prop · FZ03204 · 1975-12-31 00:00:00 — JKoch RÅ anser all del bör komma till klart uttryck i lagtexten alt endasluppsåtligt utlämnande av hemlig handling och uppsåtligt brott mot tystnadsplikt(3 och 4 SS) kan bestraffas utan hinder av meddelarskyddet. Det kan nämnas attTK i sitt betänkande uttrycker samma mening, avlämnad proposition, 1975/76:174, har föreslagils ändringar ibrottsbalkens bestämmelser om spioneribrottel m, m, vilka i huvudsaköverensstämmer med del förslag som har lagls fram av den i det föregåendenämnda utredningen, Sälunda föreslås broilsbeskrivningen i 19 kap, 5 S Prop.1975/76:204 159 brottsbalkenändrad sä all krav på syfte - direkl uppsåt - alt gå främmande makl tillhandauppställs för alt spioneri skall anses föreligga. Som en följd härav ändrasgärningsbeskrivningen beiräffande brottet obehörig befattning med hemliguppgift (19 kap, 7S första slycket) till att omfatta gärningar som f n, är allbedöma som spioneri och som har avsett hemlig uppgifl men som har förövals medindirekl eller eventuellt uppsåt. Bestämmelser om grov obehörig befattning medhemlig uppgift har förts in i en ny 8 S. Enligl denna paragraf skall vidbedömande huruvida brottet ärgrovt särskill beaktas, om gärningen innefattadetillhandagående av främmande makt eller om den var av synneriigen farligbeskaffenhet med hänsyn till pågående krig eller rörde förhållande av storbetydelse eller om den brottslige röjde vad som på grund av allmän ellerenskild tjänst betrotts honom, I 14 S föreskrivs enligt förslaget alt förförsök, förberedelse eller stämpling lill bl, a, grov obehörig befallning medhemlig uppgift skall dömas till ansvar enligl vad i 23 kap, stadgas.Enligt samma lagrum skall den som har insett eller bort inse att grov obehörigbefattning var ä färde men som underlåter att avslöja brottet dömas till ansvarenligl 23 kap, , - Ändringarna i föresläs träda ikraft den , TFvilar som förul har nämnls pä den grundsatsen att brotl som gälleryttrandefriheten och som har samband med tillkomsten av tryckt skrift kanbeivras endast säsom iryckfrihetsbrott och endasl mol en i särskild ordningutpekad ansvarig person, 1 7 kap, 3 S TF anges emellertid vissa brottsligameddelanden som - fastän de har lämnats för publicering i tryckt skrift - kanåtalas och bestraffas i vanlig ordning. De nyheter i fråga om skydd förmeddelare och anskaffare som jag har föreslagit i det föregående gör detpåkallal all omarbeta paragrafen. Jag förordar all i ell försia siycke angesvilka meddelanden som skall vara sirafföara. medan begränsningarna i skyddetför den som har anskaffat uppgift tas in i ett andra siycke. Degärningar som med stöd av beslämmelserna kan bestraffas utgör alltså inteiryckfrihetsbrott i TF:s mening. En skrift kan inte konfiskeras underåberopande av alt gärning som avses i 7 kap, 3 S har begåtts, och den kan tas ibeslag endast i den begränsade utsträckning som anges i 10 kap, 14 S TF enligtdepartemenlsförslaget. En annan sak är att enligt departementsförslagel brottsom avses i paragrafen skall lagforas i samma ordning som tryckfrihetsbroti,alltså inför tryckfrihetsdomslol efter åtal av JK, Härigenom har skillnadernamellan de båda broilskategorierna onekligen reducerats. Jaghar redan i den allmänna motiveringen deklarerat min ståndpunkt till frågan omvilka begränsningar som bör gälla i ansvarsfriheten för meddelanden förpublicering, I det följande skall jag komplettera med ytterligare synpunkter.Innan dess vill jag emellertid beröra spörsmålel om vilka personer som skallomfattas av bestämmelserna i törsta stvcket. Prop.1975/76:204 160 Nuvarandebestämmelser i paragrafen bildar i försia hand undantag frän del skydd förmeddelare som anges i 1 kap. I S iredje styckei TF, Det fär emellertid anlasatt 7 kap, 3 S andra och iredje styckena avser också andra meddelanden somenligt huvudreglerna i TF är straffria (jfr SOU 1947:60 s, 245), Enligl min meningbör paragrafen tydligare än f n, ange tillämpningsområdet. Försti paragrafen bör nämnas de meddelanden som åsyftas i I kap, 1 S iredje styckei.Som jag har nämnt i den allmänna motiveringen bör vidare, i enlighet med MMU:sståndpunkt, ansvarenligt 7 kap, 3 S kunna utkrävas av vissa andra medverkandesom inte har tryckfrihetsansvar för skriften. Endast sådana medverkande kandock jämställas med meddelare enligl I kap, 1 S som har bidragit tillframställningens innehåll eller tagit initiativ till dess offentliggörande.Avsikten är givetvis inte att etablera ett ansvar för t, ex, spioneri för densom - utan att vara ansvarig enligt 8 kap, TF - endast förlägger, trycker ellersprider en skrift som uppenbarar försvarshemligheter. 1 nära anslutning till ordalageni 8 kap. 1 S andra styckei MGL föreslår jag att med meddelare enligt 1 kap, 1 STF jämställs den som -utan alt svara enligt 8 kap, TF - i egenskap avförfattare eller annan upphovsman eller såsom utgivare har medverkat lillframställning som har införts eller är av.sedd all införas i tryckt skrift. Dengjorda avgränsningen torde inte innebära någon ändring i vad som redan gäller.Som jag har berört i specialmotiveringen till 1 kap. 1 S TF följer som ensärskild fördel med det föreslagna tillägget att det motsättningsvis framgäratt personer som hör till den angivna kretsen som huvudregel är fritagna frånstraffansvar, när de inle är ansvariga för skriften enligl 8 kap, TF, Omsålunda, för att ta ett exempel, en författare lämnar ett manuskript till enförläggare för tryckning eller utgivning men boken aldrig blir utgiven, kanförfattaren inte annat än i särskilda undantagsfall, dvs, främst i just de fallsom anges i 7 kap, 3 S TF, ställas till ansvar för åtgärden, om denna annarsinnefattar brotl. Vadhärefter gäller den begränsning i ansvarsfriheten som avser grova brott molrikels säkerhel, uppkommer frågan om de ändringar i 19 kap, somhar föreslagits i prop, 1975/76:174 bör få till konsekvens att den nuvarandeuppräkningen utökas med brottet grov obehörig befattning med hemlig uppgift.För egen del anser jag att sä bör bli fallet. Jag kan härvisa till de skäl somMMU har åberopat. Särskilt vill jag framhålla att tillägget, som är föranlettav att spioneribegreppel ges en snävare innebörd, inte torde leda lill någonutsträckning av undanlagsbestämmelsen. Jag vill också erinra om att enligldepartementsförslagel frågan om gränsdragningen mellan det grova brottet ochdet enkla kommer att prövas av jury. Undantagetför grova broll mol rikets säkerhel bör las upp i en första punkt i paragrafensförsia stycke, I en andra punkt bör i överensstämmelse med gällande räll ochMMU:s förslag göras undanlag för utlämnande av allmän handling som skall hållashemlig, Endasl om brottet är uppsåtligt. Prop.1975/76:204 161 bördet kunna beivras. Delta bör framgå av lagtexten. Nuvarande beslämmelse ansesgälla inle endasl orikligt utlämnande vartill tjänsteman gör sig skyldig utanockså tillhandahållande som görs av enskild i strid med förbehåll som myndigheihar ställt upp vid utlämnande av den hemliga handlingen. Jag föreslår altsistnämnda fall nämns uttryckligen i bestämmelsen. Offentlighets- ochsekretesslagstiftningskommitlén har för detta fall föreslagit enstrafföeslämmelse i 56 S lagen om allmänna handlingar. Entjänsteman kan alltså åtalas för att ha lämnat ut en hemlig handling förpublicering, inte bara då han lämnar den lill nägon som avses i 1 kap. 1 Stredje slycket TF ulan även i andra fall, 1, ex, då han lämnar den tillförläggare för utgivning i tryck. Är tiänsiemännen själv ansvarig för publiceringen,kommer emellertid straff enligt förevarande paragraf inte i fråga, 1 ställetblir då bestämmelsen i 7 kap, 5 S 2 tillämplig. Jagvill betona vad som i och för sig klart framgär av lagtexten, nämligen attundantaget frän meddelarfriheten gäller endast utlämnande av en hemlig handlingeller del av sådan, däremot inte referat av innehållet i handlingen. I vadmän ett sådant referat, som lämnas för publicering, är strafföart, blir beroende av om meddelaren bryter en tystnadsplikt som omfattas av den särskilda lagen om kvalificerade tystnadsplikter. Angående särskilt frägan om ansvar för röjande av uppgift ur hemlig handling i strid med förbehåll vid dess utlämnande får jag hänvisa till specialmotiveringen lill 7 kap. 5 S TF. Bestämmelsenom tystnadsplikter bildar i förslaget en tredje punkt i första stycket. Ävenhär bör uttryckligen anges att endast uppsåtligt brott har försteg framförmeddelarskyddet. Ansvaret sträcker sig alltså inte så långt som enligtstrafföeslämmelsen i 20 kap, 3 S . Det är obehövligt att säga utatt fråga skall vara om tystnadsplikt enligt lag eller annan författning; tillföljd av reglerna i TF kan annan offentligrättslig tystnadsplikt inteupprätthållas. Av det föreslagna stadgandets lydelse torde med lillräckligtydlighet framgå all endasl den som bryter egen tystnadsplikt kan görasansvarig enligt paragrafen. Medverkansansvar för annan kommer inle i fråga,även om han i och för sig hör till kretsen av dem som åsyftas med lagrummet. Omen journalist således lill sin tidning vidarebefordrar en uppgifl som harmeddelats honom genom att nägon har brutit mot en lystnadsplikt för vilkenmeddelarskyddet viker, kan journalisten inte åtalas för medhjälp till brolt moltystnadsplikt. Än mindre kan han straffas för anstiftan; detta framgårav 1 kap,1 S Oärde stycket och andra siycket i förevarande paragraf Nuvarandebestämmelse i 7 kap, 3 S TF om ansvar för brotl mot tystnadsplikt har avseendeocksä pä den som själv är ansvarig för publiceringen av en röjd uppgift. Så ärdäremot inte fallet med den av mig föreslagna bestämmelsen. Är del denansvarige publicisten som själv har brutit en honom åliggande tystnadsplikt,föreligger tryckfriheisbrott, om brottet är uppsåtligt. En bestämmelse häromåterfinns i förslaget i 7 kap, 5 S TF, 1enlighet med vad jag har förordat i den allmänna motiveringen saknas Prop.1975/76:204 162 iförslaget motsvarighet lill del nuvarande undanlaget i paragrafen för meddelandesom innefattar ärekränkningsbrott. Såvittgäller första slyckel vill jag avslulningsvis erinra om vad jag har nämntförut, nämligen all ett meddelande för offentliggörande i exempelvis en tidningkan beivras enligt lag när det innefattar ett brotl som inle är att hänföralill missbruk av tryckfriheten som en art av den medborgerliga yttrande- ochinformationsfriheten. Hit hör 1, ex, meddelanden som utgör led i ettbedrägeribrolt eller som innebär överträdelse av de normer som gäller förutformningen av kommersiell reklam, 1andra slycket har tagils upp del undantag frän skyddet lor anskaffande avuppgifter för publicering som jag har nämnt i den allmänna motiveringen.Undantaget gäller samma broll mol rikets säkerhel som har räknats upp i punkt 1i första styckei. Andra stycket gäller, till skillnad från del första, ocksåden som slår tryckfrihetsrättsligt ansvar för en skrift. Det brottsligaanskaffandet av en uppgift skall alltså inte ses som ett moment i del iryckfrihetsbrottsom har begåtts genom uppgiftens publicering. rör det sig här om lilldel yttre skilda gärningar. Del kan vidare inte anses lämpligt all låtaansvarel för tryckfriheisbrott vilket kan utkrävas oberoende av utredning omuppsåt i det särskilda ftillet inkludera en gärning för vilken ansvar kan kommai fråga endast vid styrkt uppsåt. Att den valda konstruktionen inte hindraratt en sammanhållen bedömning av brotten kan komma till stånd, har jagutvecklat i det föregående. 14 S anges under skilda punkter vilka brott som skall anses .som otillåtetyttrande i tryckt skrift. 1 denna s. k, brottskatalog har efter är 1949vidtagits ändringar, dels är 1965 i anslulning till brottsbalkensikraftträdande, dels vid senare omarbetningar av särskilda strafföestämmelser.Sålunda har skett betydelsefulla ändringar i del attbestämmelserna om skymfande av rikssymbol, brott mot irosfrid saml sårande avtukt och sedlighet har upphävts, medan vissa ändringar har gjorts beträffandebl, a, uppvigling och hels mot folkgrupp. Som följd av de gjorda ändringarna ärnu flera punkter i brottskatalogen upphävda. Omde i broltskatalogen kvarstående punkterna bör följande framhållas, I punkt 6upptas ärekränkning mol konungen eller annan medlem av kungahuset eller motden som i egenskap av riksföreståndare fullgör statschefens uppgifier. Punkt 7anger som otillåtet yttrande förolämpning mot nägon som innehar eller harinnehaft ämbete eller annan befattning, varmed ämbetsansvar är förenat, ellernågon som enligt regeringens förordnande åtnjuter skydd som ämbetsman, ommissfirmelsen sker i eller för hans befattning. Enligt punkt 10 är deltryckfrihetsbroti all sprida falskt rykte eller annat Prop.1975/76:204 163 osantpåstående, som är ägnat att framkalla fara för rikets säkerhet, eller att begågärning innebärande att nägon till främmande makt framför eller låter framkommasädant rykte eller påstående. Detsamma gäller enligt punkt 11 spridande avfalskt rykte eller annat osant påstående, som är ägnat alt framkalla fara förfolkförsörjningen eller för allmän ordning och säkerhet eller att undergrävaaktningen för myndighei eller annat organ, som äger besluta i allmännaangelägenheter. Under punkt 15 upptas ärekränkning mot enskild person.Gemensamt för punkterna 6, 7 och 15 i broltskatalogen definieras ärekränkning iett andra stycke av paragrafen, Deflnitionen upptar förtal, förtal mot avlidenoch förolämpning och överensstämmer i allt väsentligt medbrottsbeskrivningarna i 5 kap, . Enförutsättning för att straff skall kunna följa på de i brottskatalogen angivnagärningarna är enligt de inledande orden i 4 S att gärningarna också enligtvanlig lag utgör brott. Brottsbeskrivningarna har därför i allmänhet sinmoisvarighei i beslämmelser. Fram till harbrottet i punkten 7 i kalalogen molsvarats av del allmänna brottet missfirmelsemol tjänsteman enligt 17 kap, 5 S . Denna strafföeslämmelse äremellertid numera upphävd. Från nämnda dag skall ifrågavarande gärningarbedömas som förolämpning enligt 5 kap, 3 S . MMUsäger sig endast ha gjort begränsade överväganden angående innehållet ibrottskatalogen, Uiredningen har emellertid beaktat vissa utredningsförslagangående ändringar i . Sålunda föreslår MMU i enlighet med förslagfrän den tidigare nämnda utredningen för översyn av bestämmelserom brolt mot rikets säkerhet, att ur brotts-katalogen utmönstras brottensamhällsfariig ryktesspridning och beljugande av myndighet (punkten 11,16 kap,6 S och 17 kap, 6 S ) samt att brottet ryktesspridning till faraför rikets säkerhel (punkten 10, 19 kap, 8 S ) skall kunnabestraffas endast om gärningen har förövats under krigsförhållanden, MMU harvidare beaktat förslag av kommittén för lagstiftningen om yttrande- ochtryckfrihet i betänkandet (SOU 1972:88) "Om ärekränkning" angåendeutformningen av brotten förtal och förtal av avliden. Till delta kommer att MMUföreslår alt missfirmelse av tiänsteman (punkten 7) inte skall betecknas somsärskilt yltrandefrihetsbrott, liksom inte heller ärekränkning mot konungen m,fi, (punkten 6), MMU motiverar ändringen i sistnämnda del med att punkien intesyftar på ett självständigt brott ulan endast avser en bestämmelse ibrottsbalken om straffmätning. Båda de nu nämnda brotten ingår enligt förslageti beskrivningen av ärekränkningsbrottet. Prop.1975/76:204 164 Deidet föregående nämnda förslagen från uiredningen föröversy n av brottsbalkensbestämmelser om brott mot rikets säkerhet har följts i prop, 1975/76:174, som fn, är föremål för riksdagsbehandling, I proposilionen förordas alltså attstrafföesiämmelserna i 16 kap, 6 Soch 17 kap, 6 Som samhällsfariig rykiesspridningoch beljugande av myndighet skall upphävas. Bestämmelsen i 19 kap, 8 S omryktesspridning lill fara för rikels säkerhel föreslås bli begränsad till tiddä riket är i krig ellerdå beredskapstillstånd råder. Lagrummet flyttas därförtill 22 kap, som behandlar krigsartiklar(22 a S). Av 16 S samma kapitel följeratt bestämmelsens tillämpningsområde under vissa omsländigheler kan utvidgaslill att avse även annan tid. Särskilda bestämmelserom beredskapstillståndåterfinns i jagen (1960:513)om beredskapstillstånd. Ändringarnai föresläs träda i kraft den , Deändringar i beslämmelser som jag har angetl i det föregående börgenomföras ocksä i brottskatalogen i 7 kap, 4 S TF, Detta innebär att brottensamhällsfarlig rykiesspridning och beljugande av myndighet utmönstras ur TFsamt att brottet ryktesspridning till fara för rikets säkerhet ges ett snävaretillämpningsområde än det har . Jagföreslår vidare att de särskilda ärekränkningsbrotl som gäller konungen m, fl,samt ämbetsmän ulgär som särskilda punkter i brottskatalogen och i ställetförs in under ärekränkningsbrottet. Det förslag lill ändringar i brottsbalkensbestämmelserom förtal och förtal av avliden som har lagls fram av kommittén förlagstiftningen om yttrande-och tryckfrihet övervägs alkjämtinomjusliliedepartementel. Jag är därför inle beredd att nu föreslå nägra ändringari TF av rekvisiten för ärekränkning. Jag vill emellertid erinra om all debegränsningarav strafföarheten, som senare kan komma att beslutas med avseendepä , lill följd av TF:s krav pä dubbel strafföarhet automatiskt färverkan också för framställningar i tryckt skrift, 1redaktionellt hänseende förordar jag alt de kvarstående brotten i katalogennumreras om i en följd utan luckor mellan punklerna. Dä nu paragrafen intelängre skall uppta olika ärekränkningsbrotl, beroende på vilka personkategoriersom kränkningen riktar sig mol, bör enligt min mening andra stycket utgä ochersättas av en beskrivning under tre punkler av brotten förtal, förtal avavliden och förolämpning. Härigenom blir systematiken i brottskatalogen meraenhetlig än f n, Medtryckfrihetsbrott förslås enligl 7 kap, I S brott som innefattar otillåtetyttrande i tryckt skrift eller otillåtet offentliggörande genom sådan skrift. Prop.1975/76:204 165 Vadsom är otillåtel offentliggörande anges i 7 kap, 5 S TF, Beslämmelserna där,som är uppdelade på tre stycken, har alltså till syfte alt skapa ett skydd förhemliga uppgifter, Iförsia Slyckel föreskrivs all allmän handling som skall hållas hemlig inte färoffentliggöras genom tryckt skrift, Sladgandet är tillämpligt endasl i fråga omavtryck av handlingen, hell eller delvis. Säsom det centrala publikationsförbudetframstår bestämmelsen i andra slycket. Där sägs att genom tryckt skrift intefår offentliggöras uppgifter rörande förhållanden, vilkas röjande skulleenligt lag innefatta brott mol rikets säkerhet, och delta varesiguppgif ternahärrör från allmänna handlingar eller har erhållits på annal säll, 1 tredjestycket föreskrivs att vad .som enligt förordnandeav domstol ellerav undersökningsledarei brottmål eller på grund av myndighets förbehåll vid utlämnande av allmänhandling som skall hållas hemlig inte får uppenbaras inte heller färofffenlliggöras genom tryckt skrift. Förordnande av allmän domstol eller undersökningsledarekan ges med stöd av 5 kap. 4 S, 23 kap, 10 S eller 27 kap, 9 Srättegångsbalken, Beslämmelseravdettaslagfinnsocksäi 19och43 SS förvaltningsprocesslagen.Förbehåll vid utlämnande av hemlig handling kan uppställas enligt skildabestämmelser i sekretesslagen och därtill anslutande författningar. Ansvaretenligt 7 kap, 5 S TF är inte begränsat till uppsålliga gärningar, 1 7 kap, 6 STF sägs all vad i lag är föreskrivet angående påföljd för brott som avses i bl,a, 5 S gäller ocksä när brollet är att anse som tryckfriheisbrott. Tillämpligastrafföestämmelser vid överträdelse av 5 S andra stycket återfinns i 19 och 22kap, . För fall som åsyftas i tredje stycket finnsstrafföestämmelser i 41 S sekretesslagen, 9 kap, 6 S och 39 Sförvaltningsprocesslagen. Sker överträdelse av 5 S första stycket genom alttjänsteman, som har hand om handlingen, publicerarden i skrift för vilken hansjälv ansvarar, kan tiänsiemännen slraffas enligl 41 S sekretesslagen. Del kangöras gällande alt försia slycket i övrigt är osanktionerat. Enskild person, t,ex, utgivare av tidning, som orälimäligt har kommit i besittning av hemlighandling, bryter visseriigen mol första stycket genom att publicera handlingen,men nägon strafföeslämmelse som träffar förfarandet torde inte finnas, om intebrott som avses i andra stycket föreligger. MMUföreslär att den nuvarande uppdelningen av tryckfrihelsbrolten i otillåtelyttrande och olillälel offentliggörande skall upphöra. Den lagteknik som i TFhar kommit lill användning i fråga om brotten otillåtet ytirande bör enligl MMUtillämpas också beträflände brolt som innefattar olillälel offentliggörande, 1enlighel härmed anger MMU i 6 kap, MGL, som handlar om brolt molyttrandefriheten, alla ytirandefrihelsbrott med deras rekvisit. Bestämmelsernai 7 kap, 5 S TF har i 6 kap, MGL sin motsvarighet i flera olika lagrum. Den nyalagtekniken har lett till att broltskatalogen i Prop.1975/76:204 166 särskildaparagrafer har utökats med brotten spioneri, obehörig befattning med hemliguppgifl och vårdslöshet med hemlig uppgift, 1 6 kap, 19 S MGL har underbeteckningen otillåtel offentliggörande införts de förbud som är upptagna i7 kap, 5 S första och tredje styckena. Som ett nytt yttrandefrihetsbrott har i20 S upptagits brott mot tystnadsplikt, bestående i att den som är ansvarig fören framställning i bl, a, tryckt skrift genom offentliggörande avframställningen åsidosätter en honom åliggande tystnadsplikt, 1första slycket av 6 kap, 19 S MGL har MMU fört in förbudet att offentliggöraallmän handling som skall hållas hemlig, MMU förklarar att det är nödvändigt,att ett uttryckligt siraffstadgande för offentliggörande upptas i allmän lag(jfr 6 kap, 1 S MGL), och hänvisar till en av offentlighets-ochsekretesslagsliftningskommiiién föreslagen beslämmelse härom (55 S lagen omallmänna handlingar). Om en myndighet felaktigt har lämnat ut en hemlighandling såsom offentlig, kan mottagaren, yttrar MMU, inte straffas, om hanpublicerar den, i vart fall inte enligt 6 kap, 19 S MGL, Däremot kan denansvarige ijänstemannen straffas för utlämnande i sin egenskap av meddelare (8kap, 3 S MGL), I del fall att den som publicerar handlingen och är ansvarig förpubliceringen enligt grundlagen själv har handlingen om hand som tiänsteman,kan han enligt MMU straffas enligt den föreslagna bestämmelsen. Tillandra stycket i 19 S har förts bestämmelsen i 7 kap, 5 S iredje stycket omförbud mol offentliggörande av vad som inte lär uppenbaras till följd av vissaförordnanden eller förbehåll, MMUnämner att enligt offentlighets- och sekretesslagstiftningskommitténs förslagobehörigt offentliggörande av hemlig handling i vissa fall skall varastrafföart även när gärningen förövas av oaktsamhet, MMU citerar därefter ettuttalande i förarbetena till TF (SOU 1947:60 s, 252) av innebörd att närmyndighet vid utlämnande av hemlig handling har uppställt förbud eller gjortförbehåll, för strafföarhet principiellt fordras att den ansvarige uppsåtligenhar överträtt förbudet eller förbehållet. För egen del uttalar MMU att enligtden allmänna uppsåtspresumtionen i 7 kap, 19 S MGL den som enligt grundlagen äransvarig för offentliggörandet av en uppgift skall anses ha känt till den ochgodtagit att den blivit offentliggjord. Härigenom har för yttrandefriheisbrotluppställts ett annal och vidare uppsålsbegrepp än vad som gäller enliglallmänna regler. Som yttrandefrihetsbroit enligl grundlagen bör därför enliglMMU:s mening inte upptas otillåtet offentliggörande som sker av oaktsamhet. Vadsom enligt förslagel är otillåtet offentliggörande kan, förklarar MMU.samtidigt innefatta annat yltrandefrihetsbrott. Är det andra brottet avsevärtallvariigare, bör endast dömas för detta broll. Också i övrigt skall tillämpasallmänna straffrättsliga regler om konkurrens. MMU:sförslag angående brott mol lyslnadsplikt av den för en framställning ansvarigehar återgivits i den allmänna motiveringen (avsnitl 4,2), Prop.1975/76:204 167 Ispecialmotiveringen lill 6 kap, 20 S MGL erinrar MMU om att straff för brottmol lystnadsplikt enligl 20 kap, 3 S kan utdömas inle bara viduppsålliga brotl ulan även när gärningen begås av oaktsamhel. Till följd av denvid yttrandefrihetsbroit gällande uppsåtspresumtionen (7 kap, 19 S MGL) tordedet, yttrar MMU.