prop · FY0312 · 1975-12-31 00:00:00 — Även yrkesskadeförsäkringskommittén understrykerviklen av alt livränta bör vara regel, om skadeståndet har en inle oväsentligbetydelse för försörjningen. Engångsbeloppen fär inle äventyra skadelidandesframtida försörjningsmöjligheter. Enligtkriminalvårdsstyrelsen är en användning av engångsbelopp i sädan omfattning somskadeständskommittén förordar ägnad atl inge betänkligheter. Av sociala skälkan det i vissa fall vara olämpligt att utge elt engångskapital med lanke pårisken för atl den skadelidande förbrukar delta pä etl sätt som inte är tillnytta för honom. Vidare mäste enligt styrelsen beaktas att, om denskadelidandes medicinska status och därigenom hans försöriningsförmäga oväntatförsämras i betydande mån efter det att engångsbelopp utgivits, det saknasmöjlighet att genom omprövning komma till rätta med felbedömningen. Denskadelidande blir i sådant fall underkompenserad. Det kan inte heller antas attsocialförsäkringen eller andra förmåner alltid läcker hela förlusten.Motsvarande kan inträffa även vid en väsentlig försämring av den skadelidandesarbetsförhållanden. Enligt styrelsens uppfattning kan de förändringar i enmänniskas livsförhållanden som en beslående kroppsskada av allvarligare artmedför vara mycket betydande. Ofta uppvägs inte skadan ur den skadelidandessynvinkel av ekonomisk ersättning ens om denna utmäts generöst. Därför framstårdet som sä mycket angelägnare atl i vart fall söka bereda den skadelidandeslörsta möjliga trygghet vid föriust av framtida arbetsförtjänst. 1 dettahänseende är engångsbeloppet underlägset livräntan som ersättningsform.MöjUghetema alt vid invaliditet bestämma skadeståndet i form av engångsbeloppbör därför enligt styrelsens mening begagnas med återhållsamhet och endasi ifall där det synes klart att risk inte föreligger för framtida försämring avden skadelidandes situation. Engångsbelopp bör alltså inte komma lill användning i sä stor omfattning som skadeständskommitténrekommenderar. Liknande synpunkter anförs av , HCK ochSvenska livsmedelsarbetareförbundet. Enligl HCK är engångsbelopp av flera skälinte lämpligt. Den skadelidande har nämligen ofta svårt att bedöma sin framlidaekonomiska situation. Elt annat skäl är att engångsbelopp mänga gånger användsför alt köpa en privat livförsäkring, vilket innebär exlra kostnader i form avackvisilionsarvode m. m. anser att det starktkan ifrågasättas om utbyte av livränta mot engångsbelopp bör få ske i sädanbetydande omfaltning som föreslagits, nämligen t. o. m. en medicinskinvaliditetsgrad. Förbundet anser att utbyte bara bör tillåtas vid högst medicinsk invalidilelsgrad. Del mäsle nämligen beaktas att rälten tillomprövning förloras i och med elt utbyte av livräntan. Dessutom bör utbyte fåske enbart på framställning av den skadelidande. Förslaget om upphävande av föreskriften i 13 §Iraflkförsäkringslagen om ulbyte av trafiklivränla som fastställts av domstollillstyrks av försäkringsinspektionen. Svenska försäkringsbolags riksförbundoch Tra-fikförsäkringsfören ingen. Kommitténs förslag, att högre engångsbelopp än liobasbelopp enligt lagen om allmän försäkring inte bör förekomma, har föranlettyitranden av några remissinslanser. Sålunda ifrågasätter FCF behovet av alt ilagen införa en rekommendation av detta slag. , som intehar nägot att erinra mot den föreslagna regeln, påpekar atl det beträffandehögre inkomsttagare inte nödvändigtvis behöver inkräkta på den skadadesförsörjning om högre engångsbelopp utges. Länsslyrelsen i länanser att gränsen tio basbelopp i undantagsfall bör kunna överskridas. Enligtlänsstyrelsen kan det vidare ifrågasättas om inte elt engångsbelopp betydligtunderskridande denna gräns under vissa omständigheter kan synas mindre lämpligtän livränta, även om skadeståndet från försörjningssynpunkt spelar mindreroll. Sä kan t. ex. vara förhållandet, när ersättningen för lyte eller annatstadigvarande men utgär med högt belopp. Enligl bör delövervägas, om inte detla skall komma lill uttryck i lagtexten. 5>1Fifrågasätter om en fixerad högsta värdegräns behövs. Enligt SAF:s mening börengångsbeloppets storlek fastställas med beaktande av den skadelidandes socialasituation. Hänsyn bör alltså tas lill bl. a. hans återstående arbetsförmåga ochtill sociala förmåner liksom till hur slor del av skadeståndet som fastställtsi form av livränta. , som inte har något att erinra mol alt ettengångsbelopp kan delas upp i en del avseende den ideella skadan och en del avseendeinkomstförlusten när denna är av siörre omfaltning, anser att man vidfastställande av ell gemensamt kapitalbelopp som ersättning för säväl ideellskada som ekonomisk föriust bör klart ange hur stor del som belöper på denideella skadan och hur stor del som utgör ersättning för den ekonomiskaförlusten. Detla är motiverat redan av skalletekniska skäl, eftersom ju endasiden senare delen skall tas upp till beskattning. Enligt mening får det förhållandel, alt lagtextenförutsätter alt skadestånd i nu avsett fall kan fastställas i form av eltengångsbelopp, inle tilläggas nägon processuell effekl som stär i slrid moträttegångsbalken. Har part yrkat ersättning med ett belopp för ideell skadaoch etl belopp för ekonomisk förlust, åligger del i princip domstol atl angehur slor del av ett eventuellt utdömt belopp som belöper på den ena resp. denandra skadan. Skulle någol annat vara avsett med förslaget blir följden, attpart inte kan föra bara en del av skadeståndsfrågorna lill högre instans föröverprövning. Med elt ospecificerat engångsbelopp skulle del bli nödvändigt attlåla överprövningen avse skadesituationen i hela dess vidd. Förslaget att engångsbeloppets slorlek skall bestämmas pågrundval av en beräknad periodisk ersättning, förhöjd med hänsyn till deskadeföljder som kommittén kallat allmänna olägenheter, har lämnats utanerinran av flertalet remissinstanser. FCF har förslåelse för att man vidbestämmandet av storleken av engångsbelopp i visst skadefall gör en beräkningmed en uppskattad periodisk ersättning som underlag. Däremot ställer sig FCFtveksam till kommitténs rekommendation om ersättning med viss multipel avmenersätlningsbeloppet vid låga invalidilelsgrader. Enligt FCF:s mening kommeravsevärda svårigheter atl nå överenskommelse i ersättningsfrågan sannolikt atluppstå om inle vald multipel uppenbart medför överkompensation. Frågan om beskattning av skadestånd i form avengångsbelopp berörs av ett stort antal remissinslanser. Bland dem som förordarförmånligare skatteregler märks , ,, försäkringsinspektionen, avtalsverket, iSödermanlands län, yrkesskadeförsäkringskommittén. , ,, , . ifrågasätter däremot omproblemet för den enskilde bör lösas skattevägen. Ett par remissinslanser har tagit upp frägan om livräntatUl skadade efter inträdel i pensionsåldern. önskar elt uttalande omlämpUgheten av alt även fortsättningsvis använda nuvarande schablonregel,enligt vilken det förutsätts alt den skadelidande efter uppnådd pensionsålderskulle ha behållit arbete som gett honom hälften så stor inkomst somdessförinnan. hemställer för sin del atthuvudregeln för framtiden får bli atl livränta fastställs att utgå till den iden skadades yrke normala pensionsåldern. Endast dä skadan medför sannolik förlustav pensionsförmån efter avräkning av samordningsförmån eller då den skadade kangöra sannolikt, att han skulle ha fortsatt att förvärvsarbeta efterpensioneringen, saml då livräntan avser kostnader som inte påverkas av altförvärvsarbetet upphör, bör skadeståndet motsvara den uppskattade förlusten. anser att man bör behälla hittillsvarandepraxis atl kompensera förlust av ATP-poäng genom alt livräntan efter inträddpensionsålder reduceras endasi med en tredjedel mot vanligen förekom- Också KAK anser att livräntan böranpassas till den beräknade förlusten av bl. a. ATP-poäng som en skada för medsig. Ettslorl anlal remissinstanser anser att införandet av ett ekonomisklinvaliditetsbegrepp förutsätter större möjligheter till omprövning avskadestånd för framtida inkomstförlust än som föreslagils av kommittén. Blanddessa remissinstanser märks JK, , ,yrkesskadeförsäkringskommittén, LO, TCO, , och . Andraremissinstanser anser dock alt en omprövning bör kunna ske endasi i sällsyniafall. 1 denna_ riktning utlalar sig och . Med hänsyn till risken för s. k. ersättningsneuroser börenligt omprövning av skadestånd få ske endast iundantagsfall. När mycket läng tid förflutit mellan uppkomsten av en medicinsktsett stationär invaliditet och en sedermera inträffad försämring i försörjningsförmågankan det vara svårt atl avgöra, om den ogynnsamma utvecklingen är en följd avskadan eller beror på helt andra omständigheter, såsom sjukdom,åldersförändringar med därav orsakad nedsättning av arbetsförmågan ellerallmänt försämrade sysselsättningsmöjligheter inom den skadades yrkesområde.Det kan därför enligl riksförsäkringsverkei ifrågasättas, om inte enpreklusionstid bör införas för jämkningsanspräk på annan grund än försämring idet av skadan orsakade tillståndet. En sådan begränsning av rätten lillomprövning av fastställd skadeståndslivränta torde dock inte behövas, omjämkningsmöjligheten såsom kommittén föreslår görs beroende av alt väsentligoch bestående ändring uppenbart inträtt i de förhållanden som legat till grundför ersättningen. En situation i vilken omprövning av skadestånd bör kunna skeär när en med skadeståndslivränla samordnad förmån har fallit bort. SAF, somlillstyrker förslaget att Uvränta skall kunna omprövas i vissa sällsynia fall,understryker all rätlen till omprövning bör vara restriktiv, inte minsl medhänsyn lill risken för ersällningsneuroser. Denna risk accentuerar ocksåönskemålet om att skadeslåndsfrägorna regleras snabbt. Om det i undantagsfallskulle visa sig ogörligt atl efter del akuta sjukdomsförloppets slutfastställa ersällning för framtida inkomstförlust bör utbetalning ske ä conto iavvaktan på det slutliga avgörandet. påpekar att även medden begränsning av omprövningsfallen som föreslagils torde man få räkna med altanspråk på omprövning kommer all göras i åtskilliga fall där del visar sig alträll lill ändrad ersättning inle föreligger. Dessa anspråk måste givetvisutredas och prövas innan någol ställningslagande kan göras. Den föreslagnaomprövningsrätten lorde därför otvivelaktigt komma alt medföra en hel delpraktiska och andra ölägenheter. Problem kommer även alt uppstå i fråga omberäkning av ersällningsreserverna. Vid t. ex. en kraftig konjunkturnedgång kanelt stort anlal omprövningsfall bli akluella. Enligt riksförbundets mening kandet vara svårt alt på förhand beräkna täckning i ersällningsreserven för ensådan situation. Det är därför länkbart alt, i varje fall inomansvarighetsförsäkringen, begränsningar i delta hänseende måste göras föronormala situationer genom nägon form av force-majeureklausul. JK har svårt atl godta en så snäv omprövningsregel somföreslagits av kommittén. Principen att ersättningen för inkomstförlust vidpersonskada skall bestämmas så nära den fakliska förlusten som möjligl synestala för en vidgad omprövningsrält. Atl omständigheter som, om de kunnatförutses, varit av betydelse för besiämmande av livräntebelopp skall lämnasobeaktade därför atl de inträffat helt kort lid efter Uvränlans definitivafastställande är inte lillfredsställande. Skadelivrän-lans speciella karaklär att periodiskt bidra till den skadelidandes försörjning - medföratt en inträdande oförutsedd differens mellan behovet av ersällning och deluigående räntebeloppel uppfattas som synnerligen besvärande av den skadelidande.Kriminalvårdsstyrelsen anser att övergången till etl ekonomiskl invalidiletsbegreppinnebär viss möjlighet alt fastställa ersättningen med en marginal föroförutsedd utveckling. Det måste dock förmodas alt detta inte kommer alt ske isamma omfattning som . Enligt styrelsens uppfattning är det därförerforderligt att med elt ekonomiskt invalidiletsbegrepp förena möjlighet tillomprövning av skadestånd som bestämts i form av Uvränla. Kommittéförslaget ärpå denna punkl starkl begränsat till sin räckvidd. Enligl styrelsens mening börregeln ges en vidare utformning. Härför talar med styrka sociala skäl, främsthänsynen lill den skadelidandes behov av ekonomisk trygghet i händelse avväsentlig och bestående försämring . Även om man i osäkra fall kanvänta med sluilig prövning tillförsäkras den skadelidandedärigenom inle alltid säkerhet mot felbedömningar. Elt utdragetskaderegleringsförfarande lorde också öka riskerna för ersältningsneuros. Enuppmjukning av omprövningsregeln i den av styrelsen åsyftade riktningen syneskunna ske genom atl något krav på att det skall vara "uppenbart" attrelevant ändring inträtt inte uppställs. Även i fräga om engångsbelopp förframtida förlust av arbetsinkomst föreligger risk för underkompensation, om detekonomiska invaliditetsbegreppet ulgör grundval. I likhel med kommillén finnerstyrelsen dock alt omprövning inte kan medges beträffande skadestånd som utgåri form av engångsbelopp. understryker starkl att möjligheternatill omprövning av Uvräntebelopp, om en skada förvärras eller den skadadesutkomstmöjligheter på annat sätt kraftigt försämras på grund av skadan, inlebör omgärdas av alltför stränga restriklioner. Risken för ersältningsneuros,dvs. en olämplig fixering vid ersättningsfrågan hos den skadade, bör enligthandikapprådet tillmätas ringa betydelse i jämförelse med den risk som vidsträngare regler kan föreligga för kraftig underkompensation. anser att en naturiig följdav det ekonomiska invaliditetsbegreppel blir all del måste finnas möjlighettill omprövning av periodisk ersättning vid ändrade förhållanden. Olikasynpunkler gör sig dock gällande beträffande omprövning av socialförsäkringsförmånoch omprövning av skadeståndslivränla. Kommittén har i sill utredningsarbeteännu inte tagit sluilig slällning lill omprövnings-frågan men räknar med altmöjlighelerna lill omprövning av yrkesskade- Uvränla i kommilléns blivande förslag inte kommer atl fåen fullt så restriktiv ulformning som föreslås för skadeslåndslivräntorna.En omprövning av periodisk ersällning kan därför bU möjlig i störreutsträckning inom socialförsäkringen än inom skadeständsrällen. Eftersom enskadeståndslivränla besläms med utgångspunkt- från förlids-pension elleryrkesskadelivränla kan del synas naturligt all omprövning avsocialförsäkringsförmånen föranleder ändring av skadeståndet. Den föreslagnanellometoden för samordning av skadestånd med andra förmåner innebär emellertidatl ändring av samordningsförmån inle inverkar på skadeståndets storlek. EnUglyrkesskadeförsäkringskommit-léns mening kan ifrågasättas omskadeslåndskommittén anfört tillräckligt bärande skäl för atl ge sill förslagom omprövning av skadeståndslivränlor en så begränsad omfaltning. I vart falllorde de ingrepp i rättskraftsprinciperna, som omprövningssystemet orsakar,inte böra tillmätas avgörande betydelse. Atl genom domstolsavgöranden beslämdaperiodiska prestationer ändras i en ny rättegång är inte någol unikt i svenskräll. LO ifrågasätter om innebörden av rekvisitet väsenllig ochbeslående ändring är lillräckligt klar. EnUgl LO:s mening får det godtas allmindre förändringar kompenseras genom att ersättningen fastställs med vissmarginal lill den skadelidandes fördel. Omprövning bör dock kunna ske, om enförändring av förhållandena uppgår lill och inte är av tillfälligkaraktär. Vidare förklarar LO sig inte kunna acceptera att rätten tillomprövning förbehålls endast fall där skadeståndet utgår i form av Uvränla.Skadelidande med skadestånd i form av engångsbelopp kommer i sä fall atl iprincip erhålla ersällning i slrid med den grundläggande utgångspunkten allersättningen för framtida förlust skall bestämmas så nära den fakliskaförlusten som möjligl. Svårigheterna atl med någon siörre säkerhet uttala sigom eUer i vilken utsträckning unga skadelidande kommer att vidkännasinkomstförluster pä grund av nedsatt arbetsförmåga understryker dettaförhållande. Inle heller anser atl den föreslagnaomprövningsregeln bör inskränkas lill fall när Uvränla utgår. Nägon sådaninskränkning har enligt samfundet inte gällt i avseende på de omprövningsfallsom förekommii inom Trafikförsäkringsanslallernas nämnds verksamhetsområde.Nyligen har av nämnden prövats ell faU, i vilket den skadade för elt anlal årsedan - pä grundval av vad man då trodde var en förhållandevis gynnsam prognos- tillerkänts ell engångsbelopp av lypen förhöjd menersätlning. Efter sedermerainträdd försämring i hans hälsotillstånd har livränta fastställts för hansåterstående Uvstid. Med den av kommittén förordade begränsningen tillUvränlefall skulle den skadade i del anförda exemplet ha varit förhindrad attpåkalla omprövning. kan enligl samfundets mening inte anses vara enönskad effekl av den nya lagstiftningen, sä myckel mindre som fall avinvaliditetsersättning genom engångsbelopp avses bU vanUgare änhittiUs. Någon risk för missbruk av omprövningsregeln, om denna får gälla ävenengångsbelopp, lorde enligl samfundels uppfattning inte vara all befara. 1 saml Nr 12 gällande ulomrättslig praxis och enUgt den nu föreslagnalagregeln har den skadelidande i omprövningsfallel en beiydande bevisbörda molsig. I motsats lill vad som gäller i livräntefallen bör omprövning av engångsbelopp,om bestämmelsen utvidgas till att omfatta även sädana, naturiigen kunna ledatill justering bara i höjande riktning. Även anser omprövningsrätlenkunna utsträckas till fall där ersättningen ulgåll i form av engångsbelopp.Enligl bolagets erfarenhel har del varil regel all den skadelidandetvekat atl välja engångsbelopp med lanke på risken för en försämring av detmedicinska tillståndet. Av psykologiska skäl har bolaget ofta i sådanasituationer lovat den skadelidande atl få ersättningsfrågan omprövad, om detskulle inträda en väsenllig försämring av hans tillstånd. Omprövningsrättenbör emellerlid - även i fråga om livräntor begränsas tUl fall där väsenlligförsämring inträtt i det av skadan föranledda medicinska tillståndet.Motormännens riksförbund och anför liknande synpunkter. 6.1.3 Skadestånd vid dödsfall Förslagel alt ersällning för förlust av underhåll skallkunna utges lill en vidgad krets personer och all dessa skall kunna få fullersällning tillstyrks allmänl av remissinslanserna, bl. a. ,, riksförsäkringsverkei, försäkringsinspektionen,yrkesska-deförsäkringskommiltén, LO och . anför atl en utökning av kretsen aversättningsberältigade enUgt kommitténs förslag kan medföralolkningssvårigheler. Hovrätten har emellertid inte någol atl erinra mol denförordade utvidgningen. Del lorde få överlämnas åt rättstillämpningen atlnärmare beslämma ersäll-ningsrällens omfattning. Riksförsäkringsverketkonstaterar alt de i lagen om allmän försäkring och yrkesskadeförsäkringslagenav praktiska skäl gjorda begränsningarna av förmånsrätten för efterlevande, sominle enligt lag är berättigade till underhäll, inle har några motsvarigheter ikommitléns förslag. anser dock all rälten lill skadeståndbör pä föreslaget sätt kunna göras beroende av de faktiska förhållandena i deindividueUa fallen. FCF delar kommilléns uppfattning om vilka krav som bör slällasför all skadestånd skall utgå till personer, som vid tiden för dödsfalletfaktiskt erhöll eller inom en nära framlid kunde antas erhålla underhåll av denavlidne. Dessa krav återges dock inte i lagtexten, vilket enligt FCF är enbrisl. Med den föreslagna utformningen av lagtexten kan skadestånd komma attutgå lill den som visar atl han har fält ell inte obetydligt belopp under visstid från den avlidne för sin försörjning. Enligt FCF kan det dock inle ansesföreligga skäl alt ulvidga kretsen av ersättningsberältigade till allapersoner som fått periodiska betalningar frän den avlidne. finner deltänkbart alt kommitléns förslag kan leda lill alt även kategorier, för vilkabehovet av skadestånd inte ler sig lika angeläget som i andra fall, omfattas avlagregeln. sätt all skilja mellan de typer av underhåU som bör ulgå medfuUt belopp och övriga fall skulle enUgl kanske vara all använda begreppet"erforderligt underhäll" beträffande sådant underhåll som den avlidnesaknat skyldighet atl utge. Därigenom skulle man i varje fall undvika riskenför all skadestånd utgår för bl. a. underhåll av lyxkaraktär. SAF delar kommitténs uppfattning att det inte ärnödvändigt att i lagtexten i detalj ange när ell samlevnadsförhällande grundarskadeståndsrätl för efterlevande. SAF anser dock att kommitténs uttalanden imotiven till lagtexten är för långtgående och lätt kan ge upphov tilllolkningssvårigheler. Med hänsyn härtill bör man i lagtexten markera principenalt tredje mansskada inle ersätts utom i vissa undanlagsfall. och anför liknandesynpunkter. och kritiserar kommitténsförslag atl värdet av den avlidnes hushållsarbete endast "i skäUgomfattning" skall likställas med underhåll. Någon sådan begränsning börenligt dessa remissintanser inle uppställas. ifrågasätter om inte en regel bör införas omomprövning av skadestånd för förlust av underhäll. En sådan regel skulle enligthovrätten kunna lösa vissa problem som kan uppstå, om kretsen aversättningsberältigade ulvidgas. Hovrätten framhåller dock alt regelnförutsätter atl skadeståndet fastställs som livränta. Slulligen tar upp en fråga som gällerskadeståndsanspråk avseende liden mellan skadefallel och dödsfallet. Enligtsamfundets mening står det inte i överensstämmelse med gällande rättspraxis allsådana skadeståndsanspråk genom succession övergår på den avlidnes dödsbo tillden del anspråken avser rätlen till ersättning för ideell skada. Av praxisframgår nämligen all rälten lill ersättning för ideell skada förfaller, om denskadade avlider innan ersättningen fastslällls genom bindande utfästelse av denskadeståndsskyldige eller genom dom. Enligl samfundets mening är detemellertid svårt att se något rationellt skäl för denna praxis. Samfundet anserdärför all rält till ersällning för ideell skada bör övergå på dödsboet ochfinner del önskvärt alt detta bringas lill uttryck åtminstone i motiven. 6.1.4 Samordning mellan skadestånd och andra förmåner vidpersonskada Mot förslagets huvudprinciper att olika förmåner vidpersonskada skall avräknas på skadeståndet och alt regress inte skall ulövasbeträffande samordningsförmån har flertalet av de remissinslanser som yttratsig i dessa avseenden inte haft något alt erinra. Det gäller bl. a. Sveahovrätt, FCF, , , försäkringsinspektionen.Svenska kommunförbundet och . Från flera håll uttrycks emellertidönskemål om vissa jämkningar i kommittéförslagei. Förslagel om samordning med periodisk förmän fränsocialförsäkringen kommenteras av yrkesskadeförsäkrings- kommittén, som konstaterar att engångsbelopp frånsocialförsäkringen därigenom utesluts från samordning. EnUglyrkesskadeförsäkringskommillén görs emellerlid elt avsleg från denna principgenom skadeståndskommilténs uttalande att, om yrkesskadelivränta har bytts ulnär samordning aktualiseras, samordning får ske på grundval av det Uvräntebeloppsom var aktuellt då utbytet skedde. Något motsvarande uttalande har inte gjortsbelräffande engångsbelopp som enligt 15 kap. 3 § lagen om allmän försäkring kanträda i stället för tUläggspension. Enligl yrkesskadekommitténs uppfattningbör dock samma principer tillämpas även i detta fall. Del kan med hänsynhärtill ifrågasättas om inle lagtexten för undvikande av missförstånd böromfatla ifrågavarande engångsbelopp. Yrkesskadeförsäkringskommillén erinrarvidare om alt den skall utreda frågan om ökad användning av engångsbelopp inomyrkesskadeförsäkringen. Om till följd härav invaliditetsersättning i form avengångsbelopp införs i yrkesskadeförsäkringen, bör ocksä sådan ersättning varasamordningsbar med skadestånd. Även förordar atltilläggspension som enligt 15 kap. 3 § lagen om allmän försäkring har bytts ulmol engångsbelopp skall samordnas med skadestånd. Därvid bör anses som omtilläggspensionen fortfarande utgick. Förslaget om samordning med periodisk ersättning på grund avprivat olycksfalls- eller sjukförsäkring har mött kritik från olika häll.