prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — ARK anmärker attdetta särskilda skydd för domare är ett för honom personligen gällande skydd.En inskränkning därav via kollektivavtal kan inte binda honom. Ätt han däremotefter t. ex. egen ansökan kan med bindande verkan åta sig att utöva annantjänst finner ARK vara givet. ARKkonstaterar att 11 § andra stycket andra meningen StjL tiUkom i Prop.1975/76:105 Bilaga 2 123 sambandmed tingsrättsreform för att tillgodose ett behov i vissa underrätterav domarpersonal. Eftersom tingsrättsreformen nu hunnit prövas och inte, såvittkänt, vållat några problem som kräver att den nu avsedda bestämmelsen behålls,synes den enligt ARK kunna utgå. Två remissinstanser, JK och ,vänder sig mot förslaget att slopa stora delar av 11 §. JK menar således attäven om bestämmelsen i 11 § andra stycket kanske aldrig har blivit åberopad,så får man inte dra den slutsatsen att den skulle vara överflödig. Dessexistens är nämligen en garanti för att domare skall finnas till förfogande närdetta krävs. Även domareförbundet sätter i fråga om inte lagstiftningenalltjämt bör vara utformad så, att formella garantier föreligger för att den irättegångsbalken föreskrivna sammansättningen alltid skall kunna åstadkommas.Förbundet finner därför tveksamt om 11 § andra stycket andra meningen börutmönstras. SAVkonstaterar att det av förarbetena tUl 11 § framgår alt det ansetts nödvändigtatt kunna ålägga tjänsteman att i viss utsträckning utöva annan statUg tjänstliksom också att kunna ålägga honom skyldighet alt utöva tjänst på annan orteUer hos kommun eller annat icke-stat-ligt rättssubjekt. SAV sätter därför ifråga, om inte reglerna i 11 § bör behållas, i den mån de gäller frågor som rörmyndighets verksamhet eller andra frågor som enUgt 3 § StjL. eller annan regelskall vara undantagna från avtalsområdet. JO pekar på att regeln i 11 § andrastycket första punkten kom till före inrättandet av länsrätter och länsskatterätteroch att den inte låter sig väl förena med ordningen där. Ordinarie domare ilänsrätt och länsskatterätt är nämligen tUlika tjänstemän i ochhar att handlägga ärenden där, anför JO. Enligt 12 § är tjänsteman skyldig att bo i anvisadbostad (tjänstebostad) eller att bo på viss ort, om detta föreskrivs avregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Sådan skyldighet får dockenligt stadgandet föreskrivas bara om det är av väsentlig betydelse för tjänsten.Regeringen har fastställt förteckning över de tjänster som skall vara förenademed tjänstebostadstvång och meddelat tillämpningsföreskrifter tUlförteckningen. Det ankommer enligt föreskrifterna på myndighet under vUkentjänsteman lyder att anvisa tjänstebostad. ARKmenar att 12 § utan olägenhet kan utgå ur StjL och anmärker att sådana bostads-och ortsföreskrifter som avses f. n. är relativt säU-synta. JK sätter i fråga om staten inte bör ha kvarmöjligheten att bestämma att en anställd skall bo på viss ort eUer inom viss region.Tjänstebostads-tvånget kan enligt JK vara betingat av myndighetens specieUaverksamhet. Slutligen vill jag i detta sammanhang också erinraom bestämmelsen i 55 §. Enligt denna paragraf får tjänsteman inte lämnatjänsten om riket 1975/76:105 Bilaga2 124 Regeringen får vidare enligt stadgandet förordna att förbudet skallgälla också när riket är i krigsfara. Sådant förordnande förfaller dock om detinte underställs . I 13 § StjL förbjuds statstjänstemännen att innehas. k. förtroendeskadliga bisysslor, dvs. sådant extra arbete som kan rabbaaUmänhetens förtroende för opartiskheten i tjänsteutövningen eller som kanskada myndighetens anseende (jfr prop. 1970: 72 s. 7380). Frågan om bisysslori övrigt regleras i avtal (jfr 8 § AST). ARK, som anmärker att förbudsregeln avser att tatill vara intressen som ligger utanför förhållandet mellan arbetsgivare ocharbetstagare, föreslår ingen ändring i 13 § (SOU 1975: Is. Enligt 14 § får tjänsteman inte utan regeringenstUlstånd uppbära med tjänsten förenade privata anslag e. d. Den som vid StjL:sikraftträdande fick uppbära sådan förmån utöver sin lön fårdock enligt en övergångsbestämmelse göra detta så länge han innehar tjänsten. ARKföreslår ingen ändring häratinnan. 12.1.5 Anställningsupphörande, turordningar m. m. Frågor om anställnings upphörande behandlas i sakfrämst i 2934, 35, 36 och 38 c §§ StjL. DärtiU ansluter bl. 39 och 40 §§,som avser dels turordning vid uppsägning, dels återanställningsrätt. Enligt 29 § gäller som huvudregel att tjänstemanendast med stöd av StjL får skiljas från tjänsten, dvs. Fråndenna regel görs ett undantag: Är tjänstemannen förordnad tills vidare, gälleräven uppsägningsbestämmelsema i LAS. De åsyftade bestämmelsema i StjL avser föratom avskedande, som redan nämnts även uppsägning, entledigande vid vissålder eller vid sjukdom, försättande i disponibiUtet och förflyttning. Paragrafen har ändrats två gånger (SFS 1974: 1009,1975: 668) efter ARK:s förslag tUl översyn av den. En av de synpunkter som ARKanför på 29 § kan emeUertid fortfarande vara av intresse. ARK föreslår nämligenbl. a. att paragrafen (jfr även 30 § tredje stycket och 36 §) skall ändras så,att de regler i LAS som avser upphörande av visstidsanställning blir tiUämpligaockså på statstjänstemän med tidsbegränsat förordnande (dvs. förordnande förbestämd tid eller förordnande tUls vidare dock längst till viss tidpunkt). Av 30 § första stycket framgår att entUlsvidareförordnad tjänsteman får skiljas från tjänsten efter skriftliguppsägnmg. Det sägs också att upp-sägnuig i annan form är ogUtig. Stycket fick sinnuvarande utformning fr. o. m. i samband med LÄS (se prop.1974: 88 s. 232). 1975/76:105 Bilaga2 125 ARK anför att första stycket enUgt sina ordalagmöjligen skulle kunna tolkas på så sätt, att därmed avsågs att införa enobegränsad rätt för staten att säga upp sina tUIsvidareförordnade tjänstemän,bara uppsägningen sker skriffligen (SOU 1975:1 s. 658, 894). ARK vill undanröjamöjligheten av en sådan läsning och alltså tydligare än f. n. göra klart attbl. a. kravet i 7 § LAS på saklig grand för uppsägning gäller också inom StjL:sområde. Därför föreslås att stycket ändras så, att det bara skall innehåUa attuppsägning av tUlsvidareförordnad tjänsteman är ogiltig, om den sker annorledesän i skriftlig form. Andrastycket i 30 § innebär nmnera att LAS bestämmelser om bl. a. grund föruppsägning och tvist därom äger motsvarande tUlämpning på tUlsvidareförordnadstatstjänsteman i verksledande eller därmed jämförlig ställning, i den månannat inte följer av StjL (första meningen). I samma stycke bemyndigasregeringen att meddela avvikande föreskrifter bl. a. i fråga om förfarandet viduppsägning och i fråga om uppsägningstvist (andra meningen). ARK,som utgår från andra styckets lydelse närmast före senaste ändring, vill i sakbehålla första meningen (s. 660, 894). Andra meningen upphävs i lagförslaget(s. 53, 658, 894). Förslaget innebär att ARK anser att denkoUektivavtalsreglering som sägs i 3 § LAS bör användas också i fråga om destatstjänstemän som är verksledande e. d., så långt LÄS äger tillämpning på demenligt nuvarande första meningen i 30 § andra stycket StjL (s. 661, 894).Därför har i förslaget sistnämnda bestämmelse kompletterats med en föreskriftatt också 3 § LAS skall äga motsvarande tUlämpning på nämnda tjänstemän. Tredje stycket i 30 § har liksom första och andrastyckena samband med anställningsskyddsreformen. Tredje stycket innebär att entidsbegränsad anställning upphör utan uppsägning, när förordnandetiden går ut.Det svarar mot 6 § andra stycket LAS, vari föreskrivs bl. a. att anställningsom avser "" upphör utan uppsägning vid anställningstidensutgång, om annat inte har avtalats. ARK vill upphäva tredje stycket och därmed istället göra anförda bestämmelse i LAS tillämplig på statstjänstemännen. EnligtARK skulle bestämmelsen i LÄS därmed komma att omfatta inte barabestämdtids-förordnanden utan också sådana tUlsvidareförordnanden som har begränsatsatt gälla längst tUl viss tidpunkt. I 31 och 32 §§ regleras avgångsskyldigheten vidviss ålder resp. vid sjukdom m. m. I 32 § har viss ändring skett efter ARK:söversyn därav. I 33 § behandlas försättande i disponibUitet. ARKföreslår att nämnda tre paragrafer behålls utan ändring i sak. Förflyttning av tjänsteman regleras i 34 §. Däravframgår att förflyttning kan avse dels fuUmaktshavare och konstituerade, dels,inom försvarsmakten, ordinarie tjänstemän, som är krigsmän och anställda med 1975/76:105 Bilaga 2 126 Vad som avses med försvarsmakten och krigsman framgår av 21 kap.20 § öfr även 22 kap. 14 §) jämte därtUl anslutande författningar(kungörelsen 1968:333, lagen 1974: 615). Förflyttning är i princip en form aventledigande och en form av tjänstetillsättning. Enligt lagrammet ärden krets av tjänster till vUka förflyttning kan ske begränsad på vissa sätt.Dessa begränsningar har tillkommit bl. a. för att tjänstemannensanställningstrygghet inte skall försämras genom förflyttningen (jfr prop.1965: 60 s. 210). Ätt märka är att ett beslut om förflyttning enligtförarbetena visserligen liksom varje annan förvaltningsåtgärd måste grunda sigpå objektivt godtagbara skäl men ändå främst anses vara ettlämplighetsavgörande (prop. 1965: 60 s. 215). Behov av att kunna förflytta entjänsteman kommer upp bl. a. vid organisationsförändringar. Särskilt i sådanafaU torde myndigheterna enligt förarbetena ha ett eget intresse av att ta uppprincipiella förflyttningsfrågor till överläggning med facklig organisationeller i företagsnämnd. Här kan också erinras om den verksamhet som bedrivs avbl. a. statens personalnämnd (jfr omplaceringsförordningen). Enligt 51 § i dessnya lydelse skall mål om förflyttning handläggas enligt LRA (jfr även 53 §första stycket). Förflyttningsbeslut får verkställas först sedan det slutligtprövats eller talerätten gått förlorad (34 a §). I 34 § tredje stycket hartagits in en erinran om de grundlagsbestämmelser som gäller för den som ärutnämnd tiU ordinarie domare (jfr 11 kap. 5 § RF). ARK vill föra över förflyttningsinstitutet till detavtalsbara området och föreslår därför att 34 § första och andra styckena upphävs (SOU 1975: 1 s. 663). Det kan enligt ARK med hänsyn tiU det statliga tjänste begreppet inte antas att det därefter skulle föreligga någon förflyttnings plikt på grand av en arbetsskyldighet som inte närmare har reglerats i avtal. Förflytlningsplikten skulle således enligt förslaget bli helt beroen de av vad som kan avtalas. ' Som framgår av det föregående anser ARK däremot attdet "i viss utsträckning" torde föreligga skyldighet att utöva annantjänst, även om den nuvarande lagbestämmelsen därom (11 §) i enlighet med förslagetskall upphävas. ARK finner vidare att även tredje stycket i 34 § kan utgå.Någon saklig ändring avses inte därmed. I 35 och 36 §§ regleras tjänstemans rätt att lämnasin anställning. Enligt 35 § kan tjänsteman, som är anställd med fullmakt,konstitutorial eller förordnande tUls vidare, säga upp sig själv. Uppsägningenskall för att vara gUtig ske i skriftlig form. Enligt 36 § får tjänsteman, somär förordnad för bestämd tid, på egen begäran entledigas , men bara omsärskilda skäl befinns föreligga. ARK anser att 35 och 36 §§ kan utgå ur StjL ochangivna frågor hänföras tUl avtalsområdet (SOU 1975: 1 s. 664). 38 c § överlämnas åt regeringen att meddela bestämmelser om an- 1975/76:105 Bilaga2 127 ställningsupphörande utan uppsägning när tjänstemannen får annan offentlig tjänst och omtjänsteförening (första stycket). Sådana bestämmelser finns i StjS (2831, 33och 34 §§). De är tämligen detaljerade. Som exempel kan nämnas att enanställning på en fullmaktstjänst automatiskt upphör, om tjänstemannen får enannan fullmaktstjänst. Vidare innehåller 38 c § hänvisning till särskildabestämmelser om förbud för justitie- och regeringsråd att inneha eller utövaannan statlig tjänst (andra stycket, jfr 38 § andra stycket enhgt prop. Sådana bestämmelser finns i 3 kap. 4 § och 3 § lagen omallmänna förvaltningsdomstolar (3 § ändrad : 577; jfr prop. 1974:35 s. 46, 52). ARK föreslår, såvitt alltjämt är av intresse, att38 c § första stycket skall strykas (s. 665). För tillämpning under avtalslösttillstånd bör enligt ARK nämnda administrativa bestämmelser vara tUlfyllest. Frågorom turordning vid uppsägning på grund av arbetsbrist behandlas i 3943 §§(prop. 1974: 174). Äv 39 § framgår att reglerna därom i LAS gäller ävenstatstjänstemän, i den män annat inte följer av StjL eller av avvikanderegeringsföreskrift. Detta äger tillämpning också i fråga om tjänstemän iverksledande eller därmed jämförlig ställning. I övriga paragrafer meddelasbestämmelser som på olika sätt skiljer sig från vad som gäller enligt LÄS.Sålunda föreskrivs bl. a. att tjänstemans plats i turordning för uppsägningskall bestämmas med hänsyn även tUl kravet att myndigheterna på ett riktigtsätt fullgör sina rättskipnings-och förvaltningsuppgifter (42 § förstastycket). Därmed åsyftas enligt motiven främst sådana iippgifter som innefattarmyndighetsutövning (prop. 1974: 174 s. 56). Mål om turordning handläggs enligt51 § i samma ordning som andra uppsägningsmål, dvs. I 4449 §§ behandlas frågor om företrädesrätt tillny anställning, dvs. Av 44 § första stycket framgår attreglerna om återanställningsrätt i LÄS gäller statstjänstemän på motsvarandesätt som anfördes i fråga om 39 §. I 44 § andra stycket upprepas denerinran om grundlagsstadgandet om grand för tjänstetUlsättning (11 kap. 9 §andra stycket RF) som finns intagen redan i 4 § första stycket. Frågan omförhållandet mellan RF och LAS ägnas f. ö. särskild uppmärksamhet iförarbetena (prop. 1974: 174 s. 63). Även de andra anförda lagrummeninnehåller liksom turordningsparagraferna bestämmelser som på olika sättuinebär en särreglering i förhållande till LÄS. Mål om tUlämpning avåteranställningsreglerna handläggs i samma ordning som andra mål omtjänstetillsättning, dvs. som förvaltningsbesvär med regeringen somslutinstans (51 § andra stycket, prop. s. 69). Den processuella behandlingen avsådana mål är således en annan än den som enligt vad anfördes tillämpas ifråga om mål om turordning för uppsägning. Prop.1975/76:105 Bilaga 2 128 ARKhar inte behandlat 3949 §§ i deras nuvarande lydelse. I sitt remissyttrande anför SAV emeUertid att defrågor som behandlas i 3949 §§ synes böra också i fortsättningen höra tilldet avtalsförbjudna området, i den mån det betingas av bestämmelserna i 11kap. 9 § RF eller annars av statsverksamhetens särskilda krav. SAV åberopar 4 §StjL och prop. 1974: 174 (s. 56, 63). I samband med ämbétsansvarets avskaffande fr. o. m.den 1 januari 1976 (prop. 1975: 78) har StjL tiUförts i stort sett nya reglerom disciplinansvar och avskedande {1824 §§) samt om åtal och avstängning m.m. (2527 §§). I anslutning därtUl har meddelats bestämmelser i vissa formeUafrågor m. m. (jfr avsnitt 12.1.7 i det följande). Den nya lagstiftningen har som redan nämnts tillkommit efter det att ARK har avlämnat sitt betänkande. I sitt remissyttrande över betänkandet föreslår SAVatt de nya bestämmelsema om disciplinansvar och avskedande samt om åtal ochavstäng-' ning m. m. även i fortsättningen skall vara undantagna frånförhandling och avtal utom på den punkt (se 19 §) som kan bli föremål föravtals-reglering. SAV finner det sålunda olämpligt att skilda regler i dessafrågor skall kunna gälla för olika statstjänstemannakategorier beroende på altstaten inte enats med alla förhandlingsparter om samma avtalsinne-håU. Den 128 § intagna hänvisningen tillförfattningsbestämmelser om skyldighet att frånträda utövning av tjänst lämnasi betänkandet utan ändring (SOU 1975: 1 s. 655). I fråga om beslutande organ finns i StjL föreskrifteri 37, 38, 38 a och 38 b §§. Föreskriftema, som till stor del har kommit till isamband méd ämbétsansvarets avskaffande fr. o. m. (prop.1975: 78), berörs inte av ARK:s förslag. Föreskrifter i fråga om talan mot myndighets beslut,m.m. meddelas i 50 och 51 §§, 53 § första stycket samt 54 §. Av dessa berörsbara 51 § första stycket av ARK:s förslag. Denna bestämmelse, som kom tUl isamband med LRA Gfr 39 a § enUgt lagen 1974: 383), har ändrats två gånger (SFS1974: 1009, 1975: 668). Genom ändringarna har bestämmelsen bl. a. byggts ut.Däri stadgas sålimda att mål om skadestånd enligt 16 § skall prövas av AD ochhandläggas enligt LRA samt att mål om tillämpning av 7 § tredje eller fjärdestycket,. 18, 22, 26, 27, 30 32 §§, 34, 35, 36 eUer 3943 §§ eUer avföreskrift som avses i 7 § tredje stycket, 30 § andra stycket eller 39 § skallhandläggas enligt LRA. ARK,som hänför sig tUl bestämmelsens ursprungliga, mindre omfat- 1975/76:105 Bilaga 2 129 landelydelse, framhåller att 51 § första stycket bör undergå följdändring ianledning av förslaget att upphäva vissa paragrafer i (SOU 1975: 1 s.665). Genom det föreslagna nya innehåUet i 3 § StjL och i 1 kap. 2 § andrastycket LRÄ kommer LRA vidare, utan särskUt stadgande därom i StjL, enligtÄRK:s mening att vinna tillämpning på mål om tillämpning av 30 § i dess nyautformning (s. 895). Mot denna bakgrund bör enligt ARK i 51 § första stycketbehållas bara den bestämmelse som avser mål om skadestånd enligt 16 §.Dessutom bör läggas tiU att LRA äger tUlämpning även på handläggning av rnålsom avses i det av ARK föreslagna nya andra stycket i 15 §, dvs. mål varitvisten gäller huravida viss stridsåtgärd är tillåten enligt 15 § förstastycket. I fråga om verkställighet av beslut finnsföreskrifter i 23 § samt i 27 § första stycket andra meningen och femtestycket. Dessa föreskrifter, som rör beslut om avskedande, avstängning ellerläkarundersökning, har kommit tiU eller setts över i samband medämbétsansvarets avskaffande. Detsamma gäller de verkställighetsföreskriftersom finns i 34 a §. De rör beslut om skiljande från tjänst enligt 31 eller 32 §eller om förflyttning enUgt 34 §. Även föreskriften i 53 § andra stycketangående interimistiskt förordnande i tvist om avstängning enligt 26 eller 27§ eller om tillämpningen av 31 § har ändrats i samband med nyssnämnda reform. SlufligenskaU i detta avsnitt beröras nuvarande 56 § och vissa frågor i samband därmed.Paragrafen erinrar om rätten för regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer att ge de ytterligare föreskrifter för tiUämpningen av StjL som. kanbehövas (jfr numera 8 kap. 13 § RF). I några paragrafer i lagen har regeringenbemyndigats meddela till-lämpningsföreskrifter till de bestämmelser som finnsintagna där. Som exempel på detta kan nämnas 13 §, vilken innehåller förbud attinneha förlroendeskadliga bisysslor. Regeringen har meddelat tillämpningsföreskriftertill StjL i bl. a. StjS. Där finns bestämmelser om villkor för tjänst,tUlsättning av tjänst, skyldighet att utöva annan tjänst, löneavdrag somdisciplinpåföljd, kostnad för bevisupptagning, läkarandersökning som avses i 27§ StjL, prövning av fråga om avstängning enligt 26 eller 27 § StjL, förening avtjänster, anställnings upphörande, tjänstgöringsintyg, information ombisyssleförbudet i 13 § StjL, m. m. Enligt StjS gäller bestämmelsema endast omannat inte har föreskrivits särskilt. Särskilda föreskrifter finns iverksinstraklioner och motsvarande författningar. I sin kommentar till 56 § anför ARK att dessgenomgång av StjL inte synes kräva någon ändring av paragrafen (SOU 1975: 1 s.665, 890). Enligt ARK är det givet att sådana tillämpningsföreskrifter somavses där inte kan skapa längre gående plikter än sådana som ligger inom ramenför de uttryckliga reglema i StjL och att föreskriftema således inte kaninskränka avtalsfriheten längre än som följer av dessa regler. 9 1975/76. 1975/76:105 Bilaga 2 130 12.2Kommunanställda m. fl. 12.2.1Allmänt om kommunaltjänstemän m. fl. Vid förhandlingsrättsreformens genomförandeframhöUs den i princip privaträttsliga karaktären av rättsförhållandet mellankommunerna och deras tjänstemän (prop. 1965: 60 s. 118). a. tiU följd häravhar för dessa tjänstemän endast vissa av de bestämmelser som enligt StjL gällerför statstjänstemännen ansetts behöva regleras i lag, nämUgen i KtjL. KtjL gäller, som i annat sammanhang har nämnts, förtjänstemän hos kommunema och landstingskommunerna samt hos andra därmed likställdaicke-statliga organ, nämligen kommunalförbund, församling, kyrkligsamfällighet, skogsvårdsstyrelse, allmän försäkringskassa samt, enligtregeringens bestämmande, annan allmän inrättning {1 §). KtjL omfattar därmeddels kommunaltjänstemän m. fl. i egentlig mening, dels sådana tjänstemän hoskommuner m. fl. som har statligt reglerade avlöningsförmåner, t. ex. lärarna idet kommunala skolväsendet. Däremot är lagen inte tillämplig på den storagrupp arbetstagare hos kommunerna som inte är tjänstemän. I fråga om kommunaltjänstemännen i egentlig meninggäUer att deras anställningsförhållanden i större utsträckning än förstatstjänstemännens del regleras genom avtal. Vissa grandläggandeanställningsviUkor har sålunda på det kommunala området tagits in i avtal omallmänna bestämmelser för tjänstemän (ÄBT 75 för kommunerna, LABT 75 förlandstingskommunerna). Bestämmelser avseende det avtalsförbjudna området ochvissa admuiistrativa föreskrifter har där samlats i lokala tjänstemannastadgor(TST 75, LST 75). 1 fråga om de icke-statliga tjänstemän som harstatligt reglerade löner lärare m. fl. gäller särskUda administrativa författningar vid sidan av KtjL, främst KtjS och. Dessutom finns en om fattande avtalsreglermg. Som har framgått av avsnitt 4.4 föreslår ARK atttUl KtjL överförs sådana bestämmelser från KtjS som bör vara avtalsförbjudna(722 §§ i ÄRK:s förslag till KtjL). TUl följd härav föreslås ett tillägg i 1 §första stycket KtjL av innebörd att de från KtjS överförda bestämmelserna i722 KtjL endast skaU gälla arbetstagare med statligt reglerade avlöningsförmåneroch tillämpas på sådana arbetstagare, i den mån regeringen förordnar. I ettnytt tredje stycke i paragrafen föreslås en föreskrift om att KtjL:sbestämmelser om tjänst skall tillämpas på vikariat, om inte annat anges (jfr 1§ tredje stycket StjL). I övrigt görs ingen ändring i 1 § KtjL. 2 § KtjL motsvarigheten till 3 § StjL ochÄRK:s förslag tUl änd rad lydelse därav jämte remissyttranden häröver har tidigare redovisats (,se avsnitten 4.1, 4.2), Samma förhållande gäller 35 §§, som reglerar rätten att vidtaga stridsåtgärder m. m. (se avsnitt 9.2). 1975/76:105 Bilaga 2 131 motsvarasav 1517 §§ StjL. Här skall bara tilläggas att den processuella bestämmelsen i4 § andra stycket KtjL enligt ARK bör ändras i sak och dessutom utformas som ensärskUd paragraf (jfr vad som har anförts om 51 § StjL). 7 § slutligen föreskriver skyldighet att beredamotpart tillfälle till särskUd överläggning i vissa fall vid tvist i avtalsförbjudnafrågor. Paragrafen, som motsvarar 52 § StjL, har inte behandlats av ARK. Innehållet i de paragrafer som av ARK föreslåsöverförda från KtjS till KtjL kommer att redovisas i följande avsnitt (12.2.3). SAVföreslår dessutom att i KtjL införs en paragraf som motsvarar 4 § StjL med deninnebörd SAV föreslår men ulan hänvisning tUl RF (jfr 4 § StjL i avsnitt12.1.2). Även på KtjL:s område bör sålunda enligt SAV gälla förbud mot avtal ifråga om särskUda villkor för tjänst, oberoende av huravida bestämmelser omvillkoren är intagna i lag eller i annan författning. Särskilt på deticke-statliga skolområdet finns ett antal förordningar och andra av regeringenutfärdade bestämmelser om behörighetsvUlkor för tjänst. Dessa bestämmelsersynes alltför speciella och omfattande för att lämpa sig för lagreglering.Dessutom skulle sådana lagbestämmelser ofta behöva ändras med hänsyn tillreformer inom utbildningsväsendet, m.m, Behörighetsbestämmelser för icke-statligatjänster finns också i andra av regeringen meddelade författningar änskolförordningar, t, ex. i kyrkomusikerstadgan och i författningar påsjukvårdens område (bl. a. sjukvårdskungörelsen 1972: 676, ändrad senast 1975:1020). KtjL är som har nämnts tillämplig endastpå den som är anställd som tjänsteman hos kommun eller därmed likställdoffentlig arbetsgivare.