prop · FZ03135 · 1975-12-31 00:00:00 — Enligt min mening bör Riksutställningaräven kunna bedriva en uppdragsverksamhet av detta slag. Förproduktion av sådana informalionsutställ-ningar, som det är fråga om i dessasammanhang, bör Riksutställningar få full kostnadstäckning. Del bör ankomma påRiksutställningar all besluta om uppdragsverksamhetens omfattning ochutformning. Riksutställningarsaktivitet bör inte begränsas lill samarbete med andra. Riksutställningar bör ocksäkunna producera egna utställningar. har organisationensjälv arrangerat bl. a. ett stort anlal bild-konstutställningar. Den centralaställning som Riksutställningar har innebär att del inom organisationen finnsen god överblick över vad som sker i landets ulställningsverksamhet och därmedockså en kunskap om vilka områden som är eftersatta och i vilka avseenden nyainitiativ kan berika kulturiivet. Del bör vara en självklar uppgifl förRiksutställningar att rätta lill de brister som finns och göra kompletterandeinsatser. Riksutställningarbör också svara för ett visst utvecklingsarbete. Detta bör inriktas pä attförnya ulställningsmediel, pröva nya metoder, skapa kontakt med publiken ochstimulera aktiviteter i anslutning till utställningarna. En naturiig del iutvecklingsarbetet bör vara alt pröva användningen av bild- och ljudmaterialsåsom film, videogram och ljudband i utslällningsverksamheten. Riksutställningarhar egna tekniska resurser för denna verksamhel och jag kommer senare (14.6)att beräkna en viss ökning av medlen för verksamheten. För mer omfallandeprojekt bör del vara naturiigt att samarbeta med och det nya uibildningsprogramorganom 1975/76:135 253 vilketjag avser alt senare i vår föreslå regeringen att lägga fram proposition. Detär väsentligt att Riksutställningar målmedvetet arbetar för att nå kontaktermed nya moitagargrupper. I den uppsökande verksamhet som bedrivsi anslutning lill utställningarna har skilda arbetssätt använts för all nä nyagrupper. Härvid har folkbildningsorganisalionerna spelat en framträdande roll.En utveckling av delta samarbete anserjag vara angelägen. Om resultatet skallkunna bli en djupare och bredare publikkontaki måste de medverkandeorganisationerna kunna påverka villkoren för samarbetet. Medden roll i landets ulställningsverksamhet som jag här har skisserat kanRiksutställningar svara för en omfattande verksamhet. Delta innebär dock inlealt Riksutställningar kommer att få en så dominerande ställning som mångaremissinstanser befarar. Riksutställningars huvuduppgift bör nämligen vara altfungera som service- och samarbelsorgan. Målet för verksamheten måste vara attsörja för en mångfald av utställningsaktiviieier och att ge många olika opinionsbildaretillgång till utställningsmediet, MUS65 föreslår att den framlida verksamheten med Riksutställningar skall bedrivasav en statlig stiftelse. Stiftelsen skall ledas av en slyrelse om nioledamöter. Stiftelsens direktör bör vara självskriven ledamot. En ledamot,tillika ordförande, bör utses av regeringen. Återstående sju ledamöter börutses av . Flertaletremissinstanser däribland , statskontoret och RRV tillstyrkerförslaget om stiftelseform för Riksutsiällningan Vikten av attoffentlighetsprincipen tillämpas för stiftelsen understryks av bl. Några instanser, däribland LO ochABF, ställer sig tveksamma till förslaget då de anser all stiftelseformen inlegaranterar ett tillräckligt avnämarinfiytande, Jagdelar MUS 65:s uppfattning all Riksutställningar bör organiseras som en statligstiftelse. Den verksamhet som bedrivs vid Riksutsiällningar bör vara helt öppenför insyn. Riksutställningar kan sägas förfoga över en resurs som är gemensamför utslällningsverksamheten i landet. Det är viktigt med en öppen redovisningför hur denna resurs disponeras. Det är också angelägel med en insyn iverksamheten som gör det möjligt att bedöma i vilka former och pä vilka villkorsamarbetet med olika parter genomförs. StiftelsenRiksutställningar bör slå under ledning av en slyrelse i vilken olika samarbelsparteroch avnämarområden skall vara företrädda. Jag anser del därför naturligt att istyrelsen ingår företrädare för bl, a, museiväsendet, folkbildningsarbetet, denkommunala kulturverksamheten, konsibildnings-arbeiet och skolväsendel. Även deanställda vid bör vara företrädda i styrelsen. Stiftelsensdirektör bör vara självskriven ledamot. Del bör ankomma på regeringen attbesluta om slyrelsens storlek och sammansättning. Ledamöterna bör utses för entid av med möjlighet till föriängning en gång. Direktören bör förordnasför högst fem är och kunna omförordnas. Samtliga ledamöter i styrelsen liksomdirektören bör utses av regeringen. 1975/76:135 254 Enviktig fråga är hur ansvaret för utställningarnas innehåll skall fördelasmellan de olika p)ersoner och organ som deltar i utformningen avutställningarna, Iolika sammanhang har framhållits att det är önskvärt alt komma fram lill enordning som innebär att ansvarel för vad som uttalas och visas i en utställningåvilar den som leder produktionen av utställningen. hardock i sitt framlagda belänkande (SOU 1975:49) Massmediegrundlagförbigått frägan om vem som bör ha ansvaret för innehållet i en utställning.Att denna fräga inte hade berörts är ett av skälen lill att regeringen nyligenhar tagit ställning för en fortsatt utredning av vissa av de problem somutredningen har arbetat med. Chefen för kommer senareatt föreslå regeringen alt utfärda direktiv för en sådan utredning. Ansvaret förinnehållet i utställningar bestäms således till vidare av den lagstiftning ochde rättsgrundsatser som allmänt gäller. Av dessa följer enligl min mening attdet inom Riksutställningar är styrelsen som har det rättsliga ansvarel, Naturiigtviskan styrelsen låta någon hos Riksutställningar anställd person leda det löpandearbetet med en utställning, Reglema för det rättsliga ansvaret påverkas inle avalt man gör en intern ansvarsfördelning inom Riksutställningar eller mellanRiksutställningar och en samarbeispart. Däremot underiättas samarbetet mellandem som berörs av ett ulställningsprojekt. Därför kan del vara motiverat attparterna i en överenskommelse fastställer hur inflytandet över utställningensinnehåll och utformning skall fördelas. Överenskommelsen kan lämpligenbekräftas i ett avtal innan arbelel med projektet påbörjas. Innebörden avöverenskommelsen bör klart framgå för dem som besöker utställningen, MUS65 föreslår en organisationsstruktur för Riksutställningar som innebär att organisationenfår fyra avdelningar nämligen produktions-, distributions- och tekniskavdelning saml service- och förvaltningsavdelning. Vidare föresläs attresurserna för planering förstärks och att en särskild planeringsgruppinrättas. Informationscentrum för offentlig konsl föreslås bli överflyttat tillslatens konstråd. Detankommer på regeringen att fastställa bestämmelser för stiftelsens verksamhel.Inom ramen för dessa bestämmelser bör det ankomma på stiftelsens styrelse altnärmare besluta om hur den inre organisationen skall vara uppbyggd. Jag kommeri del följande (14,6) alt beräkna en ökning av de medel Riksutställningardisponerar för planerings- och informationsverksamhet. Härmed kommer den nyaorganisationen alt förfoga över de resurser den behöver för all fungera enligldel nya organisaiionsförslagel. Enligtde förslag som jag tidigare (10,4,3) har redogjort för skall informationscentrumför offentlig konst från flyttas över till . Detankommer på regeringen att besluta i denna fråga. Närdel gäller anställnings-eller arbetsvillkor för personalen hos StiftelsenRiksutställningar bör få befogenhet alt föra förhandlingar. Prop.1975/76:135 255 dockatt frågan om lönegradsplacering eller arvode för stiftelsens chef skallfastställas av regeringen. beslut krävs för att avtalsverkel skallkunna medverka vid fastställandet av sådana anställnings- eller arbetsvillkorför personalen hos stiftelsen som skall bestämmas genom avtal. 10,7 Regional kulturminnesvård och museiverksamhet 10.7,1Kulturminnesvårdens regionala organisation 1takt med den allmänna samhällsutvecklingen har natur- och miljövårds-frågor ivid bemärkelse kommit att få en ökad betydelse. Målet för miljöpolitiken ärall skapa ett samhälle där kraven på en god livsmiljö kan tillgodoses. Naturenär en grundläggande del av miljön. Under senare lid har miljövårdsinlresselemellertid i alll större utsträckning kommit all om-falla även den fysiskakulturmiljön dvs, den av människan påverkade och uppbyggda miljön. Ettav målen för den statliga kulturpolitiken är att garantera alt äldre tiderskultur las lill vara och görs levande. Bevarandet av den historiskakontinuiteten tillmäts grundläggande betydelse för den enskildes känsla avtrygghet och förankring i tillvaron. En god kulturmiljö är också en del av vårlevnadsstandard. Tidigaresyftade kulturminnesvården i första hand lill all skydda och bevara utvaldaobjekt som uppfyllde vissa krav på kulturhistoriskt eller konsinäriigt värde.Kulturminnesvärden har emellertid alltmer kommit att inriktas på sammanhängandebebyggelsemiljöer och på kulturiandskapei. Den nya synen på kulturminnesvårdeninnebär att den måste sältas in som ett led i samhällsplaneringen. 1974:28 uttalade jag mol bakgrund av förslag från MUS 65 attkulturminnesvården bör ges en sådan slällning alt den ulan alt försumma sinatraditionella uppgifter kan svara mol de vidgade kraven. Efter förslag avorganisationskommittén för och vissa museer i belänkandet(Ds U 1974:16) och statens historiska museer fick dencentrala myndigheten för kulturminnesvården, och Slatenshistoriska museer, ocksä en förstärkt organisation för att bl. a, kunna ägnasig åt planering och utvecklingsarbete för kulturminnesvårdens deltagande isamhällsplaneringen (prop, 1975:20, KrU 1975:12, rskr 1975:201). Förenkelhetens skull benämner jag i del följande myndigheten förriksantikvarieämbetet. Iprop, 1974:28 behandlades även MUS 65:s förslag om den regionalakulturminnesvården. Jag konstaterade att tyngdpunkten i det regionala planeringsarbetetligger hos länsstyrelserna. Inom dessa fattas beslut som i större eller mindreutsträckning också berör kulturminnesvårdens intressen. beslut medanledning av propositionen (KrU 1974:15, rskr 1974:248) innebär att länsslyrelsenfr. o, m, även blir regional 1975/76:135 256 myndighetför den statliga kulturminnesvärden. För beredning och föredragning av kulturminnesvärdsärendenskall en tjänst inrättas vid i varje län, Tjänslemannen skallvara organisatoriskt sidoordnad planeringsavdelningens olika enheter. Vidareskall vissa beslut enligt kulturminnesvårdens speciallagstiftningdecentraliseras och ett nytt statsbidrag införas för länsmuseerna. Medanledning av beslut tillsatte Kungl. Maj:t arbetsgruppen (U 1974:11)för vissa kulturminnesvårds- och museifrågor för all ulföra det ytteriigareutredningsarbete som erfordrades beiräffande den regionala organisationen av kullurminnesvården,decenlraliseringenav beslut enligl kulturminnesvärdens speciallagstiftning och statsbidragettill länsmuseer m. m. Arbetsgruppen lämnade belänkandet (Ds U1975:9) Regional kulturminnesvård och museiverksamhet. Arbetsgruppenfinner all en effektiv och framgångsrik regional kulturminnesvård måste byggapå ett v'äl utvecklat samarbete och informationsutbyte mellan länsstyrelse ochlänsmuseum. En riktlinje för samarbetet mås-le enligt arbetsgruppen vara altlänsmuseet biträder när museels utredningar och bedömningar t)ehövsför all belysa de frågor som skall handläggas inom . I många fallväntas samarbetet få formen av ett regelrätt remissförfarande. Arbetsgruppenanger vidare riktlinjer för ansvarsfördelningen mellan ochlänsmuseet efter . Enligl förslaget har att bevakakulturminnesvårdens intressen i de ärenden som handlägger inomramen för den regionala samhällsplaneringen. börenligt förslagetäven överta vissa av beslutsfunktioner enligtkulturminnesvårdens speciallagstiftning (se vidare 10.7.2). Länsslyrelsenföreslås vidare fä vissa uppgifter som regionall remiss-, samråds- ochkontaktorgan i kulturminnesvårdsärenden. Arbetsgruppen anger vissa principerför och rådgivning liksom för den information somlänsstyrelsen och länsmuseel bör bedriva. fär enligt förslagetvisst ansvar föratt erforderiiga inventeringar genomförs. Själva inventeringsarbeleiliksom den kulturhistoriska forskningen bör emellertid enligl förslagetankomma på , I ansvar för den regionala kullurminnesvårdsplaneringenbör vidare ingå ett allmänt ansvar för vården av kullurminnen ochkulturmiljöer. En viktig uppgift för länsslyrelsen blir därvid enligl förslagetall svara för en planmässig samordning mellan kulturminnesvårdens ochnaturvårdens insatser. Arbetsgruppenbehandlar även frågor om tjänstemannens inordnande i och lämnarförslag till handläggning av befintliga och nytillkomna ärenden inom länsslyrelsen. Förhållandenai , och saml har särskilt uppmärksammatsav arbetsgruppen. De speciella förhållandena i medför enligt art)etsgruppenall den befintliga landsanlikvarieorganisalionen, vad gäller antalettjänstemän, bör behållas i den nya 1975/76:135 257 Flertaletremissinstanser tillstyrker i huvudsak förslaget eller lämnar det utan erinran.Bland remissinstanserna finns dock en viss opinion för att reglera samarbetetmellan och genom arbetsordning eller andra föreskrifier.Ett antal remissinsianser anser vidare alt ansvarsfördelningen mellanlänsstyrelsen och länsmuseel bör preciseras ytteriigare. a, framhållerflera remissinsianser viktiga roll som service-och kontaktorgan förkommunerna. Möjligheten för en enda läns-slyrelsetjänsleman att klara av deuppgifter som arbetsgruppen föreslår ifrågasätts på sina håll. Den föreslagna säriösningenför far vidare ett blandat mottagande. Jagkan i fråga om kulturminnesvårdens regionala organisation och dess uppgifter ihuvudsak ansluta mig lill den syn som arbetsgruppen har gett uttryck fön Dennya organisationen för kulturminnesvården innebär att samtliga frågorsomrördenregionala miljövården samlas inom länsslyrelsen. Den samordning av samhälletsmiljöinsatser som därigenom blir möjlig är enligt min mening av slorl värde.Bl, a, ökar fömtsättningarna för alt planer och andra åtgärder fär en sådanutformning all kulturminnen och kulturmiljöer kan bevaras och levandegöras. Dennya regionala organisationen innebär all bl, a, befriasfrån att handlägga vissa löpande ärenden inom kulturminnesvårdensspeciallagstiftning. kommer nya krav att ställas på ämbetet somcentral myndighet för kulturminnesvården. Jag uttalade i prop, 1975:20 (s. 245)au riksantikvarieämbelel bl. a. genom samråd, råd och anvisningar skall biträdalänsstyrelser och länsmuseer i deras arbete. Ämbetet skall ocksä kunna följaoch värdera det regionala arbelel. far enligt min meningdärvid en betydelsefull roll när det gäller att komma med förslag tillförtydligande i frågor om samarbete och ansvarsfördelning mellan bl. a.länsstyrelserna och länsmuseerna. Det bör även vara en viktig uppgifl förriksantikvarieämbetet alt närmare utreda ansvarsfördelningen mellan ämbetet ochden regionala organisationen och att ge anvisningar om denna fördelning. Jaghar i andra sammanhang betonat vikten av det kullurminnes-vårdsarbeie sombedrivs inom hembygdsrörelsen. Del är angeläget att slå fast althembygdsrörelsen även i fortsättningen har vikliga uppgifter inomkulturminnesvården. Hembygdsrörelsens erfarenheter och engagemang bör sålundalas tillvara. Den nya regionala organisationen för kullurminnes-vården börmedföra alt möjligheterna ökar att genom råd och annal biträde stödja rörelsensideella arbete. Stödet bör vara av sådan beskaffenhet alt rörelsen slår fri ochobunden gentemot myndigheter och institutioner. En viktig grund för detregionala arbetet inom kulturminnesvården är samarbetet mellan länsstyrelsenoch . Jag vill i likhet med arbetsgruppen understryka betydelsen avett väl fungerande samarbete. Ett sådant bör enligt min mening lill slor delkunna undanröja risken för dub- 17 1975/76. 1975/76:135 258 belarbeleoch kompetenskonflikter mellan länsslyrelsen och . Fleraremissinstanser förordar ell mer organiserat samarbete. a. anser FöreningenSveriges landsantikvarier del väsentligt att remissförfarandet regleras i enhandläggningsordning. Föreningen finner del även lämpligt att länsslyrelsetjänstemannendeltar i veckoföredragningar. Samarbetetmellan och är väsentligt och jag har all förståelseför strävandena att så långt som möjligt försöka få till stånd ändamålsenligaoch praktiska samarbetsformer. Med hänsyn till bl, a. den enskilde länssiyrelseijänstemannenskompelens och arbetsbörda föreligger del emellertid, som även några remissinsianserpåpekar, vissa svårigheter när del gäller att skapa samarbetsformer som går attanvända över hela landet. Jag har emellertid i princip inte något alt erinramot all den av Föreningen föreslagnahandläggningsformen för remisser mellan länsslyrelsen och tillämpas.Handläggningsformen innebär bl. a. alt bör inhämta yttrande frånlänsmuseel i ärenden om gränsbeslämning, undersökning av fast fornlämning, borttagandem. m. av fornlämning samt undersökning av plats för fornfynd. Vidare innebärden all yttrande bör inhämtas i ärenden om förklarande för byggnadsminne,ändring av byggnadsminne och hävande av byggnadsminnesförklaring. Jagkan också ansluta mig till tanken på del mer organiserade samrådsförfarandesom några remissinstanser förespråkar. Delta förfarande kan innebära att länsslyrelsetjänstemannendeltar i veckoföredragningar. Jag är vidare inte främmande för alllänsstyrelsen kan behöva tillkalla företrädare för bl.a. länsmuseel att somexperter delta i beredning av vissa ärenden. Behovet av sådanmedverkan fär avgöras frän fall till fall. Över huvud laget mäsle praktiskasynpunkter få stor belydelse när samarbelsrutiner mellan länsslyrelsen och länsmuseelskall utformas. och bör eftersträva ett sådantregelbundet samarbete att behov av formella remisser tilllänsmuseet begränsas som risken för dubbelarbete minskar. Jag äremellertid inle nu beredd att ansluta mig lill del av några remissinstanserframförda förslaget att bestämmelser om samarbetet las in i länsstyrelsensarbetsordning resp. i en förordning om statsbidrag till regionala museer. Detär enligl min mening lämpligt att först avvakta erfarenhelerna av den nyaorganisationen för den regionala kulturminnesvården. Det bör i stället ankommapå all enligl sin instruktion meddela erforderiiga rådoch anvisningar. Arbetsgruppensriktlinjer för fördel n i ngen av uppgifter mellan ochlänsmuseet godtas av flertalet remissinsianser. Åtskilliga instanser önskaremellertid en mer preciserad arbetsfördelning, Det är även enligl min meningönskvärt all arbetsfördelningen blir klar och entydig. Delta är av betydelseför samarbetet mellan länsslyrelsen och länsmuseel som samråd ochrådgivning till kommuner och all- 1975/76:135 259 Detär emellertid inle praktiskt möjligt alt nu meddela definitiva föreskrifter omvad som i detta avseende skall gälla för framtiden. Jag delar statenskulturråds uppfattning att del är svårt att för varie uppkommande situationange vilka uppgifter som länsslyrelsen skall ha i förhållande till de uppgifterlänsmuseel skall svara för. Arbelsfördelningen blir också beroende avförhållandena i länen. Arbetsgruppensförslag lill ansvarsfördelning bör emellertid i stort kunna fungera somriktlinjer för fördelningen av uppgifter mellan länsslyrelsen och länsmuseel.Det av mig förordade samarbetet mellan dessa båda parter bör vid oklarhet omvad som gäller vara en garanti för alt samförstånds-lösningar skall kunna nås ide enskilda fallen. 1 likhet med vad jag tidigare anförde om beslämmelser församarbetet är jag inte beredd alt nu förorda att föreskrifter omansvarsfördelningen tas in i arbetsordning resp. i en slalsbidragsförordning. Arbetsgruppensförslag all länsslyrelsen skall fungera som regional remissinstans ålriksantikvarieämbetet föranleder, såvitt gäller ärenden om kyrkobyggnader,erinringar från flera remissinstanser som förordar att kyrkobyggnadsärendena ilikhet med ärenden om kyrkliga inventarier remitteras direkl lill länsmuseel.Även jag anser alt detta i vissa fall kan vara ett smidigare förfarande. Sompåpekas av bl. Föreningen bör arbetsgruppensönskemål att länsslyrelsen skall följa den aktuella verksamheten kunnatillgodoses inom ramen för det föreslagna samarbetet. Riksantikvarieämbetetbör emellertid ha möjlighet alt ocksä remittera ärenden om kyrkobyggnaderdirekt till . Jag tänker då närmast på ärenden som rör miljö-eller planfrågor. Arbetsgruppen har i frågaom samråd och rådgivning försökt att skapa klara och enhetliga kontaktvägarinom den regionala kulturminnesvården genom alt föreslå alt iförsta hand skall vara det regionala kontaktorganet. Även jag anser attlänsstyrelsen bör ha denna uppgifl. Det ligger i sakens natur att den föreslagnaordningen inte fär drivas därhän att den blir stelbent och alltför formaliserad.I detta sammanhang kommer kommunernas behov av rådgivning och antikvariskmedverkan in i bilden. Enligl min mening är länsmuseel del organ som i förstahand skall lämna kommunerna hjälp i byggnadsärenden och andra frågor där enantikvarisk granskning är nödvändig. I dessa frågor anser jag i likhet med bl.a. Föreningen att kommunerna ulan förmedling av länsslyrelsenbör ha möjlighet att vända sig direkt till länsmuseel. Jag vill påpeka all deläven i andra fall kan finnas anledning all göra avsteg från principen alllänsstyrelsen skall vara del regionala kontaktorganet. böremellertid kopplas in när granskningen visar att kulturminnesvårdensspeciallagstiftning berörs. Länsmuseel bör också underrätta närlänsstyrelsens uppgifter enligt byggnads- eller naturvårdslagstiftningenaktualiseras. Samma sak gäller låne- och bidragsfrågor samt Prop.1975/76:135 260 ärendenom kommunala bostadsbyggnadsprogram. Jag ansluter mig således lill arbeisgruppensförslag med angivna förbehåll för kommunernas möjligheter all konsulteralänsmuseet. Jagansluter mig vidare till den föreslagna ansvarsfördelningen beträffandeinventeringar och kulturhistorisk forskning. Vad gäller vården av kullurminnenoch kulturmiljöer är jag ense med arbetsgruppen om att länsslyrelsen bör ha ettallmänt ansvar för att erforderiiga värdarbeten kommer lill stånd. Det är ocksäav vikt all länsslyrelsen lar ett planeringsansvar för vårdarbeten som bekostasav AMS. Jag förutsätter att den arbetskapacitet för projektering och kontrollav vårdarbeten, som i samverkan med AMS har byggts upp hosriksantikvarieämbetet, liksom utnyttjas för den regionala kulturminnesvården. Beiräffandeden kritik som Viiierhetsakademlen anför i fråga om den statliga vården avakademins fastigheter vill jag erinra om de avtal som slöts mellanstaten och akademin (prop, 1975:20, KrU 1975:12, rskr 1975:201), Ett av avtalenbehandlar den slalliga förvaltningen av akademins fasligheter. Delta avtal klariäggeratt staten har åtagit sig alt genom svara för vården ochförvaltningen. Vårdansvaret för de aktuella fastigheterna åvilar såledesämbetet, Enligl min mening bör ämbetet självständigt kunna delegera vissauppgifter lill länsslyrelsen eller länsmuseel. En sådan delegering innebär inleall ämbetet frånhänder sig sitt ansvar gentemot akademin. Del är emellertid önskvärtall ämbetet på lämpligt säu håller akademin underrättad om vårdarbetet. Riksdagsbeslutetom den regionala kulturminnesvården innebär att det slalliga ansvarel förkulturminnesvården förstärks genom att en n y tjänsteman tillförs länsslyrelsen.Samtidigt medför beslutet all länsmuseel även i fortsättningen fär möjlighetatt som fri institution bedriva en kvalificerad kulturminnesvård. En samverkanmellan länsslyrelsen och bör garantera att den nya tjänstenverkligen medför en förstärkning av den regionala kulturminnesvården. Flera remissinsianserut-iryckeroro föratt en enda tjänsteman inte kan handlägga de uppgifiersom omfattasav den föreslagna arbetsfördelningen. Givelvis kan det här liksom i andraverksamheter uppslå vissa problem med hänsyn lill bl. a. arbetsuppgifternasmångfald. Den regionala organisationen förutsätter emellertid att ett aktivtsamarbete kommer till stånd med .