prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — del av de sålunda avtalstUlåtna frågorna har också träffats kollektivavtal,bl. a. i frågor om personalföreträdare, skyddsombud och fackliga förtroendemän. TUlde särskilda avtalsförbud som omfattas av punkten c i andra stycket i 3 § StjLresp. 2 § KtjL återkommer jag i nästa avsnitt (4.2). 1975/76: 105 Bilaga 2 30 ARK ansluter sig tiU den grundsyn i fråga omskyddet för myndighets verksamhet som ligger bakom den nuvarande regeln omavtalsförbud i 3 § andra stycket b StjL och motsvarande bestämmelse i KtjL ochsom redovisas i prop. ARK anser emellertid vidare att behovet avskydd för det allmänna kan frånsett avtalsförbudet i 3 § andra stycket cStjL och motsvarande bestämmelse i KtjL tillgodoses inom ramen för en endaregel om ogiltighet av avtal som inskränker det allmännas rätt att besluta om"myndighets verksamhet" (punkten b). ARK föreslår därför att bl. a.regeln om förbud mot avtal om tjänsteorganisationens utformning (punkten a inämnda lagrum) slopas. Den föreslagna ogiltighetsregeln skall träffa inte baraavtal som reglerar myndighets verksamhet utan också avtal somreglerar något annat spörsmål på sådant sätt, att den avsedda verksamheten inteblir möjlig att genomföra. Detta har ansetts ligga i sakens natur (SOU 1975: 1s. Som exempel på enligt, förslaget avtalsbara frågoranför ARK (SOU 1975: 1 s. 643) förutom vissa frågor om tjänsteorganisationensutformning (inrättande och indragning av tjänst liksom personalbehovsfrågoröver huvud) och en del frågor som redan berörts, i prop. 1973: 177 bl. frågor rörande arbetets utformning för individeneller för arbetsgruppen vad avser arbetsmetoder, arbetstempo,arbetsrätionalisering, frågor om fördelning av arbetet inom arbetsgrappen,om växling av arbetsuppgifter och om anordnande av s. k. självstyrande grupperför utförande av vissa bestämda arbetsuppgifter, frågor som rör planering av arbetslokaler (tekniskinredning, kontorslandskap, maskinplacering, möblering), frågor om val och anskaffning av maskiner,.verktyg, arbetskläder och annan arbetsutrastning, frågorav social natur, frågor om inrättande av gemensamma personalulrymmen(för facklig eller politisk verksamhet m. I fråga om kommunallagarna närmast 4 §kommunallagen och 5 § landstingslagen anför ARK (SOU 1975: 1 s. 645) bl. a.att den uppfattningen torde ha gjort sijg gäUande att rätten att besluta iförvaltnings- eller verkställighetsbestyr inte kan avhändas kommuns ellerlandstingskommuns nämnder genom kollektivavtal. Prop.1975/76:105 Bilaga 2 31 föratt den avtalsbarhet som framgår redan av gäUande lydelse av 2 § KtjL liksom avden lydelse detta lagrum har i ARK:s förslag inte kan vinna inträde fullt ut påkommunernas och landstingskommunernas område utan ändringar i kommunallagarna.Sådana ändringar bör emellertid enligt ARK utformas under iakttagande av meraallmänna kommunalrättsliga överväganden, vilka ankommer på utredningen om denkommunala demokratin. I tilläggsdirektiv uppdrogs åt utredningenatt överväga bl. a. vilka författningsändringar som behövs för att kommunalaoch landstingskommunala nämnders beslutanderätt i vissa ärenden skall kunnaöverföras till företagsnämnd eller annat organ med arbetstagartepresentation. Idirektiven framhölls att utredningen bör beakta att det är särskUt angelägetatt de anställdas insyn och inflytande ökas i frågor som har ett direkt ochspeciellt uitresse för dem, t. ex. frå-. gor om personalpolitik, personalvård,personalutbildning, arbetsorganisation, arbetsmetoder, arbetsmiljö ochförslagsverksamhet. Ällmänt sett kan sägas att remissinstansernasreaktioner på ARK:s förslag i fråga om utrymmet för avtalsreglering är, om änblandade, så dock oftast tämligen positiva. Jag erinrar om attremissinstanserna är ense med ARK om den allmänna utgångspunkten förövervägandena (avsnitt 3.2). Jag erinrar vidare om att en stor grupp instanserefterlyser bättre utredning i frågor som rör det avtalsbara områdets omfattningpå den offentliga sektorn. Till denna grapp hör så gott som alla de instansersom berör frågan om utrymmet för avtalsreglering. De menar sålunda attförslagets närmare innebörd i denna del bör utvecklas och förtydligas. En del instanser kritiserar den bristandeutredningen av vad som bör anses som "myndighets verksamhet". Emellertid åberopas härvidlag i många fallomständigheter som är ägnade att förringa betydelsen av sådan kritik.Postverkets erfarenhet är sålunda att i praktiken inga problem uppstår, ävenom i teorin myndighets verksamhet kan vara mycket svår att beskriva. Förhandlingsutredningenspromemoria om vissa ändringar i StjL och KtjL samt om ett enhetligtanställningsbegrepp för de offentiigt anställda (Ds Fi 1971: 10) åberopas,likaså prop. 1973: 177 (s. 36). anser det dock angeläget attverksamhetsbegreppet definieras. Och av yttrandet från AD framgår att 1973 årsreform av StjL och KtjL hittUls inte lett till att någon tvist av nu aktuelltslag har förts tUl AD. Enligt ÄD:s bedömning torde förslaget i fråga ombestämningen av "myndighets verksamhet" för domstolens del inte blisvårare att tillämpa än motsvarande bestämmelser i den nuvarandetjänstemannalagstiftningen. Förslaget synes sålunda enligt AD:s mening intekomma att medföra någon mer betydande ökning av antalet tvister rörande deallmänna gränserna för de 1975/76:105 Bilaga 2 32 områdensom kan regleras av avtal. AD stryker också under att det avtalstillåtnaområdet inte bestäms enbart med hänsyn tUl grandlagsstad-ganden ochföreskrifter i tjänstemannalagstiftningen; det påverkas också av denlagstiftning och de andra beslut från statsmaktemas sida som mera allmäntreglerar t. ex. vilken verksamhet som skall bedrivas av viss myndighet, närdelta skall ske och hur verksamheten skall utföras (jfr även SOU 1975: 1 s.639). Exempelvis i framhåller å andra sidan altlolkningstvister knappast kan undvikas, även om begreppet myndighets verksamhetgenomgås och bestäms med noggrannhet. Statskontoret anser det naturligt försöker ytterligare klargöra gränsdragningsfrågan underförhandlingsarbetet. Enligt kammarrätten i bör detta ske centraltvid avtalsslutandet. i pekar på att ett slopandeav de flesta av de särskilda avtalsförbuden leder till att gränsen för detavtalsbara området kommer alt i stor utsträckning tangera områdetför myndighets verksamhet, vilket måste tillkomma det allmänna att suveräntbesluta om. Med de krav på ytterligare utredning av frågoma omdet avtalsbara områdets avgränsning som många remissinstanser ställer upp ärdet naturligt att både tolkningen och bedömningen av förslaget skiftar. För JOter sig vad som föreslås inte som något prmcipieUt nytt (jfr även redogörelsenför JO:s yttrande i avsnitt 3.2). EnUgt SF och TCO är den väsentiigasteskillnaden mellan gällande ordning och förslaget att även frågor omtjänsteorganisationens utformning skall bli avtalsbara inom ramen för detallmännas beslutanderätt i fråga om myndighets verksamhet. De flesta av deexempel på avtalsbara frågor som anges av ARK blev enligt SF och TCO avtalsbararedan genom reform. Denna uppfattning delas bl. a. av iGävleborgs län. SÖ betonar att enligt förslaget myndighets verksamhet medsamma innebörd som enligt prop. 1973: 177 fortfarande skall tillhöra det ickeavtalstUlåtna området, medan det avtalstillåtna området i princip har utökatsgenom strykningen av bestämmelsen om tjänsteorganisationens utformning och ettantal andra lagbestämmelser. Åtminstone på utbildningsområdet har emellertidfrågor om tjänsteorganisationens utformning praktiskt taget alltid betydelseför verksamheten och ofta är de av betydande vikt för verksamhetensändamålsenliga bedrivande. a. i klarhetens intresse bör därför enligt SÖavtalsförbudet i punkten a i 3 § andra stycket StjL (resp. 2 § andra stycket KtjL)t. v. behållas. SF hälsar förslaget med tillfredsställelse, såvitt rör frågorom tjänsteorganisationens utformning. Beträffande förslaget i övrigt godtas denföreslagna gränsdragningen bl. a. av JK, domänverket ochpersonalorganisationerna. Några instanser lämnar förslaget i förevarande delutan erinran. Andra instanser förklarar sig kunna godtaga förslaget i principunder fömtsättning bl. a. att uttrycket myndighets verksamhet preciserasnärmare under det fortsatta Prop.1975/76:105 Bilaga 2 33 lagstiftningsarbetet.Hit hör bl. a. kommunaltjänstemannaförr bund och . Kommunaltjänsteman-, naförbundet anser sålunda altde av ARK anförda exemplen på vad som skall tUlhöra det avtalsbarå området kantjäna som grand för en meningsfylld diskussion om de ytterligare frågor somsålunda kan bli aktuella för medinflytande på det kommunala området. En delinstanser undviker att ta uttrycklig ställning tUl förslaget i denna del, andraåter t.ex. SAV, RRV, i och sätter i fråga, om inte den nuvarande lagstiftningen på förevarande punkt t.v. bör lämnas utan ändring, eller ställer sig på annat sätt negativa tillförslaget. anser dock att alla frågor som faller utanförmyndighets eller inrättnings verksamhet bör kunna bli föremål för regelrättaförhandlingar och medinflytandereglering, under förtitsättning bl. a. attbegreppet verksamhet avgränsas på ett för kommunerna tillfredsställande sätt. När det så har gällt att belysa frågan om gränsenmeUan det avtalsbara och det skyddade området och den närmare bestämningendärav, är remissutfallet också långt ifrån entydigt. Men flera instanser angersin ståndpunkt, främst de fackliga organisationerna. LO anser att frågan ommyndighets målsättning och uiriktning är det enda som bör dras undanavtalsreglering. Begreppet behöver dock enligt LO ytterligare preciseras. LOhänvisar i övrigt bl. a. till SF:s yttrande. Enligt SF och TCO bör undantaggöras bara för frågor som är hänförliga tiU myndigheternas mera övergripandemålsättningar eller, som det heter på ett annat ställe i yttrandena, detslag av verksamhet som skall fullgöras av myndighetema och de ramar inomvilka verksamheten skall bedrivas. Dessa frågor, som bör vara förbehållna depolitiska organen, kan enligt de båda organisationerna närmast jämföras med vadARK för den privata sektoms del benämner centrala företagsledningsfrågor omvUken produktion ett företag skaU ägna sig åt. Alla frågor, som faUer inommyndigheternas inre förvaltning och främst rör förhållandet mellan denoffentiige arbetsgivaren och de anställda, skall sålunda vara avtalstUlåtna.De exempel på avtalsbara frågor som ARK anger är enligt organisationema direkthänförliga tiU verkställigheten av de beslut som har fattats av de politiskaorganen. anser att enligt förslagetavtalsskyddade frågor i stort sett bUr de s. k. "Myndighets verksamhet" skuUe kunna anses svara mot den privatamarknadens produktionsbeslut i företagen. Frågoma om verkstäUigheten avproduktionsbeslut skulle däremot bli förhandlingsbara, anför förbundet. EnligtSJ vore det möjligt att utan att inkräkta på den politiska beslutsfunktioneneUer statens ägarintresse och med bibehåUet krav på vanUg företagsekonomisklönsamhet anförtro hela beslutanderätten i sådan staflig verksamhet som denSJ bedriver åt företrädare för alla eUer en del av de statsanställdasorganisa- 3 1975/76.1 saml. 1975/76:105 Bilaga 2 34 tioner.SÖ anför bl. a. följande. Skolans mål och innehåll bestäms genom politiskabeslut. På grundval av dessa beslut utformas ett regelsystem, innefattandetim- och kursplaner, bestämmelser om skolans organisation och administration,tjänsteorganisation, behörighet och utbUdning för olika uppgifter inom skolanosv. Utformningen av detta regelsystem sker utifrån en bedömning av vilkametoder och vägar som ger de bästa föratsättningama för att uppfylla deuppställda målen. Skolans myndigheter på olika nivåer har att fullgöra sinauppgifter och fatta sina beslut inom ramen för detta på politiska beslutgrundade regelsystem. InnehåUet i systemet och ändringar i detsanuna harpraktiskt taget alllid personalpolitiska konsekvenser, vilket gör det naturligtatt de anstäUdas organisationer har intresse av att öva inflytande i sådana frågor.Men det får givetvis inte vara så att en fråga, som direkt eller indirekt fårpersonalpolitiska konsekvenser, enbart på den granden sKall kunna bli föremålför partsförhandlingar. Detta skulle enligt SÖ innebära att frågor sammanhängandemed utbildningspolitiska mål och medel skulle styras inte med deutbildningspolitiska målen som grund utan av partsintressen. Ytterligare en del myndigheter har anlagtsynpunkter på frågan, dock utan att föra fram några nya förslag. Länsstyrelseni , exempelvis, anför att gränsdragnmgen mellan myndighetsverksamhetsområde och det avtalsmässiga området försvåras av att verksamhetensutformning ibland är förbunden med organisationen av arbetsförhåUandena. Somexempel nämns lokalisering av verksamheten, personaltätheten vid sjukhus ochålderdomshem, formerna för socialvården och utformningen av skolans inrearbete. För de förtroendevalda framstår ofta sådana frågor som politiska i denmeningen att de vUl låta sina politiska uppfattningar och värderingar bestämmaorganisationen. Förhandling på sådana områden kan enligt meningäven innebära ställningstagande till de politiska prioriteringar som manallmänt anser att de politiska förtroendemännen skaU göra. Liknande synpunkteranföra av i och av . JOsätter i fråga, om undantagen från avtalsbarheten är tUlräckligt vittgående,såvitt rör den del av den offentliga sektom som handhar myndighetsutövning.Enligt åsikt bör även i fortsättningen politiska beslut avriksdagen och regeringen och "därmed sammanhängande följdbeslut", t.ex. om myndighets verksamhet, vara undantagna från de anställdasmedbestämmande. Kammarrätten i pekar på att bakom exempelvis enutlokalisering kan ligga både hänsyn till verksamhetens ändamålsenligabedrivande och bl. a. behovet att tillföra en region fler arbetstillfällen. (majoriteten) efterlyser enkomplettering av lagtexten till att omfatta avtalsförbud även i frågor som gördet omöjligt att utöva verksamheten på sådant sätt, att de intressen den äravsedd alt till- Prop.1975/76:105 Bilaga 2 35 I SF:s och TCOis remissyttranden åberopas f. ö. just ARK:suttalande att ogUtigheten skall drabba bara bestämmelser; som gör det omöjligtatt utöva den offentiiga verksamheten på sådant sätt att de intressen somverksamheten är avsedd att tillgodose kan tryggas (SOU 1975: 1 s. 640). EnligtSACO/SR bör det framgå av lagmotiven att det endast är avtalsvillkor somdirekt reglerar myndighets verksamhet som skall bli ogUtiga. JO frågar vad sommenas med "omöjliggöra": Hur stor nedskärning får tolereras? Kanpostdistributionen anses omöjliggjord, om brev bärs ut bara två eller tregånger eller om allmänheten hänvisas att själv hämta sina brev påpostkontoret? Några instanser har varit inne på frågorna om påvilken nivå och med vilken grad av detaljering besluten på det avtalsfredadeområdet bör fattas. betonar sålunda att bestämningen avverksamhets-begreppet bör vara sådan att den inte tvingar staten att i detaljfastställa verksamhetens omfattning eller art. Utformningen av reformen bör enligtpostverket i stäUet ge myndigheten möjlighet att utan avtalsbundenhet drivaverksamheten, vare sig den har ålagts myndigheten genom instmktion ellerupptagits som ett led i uppfyllandet av ett samhälleligt intresse attmyndigheten däratöver driver viss verksamhet. åberoparbestämmelsen i 8 kap. 7 § RF att regeringen efter bemyndigande från riksdagenfår utfärda föreskrifter rörande bl. a. skydd för liv, personlig säkerhet eUerhälsa. I enlighet därmed har regeringen bemyndigats att meddela föreskrifterom åligganden för den som utövar verksamhet inom hälso- och sjukvård ellerinom apoteksväsendet, såvida föreskriftema är påkallade av hänsyn till skyddför enskUd eller för verksamhetens bedrivande i övrigt (lagen 1975: 100 medvissa bestämmelser för personal inom hälso- och sjukvård m. fl., ändrad senast1975:750). Regeringen får också överlåta åt förvaltningsmyndighet att meddelasådana föreskrifter. poängterar, med hänsyn bl. a. till dennalagstiftning, att den verksamhet över vilken styrelsen har tillsyn lämpligeninte bör kunna få förändras tUl sitt iimehåll genom överenskommelser mellan dekoUektivavtalsslutande partema. Styrelsen vUl också fortsättningsvis hamöjlighet att påverka vårdinnehållet genom att utfärda föreskrifter för personalensyrkesutövning. I SF:s och TCO:s yttranden åberopas att riksdag och regeringenligt budgetutredningen mer konsekvent skall bestämma målen förmyndighetemas verksamhet (SOU 1973: 43). Myndighetema skall i sin tur få ettavsevärt utökat ansvar för val av medel vid genomförande av målen. De ramarinom vilka myndigheterna själva har kunnat besluta om verksamheten kommerdärmed att utvidgas avsevärt. Enligt de båda organisationema bör i motsvarandemån utrymme lämnas för en utvidgad förhandlings-och avtalsrätt för de statligatjänstemännen. SF och TCO föratsätter att all detaljreglering läggs påmyndighetsnivå. TCO lägger tUl att detta bör ske så, att de frågor som typisktsett inte ligger på poUtiskt beslutande- Prop.1975/76:105 Bilaga 2 36 /SR menar att reformen inte får föranleda att enpolitisk församling eller myndighet, som beslutar efter delegering från sådanförsamling, för att förhindra avtalsreglering ger mer detaljerade beslut änsom oundgängligen fordras för att få till stånd den beslutade verksamheten. Ett par remissinstanser tar särskilt upp konkretaexempel på frågor som kan komma upp under tUlämpningen av ett avtalsförbud.Vissa frågor som hittUls varit hänföriiga tUl punkterna i 3 § andra stycketStjL bör enUgt SA V också i fortsättningen vara undantagna från avtalsreglering.Detta gäller exempelvis frågor om den organisatoriska uppbyggnaden av ett verkoch om myndighets stationeringsort dvs. myndighets lokalisering ochgeografiska verksamhetsområde. Enligt SAV:s mening bör vidare regeringen ellervederbörande myndighet få avgöra exempelvis vilka tider eller vilkadagar som myndigheten skall bedriva sitt arbete. Det bör sålunda inte såsomARK föratsätter (SOU 1975:1 s. 642) krävas lagreglering eller annatriksdagsbeslut rörande dessa tider för att arbetsgivaren skall få bestämma omdessa frågor inom t. ex. kommunikationsväsendet, skolväsendet eller annatområde, framhåller SAV. anser att frågor omtjänsteorganisationens utformning och om på vUka tider och vUkadagar som myndighetens verksamhet skall bedrivas bör ligga utanför avtalsområdet.När det gäUer sådana frågor, t. ex. befattnings- och bemanningsplaner, börpersonalinflytandet enligt styrelsens mening i stället göras gällande vidsamråd och överläggningar. SÖ anför ett par exempel på, som det heter,"föratsebara svårigheter". I skolförordningen regleras elevemasfördelning på skolenheter, klasser, undervisningsgrapper samt förstärkningsanordningarav olika slag. Regleringen av dessa frågor är av genomgripande betydelse förskolans verksamhet och för omsorgen om den enskilde eleven liksom för detallmännas kostnader för skolväsendet. påverkas i hög gradpersonalens arbetsförhållanden, tjänsteunderlag, personalbehov etc.Personalorganisationerna har alltså här viktiga intressen att bevaka. EnligtSö:s mening kan likväl sådana skolorganisatoriska frågor, som har klarskolpolitisk betydelse, inte göras till föremål för förhandlingar. Ett annatav Sö:s exempel gäller skoldagens utformning. Detta är enligt SÖ en fråga avcentral betydelse för skolans verksamhet, som tUldrar sig stort intresse isamband med be-handlmgen av förslag (SOU 1974: 5358). Sådanafrågor om skoldagens utformning, som regleras genom upprättande av schema,torde bli förhandlingsbara enligt den föreslagna 12 § FKL, framhåller SÖ. Härkan emellertid enligt SÖ:s mening uppstå ett gränsområde som är öppet förmånga och kanske oförenliga bedömningar. Frågoma om förhandlingsrätten påskolväsendets område bör bedömas också ur en annan synvinkel. F. n. finns en idetalj gående författningsreglering av skolans inre organisation,tjänsteorganisation m. m., som Prop.1975/76:105 Bilaga 2 37 medfören utpräglad enhetUghet och Ukformighet i skolans utformning hos samtligahuvudmän. Utvecklingen kännetecknas nu av strävanden att mmska den centralaregleringen och decentralisera befogenheter och ansvar till kommuner ochenskUda skolor. Härigenom skaU skolan göras mera anpassbar till de lokaltföreliggande förhåUandena i kommimema och i olika skolor och områden.SSK-utredningen (U 1972: 06) har enligt sma direktiv att undersöka hur dettaskall kunna ske utan att principen om ett enhetligt skolsystem och en likvärdigutbildningsstandard eftersatts. Man måste nu enligt SÖ stäUa sig frågan hurförhandlingsrätten kommer att fungera om sådana förändringar blir genomförda.Det är enligt SÖ då framför allt av vikt att understryka att en vidgadförhandlingsrätt i detta läge mte får medföra, att den nuvarandeförfattningsregleringen och centrala styrningen ersätts av en centralavtalsreglering, som skulle kunna bU ett faktiskt hinder för den eftersträvadeanpassningen tUl lokala förhållanden. t. ex. kommunernas rätt att anlita en entreprenör resp. driva arbeteti egen regi kommer att falla inom medinflytandeavtalets ram. Ett annat oklartfall är enligt förbundet personalbehovsfrågan. Förbundet finner det å andrasidan naturligt att man i det fortsatta lagstiftningsarbetet uttalar ettstarkare stöd för att ett medinflytandeavtal kommer tiU stånd, när det gällersådana områden som arbetsmiljö och företagshälsovård. Både SF och TCO föratsätter att en fråga inte skallanses vara undantagen från avtalsreglering bara på den granden att den fallerimder den verksamhet som bedrivs av t. ex. , statskontoret,statens personalutbUdningsnämnd eller statens personalnämnd. Här kan ocksånämnas att enligt statens personalnämnds remissvar praktiskt taget allpersonaladministration blir förhandlingsbar, om lagförslaget helt eller delvisgenomförs, t. ex. myndighetsvis anpassad personalpolitik,per-sonaladministrativ planering, personalrörlighet (inkl. rekrytering och omplacering),personalutveckling med personalutbildning, löne- och anställningsvillkor,personalstatistik, samverkansformer, arbetsledning och arbetsorganisation samtarbetsmiljö- och hälsofrågor. Det kan anmärkas att många av de här återgivnaremissuttalandena har nära anknytning också till frågan huravida avtalsförbudeller ogiltighetsregel bör användas som konstruktion i lagen (jfr avsnitt4.3). 4.2Utrymmet för avtalsreglering av särskilda frågor Utöver "tjänsteorganisationensutformning" (punkten a) och "myndighets verksamhet" (punkten b)avser det i andra stycket i 3 § StjL resp. 2 § KtjL intagna avtalsförbudetockså vissa särskilda frågor (punkten c). Dessa frågor anges där inte direktutan beskrivs genom hänvisning till andra författningsbestämmelser. 1975/76:105 Bilaga 2 38 Av 3 § andra stycket c StjL framgår sålunda attavtal inte får träffas om anställnings- eUer arbetsviUkor, som regleras i StjLeller i författning vartUI StjL hänvisar, eller om anställnings- ellerarbetsviUkor, som enligt StjL tUlhör regeringens, eller myndighetsbeslutanderätt. Bland de frågor som regleras i andra paragrafer i kanerinras om frågor rörande anstäUning av tjänsteman, tjänstemans åUgganden, arbetskonflikter(stridsåtgärder, neutralitetsrätt och skyddsarbete), tjänstemans bisysslor,disciplinansvar och anställnings upphörande. Som exempel på frågor, somregleras i författning som StjL hänvisar tUl eller som enligt StjL omfattas avstatens beslutanderätt, kan nämnas dels den i RF reglerade frågan om grunderför tjänstetillsättning, dels de i StjS reglerade frågoma om viss lägsta åldereller företeende av läkarintyg som villkor för tjänst, om förfarandet vidtjänstetillsättning, om särskild lä-kanmdersökning och om förening av tjänster,dels de i kungörelsen 1974: 1007 reglerade frågoma om tidsbegränsning avanställning. Med giltighet fr. o. m. har vidare i 3 § andrastycket c tagits in en erinran om att bestämmelsen gäller bara i den mån annatinte följer av 19 §. Därmed upphävs avtalsförbudet beträffande disciplinpåföljder,såvitt angår frågor som regleras i 18 § andra och tredje styckena StjL. Enligt19 § StjL i dess nya lydelse skall nämligen kollektivavtal kunna ersättareglerna om disciplinpåföljder i 18 § andra och tredje styckena.