prop · FZ03113 · 1975-12-31 00:00:00 — anmälasi denna del avses få den innebörden atl del nuvarande systemet med särskildapresumtionsregler för fyllerifallen slopas. Någon övergång tiU en ordning sominnebär all schablonregler av denna typ i fortsättningen skulle knytas till ettomhändertagande på gmnd av bemsning planeras sålunda inte. Detlaställningstagande stämmer också överens med den allmänna uppfattning som jaghar redovisat i del föregående. En annan sak är alt man måste räkna med att detäven efter fylleriets avkriminalisering behövs ett system som garanterar allkörkorlsmyndigheten får undertättelse om fall då innehavare av körkort tas omhand på gmnd av akut bemsning. Etl sådanl underrällelsesyslem ingår som etlnaturligt led i den allmänna kontroll och uppföljning av körkortshavarnasskölsamhet i nykterhelshänseende som kontinuerligt måsle ske frånkörkortsmyndighelens sida. Alt ell isolerat omhändertagande i fortsättningeninte kommer all utgöra någon självständig presumtion för atl ellkörkortsingripande skall ske hindrar sålunda inte alt en underrättelse om ellomhändertagande kan bilda underlag för ytteriigare utredning frånkörkortsmyndighelens sida, särskilt i fall då t.ex. upprepade omhändertagandenhar skett under kort lid eller det på gmnd av tidigare lagföring eller eljesifinns speciell anledning misslänka att en körkortshavare har alkoholproblem.Del bör förutsättas all körkorlsmyndigheten i sådana fall genom hänvändelsetill bl. a. nyklerhelsnämnd kan få elt mer fuUständigt och allsidigt underlagför sin bedömning än vad ifrågavarande undertättelser i allmänhet utgör. Jagvill vidare anmärka atl ell syslem som innebär atl omhändertaganden på gmnd avbemsning rapporteras till körkorlsmyndigheten inle efler avkriminaliseringenkommer alt kunna ingå som etl led inom rättsväsendets informationssystem (RI),eftersom RI avser endasl registrering av straffbelagda gämingar. I slälleltorde systemet få utformas på del sättet all underrättelser från polisens sidaom verkställda omhändertaganden görs direkt lill den länsstyrelse som harutfärdat körkortstillslåndet och som då också får svara för all uppgiftentillförs körkortsregistrei. Inte heller beträffande dessa frågor avser jagemellertid alt nu anmäla något förfaltningsförslag. Efler samråd med chefen förkommunikationsdepartementet förordarjag i stället all frågorna las upp lillnärmare behandling i anslutning till den allmänna reform i fråga omkörkortsreglerna som har fömtskickats i det föregående. Ifråga om avstängning från inköp av rusdrycker gäller f.n. enligtmsdrycksförsäljningslagen (1954:521) atl ulminutering av sådana drycker vägrasbl. a. personer som har förts upp på den s. k. spärt-Bstan. På listan upptas dels personer beträffande vilkanyklerhelsnämnd gjort framställning om avstängning, dels också under närmareangivna fömtsättningar personer som har gjort sig skyldiga lillIrafiknyklerhetsbrott, fylleri och vissa andra alkoholbrott. I fråga omtrafiknykterhetsbrott och fylleri gäller alt upplagande på spärtlisla skall skenär någon enligt lagakraftägande dom har gjort sig Prop.1975/76:113 116 skyldigtill sådanl brott vid mer än elt lillfälle . Den som i ellsådant fall har tagils upp på spärrlista avförs därifrån efler . har framhållit all del vidden automatiska spärt-ningen på gmnd av upprepat fylleri ellertrafiknykterhetsbrott inle sker någon prövning av lämpligheten av enavstängning i det enskilda fallet. Ifrågavarande spärtning ger enligtutredningen därför stort utrymme ål tiltfäl-lighelernas spel. Ulredningen harockså ansett sig kunna konstalera all den automatiska spärtningen i nu avseddafall inte har haft någon egentiig effekt. Enligl ulredningen kan del undersådana förhållanden inte vara försvariigi atl vidmakthålla denna ordning somkräver särskild administration och därmed förbundna kostnader. Ulredningenanser därför alt avkriminaliseringen av fylleriet bör leda lill alt denautomatiska spärrningen av fyUerisler och personer som har begåtttrafiknykterhetsbrott upphör. Fråganom spärtlislan har senare tagits upp av alkoholpolitiska ulredningen (ÄPU) ibetänkandet (SOU 1974i 90-93) Alkoholpolitik. ÄPU har lagl fram förslag tiU enhelt ny lagstiftning om handel med drycker. Förslagel innebär bl. a. allsystemet med särskild spärrlista avskaffas. Del kan nämnas att vidremissbehandlingen av betänkandet samtiiga instanser har tillstyrkt att denautomatiska spärmingen av ålerfallsfyllerister upphör. Min principiella instäUning är i detla liksom iandra sammanhang atl man efler fylleriels avkriminalisering inle bör behållasådana schematiska rättsverkningar som f n. knyts liU att en person vid etleUer flera tillfällen har gjort sig skyldig lill fylleri. Del kan enligl minmening inle komma i fråga all i fortsältningen låta den nu Urågavarandeautomatiska spämiiingen knytas lill all någon har omhändertagils av polisen pågmnd av bemsning. I avvaktan på alt hela frågan om spärrlislan tas upp isamband med ställningstagande liU den framlida alkoholpolitiken förordar jagdärför atl msdrycksförsäljningslagen ändras på det sättet alt denschablonmässiga spärtning som äger rum vid fall av upprepat fyUeri upphör isamband med all avkriminaliseringen sätts i kraft. Etl annat spörsmål som aktualiseras vid enavkriminalisering av fylleriet är frågan om man i anslutning lill reformen börinföra en allmän central registrering av sådana omhändertaganden som gmndas påakut bemsning. Jag syftar här på registrering i den form som f. n. sker avfyUeriförseelser i del s. k. särskilda slraffregistret som förs av riksskatteverkel.Där antecknas f. n. bl. a. domar som gäUer fylleri och vissa andra alkoholbrottsamt beslut om tvångsåtgärd enligt Nvl. anser i denna del attbehovet av ett sådant regis-ler framför alll är avhängigt av frågan vilkarättsverkningar sorn skall förbindas med etl omhändertagande. I detla avseendehänvisar utredningen tiU atl den inle har funnil del möjligl alt slopa den s.k. fylleriindikalionen Prop.1975/76:113 117 enUgtNvl och inle heller har velat förorda att fylleriet i fortsättningen frånkännsbetydelse vid prövning av körkortsärenden. Enligl utredningen leder dennaståndpunkt lill all man även i fortsättningen behöver ha tillgång till ellcentrall register över inträffade fyllerifall. Utredningen föreslår därför allomhändertaganden av bemsade personer skall registreras i det särskildaslraffregistret. Äv de remissinstanser som har uttalat sig i dennafråga har några tillstyrkt ulredningens förslag. Från flera håU har emellertidifrågasatts om del sedan fylleriet har avkriminaliserals över huvud laget ärnödvändigt atl föra ett centralt register över dem som tas om hand på gmnd avbemsning. Ävvad jag har anförl i del föregående framgår atl en utgångspunkt vidavkriminaliseringen är all några schablonmässigt bestämda rättsverkningar inlei fortsättningen kommer atl knytas lill själva omhändertagandet. Frågan om dencentrala registreringen får därför bedömas från andra synpunkler än dem somhar legat till gmnd för fylleristraffutredningens ställningslagande. Enpersonrelalerad registrering av omhändertaganden för andra än körkortshavareskulle enligl min mening i fortsättningen få etl mycket begränsat värde. Närdet gäUer tiUämpningen av Nvl innebär det av mig förordade förslaget alt den s.k. fylleriindikationen las bort. Det kan som tidigare nämnts ibland ändå länkasföreligga etl behov för nyklerhelsnämnd all i elt ärende angående tvångsåtgärdkunna åberopa att etl upprepat anlal omhändertaganden har ägt mm, men dettatorde i så fall kunna dokumenteras på annat sätt än genom utdrag från ettcentralt register. När en fråga om körkortstiUstånd skall prövas för en personsom inle förekommer i körkortsregistrei, tillämpas redan f. n.den ordningen alt bedömningen av hans skölsamhet i nykterhelshänseende sker pågmndval av yttrande från nyklerhelsnämnden. Också om det i annal fall vid myndighetsprövning av särskilda skäl anses erforderligt att införskaffa uppgifler lillbelysning av en persons allmänna skötsamhet i nykterhetshänseende - såsomexempelvis när del gäller tillstånd enligl vapenlagen (1973:1176) ellergodkännande av väktare enligt lagen (1974:191) om bevakningsföretag enligt min mening närmast till hands alt inhämta yttrande frånnykterhetsnämnd i denna fråga. HärtUl kommer alt starka principiellabetänkligheter måste anses tala mot ett syslem som innebär alt man inför encentral personrelalerad registrering av polisingripanden. Del bör naturligtvis inle förbises all dennuvarande registreringen av fylleriförseelser i del särskilda slraffregistretfyUer en viss uppgift för forskningsändamål. Anlalel omhändertaganden somverkställs på olika orter och uppgifter om de omhändertagna kommer visserUgenliksom f. n. atl kunna dokumenteras på annat sätt. Den ceniralapersonregistreringen har emellertid erbjudit vissa möjligheter lill en samladanalys av återfallsfrek-venser m. m. som försvåras när fylleristraffel lasbort. Å andra sidan har den ändrade inställningen till fylleriförseelser ochdärmed också till regist- Prop.1975/76:113 118 reringensom gjort sig gällande medfört atl man numera inle fäster sammavikt vid denna form av statistik som tidigare (jfr SOU 1974:39 s. 296). Enligtmin mening har inle heller de skäl som kan åberopas från forskningssynpunktden styrkan all de motiverar införandel av en central personalrelateradregistrering av sådana polisingripanden som det här gäller. Jag har därförefler samråd med chefen för stannat för atl man inle börutvidga register lill all omfatta även omhändertaganden pågrund av bemsning. Ett visst samband med de nu senast behandladefrågorna har spörsmålet om den som har tagils om hand på gmnd av bemsning skallkunna få lill stånden rättslig omprövning av åtgärden. Av praktiska skäl är detgivelvis uteslutet atl en sådan prövning skulle kunna ske medan omhändertagandelfortfarande pågår. Vad som kan komma i fråga blir sålunda endasl en prövning iefterhand, sedan själva omhändertagandet har upphört. har i denna del förordatell syslem som skulle innebära alt den som är missnöjd med ell omhändertagandefår rält atl från deltas upphörande begära prövning avomhändertagandel hos allmän domslol. Domstolens prövning skall enliglförslagel utmynna i en förklaring huruvida omhändertagandet har varil lagligengmndat eller ej. Om domstolen förklarar all förutsättningar har saknats föromhändertagande, skall detta medföra all alla rättsverkningar som är förbundnamed omhändertagandet upphör. De flesla remissinstanser som yttrat sig i fråganhar tillstyrkt alt en möjlighet tiU överprövning införs. Dessa instanserförordar dock allmänt alt prövningen sker i förvallningsrättslig ordning islällel för vid allmän domstol. Några remissinstanser anser del onödigl medett syslem som går ul på att ett omhändertagande skall kunna överprövas. Därvidåberopas både principiella skäl och de bevissvårigheter som anses bli förenademed förfarandet. Vidare anförs alt behovet av ett sådanl prövningsinslituthänger samman med frågan vilka konsekvenser som enligt olika bestämmelser skaUkunna följa på elt omhändertagande. För egen del vill jag tiU en början framhåUa attfylleristraffutredningens förslag även på denna punkt får ses mot bakgmnd avalt ulredningen hade tänkt sig en ordning enUgl vilken vissa sådana rättsverkningarsom f. n. kan följa på en fylleridom i fortsältningen skulle knytas till självapolisingripandet. Utgångspunkten för mina överväganden är i slällel all ell omhändertagandeinle skall förbindas med följdverkningar av denna automatiska karaktär ochöver huvud laget inte skall kunna utgöra en självständig gmnd för etlingripande i efterhand från myndighels sida. Något behov av ettomprövningsinstitul torde därför inte kunna anses föreligga från de synpunktersom närmast synes ha legat till gmnd för utredningsförslaget. Jag vill vidare erinra om alt förevarande fråganumera också har kommit i ett annat läge genom införandet av lagen (1974: 515)om ersättning vid frihetsinskränkning. Denna lag som trädde i kraft den 1 juli1974 har ersatt li- 1975/76:113 119 digaregällande föreskrifler i lagen (1945i 118) om ersättning i vissa fall åloskyldigt häktade eller dömda m.fl. Bestämmelsema lag var intetillämpliga på omhändertagande på gmnd av fylleri. 1 lag finnsemeUertid en allmän föreskrifl (3 §) om atl den som på annal sätt än i vissasärskilt angivna fall varit berövad friheten till följd av beslul vid myndighetsutövninghar rält lill ersättning av staten, om del finnes uppenbart atlfrihetsberövandet var utan gmnd. I förarbetena lill denna paragraf (prop.1974:97 s. 88) framhölls alt omhändertagande av bemsad person enligl 1841 årsförordning emot fylleri och dryckenskap var etl exempel på frihelsberövandesom avsågs falla under paragrafen. Denna blir givelvis tilllämplig också påsådant omhändertagande som sker enligl den föreslagna nya lagen omomhändertagande av bemsade personer m. m. Mol bakgmnd härav och med hänsyn tillde invändningar av både principiell och praktisk natur som jag berört redan iböljan av diskussionen angående omhändertagandels följdverkningar har jagkommil till den uppfattningen aU det inle är vare sig motiverat ellerändamålsenligt att införa etl särskilt syslem för domstolsprövning avomhändertagande på gmnd av bemsning. sådanl system tillämpas inte heller inågot av de övriga nordiska länderna. När del gäller framställande av anspråk pågottgörelse enligt lagen om ersättning vid frihetsinskränkning har självaförfarandet byggts upp på samma salt som i fråga om skadeståndsanspråk motstaten enligt skadeståndslagen (I972i 207). Särskilda beslämmelser i syfte allfrämja en frivillig skadeslåndsreglering har meddelats i kungörelsen(1972:416) om statsmyndigheternas skadeslåndsreglering i vissa fall. Det harfömtsätts all anspråk med slöd av lagen om ersättning vid frihetsinskränkning- liksom också anspråk som gmndas på påslående om felaktigt beslut ellerunderiålenhet atl meddela beslut - skall framställas hos justitiekanslern(), som också har befogenhet att på egen hand avgöra ersättningsfrågor upplill en viss beloppsgräns. Del slår emellertid den enskilde friu atl direktväcka talan vid domslol i stället för atl vända sig till JK, liksom atlpåkalla domstolsprövning i sådana fall då förhandlingarna med JK inte ledertill uppgörelse. Väcks talan vid domstol, företräds staten av JK. F. n.övervägs den framtida organisationen av denna skadereglering av utredningen (Ju1974: 20) om JK:s upgtfter m. m. Något behov av atl ompröva systemet i förevarandesammanhang föreligger emellertid enligt min mening inle. Jag viU särskiltanmärka att den som framställer anspråk under åberopande av att etlomhändertagande på gmnd av bemsning har varit ulan grund givetvis harmöjlighet att i samband härmed göra gällande att ett i anslutning tillomhändertagandel meddelat beslut, som innebär att alkoholdrycker e. d. tagilsifrån honom, har varit felaktigt. Anspråk på ersättning i sistnämnda hänseendekan därvid framställas med stöd av 3 kap. 2 § skadeståndslagen. Prop.1975/76:113 120 Fyllerislraffets slopande är enligl min mening enså angelägen åtgärd alt del i och för sig är önskvärt atl reformen kan träda ikraft möjligt. Med hänsyn tiU den återverkan som reformen i olikaavseenden får på gällande föreskrifler och mtiner fömtsätter den emeUertid ettbetydande administrativt följdarbele. Som framgår av vad jag har anfört i detföregående måsle vidare avkriminaliseringen samordnas med genomförandel av dereformförslag beträffande körkortsregleringen som avses bli förelagda riksdagensenare . Del är inte f n. möjligt.att med säkerhet bedöma de författningsändringar som föranleds av sistnämnda reformåtgärder kanträda i kraft. Det synes därför mest ändamålsenligt om del överlåts åtregeringen all beslämma tidpunkten för avkriminaliseringens ikraftträdande.Jag föreslår sålunda att avkriminaliseringen och därav i övrigt föranleddlagsltftning får träda i kraft den dag regeringen beslämmer. Riktpunkten börvara alt ikraftträdandet såvitt möjligl äger mm . I enlighet med vad jag nu har anfört har inomjustitiedepartementet upprättats förslag tiU 1. lag om ändring i , 2. lag om omhändertagande avbemsade personer m. m., 3. lag om ändring i miUtärarältegångslagen (1948:472), 4. lag om ändring imsdrycksförsäljningslagen (1954:521), 5. lag om ändring i lagen (I954i579) om nyklerhetsvård, 6. lag om ändring i lagen(1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m., 7. lag om ändring i lagen (l%4:168) om verkstäUighet av bötesstraff 8. lag om ändring i lagen (I973i18) om disciplinstraff för krigsmän. 1975/76:113 121 9.1Förslaget till lag om ändring i Bestämmelsen är enligt sin nuvarande lydelsetillämplig endast i annat faU än som avses med de tidigare paragraferna i 16kap. Denna begränsning i bestämmelsens räckvidd har motiverats i främsta mmmelav önskemålet all den som har gjort sig skyldig till fylleri regelmässigt skalldömas endast enligl fylleriparagrafen och inte dessuiom särskilt förförargelseväckande beleende (prop. 1948:80 s. 207 och 213-215). Som anförls iden allmänna motiveringen föreslås all begränsningen ulgår i samband med allfylleri-bestämmelsen i 15 § upphävs. När det gäUer förhållandel meUan förevarandeparagraf och straffbestämmelsema i 16 kap. 1 14 a §§ lorde ändringen, medhänsyn till de allmänna principer som gäller i fråga om lagkon-kurtens,knappast få någon praktisk betydelse. Vid brott mol någon av sistnämndastraffbestämmelser är visserligen ofta förhållandena sådana all gämingsmannensbeleende kan sägas vara ägnat all väcka allmän förargelse. Om gämingsmannen iett sådant fall inte väcker förargelse på annat sätt än genom alt utföra engäming som är särskilt straffbelagd genom annan beslämmelse i 16 kap., tordeemellertid redan av det förhållandet all straff-skaloma för dessa broll ärsträngare än den som gäller för förargelseväckande beteende framgå all endaslden särskilda straffbestämmelsen skall åberopas. uttrycklig föreskrifttorde del sålunda stå klart all den som har gjort sig skyldig exempelvis lillotillåtet förfarande med pomografisk bild genom atl på eller vid allmän platsmed skyltning eller liknande förfarande visa pomografisk bild på ett säll somhar varil ägnat att väcka allmän anslöt, i aUmänhet skall dömas endasl enligt11 § och inle dessuiom enligt 16 §. Som anförls i den allmänna motiveringen har någonändring i själva brollsbeskrivningen inle vara påkallad av fyUerietsavkriminalisering. Del har fömtsätts atl bestämmelsen om förargelseväckandebeleende med nutida synsätt inte kan ges den innebörden att den offentliga bemsningensom sådan skuUe anses falla under lagmmmet, liksom inle heller sådana inslag ien bemsad persons beteende som typiskt sett har samband medbemsningen och som visserligen medför atl hans tillstånd kan konstateras avutomstående men ändå inle lar sig några mera uppseendeväckande eller störandeuttryck. En riktpunkt vid tillämpningen bör vara att bestämmelsen omförargelseväckande beteende anses tillämplig i sådana faU då hittiUs 16 kap. 15och 16 §§ har bmkal åberopas i konkurrens. 9-Riksdagen 1975/76. Prop.1975/76:113 122 9.2 Förslaget till lag om omhändertagande av berusadepersoner m. m. Den nya lagen avses reglera fömtsättningamaför och förfarandet vid omhändertagande av akut bemsade personer saml deomhändertagnas behandling. Den kommer sålunda alt ersätta de f n. tiUämpligaföreskrifler i detla hänseende som finns i 7 § förordningen (1841i58 s. 1) emotfylleri och dryckenskap. Den berörda förordningen är för övrigi, i de delar deninle uttryckligen har upphävts, atl anse som obsolel och föreslås helt upphävdvid den nya lagens ikraftträdande. Vid sidan av den nya lagen kommervissa allmänna beslämmelser i andra författningar atl vara tillämpliga i defall som här avses. Detla gäller exempelvis föreskrifterna i 16 § Pl om atlpolisman inle får använda strängare medel för all verkställa tjänsteåtgärd änförhåUandena kräver och alt han i första hand bör söka rättelse genomupplysningar och anmaningar. Äv samma paragraf framgår vidare all polisman fårtillgripa våld bara när uppgiften inle kan lösas på annat sätt och då endastden lindrigaste formen av våld som kan leda till avsett resultat. Föreskrifler om polisarreslernasbeskaffenhet avses liksom f n. att regleras i särskild ordning. Jag villvidare erinra om all den allmänna principen all den som tas i förvar ipolisarrest inle får underkastas annan inskränkning i sin frihet än sompåkallas av ändamålet med intagningen samt ordning och säkerhet f. n. ärfastslagen i lagen (1958i 213) om behandlingen av häktade och anhållna m. fl.som också innehåller föreskrifter bl. a. om avvisilering. Regeringen har iprop. l975/76i 90 lagl fram förslag till ny häkteslag, som liksom den nuvarandelagen avses att i tillämpliga delar reglera också faU då någon tas i förvar ipolisarrest av annan orsak än misstanke om brott. Ätt verkstäUighelsföreskrifler lillden nya lagen får meddelas av regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer följer av regeringsformen. Någon särskUd bestämmelse härom behövsalltså inte. Paragrafen reglerarförutsättningarna för omhändertagande på grund av bemsning. Enligt första stycket gäller somhuvudregel att omhändertagande enligt lagen får ske bara då den bemsadeanträffas på allmän plats. Uttrycket "allmän plats" avses ha sammainnebörd som enligl BrB och betecknar således en plats som är upplåten föreller eljesi frekventeras av allmänhelen. Som exempel på allmän plats i dennamening kan nämnas väg, gata, torg och annan plats som är upplåten för allmänsamfärdsel. Hotell, restauranger, biografer o. d. är också allmänna platser iden mån och allmänhelen äger tillträde dit, liksom även låg,bussar och spårvagnar osv. Den snävare betydelse som termen allmän plats harenligl vissa andra förfallningar, t.ex. allmänna ordningsstadgan (1956i617),åsyftas alltså inle. 1975/76:113 123 Dettahar markerats genom att stycket - liksom den enligl förslaget upphävda 16 kap.15 § BrB - talar om "allmän plats, utom- eller inomhus". Enligl förslaget ger vidare första stycket stöd föromhändertagande vare sig del är fråga om alkoholbemsning eller berusning avannat medel än alkohol. Detta innebär inte någon utvidgning av nuvarandepraxis efiersom förordning, faslän den enligl ordalagen talar bara omberusning av starka drycker, har ansetts vara analogt tillämplig ifråga om person som har missbrukat annal berusningsmedel än alkohol. Beträffande bemsningsgraden anges som enförutsättning för omhändertagande atl personen lill följd av bemsningen skallvara ur stånd all la vård om sig eUer annars utgöra en fara för sig själv ellerannan. Med avfattningen markeras atl ell omhändertagande fömtsätter entämligen höggradig berusning. Om vederbörande inte är vad man bmkar kaUaredlöst bemsad -dvs. ur stånd atl la vård om sig själv - krävs del alt han kananlas utgöra en fara för sig själv eller annan, t.ex. i trafiksammanhang. Föratt detta skaU kunna konstateras måsle bemsningen framgå på etl påtagligt sättsåsom exempelvis genom att personen saknar förmåga att behärska sinakroppsrörelser. När det gäUer de fömtsättningar som ställs upp i fråga omberusningsgraden, torde den nya avfattningen inte medföra några störteförändringar i förhållande liU förordning sådan denna har liUämpals ipraktiken. I motsats tiU vad som fömtsätts av fyUeristraffutredningen haravsikten sålunda inle varit att få lill stånd någon förskjutning av praxis iden riktningen alt antalet omhändertaganden skulle bli högre än hittiUs. PoUsenavses liksom f n. ha möjlighet att inskränka sig liU alt uppmana en bemsadperson alt bege sig hem, om delta i det enskilda faUet bedöms som tiUräckligtoch försvarligt. Enligl första stycket ankommer del primära beslutetom alt omhändertagande skall äga rum på den enskilde polismannen. Som framgårav 5 § har emellertid denne skyldighel att anmäla åtgärden för sin förman föröverprövning. Stycket har inte avfattats så all ellomhändertagande blir obligatoriskt i de fall då de särskilda förutsättningarnaär uppfyllda.