prop · FZ03184 · 1975-12-31 00:00:00 — 1975/76:184 Regeringens proposition Regeringenförelägger vad som har upptagUs i bifogade utdrag avregeringsprotokoll för den åtgärd och det ändamål som framgär av föredragandenshemstäUan. Ipropositionen föreslås att valutaregleringen förlängs att gälla ytterligareett år, dvs. för tiden den 1 juli 1976den . För riksdagensyttrande framläggs förslag tUl bestämmelser om fortsatt giltighet avvalutaförordningen . 1 1975176.1 saml. 1975/76: 184 Lagom tillämpning av valutalagen (1939: 350) Härigenomföreskrives att 2 § första stycket 1, 2 och 49 samt 5 § 1 och 3 valutalagen(1939: 350) skall äga tillämpning den 1 juli 1976den . Förordningom fortsatt giltighet av valutaförordningen (1959: 264) Härigenomföreskrives att valutaförordningen (1959: 264), som enligt förordning (1975:207) gäller till utgången av , skall äga fortsatt giltighet tillutgången av . Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , , ,, , , , , , , ,, , Enligtvalutalagen (1939: 350, ändrad : 204) gäller i fredstid att fullmäktigei skall göra framställning tUl regeringen om valutareglering, om detprövas nödvändigt för att nå de centrala mål som har fastställts för denekonomiska politiken. Fullmäktige skall sålunda hemställa att regeringenframlägger förslag till lag om tillämpning av valutalagen under högst ett år.När förslag till tillämpningslag läggs fram skall regeringen bereda tUlfälleatt yttra sig över de valutareglerande föreskrifter som regeringen avser attutfärda. Dessa föreskrifter är intagna i valutaförordningen (1959: 264, ändradsenast 1975: 206). Genomlagen (1975: 205) om tillämpning av valutalagen (1939: 350) och förordningen(1975: 207) om fortsatt giltighet av valutaförordningen (1959: 264) harvalutareglering föreskrivits för tiden den 1 juli 1975den . Ennärmare redogörelse för bestämmelserna i valutalagen och valutaförordningenhar lämnats i prop. 1975: 82 s. 1421. I överensstämmelse med förslag i sammaproposition har bestämmelserna därefter ändrats på några punkter. Förutom enlagteknisk anpassning tUl den nya regeringsformen, bl. a. i fråga omstraffsanktioner och förverkande, utvidgades möjligheten för attförelägga vite och gjordes vissa andra mindre ändringar i lagstiftningen (jfrSFS 1975: 204 och 206). Fullmäktigei har i skrivelse hemställt att fortsatt varuregleringskall gälla den 1 juli 1976den . Enligt fullmäktigebör valutaregleringen avse 1975/76:184 4 sammalagrum i valutalagen som äger tiUämpning, nämligen 2 § första stycket 1, 2och 49 samt 5 § 1 och 3. I skrivelsen framhåller fuUmäktige att anledningalltjämt föreligger att ta gällande fullmakter i valutalagen i anspråk och attge valutaförordningen fortsatt gUtighet. Efterremiss har yttranden över riksbanksfullmäktiges framställning avgetts avfullmäktige i , . och Post- och , . Remissinstansernahar inte något att erinra mot eller vill i varje fall inte motsätta sig bifalltill framställningen. Ett par av remissinstanserna tar emellertid upp frågan omvissa liberaliseringar av valutaregleringen. anknyter till de synpimkter som föreningen har framförti yttranden över framställningar om fortsatt valutareglering (det senasteyttrandet se prop. 1975: 82 s. 21 och 22). anser sålunda attvissa liberaliseringar bör kunna genomföras. De senare årens ökade kreditgivningöver gränserna och den tilltagande valutaoron har ökat företagens behov attkunna säkra sig mot valutakursrisker genom att via bankerna köpa och säljavalutor på termin. Nuvarande valutabestämmelser begränsar i vissa avseenden desvenska bankernas rörelsefrihet att för kundernas räkning göra terminsaffärer.Bankföreningen anser att sådana utlandsbetalnmgar som tiUåts av myndigheternaockså bör få kurssäkras genom terminsaffärer. Den omfattande rapportering sombankerna lämnar beträffande sina valutaaffärer ger enligt bankföreningensuppfattning fullgoda möjUgheter att följa den utveckling som kanbli följden av en större frihet att göra terminsaffärer. PK-bankenansluter sig till bankföreningens synpunkter och understryker angelägenhetenav att nuvarande svårigheter för svenska företag att terminssäkrakapitaltransaktioner med längre löptider än undanröjs. a. medhänvisning till penningvärdets fall förordar också att gränsen förde smärre betalningar, som kan verkställas utan hänsyn till ändamålet, höjsfrån 100 till 1 000 ' kr. En sådan förändring skulle, utan risk för negativaeffekter, enligt banken i hög grad underlätta hanteringen av smärre betalningsuppdrag. Föregen del får jag anföra följande. Valutaregleringen omfattar i huvudsakkapitaltransaktioner som inte sammanhänger direkt med utrikeshandeln. Löpandebetalningar är generellt undantagna från regleringen, liksom även direktahandelskrediter på normala viUkor. Inom ramen för valutaförfattningarnaankommer det på att utforma de närmare bestämmelserna om tUlståndsgivningenför olika kapitaltransaktioner. Behovetav en fortsatt valutareglering får ses mot bakgrund av vårt betalningsbalanslägeoch våra åtaganden i det internationella valutasamarbetet. Under både år 1974och noterade betydande 1975/76:184 5 Tillsammantagna uppgick underskotten tUl i runt tal 10 mUjarderkr. Dessa underskott har till största delen finansierats genom att svenskaförtag och kommuner har tagit upp lån i utlandet. Utlandslånen blev under år1975 t. o. m. så stora att en ansenlig ökning av valutareserven kunde ske.Valutareservökningen får dock inte undanskymma det faktum att vår utlandsstäUningi grunden har undergått en betydande försvagning. Den ekonomiska politikenmåste därför såsom regeringen har utvecklat närmare i finansplanen (prop.1975/76; 100, bil. 1) inriktas på att återställa balans i utrikesbetalningama.Enligt min mening utgör valutaregleringen därvid ett nödvändigt instrument föratt kontrollera att kapitalrörelserna sker i överensstämmelse med dennapolitik. harvalutamarknaderna utsatts för stora påfrestningar. Kurserna på flera viktigavalutor har fluktuerat starkt. Även med tanke härpå blir valutaregleringennödvändig som komplement till övrig ekonomisk poUtik. Samtliga remissinstansergodtar en fortsatt förlängning av valutaregleringen. I Svenska bankföreningensoch remissyttranden uttalas att vissa liberaliseringar bör göras ivalutaregleringens tUl-lämpning. Som jag inledningsvis har anfört ankommer detpå att utfärda tillämpningsbestämmdsema för tUlståndsgivningen. Jagvill emellertid i sammanhanget nämna att chefen för handelsdepartementetsenare denna dag avser att föreslå regeringen att för lägga framförslag om statlig kursgaranti vid export (prop. 1975/76:171). Giltighetstiden för den nulöpande valutaregleringen utgår detta år. Med hänsyn till vad jagnu har anfört bör valutaregleringen förlängas . I enlighetmed riksbanksfullmäktiges förslag bör samma bestämmelser i valutalagen äga tiUämpningsom f. n. ddsföreslår att antaga inom upprättat förslag tilllag om tUlämpning av valutalagen (1939: 350), delslämnar tillfälle att yttra sig över ett inom finansdepartementetupprättat förslag till förordning om fortsatt giltighet av valutaförordningen(1959: 264). Regermgenansluter sig tUl föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition förelägga vad föredraganden har anfört för den åtgärd ochdet ändamål som föredraganden har hemställt om.