prop · FZ03202 · 1975-12-31 00:00:00 — Eftersom en försvarare har en absolut befrielse från vittnespliktrörande vad han på grand av sin ställning anförtrotts, bör avlyssning aldrig fåske av samtal som förs mellan den misstänkte och hans försvarare. Det kan vältilläggas att bestämmelsen knappast får någon större praktisk betydelse. I delägen där telefonavlyssning används har den misstänkte i allmänhet inteförsvarare, i varje fall inte på grund av den brottsmisstanke som föranlettavlyssningen. Däremot kan det tänkas att han har försvarare i annat mål ellerpå grund av annan brottsmisstanke. Med tanke på dylika situationer bör detfinnas en regel av det slag utredningen framlagt. Förslaget föranleder alltsåingen erinran frän min sida. I övrigt kan hänvisas till vad chefen förlänsåklagarmyndigheten i och chefsåklagaren anfört. Chefsåklagaren : Utredningen föreslår enuttrycklig regel, enligt vilken samtal mellan den misstänkte och hansförsvarare i den sak, som avlyssningen avser, undantas från avlyssning. 1975/76:202 232 inte något att erinra mot en sädan regel. Om samtalets artklarläggs först under pågående avlyssning bör denna enligt utredningenavbrytas. I praktiken inspelas telefonsamtalen på bandspelare och avlyssningsker först (se utredningen s. 70). Det är alltså förstvid detta avlyssningstillfälle som det tidigast blir niöjligt att avbrytaavlyssningen och förstöra det inspelade samtalet. i : I 22 § harföreslagits ett stadgande av innehåll att avlyssning ej må ske av samtal mellanden misstänkte och hans försvarare och att avlyssningen skall avbrytas om ettsådant samtal framkommer under avlyssningen. Med hänsyn till det sätt varpåavlyssningen ofta kan antas äga rum mäste det inträffa att sädana samtal upptasfonetiskt eller skriftligt utan att det upptäcks förrän efteråt. Direklavlyssningär säkerligen inte det vanligaste vid telefonkontroll. Stadgandet kan därförtänkas få begränsad beydelse. Det synes motiverat att komplettera detta med enbestämmelse om att fonetisk eller skriftlig upptagning av sådant samtalomedelbart skall förstöras och att de framkomna uppgifterna inte fär åberopassom bevis eller läggas till grund för spanings- eller utredningsåtgärder. i : Utredningen hari sitt förslag 22 § angivit att avlyssning ej må ske av samtal mellan denmisstänkte och hans försvarare. Den angivna ståndpunkten är riktig. Jag vill emeUertidifrågasätta om icke motsvarande regel bör gälla där en misstänkt biktar sigför präst. Hovrätten för : Angeläget är attuppgifter som via en misstänktstelefon når dennes försvarare inte fär utnyttjas som material. Hovrättenföreslår därför att samtal med försvararen som förs även av andra än denmisstänkte inte bör få avlyssnas. Kunskaper som vunnits innan det stått klartatt ett avlyssnat samtal förts med försvararen bör inte heUer få utnyttjas. RPS: Såvitt RPS har sig bekant har något sädant fallaldrig förekommit. Mot den förelsagna regeln finns intet att invända. /SR: /SR finner det något oklart vilka samtalutredningen avser skall vara undantagna från avlyssning. Skrivningen iavsnittets sista stycke tyder närmast på att försvarare givits en alltför snävinnebörd. Om en bestämmdse av den innebörd utredningen föreslagit skall få någon betydelse förordar /SR att regeln görs generösare. Avlyssning bör i såfall inte få ske av samtal mellan den misstänkte och advokat som kan antaskomma att utses till försvarare för honom. Prop.1975/76:202 233 8 Kommentarer till utredningens lagtextförslag JK: Uttrycket "ärende enligt 27 kap. 16, 18 och 19 §§"är ej otvetydigt. Vad gäller de båda första grappema av ärenden (16 och 18 §§)bör användas samma uttryckssätt som i 19 §, nämligen (ärende om)"tillstånd till telefonavlyssning eller åtgärd enligt 18 §". Vidareär "ärende enligt 27 kap. 19 §" en oegentiig formulering. Ärendenenligt denna bestämmelse handläggs både hos åklagare och vid rätten. En foramregelför domstols handläggning bör ej gälla annat än handläggning av anmälan ominterimistiskt förordnande enligt 19 §. Uppräkningen av behöriga tingsrätter kan ersättas av denkortare beskrivningen laga domstol är "tingsrätt för den ort där hovrätthar sitt säte". "Vederbörande hovrätt" synes mig vara en typ avuttryck man bör undvika i en lagtext. Det kan med fördel ersättas med "denhovrätt varander tingsrätten lyder (el. hör)". : 1 27 kap. 18 § behandlas fråga omavstängning av telefonapparat m.m. Med hänsyn härtiU sätter tingsrätten i frågaom inte kapitelrubriken bör lyda "Om beslag och telefonavlyssning m. JK: Lagtexten speglar endast ofullständigt den viktigabegränsning av möjUgheterna till telefonavlyssning som bör Ugga i att påföljdeni det aktuella faUet kan antagas bli av allvarUg art. Enligt min mening är detföga intressant att visst högre straff kan förekomma om man i det konkretaärendet kan räkna med att påföljden blir exempelvis böter eller ett par månadersfängelse. Utredningen synes vara av samma mening (s. 96) men detta har ejkommit till uttryck i lagtexten, som alltså torde böra kompletteras, exempelvisgenom att i tredje stycket efter första meningen inskjuts: "Finns ejanledning antaga att det misstänkta brottet förskyUer mer än en ringa påföljdfår telefonavlyssning ej ske." I tredje stycket har som fömtsättning förtelefonavlyssning angivits att hinder möter mot att på annat sätt erhåUamotsvarande upplysning. Formuleringen visar ej om fråga är om ett absoluthinder eller ej. Utredningen uttalar (s. 119) att något absolut hinder ejbehöver föreligga för att få fram information på andra vägar. Det krävs dockatt hindret är av sådan art att det inte skäligen kan begäras att man skallavstå från telefonavlyssning. Lagtexten synes böra ge uttryck åt den angivna föratsättningen.Detta kan ske genom att "hinder" utbyts mot "väsentligthinder". : Formuleringen [i tredje stycket]"hinder möter mot att på annat sätt erhålla motsvarande uppgifter"strider mot uttalandet i specialmotiveringen, att något absolut hinder intebehöver föreligga mot att få fram information på andra vägar än genomtelefonavlyssning. Enligt hovrättens mening bör lagtexten omformuleras för attbättre överensstämma med vad som avses. Prop.1975/76:202 234 Hovrätten för : RB 27:16 sista stycket. Därsägs i regeln bl. "och hinder möter mot att på annat sätt erhållamotsvarande upplysning". Enligt specialmotiveringen (s. 119) innebärbestämmelsen inte att "något absolut hinder behöver föreligga mot att fåfram information på andra vägar". Innebörden av bestämmelsen bör ilagtexten komma till uttryck genom att orden "hinder möter" ersättsmed en annan lokution, t. ex. "avsevärd olägenhet ej möter'' eller''betydande svårighet ej möter''. : Enligt första stycket i paragrafenskall ärenden om telefonavlyssning koncentreras till tingsrättema i de sexhovrätts-orterna. Detta medför den fördelen att ärendena kommer att handläggasav domstol som kan beräknas ha praktisk erfarenhet och viss specialkunskap påområdet. Som utvecklats [fömt] torde dock den ordning som föreslagits iblandkomma att medföra olägenheter på åklagarsidan. Praktiska svårigheter kan ocksåuppkomma när andra tvångsmedel aktualiseras mot samma person. Tingsrätten iden domkrets där mingen begåtts har sålunda t. ex. fortfarande att enligt 27kap. 9 § RB pröva ärende om kvarhållande av försändelse, även om frågan omtelefonavlyssning skall avgöras av rätten i hovrättsorten. Om den ordning skulle genomföras som utredningen förordatmåste det bringas klarhet i fråga om kompetensfördelningen mellan olika åklagarmyndigheter(jfr bet. s. 116). Polisstyrelsen i : Utredningenföreslår en lagtext, enligt vUken tillstånd endast må meddelas om "hindermöter" mot att erhålla upplysning på annat sätt (RB 27:16 st. 3). Avkommentaren framgår emellertid, att detta inte skall tolkas så att ett"absolut hinder" behöver föreligga mot att få fram informationen påandra vägar. Det synes också helt riktigt att hänsyn får tas till sådanaomständigheter som tillgång på personal och kraven på personalinsats vidövervakning på annat sätt. För att någon oklarhet icke skall råda på dennapunkt borde dock lagtexten närmare anpassas efter lagstiftarens mening, t. ex.efter förebild i tysk rätt, där telefonavlyssning kan medges "omutforskande av sakförhåUandena på annat sätt är utsiktslöst eller väsentligtförsvårat". i : Beträffandemöjligheten att rätten till anonymitet gäller vad ovan sagts beträffandetelefonsamtal med försvarare m. m. Den föreslagna regeln i 17 § bör enligt minmening språkligt utformas icke såsom ett krav på hänsynstagande till anonymitetenutan som ett absolut krav på att anonymiteten skall respekteras. Anonymitetsrättenbör inte göras beroende av någon mer eller mindre skönmässig bedömning på sättframgår av den språkliga avfattningen av den föreslagna lagtexten. : Enligt specialmotiveringen skall åtgärdenligt denna paragraf kunna vidtagas utan att beslut omtelefonavlyssning meddelas. För tydlighetens skull bör därför ordet "tiUika"utgå ur lagtexten. Hovrätten för : Ordet "tiUika" i18 § synes kunna leda UU missförstånd och bör därför utgå. 1975/76:202 235 Länsåklagarmyndigheteni : Med hänsyn till institutets specieUa karaktär, bör paragrafenslydelse lämpligen bli: "Underde förutsättningar, som angives i 16 § första och andra styck ena och 17 §- ". Till 16 § tredje stycket bör i klarhetens intresse hänvisning ej ske. Sveahovrätt: Hovrätten ifrågasätter om undersökningsledarens och å-klagarensmöjligheter att interimistiskt besluta om telefonavlyssning och åtgärd enligt18 § skall begränsas på sätt här föreslagits. Även vid misstanke om övrigabrott enligt 16 § synes tidsfaktorn kunna vara av mycket stor betydelse.Därtill kommer att de undersökningsledare oeh åklagare som har att ta ställningtill hithörande frågor regelmässigt är erfarna och väl lämpade för sinuppgift. Hovrättenför : Hovrätten vill sätta i fråga om inte möjUghet tUlinterimistiskt beslut om avlyssning även bör finnas för grovt narkotikabrotteller grov varusmuggling om smugglingen gäller narkotika. Stockholmstingsrätt: Som tingsrätten anfört tidigare torde ofta, när fråga omtelefonavlyssning eller åtgärd enligt 18 § uppkommer, fara i dröjsmålföreligga. Detta gäller även när misstanke finns om annat än allmänfarligtbrott, högmålsbrott eller brott mot rikets säkerhet. Så är erfarenhetsmässigtfallet t.ex. vid misstanke om brott som avses med lagen (1969:36) omtelefonavlyssning vid förandersökning angående grovt narkotikabrott m. m. Dethar sålunda förekommit att resultatet av långvarig spaning kunnat säkras endastgenom att telefonavlyssning kunnat sättas in efter att spaningsledningenmottagit viss uppgift. Särskilt om systemet med god man införs är det angelägetatt undersökningsledaren eller åklagaren får rätt att meddela interimistisktförordnande vid alla de brott som avses med den föreslagna lagstiftningen.Förfarandet kan nämligen då förutses bU betydUgt mer tidskrävande än . Detsynes emellertid, även om den nuvarande ordningen behåUs, vara motiverat att sädanrätt tillskapas. Tingsrättenförordar att det uttryckligen anges i lagtexten att interimistiskt beslut fårmeddelas även när fråga är om försök, förberedelse eller stämpling tUl brottsom angetts i förslaget (jfr bet. s. 121). Länsstyrelseni län: Beträffande interimistiskt beslut om telefonavlyssning enligtRB 27:19 har polisstyrelsen i med exempel frånockupationen av västtyska ambassaden hävdat att polischef - länspolischef ävenbör omfattas av beslutsbehörigheten. Polisstyrelsen stöder sig härvid påutredningens uttalande att begreppen undersökningsledare och åklagare ärsammanfallande (s. 63). Stadgandets avfattning synes sålunda språkligt kunna tUlerkännapolisiär undersökningsledare denna rätt. Då det emeUertid inte kan anses klartoch entydigt fastlagt vad som är avsett, torde i den fortsatta beredningen avärendet förtydligande böra ske. Därest dylik beslutsbehörighet anses böra tiUerkännaspolismyndighet bör den begränsas tUl länspolischef eller motsvarande. I motivbör i så fall uttryckligen fastslås att det endast kan få gälla extremasituationer i analogi med ockupationen av den västtyska ambassaden. 1975/76:202 236 JK:Vad jag ovan anfört under 19 kap. 12 § RB har avseende även å I t)estämmelsentorde med fördel kunna intagas huvudparten av de bestämmelser som i förslagetupptagits i den särskilda lagen om god man i ärenden om telefonavlyssning. Attsammanföra dessa bestämmelser i en särskild lag framstår enligt min mening somopäkallat. Utredningen synes ej heller ha anfört några skäl för sitt val av lagieknisklösning. Jag förordar att 20 § kompletteras med förslagsvis följande. "Sådan god man skall tillvarataga intresset av integritetsskydd för enskild. God man skall vara lagfaren. Förordnande som god man meddelas av regeringen. Närmare bestämmelser om god man och ersättare för sädan samt om ersättningför uppdraget meddelas av regeringen." Vadsom upptagits i 4 § i den föreslagna godemanslagen, nämligen att god man harställning av part, framstår i viss del som en dubblyr i förhåUande till vadsom sägs i 27 kap. 20 § RB om att god man skall få tillfälle att yttra sig. Attförklara god man generellt ha partsställning synes bl. a. mot bakgrand av rättegångskostnadsreglema innebära en onödigt vid bestämning av gode mannens ställning i den rättsligaproceduren. Utöver regeln om befogenhet för gode mannen att yttra sig iärendet behövs bara en regel om att god man äger fullfölja talan mot bifallandebeslut i ärendet. Bestämmelser med detta innehåU kan upptagas i 27 kap. 20 § RB,alternativt i en särskild paragraf i 27 kap. Stockholmstingsrätt: Beslut om telefonavlyssning eller åtgärd enligt 18 § skall enligthuvudbestämmelsen meddelas av rätten. Det kan antas att gode mannen i allmänhetmåste inställa sig till sammanträde vid domstolen för att där få tillfälle attta del av materialet och yttra sig. Som antytts tidigare torde det inte alltidbli möjUgt vare sig för domstolen att tillräckligt snabbt komma i kontakt medgod man eller för denne att instäUa sig. Det synes inte tillfredsställande atti en sådan situation undcrsökningsledaren eller åklagaren, som ju för övrigtinte kan veta om sädant hinder för ärendets behandling föreUgger eller ej,skall vara hänvisad till att själv meddela interimistiskt förordnande i den månmöjUghet härtill står öppen för honom. Tingsrätten förordar därför att ävenrätten ges befogenhet att, när gode mannen inte kan höras tillräckligt snabbt,förordna tills vidare om telefonavlyssning eller åtgärd som avses i 18 §.Ärendet får därefter tas upp till förnyad prövning så snart som gode mannen äranträffbar. Sverigesadvokatsamfund: I betänkandet (s. 101) förutsätter utredningen att enförhandling som regel skall hållas om det inte är uppenbart obehövligt menatt, om den gode mannen påkallar förhandUng, en sådan dock bör hållas. I denföreslagna lagtexten föreskrivs i 20 § däremot endast att gode mannen skallberedas tiUfälle yttra sig över åklagarens framställning i ärende enligt 16, 18och 19 §§. Den nämnda, i motiven uttryckta tanken bör enligt samfundets meningkomma till uttryck i lagtexten. Det kan ifrågasättas om inte även gode mannensklagorätt särskilt bör lagfästas. Prop.1975/76:202 237 JK: Sistameningen bör ändras till "- skall meddelat tillstånd upp hävas" för att markera att skyldigheten att i förekommande fall häva beslut gäller även för åklagare och undersökningsledare beträffande ett interimistiskt, av rätten ännu ej prövat beslut. Sådana fall är visserligen något opraktiska men dock ej helt uteslutna. /SR: Åklagaren bör ha i lag stadgad skyldighet att tUlrätten anmäla omständigheter som kan tänkas leda till att beslut om avlyssningskall upphävas. Länsstyrelseni : I den föreslagna 22 § i RB kap. 27 utsäges, att"avlyssning må ej ske av samtal som förs mellan den niisstänkte och hansförsvarare". föreslår, att "försvarare" utbytesmot "offentiige försvarare", då några speciella krav på försvarareinte finns stadgade i RB. JK:Bestämmelsen reglerar vad som får upptecknas av avlyssnat samtal, hurgranskning skall äga rum och hur man skall förfara med material som finnes varautan betydelse för utredningen. Lagtexten speglar endast ofuUständigt vad somtorde vara den gängse ratinen vid telefonavlyssning. Normalt tordeavlyssningen ske genom upptagning på fonetisk väg och materialet blir senareföremål för utskrift i den män det ej saknar betydelse för utredningen. Isamband med den fortsatta granskningen omhändertas material av betydelse förärendet medan det i övrigt utskiljs och förstörs. Attupptagning på fonetisk väg kan förekomma framgår endast indirekt av denföreslagna bestämmelsens andra stycke rörande granskning. Enligt min mening ärsjälva upptagningen och därmed registreringen av samtalets innehåll en såviktig del av myndigheternas befogenhet till intrång i den principiella telehemlighetenatt den bör uttryckUgen fastslås i lagtexten i ett första stycke av 23 §.Stadgandet skulle kunna inledas med en föreskrift att "samtal till ellerfrån telefonapparat, som omfattas av tillstånd till avlyssning, må upptagas påfonetisk väg". Att uppteckning direkt i samband med avlyssning alltid kanske är självklart och synes ej behöva särskilt utsägas i lagtexten. En särskildfördel med mitt förslag är att det därmed klargörs att den automatiskaregistrering som tillämpas och som givetvis kan betraktas som en avlyssninginte är en avlyssning i den mening som anges i 22 §. I ettföljande stycke bör föreskrivas, att uppteckning av samtal oavsett otn denskett direkt i samband med avlyssning eller genom utskrift av fonetiskupptagning endast får omfatta vad som finnes vara av betydelse förutredningen. Härvid bör anmärkas, att utskrift från fonetisk upptagning aldrigfår omfatta samtal som avses i 22 §. Uppteckning vid avlyssning behöver ej härsärskilt nämnas, då ju redan avlyssning är förbjuden. SlutUgen bör påbjudasförstöring av material (upptagningar och uppteckningar) som är utan betydelse.Bestämmelsen skuUe kunna få förslagsvis följande lydelse: "avfonetisk upptagning eller annan uppteckning av samtal må omfatta endast vad somfinnes vara av betydelse för utredningen. från fonetisk upptagning fåraldrig Prop.1975/76:202 238 omfatta samtal som avses i 22 §. Upptagningar ochuppteckningar som bedöms vara utan betydelse för utredningen skall genastförstöras." 23 § skulle därefter kunna avslutas med den iförslaget upptagna regle ringen av granskningen, varvid dock orden "som ägt ram vid samtals avhörande"bör utgå. Sista meningen "Vad förstöras" är med mitt Sammanfattningsvis skulle 23 § få följande lydelse: Samtal till eller från telefonapparat, som omfattas avtillstånd till avlyssning, må upptagas pä fonetisk väg. av fonetisk upptagning eller annan uppteckning avsamtal må omfatta endast vad som finnes vara av betydelse för utredningen. Utskriftfrån fonetisk upptagning får aldrig omfatta samtal som avses i 22 §.Upptagningar och uppteckningar som bedöms vara utan betydelse för utredningenskall genast förstöras. Om granskning av upptagning eller uppteckning äger vad i12 § första stycket stadgas om undersökning och granskning av enskild handUngmotsvarande tillämpning. /SR: Granskningsrätten bör som tidigare framhållitsutsträckas till gode männen. : Avvikande bestämmelser om telefonavlyssningbör enligt hovrättens mening ej få givas annorledes än genom lag. Hovrätten för : Hovrätten anser attavvikande bestämmelser om telefonavlyssning inte skall fä ges i författning avlägre dignitet än lag. Utredningens förslag av innebörd att avvikande bestämmelser,som ges i författning (förordning), skall vara gäUande vid sidan av dem irättegångsbalken kan hovrätten därför inte godta. : Beträffande 27 kap. 24 § rättegångsbalkenanmärkes, att bestämmelser om telefonavlyssning ej bör meddelas annorledes än ilag. Hovrätten för : Vid ett ikraftträdande avnya bestämmelser bör löpande tiUstånd få gälla. Mot bakgrund av att dessa tiUståndgetts för synes det onödigt att ge övergångsbestämmelser, sominnebär att man måste ta upp till särskild prövning i vad mån givna tillståndstår i överensstämmelse med de nya reglema. Korslaget till lag om god man i ärenden omtelefonavlyssning Hovrätten för : Orden "ochersättare" [i 3 §] bör utgå. Lagen bör kompletteras med bestämmelse avinnehåll att vad i 2-4 §§ sägs om god man även gäller för ersättare för denne. : Beträffande lagens rabrik har vadtingsrätten anfört om rubriken tiU 27 kap. RB motsvarande tiUämpning. Prop.1975/76:202 239 Somuttalats [tidigare] anser tingsrätten det vara en fördel om till gode män utsespersoner med erfarenhet som försvareire i brottmål. Lika med utredningen ansertingsrätten att gode mannen skall vara underkastad tystnadsplikt med avseendepå vad han erfar i denna egenskap. Tystnadsplikten bör komma till klartuttryck i lag (jfr bet. s. 124). Utredningen anser (bet. s.124) att ersättningen till gode mannen bör bestämmas som årsarvode. Detta ärmotiverat av sekretess- och andra säkerhetsskäl. Det måste emellertid varavanskligt att lägga fast ett rättvisande belopp. Trots olägenheten från sekretessynpunkttorde därför möjlighet böra öppnas för gode mannen att i efterhand erhålla etttill-läggsarvode, när det är motiverat. Arvodet bör emeUertid under alla omständigheterberäknas generöst, eftersom uppdraget ofta torde få fullgöras på obekväm tidoch med rubbning av andra åtaganden. Med hänsyn till sekretessen synes dengode mannen också bli tvungen att i stor utsträckning utan hjälp av sekreterareeller arman utföra de arbetsuppgifter som är förenade med uppdraget. Prop.1975/76:202 240 Propositionen.................................................................. ........ I Propositionenshuvudsakliga innehåU............................. 1 1 Förslag tilllag om ändring i ............ 2 2 Förslag tilllag om ändring i lagen (1957:132) med särskilda bestämmelser angåendedomstolarna och rättegången vid krig eller krigsfara m.m...................... ....... 7 3 Förslag tilllag om ändring i lagen (1975:1360) om tvångsåtgärder i spaningssyfte i vissafall 8 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 10 1 Inledning..................................................................... ..... 10 2 Nuvarandeordning m. m............................................. .... 11 2.1 Nuvarandeordning............................................... 11 2.2 RPS:s skrivelse..................................................... .... 14 3 Huvuddragen iutredningens förslag........................... .... 14 4 Översiktligredogörelse för remissutfallet.................... .... 17 4.1 Allmännasynpunkter............................................ .... 17 4.2 Förutsättningarnaför telefonavlyssning............... .... 17 4.3 Telefonavlyssningoch skyddet för meddelares anonymitet 18 4.4 Domstolsförfarandet................................. ;.......... .... 18 4.5 Tillståndstiden...................................................... .... 18 4.6 Användningen avuppsamlat material.................. .... 19 4.7 Telefonsamtalmed försvarare.............................. .... 19 5 Föredraganden............................................................ 19 5.1 AUmännasynpunkter........................................... .... 19 5.2 Lagstiftningensutformning................................... .... 31 5.2.1 Förutsättningarnaför telefonavlyssning... .... 31 5.2.2 Domstolsförfarandet................................. .... 35 5.2.3 TiUståndstiden.......................................... .... 38 5.2.4 Användningen avuppsamlat material....... .... 39 5.2.5 Telef onsamtalmed försvarare.................. .... 40 5.2.6 Övrigafrågor.............................................. .... 40 5.2.7 Ikraftträdande........................................... .... 42 1975/76:202 241 6 Upprättade lagförslag...................................... 42 7 Specialmotivering förslaget till lag om ändring irättegångsbalken 42 8 HemstäUan.................................................... ... 46 9 Beslut........................................................... 46 Bilaga1 Betänkande av utredningen om telefonavlyssning 47 BUaga2 Sammanställning av remissyttranden........ 174