prop · FZ03209 · 1975-12-31 00:00:00 — Denna risk kan emellertid lätt motverkasgenom en föreskrift, all domstol eller annan myndighei själv får ogilla eninvändning om grundlagsstridighei. En fråga skulle alltså få hänskjulas tillförfattningsdomstolen endasl om myndighelen efter invändning eller ex officiofinner, all det finns visst fog för att ifrågasätta en författningsgrundlagsenlighet. Även Medborgarrätisrörelsen förordar attlagprövningsrätlen uppdras ål en författningsdomstol. Om denna uppgift skallläggas påen på,sä rskilt sätt utsedd specialdomstol eller på vissa redanbefintliga domstolar sägs kräva vidare utredning. vid universitetavråder bestämt från att den judiciella kontrollen inskränks lill fall av"uppenbar" oöverensstämmelse. Förslagel innebär i det hänseendet enväsenilig försämring av fri- och rällighelsskyddel enligl fakulteten.Fakulteten anför följande om innehållel i gällande rätt: Del finns endasi ett rättsfall där HD åberopat ettuppenbarheiskrav, NJA 1961 s, 253, vars rubrik lyder: "Åtal för brotl mol6 ij 2 si, I) valulaför-ordningen d, , 1940 (utfärdadefter samtycke), beslående däri att betalning för vissa tillutlandet sålda varor skulle hava mottagits utan vederbörligtlillslånd. Invändning, att det i nämnda förfaltningsrum upptagna förbudet förden, som är bosatt här i riket, alt mottaga betalning från någon, som är bosatti utlandet, icke kunde stödjas på någon beslämmelse i valulalagen och därför ejvore straffrättsligt gällande, har lämnats utan bifall, enär det icke kundeanses uppenbart, all stöd i valulalagen saknades för förbudets tillämpning imålet", jfr s, 280,1 ålskilliga andra fall har HD ingått på frågan omivenne författningars överensslämmelse utan all HD därvid använt någotuppenbarheiskrav, I vissa av dessa fall har hovrätt eller nedreJustitierevisionen åberopat ett uppenbarheiskrav, vilkel sedan utgått ur HD:sdom, t, ex, i NJA 1951 s, 39 angående kvar-låtenskapsskatteförordningen och1948 s, 39 angående KM:ts föreskrifter om apoteksavgifter. Rättspraxis synessålunda icke vara så entydig i fråga om ett uppenbarheiskrav, som utredningenantagit, I sin argumentering mot kravet alt motslridigheienskall vara "uppenbar" föratt myndighei skall åsido.sälla den lägreförfattningen åberopar vid universiiei särskill,att ulvecklingen i konstitutionell praxis på ett eller flera områden kan blisådan, all man stegvis kommer att avlägsna sig från grundlagens eller annanhögre författnings norm, icke på en gång ett alllför slorl steg, kan del- med hänsyn till den lagstiftningspraxis som sålunda lidigare skapats - blisvårt all hävda att motstridigheten genom den nya ålgärden blir uppenbar.Svensk för-faltningshisloria har exempel pä sädana successiva förskjutningar.Med hänsyn till en sådan ulveckling behövs en lagprövningskoniroll, som ickeär specielll begränsad och genom vilken det skulle kunna fastslås all. Prop.1975/76:209 208 vecklingenskall fortgå i angiven riktning, en ändring av den högre behövs, meddärtill anslutande öppen diskussion, Däremoi är behovet mindre av enlagprövningsregel, avseende "uppenbar" lagslridighel, enär en sådanmotstridighet närmast utgör ett sällsynt fall av missöde ilagstiftningsarbetet, vilkel när del förekommit rättats så snart detuppmärksammats, - Det sagda accentueras enligl fakulteten av den omständighet ioch för sig att det är oklart vad som avses med uttrycket i del föreslagnastadgandet i 8 kap, 20 Ji, att motslridigheien skall vara "uppenbar".Med ordel uppenbar kan nämligen tänkas åsyftat, att motslridigheien skallframstå entydigt vid tillämpning av allmänt .godtagna meloder för lagtolkning.En annan innebörd är, all bevisningen skall ha nått en viss siyrka, och eniredje att domsiol eller myndighet skall sätta åt sidan lag endasi omkränkningen av grundlagsbudet framsiår som grov, - En av fakultetens ledamötervill, om utredningens förslag skulle leda lill att domstolarnas rätt all prövaöverträdelser begränsas till uppenbara fall, avstyrka all fri- ochrättighetsutredningens förslag nu läggs till grund för lagstiftning, LO är den remissinsians som är mest kritisk molutredningens förslag alt grundlagsfästa 1 ag p rö v n i n gs rä t te n , LOtillbakavisar med skärpa föreställningen om att domstolarna skulle kunna ulgörafrihetens väktare gentemot folkets ombud och förordar att ett uttryckligtförbud mol lagprövning införs i RF, LO anför: Myndigheler och domstolar skall givelvis endasttillämpa föreskrifter som utfärdats av behöriga samhällsorgan, LO tillbakavisardock bestämt ulredningens förslag all ge domstolar och andra myndigheler rällall underkänna sådana lagar och förordningar, Förslagel står, enligl LO:s inening, i uppenbarstrid med regeringsformen I tj, I kapitlet som stadgar all "all offentligmakt i ulgår från folkef", LO kan inte dela utredningens förmodanden om attdomstolarna endasl i undantagsfall skulle komma alt tillämpa rällen altunderkänna lagar. Del förhållandel att domstolarna i myckel blygsamomfallning lillämpal den lagprövningsräli de med stöd av rättspraxis nu an.sersig besitta, får, enligl LO:s mening, inte las lill inläkl för alllillämpningen även fortsättningsvis blir begränsad. Om utredningsförslagetgenomförs kommer nämligen den rättsliga situationen att fundamenialtförändras, Lagprövningsrätlen, som varil omstridd och aldrigsanktionerats av folkviljan, skulle definitivt fastläggas, Underiagel för desstillämpning skulle dessulom väsentligen utökas, i och med att fri- ochrättigheterna grundlagsskyddas. Utredningen föreslår visseriigen att domstolarendasl ska kunna pröva lagar och förordningar då de står i uppenbar strid medgrundlag respektive annan överordnad lag. Domstolarna lar dock enligl förslagetsjälva rätten att avgöra vilka avvikelser som är all belrakla som uppenbara,Enligl LO:s uppfattning kan det inte uteslutas att'detta uppenbarheiskravuttunnas i rättspraxis. Denna uppfattning styrks av del sätt, på vilkeldomstolarna utan stöd i grundlagen och i strid med åtskilligariksdagsultalanden, redan tagit sig lagprövningsrätt sorn princip. Del kan enligl LO:s mening, således inle uleslulasall lagprövningsrätlen, i kombination med en oprecis och mångtydiggrundlagsreglering av fri-och rätiigheier, kan leda lill att lagarsöverensslämmelse med grundlag ofta 1975/76:209 209 sätts i fråga. Delta skulle leda lill osäkerhet omgällande rättsläge och framförallt bidra till en olycklig politisering avdomstolsväsendet. Medborgarnas möjlighel att följa del politiskabeslutsfattandet skulle dessutom försvåras avseväri. Redan den av utredningen påvisade"preventiva" effekt som en lagprövningsrätt skulle utöva överriksdag och regering är av samma skäl olycklig. Det opåvisbara i en sådan"preventiv" effekt är en stor nackdel för demokratin. Det fördunklarbeslutsprocessen och ansvarsutkrävandet. Det förhållandet att domstolarnatillgripit sig en viss lagprövningsrätt ger, anser LO, anledning till vaksamhetfrån de folkvaldas sida, 1 samband med förfatlningsreformen avskaffadesden så kallade opinionsnämnden - del organ genom vilket kunde utövavisst överinseende över högsla domslolen och regeringsrätten, LO vill i detta sammanhangsätta i fråga om inte opinionsnämnden borde återinföras. En ledamot i kriminalvårdsstyrelsenoch Bandhagen - socialdemokratiska Jörening framför synpunkter somöverensstämmer med LO:s, Kritiska mol utredningens förslagall föra in en uttrycklig paragraf i RF om lagprövningsräli, dock utan attkräva ett förbud mol lagprövning är regeringsrådet , tiovrän,hovrätislagmannen , kammarrätten I Göteboig, clviljörsvars-styrelsen,, postverket, konimunfullmäkiige i kommun (majorileien),en ledamot i länsslyrelsen i Norrbollen, JO , JO , (majoriteten) och , svenskasektionen. De angivna remissinstanserna hardelvis skilda utgångspunkter för sin krilik, hovrän, hovrätislagmannenHolmberg, kammarrätten I , JO och postverket ullalar siglill förmån för den nuvarande ordningen, enligt vilken en lagprövningsrätt avmyckel begränsad omfattning anses tillkomma domstolar och andra myndighelerulan särskill lagstöd, , ochkammarrätten i betonar alt man för all lagprövningsrälten skallfungera väl måste vara återhållsam när del gäller alt i grundlag föra inmateriella bestämmelser som binder lagstiftaren. Med en viss åtstramning avgrundlagstexter och motiv bör förslagel enligl hovrän inte medföra någraavgörande problem för rättstillämpningen. Av särskild betydelse är enligthovrätten att klart precisera de regler som skall ge ett undantagslöstgrundlagsskydd och de regler som gäller kompetensfördelningen mellan riksdagenoch regeringen, Enligl hovrättens bedömning ärdel i dessa delar i huvudsaktillräckligt alt frågorna ägnas särskild uppmärksamhet vid överarbetningen avmotiven, 1 fråga om begränsningsreglerna i förslagen till 2 kap, 12-15 tjtj RFär det emellertid önskvärt med en renl lagteknisk åtstramning, - Hovrätten harsärskilt övervägt lämpligheten av att införa ett särskilt stadgande i ämnet iRF, Hovrätten inser Prop.1975/76:209 210 attbeaktansvärda skäl kan anföras för ett sådani sladgande, främsl sammanhängandemed institutets betydelse i systemet och med angelägenheten i att preciseradess innehåll. Hovrätten är emellertid närmast av uppfattningen att ettstadgande föder flera problem än det löser och alt det därför kan vara lämpligtatt som lämna frågorna till rättstillämpningen, Kammarrätien i påpekar alt man i och försig kan räkna med att lagprövningsrätlen kommer alt aktualiseras endastundantagsvis, nämligen i sådana fall då funnit sig föranlåten altsälla sig över grundlagens beslämmelser. Men i så fall torde det ofta röra sigom en situation som kan vara mycket svår för alt inle säga omöjlig för endomstol eller en förvaltningsmyndighet att hanlera. Om t, ex, hartagit sitt beslut mot bakgrund av att landel annars riskerat all råka in i enförödande konflikt, är del då rimligt att en domstol ellerförvaltningsmyndighet skall kunna underkänna beslut och utlösakonflikten, frågar kammarrätten, - Utredningen synes ha menat att risken förall domstol eller förvaltningsmyndighet tvingas ta ställning till fall dågrundlag och vanlig lag strider mot varandra minskar betydligt genom attlagprövningsrälten begränsas lill situationer där motslridigheien är uppenbar.Kammarrätten är iveksam lill om denna effekt uppnås genomuppenbarhetsrekvisitet. Möjligen vore del en bätlre lokution att föreskriva altmotslridigheien skall vara grov, JO säger sig helhjärtat instämma iutredningens uttalanden att polilisk makt inte bör skjutas över från depolitiskt sammansatta organen till icke-politiska organ och all domstolar intebör få i uppgift all träffa avgöranden som väsentligen grundas på politiskavärderingar och som alltså faller vid sidan av rättstillämpning i denbemärkelse som della ord av hävd har i vårt land. Frågan är emellertid enliglLundvik om inte uiredningen med sill förslag ändå trätt nu angivna grundsatserförnär. Utredningen menar att dess förslag strängt tagel inte innefailar annalän ell lagfästande av redan gällande rält. Huru därmed må förhålla sig kanenligl lämnas därhän. Säkert är att frågan om domstolarnaslagprövningsräli knappast haft någon praktisk betydelse, åtminstonesåviii rör lag antagen med . Med ulredningens förslag - dess ulföriigauppräkning och precisering av rättigheter som inte skall kunna åsidosättas annatän under vissa noga angivna betingelser - kommer lagprövningen att få en hellannan betydelse. Visserligen är det sagt alt föreskrift skall frångås endast omden uppenbarl strider mot bestämmelse i grundlagen. Men frågan om en avvikelseär uppenbar kan vara föremål för delade meningar. Och del så mycket mer somutredningen i sina motiv säger att inle endasl brott mol grundlagsregler som ärentydiga lill sin lydelse skall kunna utlösa ell underkännande, - Del kiinmycket väl förhålla sig så, framhåller , att avvikelsen från grundlagenmotiveras av lungl vägande, ytterst respektabla skäl. Om avvikelsen äruppenbar, skall den icke desto mindre föranleda all den aktuella bestämmelsenlämnas åsido. ifrågasätterom domstolarna har den auktoritet i vårtland som erfordras för att de skall kunna Prop.1975/76:209 211 pådella sätl, i strid kanske mol en stor allmän opinion, vägra all tillämpa en avriksdagen antagen lag. All ge en sådan lagprövningsräli även åt administrativmyndighei, såsom föreslagits, väcker enligl än större betänkligheter.Här tillkommer ju också risken för allmänt kaos. Man kan lätt föreställa sigvad som skulle bli följden om taxeringsnämnderna får för sig att någon paragrafi skattelagstiftningen är grundlagsstridig. Även Svenska konimunförbundets styrelse(majoriteten) uppehåller sig vid frågan om var gränsen mellan rätisiillämpningoch ställningstaganden av polilisk karaklär skall dras. Styrelsen vill starktunderstryka viklen av att ell lagprövningssystem inte får innebära någon formav överföring av polilisk makl till domstolar eller andra organ som inte ärpolitiskt sammansatta. Den avgränsning som föreslås genom alt införa krav påalt domstol eller annan rättstillämpande myndighet får sälla lag åt sidanendasl om den slår i uppenbar strid med en bestämmelse i grundlag medföratldomslolen själv får dra upp gränserna för vad som skall vara en uppenbargrundlagskränkning eller ej. Frågan är därför om den föreslagna gränsen utgörett betryggande skydd mot att domstolarna kommer all överskrida gränsen molpolitiska ställningstaganden. Styrelsen är å andra sidan medveten omsvårigheterna alt dra upp exakta gränser i dessa sammanhang. Med hänsyn tilldel sagda föreslår dock styrelsen att principen om domstolars lagprövningsräliinte bör lagfästas utan all gränsfrågorna mellan rättstillämpning och politiskaavgöranden närmare analyseras, JO påpekar att myndigheterna är skyldigaalt ställa sig landets lagar och andra författningar lill efterrättelse.Eftersom grundlag är av högre dignitet än vanlig lag, skall en myndighet iförsta hand rätta sig efter grundlagen. Strider en föreskrift i lag mol engrundlagsbestämmelse skall myndighelen alltså lillämpa grundlagsbeslämmelsenoch inte lagföreskriften. Myndigheten har här helt enkelt intet val. Vad nusagts är en logisk konsekvens av rättsordningens uppbyggnad. Det kan inle sägasatt myndighelen härigenom sätter sig över folkslyrefsen eftersom grundlagen ärdet förnämsta uttrycket för folkviljan. Det synes emellertid missvisande attlala om lagprövning i della sammanhang eftersom fråga inte är om en lagprövningi egentlig mening utan närmasl om lagtolkning. Utredningen föreslår nu i 8 kap,20 tj bestämmelser om sådan lagtolkning. Enligt ägnar sig dennafråga emellertid inte för författningsmässig reglering. Det kan inte behövasnågon särskild bestämmelse om att myndighet ej får lillämpa föreskrift i lagsom strider mol beslämmelse i grundlag eller föreskrift i förordning ellerannan författning som slrider mot föreskrift i lag eller grundlag. Det följerredan av bestämmelsen i I kap, I tj regeringsformen alt den offentliga maktenutövas under lagarna. Ej heller synes någol slå att vinna med att det igrundlagen stadgas att myndighet ej får tillämpa den föreskrift som ejtillkommit i laga ordning. Mot de föreslagna bestämmelserna kan emellertidinvändas inte bara alt de är obehövliga ulan också att de kan ge sken av atttillägga myndigheterna ett slags kontroll Prop.1975/76:209 212 överlagstiftningsmakten och en kontroll som i så fall skulle vara föga förenlig medstatsskickets allmänna uppbyggnad, ställer sig därför avvisandetill tanken på såda na besiämmelsersom de i 8 kap, 20 t; föreslagna. Det resonemangutredningen för(s, 102)om en "Judiciell kontroll" av lagstiftningsverksamhetframstårenligl som främmande förden juridiska verkligheten. Delverkar nästan som om utredningen vill utnämna alla rättstillämpande organ tillkvasiförfatlningsdomstolar. Några remissinstanser förordar alt myndighet, somfinner att föreskrift som myndigheten har att tillämpa står i strid medöverordnad författning, skall hänskjuta frågan om eventuell n o r m k o 11 i si o n lill eller avgörande. Till dessaremissinsianser bör regeringsrådet , ,kommunfullmäktige i kommun (majoriteten) och en ledamot i . Regeringsrådel anser alt invändningar iflera hänseenden kan riktas mot utredningens uiformning av lagprövningsrälten.Det kan enligl honom sålunda starkt ifrågasättas om varje myndighet är lämpadatt utöva lagprövning av del slag sorn omfattas av grundlagsbeslämmelsen.Därtill kommer alt i fall, då något egentligt parlslbrhållande inleföreligger, vilkel ej är ovanligt i förvaltningsärenden, lagprövningsfråganskulle kunna komma att stanna i första instans. Skäl synes kunna anföras föratt lagprövning i princip, i allt fall när den avser lag eller förordning, börfå ske endast hos domstol i högsta instans. En tänkbar ordning härvidlag voreatt den myndighet - domstol eller förvaliningsmyndighet - som finner sig böravägra att lillämpa vi,ss föreskrift skall hänskjuta uppkommen fråga om lagprövningtill högsta domstolen eller regeringsrätten. Därvid synes del naturligt altfördelningen mellan nämnda domstolar sker efter samma grunder som de som gällerför resning. Med utgångspunkt i del förhållandel, alt enligt rådande ordningresning kan ske i även mål och ärenden som prövats av regeringen i sistainstans, synes del ej påkallal alt som särskill villkor för vägran att tillämpaförordning uppställa det speciella rekvisitet att den ifrågakomna motslridigheienskall vara uppenbar. Vidkommande föreskrift av lags nalur, dvs, föreskrift sombeslulas av , synes det på de allmänna skäl som överhuvud tagel kananföras mot lagprövningsinstitutet inte böra ankomma på myndighei att slutligtvägra föreskriftens lillämpning, I sådant fall borde emellertid kunna tillämpasden ordningen att den uppkomna frågan visserligen prövas av högsta domslolenrespektive regeringsrätten såtillvida alt domstolen uttalar sin uppfallning ifrågan men alt domslolen i fall då lillämpning befinnes böra vägras överlämnarfrågan till slutligt avgörande av , 1 avbidan på slutligt avgörandebör givetvis verkställighet ej få ske. Med en sålunda skisserad ordning, varomförslag f ö, reservationsvis framförts i utredningen, skulle den renl juridiskabedömningen förbehållas domstol, medan del slutliga ställningstagandet, somuppenbarligen måste las under intryck av den gjorda juridiska bedöm- Prop.1975/76:209 213 ningen,skulle komma att åvila del representativa organ som anförtrotts lagstiftningen, Vad uiredningen har anfört om lagrådsgranskning harfält ett blandat mottagande. Utredningens ståndpunkt att inle nu la slällningtill frågan om en föreskrift bör föras in i RF om lagrådsgranskning av förslagsom gäller rättighelsbegränsningar utan i stället rekommendera enförutsättningslös ulredning om lagrådsinstilutet har emellertid godtagitseller lämnats utan erinran av flertalet remissinstanser. Till denna grupp hörhögsta domstolen, kammarränerna i och (majoriteten),juridiska Jäkulleten vid , länsslyrelsen I (niajoriteten), minoriteten i kommunjullmäkilge i kommun, länsslyrelseni (majorileien), länsslyrelsen I Norrbonens län. Svenskakommunjörbundeis slyrelse (niajoriteten), LO, ochSveiiges industriförbund. Att införa obligalorisk lagrådsgranskning avlagförslag som begränsar någon grundlagsskyddad rättighet är ett sätt alt"skydda" domstolar och förvaltningsmyndigheter från att tvingas laställning i politiskt kontroversiella frågor, framhåller kammarrätien iGöteborg. Konsekvensen härav skulle bli, att domstolar ochförvaltningsmyndigheter bör kunna godta rättighetsinskränkande lagar somlagrådet har lämnat utan erinran, - Obligalorisk lagrådsgranskning avrättighetsinskränkande lagar är emellertid enligt kammarrätten en från fierasynpunkter iveksam ordning. Den skulle ge lagrådsgranskningen en materiellinriktning, vilket är en avsevärd skillnad i förhållande till nuläget, Enliglnumera vederlagen uppfattning skall granskningen vara begränsad till deformella frågorna, 1 och med att granskningen skulle ta sikle även på lagarnasmateriella innehåll skulle lagrådet, särskill dä fråga är om politisktkontroversiella lagar, kunna komma i en utsatt ställning på liknande sätt somkan vara fallet med förfatlningsdomslolar. Del får väl också antas attlagrådets ingripanden inle skulle begränsas lill de grova fallen avmotstridighet mellan vanlig lag och grundlag ulan all lagrådei skulle reageraäven i de fall då den vanliga lagen framstod som tveksam i förhållande lillgrundlagens bud. Vidare får förutsättas all införande av en obligalorisk,materiell lagrådsgranskning på vissa områden skulle avsevärt öka arbetsbördan ilagrådet och ånyo aktualisera de problem som var en av orsakerna tillövergången lill fakultativ lagrådsgranskning. En lagrådsgranskning innebärenligt i Norrbonens län inle i sig ett skydd förrättighetsregleringen ulan är mera en fråga om lagstiftningsteknik. Av de remi-ssinslanser som godtar att en föreskriftom obligatorisk lagrådsgranskning beträffande förslag till lagar sominskränker de medborgerliga fri- och rättigheterna inte nu införs anser högstadomslolen, juridiska jäkulleten vid , Sveiiges domareförbundoch indu- Prop.1975/76:209 214 siiijörbundall lagra cl sgranskning i prakliken bör ske i betydande utsträckningbeträffande sådana lagförslag. Högsla domstolen anför alt det med hänsyn lill denutvidgning av rättighetsområdet som förslaget innebär måste, om förslagelgenomföres, bli en angelägen uppgift för lagrådet att vid granskningen av remitteradelagförslag ägna särskild uppmärksamhet åt frågan om förslagens förenlighet medgrundlagens besiämmelserom medborgarnas fri- och rältigheter. Inom uiredningenhar väckts förslag or.i att göra lagrådsgranskningen obligalorisk i allalagstiftningsärenden som innebär inskränkning i de grundlagsskyddade fri- ochrättigheterna. Det framstår visserligen enligl högsla domstolen som angeläget,att sådana lagförslag regelmässigt kominer under lagrådets prövning. Del böremellertid framhållas att en föreskrift om obligatorisk .sådan prövning kan,särskilt rned hänsyn till de föreslagna grundlagsbudens vaga uiformning, delsge anledning lill meningsskiljakligheier huruvida i vissl fall remiss lilllagrådet erfordras eller ej dels föranleda tvist huruvida en viss lag, som ickeremiuerats lill lagrådet, tillkommit i grundlagsenlig ordning. Även omlagrådsgranskningen får anses bidraga lill all minska riskerna för alt lagarstiftas, som strider mol grundlagens bestämmelser om de medborgerliga fri- ochrättigheterna, synes övervägande skäl dock tala för att föreskrift omobligatorisk lagrådsgranskning icke meddelas i della sammanhang. Om däremotsådan lagrådsgranskning skulle införas generellt för rättsområden, av vilka degrundlagssiadgade fri- och rättigheterna eller flertalet av dem ulgör del,saknas anledning all icke låta bestämmelsen om obligatorisk lagrådsgranskninggälla alla förslag lill lag som innebär inskränkning i nämnda rättigheter. Juridiska jäkulleten vid Lunds unlversitei finnerdet självklart all lagrådsgranskning av förslag lill rätiighetskränkande lagari största möjliga ulslräckning bör ske. Del kan dock ifrågasättas om engrundlagsföreskrift härom är nödvändig och lämplig. Vissarättighetsinskränkande föreskrifter, som utgör bihang lill andra regelkomplex(l,ex, om tystnadsplikt eller fängelsestrafi), är så vanliga, att enobligalorisk granskning skulle bli alltför betungande. Och ibland kan enföreskrift beröra en viss rättighet så perifert, alt del kan ifrågasättas omden verkligen inskränker rällighelen. Del bör därför åtminsione försöksviskunna överlämnas åt regeringen all bedöma behovet av lagrådsgranskning. Genomett motivutlalande bör dock kraftfullt understrykas, att lagrådsgranskning börvara huvudregel, indusliijörbund vidhåller den tidigare iolika sammanhang framförda uppfattningen all lagrådets granskning avlagförslag allmänt sell är synneriigen värdefull.