörande inflytandet. Föreningen Produktions- och inspelningsledare anslutersig till förslag. anser att kravet på en samordning avden statliga film- och TV-politiken borde ha föranlett utredningen attdiskutera om bör omvandlas tiU ett film- och med enförändring av huvudmannaskapet som frigör institutet från branschintressen. RR V anser att bör få ett samlat ansvar för de olika typerna av statligt stöd och inomgivna ramar svara för närmare utformning av stödet åt barnfilm, kortfilm samtfilm- och TV-undervisning. De flesta av de remissinstanser som yttrat sig omfilmområdels centrala administration uttalar sig emellertid positivt förfilmens inordnande i det nya ansvarsområde. och 65 anser att filmentillsammans med TV, radio och de nya audiovisuella medierna infogas ikulturrådets ansvarsområde. anser det mot bakgrund av derelativt begränsade ekonomiska stödåtgärderna vara utomordentligt angeläget attkulturrådet följer upp och analyserar utfallet av dessa stödformer till filmenoch mot bakgrund därav föreslår erforderliga åtgärder. , ,, , och anser att filmen bör tUUiöra . De uttalar sig ej omde övriga mediernas ställning. menar att de kulturpolitiska övervägandena påsikt bör koncentreras till det nya medan i förstahand bör fungera som ett organ för verkställande uppgifter. S4F avstyrker attFilminstitutet ges ökat utrymme för självständigt kulturpolitiskt agerande. Statsmakterna bör, enligt föreningens uppfattning,generellt ange kulturpolitikens inriktning, stödformer och finansiering. betonar att en fortsatt filmreformbör debatteras för att vara funktionsduglig, när filmavtalet löper ut.