prop · FZ03164 · 1975-12-31 00:00:00 — De uppgifter som finnstillgängliga rörande tillämpningen av nuvarande strafföestämmelser tyder på attantalet fall av olovligt byggande som leder lill åtal är mycket ringa. Vid denenkät som enligt vad fömt har anförts (avsnitt 4.2) företogs bland ett20-tal byggnadsnämnder framkom sålunda alt anmälan lill åtal gjordes i stortsett endasl i grava fall. 1 en del remissvar pä bygglagutredningens förslagpåpekas att förseelser mot BL och BS ofta hinner preskriberas innan åtal väcks.Mycket talar således för att de nuvarande straflbestämmelserna har begränsadbetydelse. Om ett avgiftssystem ienlighet med vad som har föreslagits ovan genomförs, kommer det att utgöratyngdpunkten i påföljdssystemet vad gäller olovligt byggande. Straffbestämmelsernai deras nuvarande utformning blir därmed av ännu mindre betydelse än . ålägger den byggande att betala avgift, är det nämligenknappast troligt att någon åtalsanmälan kommer till stånd annat än möjligen imycket kvalificerade fall. Alt ha straflbestämmelser av hänsyn enbart tilldessa kan inte anses befogat. Tillräckliga skäl att ha kvar någonstraffsanktion för olovligt byggande finns därför inte. De nuvarandebestämmelserna pä området bör således upphävas. Detta förslag leder tillatt slraffbestäm melserna skulle komma att omfatta endast åsidosättande avvissa villkor som meddelas i samband med tillstånd enligt 136 a § BL samtsådana förseelser enligt 69 § BS som avses med punkterna 2-4 ovan. Vadförst angår åsidosättande av villkor i tillstånd enligt 136 a § BL, inträderstraff endast om åsidosättandet kan medföra att allmän rätt kränks. Innanstraff ådöms måste således prövas om denna effekt kan inträda. Det är enprövning som bör ankomma på domstol. Det bör därför inte komma i fräga attersätta strafföesiämmelserna för dessa fall med den lyp av administrativaavgifter som är aktuell i della sammanhang. F. ö. skulle det knappast varamöjligt att finna någon lämplig grund föravgiftsberäkningen. Hellannorlunda är situationen när det gäller de nämnda förseelserna enligl 69 § BS.I fråga om dessa kan med fog påstås att det inte finns anledning att belastapolis, åklagare och domstolar för att få en påföljd utmätt. Straffen i dessafall bör därför ersättas med en administrativ avgift, som i likhet Prop.1975/76:164 145 medvad som har föreslagits beträffande byggnadsavgiften och tilläggsavgiften börbeslutas av . Avgift bör utgå med lägst 200 och högst . Denu framlagda förslagen innebär således att bestämmelser om straff skall finnasendast för åsidosättande av villkor i tillstånd enligt 136 a § BL. 4.4Verkan av föreläggande m. m. gentemot ny ägare Bygglagutredningenframhåller att tillämpningen av handräckningsbestämmelserna i i avsevärdgrad har försvårats på grund av att verkställigheten förhalas genomöveriåtelse av fastigheten. Uiredningen anser att beslut om rivning av olovligtuppförd byggnad därför bör gälla även mot ny ägare av fastigheten i likhet medvad som i bostadssaneringslagen (1973:531) (BSL) finns föreskrivet i fråga omuppruslningsåläggande och användningsförbud. Förslaget har fått ett positivtmottagande av remissinstanserna. Enligl2 § första stycket BSL kan hyresnämnden under vissa fömtsättningar åläggafastighetsägare att vidta ålgärd som behövs för att bostadslägenhet inomfastigheten skall uppnå lägsta godtagbara standard (uppmst-ningsåläggande)eller förbjuda att bostadslägenhet som inte har sådan standard används förbostadsändamål (användningsförbud). Åläggande eller förbud fär förenas medvite (13 § första stycket). Övergår fastigheten till ny ägare, gälleråläggandet eller förbudet mot denne (8 §). Har vite satts ut gäller detta dockinte mot den nye ägaren, men hyresnämnden flr sätta ut vite för denne (13 §andra stycket). När byggnad tillhör innehavare av inskriven tomträtt, ägerbestämmelserna i lagen motsvarande tillämpning på tomträtten (1 § andrastycket). Föreläggandeenligt 70 § BS skall riktas mol "ägaren av den fastighet, byggnad elleranordning varom fråga är". Det medför att föreläggandet upphör all gälla,om äganderätten övergår på annan. måsle i ett sådant fall - ominte den nye ägaren godvilligt vidtar rättelse - fatta, beslut om föreläggandeför denne. Ett sådant beslut kan givetvis överklagas enligt defullföljdsbestämmelser som finns i 71 § BS. Även om överiåtelsen inte sker isyfte att förhala förfarandet, kan den således medföra betydande merarbete ochtidsutdräkt. Det torde knappast kunna anföras några bärande skäl för attbibehålla en ordning som medger att frägan om föreläggande kan omprövas i flerainstanser så snart ägarskifte inträffar. 1 likhei med vad som gäller i fråga omuppmstningsäläggande och användningsförbud enligt BSL bör därför införasbestämmelser om att föreläggande som avses i 70 § BS - dvs. inte baraföreläggande om rivning - gäller också mot ny fastighetsägare ellerlomträttshavare. Det medför att föreläggandet på samma sätt som f. n. upphöratt gälla mot överiåtaren men att det därefter automatiskt kommer att gälla motköparen. Enligt10 § första stycket BSL skall beslut om uppruslningsåläggande eller 1975/76:164 146 användningsförbudgenast sändas till bl. a. inskrivningsmyndigheten för anteckning ifastighetsboken eller tomträllsboken. Därigenom är det således möjligt t. ex.för fastighetsspekulanter att hos inskrivningsmyndigheten ta reda på omfastigheten eller tomträtten besväras av uppmstningsäläggande elleranvändningsförbud. Om föreläggande enligt BS skall gälla mot ny ägare avfastigheten, bör bestämmelser av samma innebörd som 10 § första stycket BSLinföras. Vad som har sagts nu haravsett endast de fall då föreläggande riktar sig mot fastighetsägare ellerlomträttshavare. För de fall då byggnad eller anordning är belägen på mark somär upplåten med annan nyttjanderätt än tomträtt skall föreläggande pä grund avbestämmelserna i 70 § första stycket BS riktas mot ägaren av byggnaden resp.anordningen. Det är här företrädesvis fråga om arrende av olika slag. ex. det tämligen vanliga fallet att någon har en sommarstuga på annans mark.1 dessa fall saknas emellertid den bindning mellan byggnaden/anordningen ochnyttjanderätten som föreligger vid tomträtt. Någon registrering av överiåtelsem. m. på sätt som sker beträffande lomträtl är inte föreskriven för arrendefallen.Här saknas således möjlighet att offentliggöra föreläggande avbyggnadsnämnden lill upplysning för spekulanter och andra. Det kan inle gärna komma ifråga att i de nu berörda fallen ha en reglering som innebär att en spekulantmåste företa ett omfattande utredningsarbete för att försäkra sig om att denbyggnad han tänker köpa inte omfattas av någol föreläggande av byggnadsnämnden.Samtidigt är det angeläget att även föreläggande som avser byggnader påarrendemark knyts till det objekt som omfattas av föreläggande i stället försom nu till objektets ägare. Den lämpligaste lösningensynes vara att åläggs att föra särskilt register över sådanaförelägganden som avses i 70 § BS som avser byggnader på mark upplåten medannan nyttjanderätt än tomträtt. Ett sådant register bör innehålla uppgift omdels registerbeteckning för den fastighel som marken tillhör, dels fastighetensägare, dels ägaren av den byggnad som avses med föreläggandet och delsföreläggandets innebörd. Om föreläggandet åtlyds eller eljest förfaller, böräven detta antecknas i registret. Registret bör hållas lätt tillgängligt förallmänheten pä . Ett register av denna typ kan görasförhållandevis enkelt och behöver således inte bli särskilt betungande förbyggnadsnämnden. De uppgifter som registret föresläs innehålla torde varatillräckliga för att en spekulant skall kunna ta reda pä om det hus som hanavser att köpa belastas av något föreläggande. Finner han av nägon anledningall uppgifterna är bristfälliga, kan han skaffa sig de ytteriigare upplysningarhan behöver genom att ta del av handlingar i det akluellaärendel. Om åläggsatt föra register av den karaktär som har diskuterats, torde nägot hinderinte föreligga mol att även i fräga om byggnad pä mark upplåten med annannytQanderätl än tomträtt genomföra principen att föreläggande skall gälla ävenmot ny ägare. Prop.1975/76:164 147 Somhar anmärkts ovan innebär reglerna i BSL alt vite som har förenats meduppmstningsäläggande eller användningsförbud inte gäller mot ny ägare. Om såbedöms nödvändigt fär hyresnämnden sätta ut vite för denne. I propositionen medförslag till BSL (prop. 1973:22) diskuterades ett förslag avsaneringsutredningen att vite skulle anknytas lill fastigheten i stället förtill fastighetsägaren. Under remissbehandlingen påpekade justitiekanslern attfrågan om vitets övergång i samband med fastighetsöverlåtelse behandlades underförarbetena till HS (prop. 1958:6 46) men att en sådan lösning då avvisades avdepartementschefen, som bl. a. av principiella skäl inte ansåg det godtagbartatt vitet övergick från en person till en annan. Denne kunde nämligen inteanses ha ådagalagt den tredska som var en fömtsättning för vitet.Justitiekanslern fann de skäl som anfördes i 1958 årsprop. Frågan bordeen-ligt hans mening utredas närmareoch i ett större sammanhang. 1973:22 (s, 93) gav ävendepartementschefen utiryck för uppfattningen att frågan borde las upp i ettstörre sammanhang. Dettorde inte finnas tillräckliga skäl att i detta begränsade sammanhang göranågot avsteg från de bedömningar som gjordes prop. Som framgår avvad fömt har anförts kan , när föreläggande som avses i 70 §första stycket BS meddelas, i stället för att sätta ut vite föreskriva attåtgärden i händelse av tredska kan verkställas genom nämndens försorg på dentredskandes bekostnad. Vad som har sagts om vite avser givetvis även sådanföreskrift, 4.5Handräckning m. m. Företarnågon nybyggnad eller annan åtgärd i strid mot förbud som har meddelats i ellermed stöd av BL, kan som fömt har nämnts, vända sig till överexekutorför att få rättelse lill slånd (148 § första stycket BL). Bifaller överexekutorframställningen, sker handräckningen ulan hinder av att talan förs motöverexekutors beslut (53 § UL). Överinstanserna - hovrätt och högsta domstolen- kan dock inhibera vidare åtgärd i ärendet i avbidan på att den fullföljdatalan slutligt prövas. I mäl av denna typ skall avgörandet ske skyndsamt. Dekostnader som uppkommer för handräckningen kan under vissafömtsättningar fä utmätta hos motparten (197 och 199 §§ UL). Denmöjlighet lill handräckning som finns i dessa fall måste anses utgöra etteffektivt hjälpmedel för att komma lill rätta med överträdelserav BL. Detta vitsordas också av kommunförbundet som emellertid anser alt sammamöjligheter till handräckning bör finnas även vid överträdelser av BS. Harbyggnad uppförts eller annan åtgärd vidtagits utan byggnadslov, där sådanierfordras, eller i strid mol godkända ritningar eller av byggnadsnämndenmeddelade eller eljest gällande föreskrifter, är ägaren av den ifrä- 1975/76:164 148 gavarandefastigheten, byggnaden eller anordningen enligt 70 § försia stycket BS skyldigatt undanröja eller ändra det utförda i den män nämnden finner nödigt attmeddela föreläggande om det. I föreläggande kan sättas ut vite ellerföreskrivas att åtgärden i händelse av tredska verkställs genom nämndensförsorg på den tredskandes bekostnad. Förall föreläggande skall få utfärdas måste del således framstå som nödigt att detolovligt byggda blir undanröjt eller ändrat, och det ankommer på nämnden altstyrka detta. Följs inte föreläggande kan nämnden emellertid inte enbart pågrund härav låta verkställa åtgärden, utan rätten till tvångsutförande måsteförst prövas av domstol. Detär uppenbart att åtskillig tid kan förfiyta innan fär tillstånd verkställighet i ett ärende som rör överträdelse av BS. Dessutom hartolkningen i rättspraxis av kravet att del skall framstå som nödigt att detolovligt byggda blir rättat eller undanröjt varit sådan att det många gångerhar varit svårt för att fä till stånd rättelse. Länsslyrelsen iStockholms län framhåller bl. a. att nackdelen av varje enskilt fall harunderskattats av de överprövande myndigheterna, eftersom de inte har insettföreteelsens roll i ett större sammanhang, där den genom sin mångfald kan vållaproblem för markanvändningsplaneringen. förordar att man inför enlämplighetsprövning som innebär att byggnadens ägare blir bevisskyldigbeträffande byggnadsföretagets lämplighet från allmän synpunkt. Demöjligheter till tvångsingripande som står till buds enligt 70§ första stycket BS är således betydligt mera begränsade än i de fall som avsesi 147 § första stycket BL. Förarbetena ger ingen upplysning om anledningen tillatt 70 5 BS inte innehåller någon motsvarighet lill handräckningsbestämmelsernai 148 5 BL, En orsak är sannolikt del i 70 5 BS uppställda kravet att del måsteframstå som nödigt att det olovligt byggda blir undanröjt eller ändrat. Denprövning som sker lett handräckningsärende måste nämligen vara relativtsummarisk. Den lämpar sig inte för fall då sakförhållandet är oklart ellerivistigt som det mänga gånger kan vara i fall enligl 70 5 BS, Tvister somkräver mera mgående utredning eller muntiig bevisning är avsedda att prövas iannan ordning än den som gäller för handräckningsärenden. Detär inte förenligt med den syn samhället har på kommunernas planering attdet skall ankomma pä att styrka nödvändigheten av attexempelvis en byggnad, som har uppförts ulan byggnadslov, behöver tas bort.Huvudprincipen bör i stället vara att den som vidtar byggnadslovskrävandeåtgärd ulan sådant lov eller vidtar åtgärd i strid mot godkända ritningareller av meddelade eller eljest gällande föreskrifter (jfr 70 §första stycket BS) skall vara skyldig att vidta rättelse, när nämnden begärdet. Kravet i 70 § första stycket BS att det skall framstå som nödigt atträttelse sker bör således tas bort. Samma huvudprincip kommer därigenom attgälla i dessa fall och i de fall då nybyggnadsförbud eller Prop.1975/76:164 149 annatförbud som meddelas i eller med stöd av BL överträds, dvs. fall enligt 147 §första stycket BL. 1linje med det synsätt som har redovisats ligger att det också i de fall somåsyftas i 70 § första stycket BS bör finnas möjlighet för attbegära handräckning för att fä till stånd rättelse. Del är givetvis intemeningen att möjligheten till handräckning skall tillgripas så snart det kommertill nämndens kännedom att en överträdelse har ägt mm. Nämnden bör emellertidha en skyldighet att ta ställning till upptäckta överträdelser.Många gånger kan det därvid visa sig uppenbart alt det byggda inte kan tillåtasstå kvar. I dessa fall bör nämnden vara skyldig att direkl begära handräckning.I andra fall åter kan frågan vara mera tveksam. Här kan det vara lämpligt att,som också bygglagutredningen förordar, nämnden bereder den byggande tillfälleatt ge in ansökan om lov till företagel. I vissa fall krävs ocksåalt dispens söks. Om ägaren inte använder sig av den möjligheten eller ombyggnadslov inte beviljas, skall vara skyldig alt överlämnafrågan till överexekutor för att fä till stånd rättelse eller att föreläggaägaren att undanröja det olovligt byggda. Det nu anförda innebär således attbyggnadsnämnden, om byggnadslov inte beviljas, skall ha skyldighet att antingenbegära handräckning eller förelägga ägaren att vidta rättelse. Sammanfattningsvisinnebär det ovan anförda dels att kravet i 70 § första stycket BS att det skallframstå som nödigt att rättelse i det olovligt byggda kommer till stånd tasbort, dels att möjlighet till handräckning genom överexekutors försorg införsi de fall som avses i 70 § första stycket BS och dels att skyldighet införs förbyggnadsnämnden all i vissa fall tillgripa handräckning eller föreläggande omrättelse. 1detta sammanhang bör det påpekas att utslag av överexekutor med stöd av 191 §UL - vilket lagrum är tillämpligt i de nu aktuella fallen -inte utgör någoträttegångshinder vid domstol. I paragrafens andra stycke sägs nämligen att denmot vilken utslaget riktas är oförhindrad att efter stämning utföra sin talanvid domstol. Enligl70 § första slycket sista punkten BS kan föreläggande meddelas ändå atthandräckning kan beviljas enligt 148 § BL. Nämnden har således möjlighet altinnan handräckning begärs förelägga ägaren att vidla rättelse och att därvidsätta ut vite eller föreskriva att rättelse i händelse av tredska verkställsgenom nämndens försorg på den tredskandes bekostnad. Denna valmöjlighet börefter de nu föreslagna ändringarna givetvis avse även de nya fall därhandräckning kan ske. Underiåternågon att utföra arbete eller vidta annan åtgärd som åligger honom enligt BSeller med stöd därav meddelat beslut, kan enligt 70 § andraslycket BS förelägga honom att vidla åtgärden. I sådant föreläggande fär vitesättas ut. Däremot kan inle föreskrivas att åtgärden i händelse av tredska verkställsgenom nämndens försorg på den tredskandes bekostnad. Som kommunförbundetpåpekar bör även sådan föreskrift kunna 1975/76:164 150 Bli vandebestämmelserbördärförutformas såatl delta blirmöjligt. Som har anmärkts i detföregående tolkas bestämmelserna i 70 § första stycket BS på gmnd av ettmotivuttalande sä, att inte utan vidare får sätta sitt hot omutförande på den tredskandes bekostnad i verket. Rätlen till ivångsulförandemåste först fastställas av domstol. Någol sådant krav på fastställelse tordeinte förekomma i andra sammanhang där rätt till tvångsutförande finns Qfr 75 §HS). Del är svårt alt finna skäl för att inte bör ha rält tillivångsulförande utan föregående domstolsprövning. Det bör erinras om att densom föreläggs alt vidta en åtgärd vid äventyr att tvångsutförande sker -förutom rätten lill besvär över föreläggandet - kan få frågan omtvångsutförande prövad av domstol i samband med att kostnaderna för utförandetskall tas ul. Motsätter han sig att betala dessa, kan de nämligen las ut endastmed stöd av domstolsutslag. I ett sådant mål kan domstolen pröva bl. a. om denprimära förpliktelsen varit lagligen gmndad, om laga förfall förelegat och omdet begärda beloppet är skäligt (, Allmän förvaltningsrätt s, 69). Ilikhei med vad som gäller pä andra områden där tvångsutförande får ske börbyggnadsnämnden ha rätt all vidta den ifrågavarande ålgärden ulan attdomstolsprövning föregår. Detta bör komma till uttryck genom ett tillägg ibeslämmelserna om Ivångsulförande, Enligl 68 § i vissa situationer förbjuda alt på-börjai byggnadsarbetefortsätts, nämligen om arbetet uppenbariigen strider mot BS, fastställd planeller utomplansbestämmelser. Är det uppenbart att byggnadsarbete äventyrarbyggnadens eller näriiggande byggnaders hållfasthet eller medför fara förmänniskors liv- eller hälsa, är det enligl samma paragraf nämndens skyldighetatt meddela sådani förbud. Med stöd av motivuttalanden anses förbud enligt 68 §träda i kraft och gälla till dess annoriedes förordnas, I beslut med förbud attfortsätta byggnadsarbele får vite inte sällas ul. Anledningen till detta ärenligt uttalande i förarbetena att överträdelse av sådant förbud är belagt medstraff och att vite enligt allmänna gmndsatser inte skall föreläggas när straffär utsatt (jfr 9 kap. 8§ andra styckei ). I de fall dåbyggnadsnämnden kan förbjuda att byggnadsarbete fortsätts torde situationenofta vara sådan att det är särskill angelägel att arbetena upphör. Det gällerkanske i synnerhet de fall då det åligger nämnden som en skyldighet att ulfärdaförbud men kan i lika hög grad vara fallet t, ex, när rivning påbörjas av enkulturhistoriskt värdefull byggnad. Det skulle givetvis ge mera eftertryck ålett förbud om det kunde förenas med vite. Några principiella invändningar motdetta lorde inle kunna anföras. Den avgift som enligt förslaget i avsnitt 4.3skall utgå när förbud överträds kan utgå endasl en gång. Viteshoiet kommer attrikta sig mot en fortsatt överträdelse. På gmnd av det nu anförda bör delöppnas möjlighet att förena förbud som avses i 68 5 BS med vite. Prop.1975/76:164 151 Detförslag till påföljdssysiemet som har lagts fram innebär att ,när olovligt byggande kommer till dess kännedom, måste ta Slällning lill vilkapåföljder som skall inträda. Om nämnden därvid finner det uppenbart att delolovligt utförda inte kan få bibehållas, är nämnden skyldig alt begärahandräckning eller att förelägga ägaren alt vidla rättelse. 1 samband därmedskall nämnden också fatta beslul i fråga om byggnadsavgift. däremoi finner att byggnadslov möjligen kan komma i fråga, bör ägarenberedas tilirälle att ge in ansökan om byggnadslov. vid prövning av ansökan att lov inte kan meddelas eller utnyttjarägaren inte sin möjlighet att ge in ansökan, skall nämnden förfara på sammasätl som i det förul nämnda fallet. att lov kan meddelas i efterhand, har nämnden att meddelabyggnadslov, eventuellt med villkor om erforderiiga ändringar i del ulförda. Isamband därmed skall nämnden också fatta beslut om byggnadsavgift, iförekommande fall även tilläggsavgift. Vadsom har sagts nu gäller i tillämpliga delar också sådana f, n, straffbelagdagärningar, beträffande vilka avgift skall utgå enligt förslaget i avsnitt 4,3, 4.7 Lagteknisklösning m. m. Beslämmelserom ansvar och handräckning m. m. finns f n. i både BL och BS, Detta i föreningmed alt bestämmelserna till en del täcker varandra medför att det många gångerkan vara svårt att avgöra vilka regler som är tillämpliga i det enskildafallet. Förslagen i det föregående innebär att i allt väsentligt samma påföljdsbesiämmelserkommer att gälla oavsett om det är BL eller BS som överträds. Med hänsynhärtill bör de nya bestämmelserna tas in i en särskild lag. En sådan lösninghar dessutom den fördelen att lagen utan några omfattande bearbetningar kaningå som en del i den blivande byggnadslagstiftning som f. n. förbereds inombostadsdepartementet. Lagen bör benämnas lag om påföljder vid olovligtbyggande m. m. Förslagenmedför all ändringar behöver göras i BL, BS och NVL. 1enlighet med det anförda har upprättats förslag till 1. lagom påföljder vid olovligt byggande m. m., 2, lagom ändring i byggnadslagen (1947:385), 3. lagom ändring i byggnadsstadgan (1959:612), 4, lagom ändring i naturvårdslagen (1964:822). 1975/76:164 152 S.l Förslaget till lag om påföljder vid olovligt byggandem. Lagenär som har framhållits i avsnitt 4.7 avsedd att innehålla beslämmelser intebara om de nya avgifter som har föreslagits i det föregående utan ocksåbeslämmelser om straff i visst fall, handräckning, föreläggande och andrapåföljder vid olovligt byggande m. m. som f. n. finns i BL och BS. En stor delav lagens bestämmelser överensstämmer därför hell eller delvis med gällandeordning. 1 den utsträckning som har varit möjligt har uttryckssätt .somförekommer i BL eller BS oförändrade överförts till lagen för att det skall ståklart att någon ändring i sak inte är åsyftad. Nuvarande bestämmelser i ochBS i nu berörda delar avses upphöra alt gälla när lagen träder i kraft. II 5 har lagens tillämpningsområde angetts omfatta frågor om avgift, straff,handräckning eller annan påföljd för åtgärd som vidtas i strid mot BL eller BSeller med stöd av dessa författningar meddelade föreskrifter. Uttrycket påföljdhar således en vidsträckt innebörd och avser såväl avgifterna somverkställighetsmedlen förbud, föreläggande och handräckning. Enligtvad som har anförts i det föregående skall prövningen av nämnda frågor ankommapå flera olika myndigheler. Sålunda skall bl. a. frågor om avgift prövas avbyggnadsnämnden, frågor om nedsättning och eftergift av ochfrågorom handräckning av överexekutor. Bestämmelser härom har tagils in i denparagraf som avhandlar respektive påföljd. Lageninnehåller inga beslämmelser om förfarandet hos ellerlänsstyrelsen. Det innebär att förvaltningslagens (1971:290) bestämmelser blirtillämpliga. I2 5 ges bestämmelser om den skylidghet som i enlighel med vad som anförts iavsnitt 4.5 föreslås gälla för att ingripa vid olovligtbyggande. Som framhållits bör rättelse alltid ske när den olovligt genomfördaåtgärden är olämplig. Med rättelse avses givetvis alt det olovligt byggda rivseller på annat sätt undanröjs. I enlighel härmed föreskrivs i försia punktenatt är skyldig att tillse att rättelse vidtas.