prop · FZ0339 · 1975-12-31 00:00:00 — Detta förutsätter dels kännedom om sakförhållanden av bådein-dividualpsykologisk och social karaktär, dels beredskap att tillämpa dessa kunskaperi varierande situationer och med röriig anpassning av arbetsformerna. SIAanser att det är angeläget att såväl teoriundervisningen som arbets- ochumgängesformer i den dagliga verksamheten vid lärarhögskolorna gerlärarkandidaterna en tillräcklig teoretisk grund för förståelsen av defaktorer, som medverkar till elevernas sociala utveckling, saml erfarenheterav sådana praktiska arbets- och studieförhållanden, som de senare skalltillämpa. I den nya prakiiktjänstgöringen, där lärarkandidaten är assistentläraretillsammans med sin handledare, bör möjligheter finnas alt väsentligt breddaerfarenheterna, genom att lärarkandidaten bereds tillfälle delta i hela skolansarbete, såsom t. ex. i elevvårds- och arbetslagskonferenser även utanför delegna arbetslaget. diskuterar hur förskjutningen i inriktningen avlärarnas grundutbildning skall genomföras. En fråga av speciellt intresse idet sammanhanget är enligt om det är möjligt att uppnå avseddautbildningseffekter inom ramen för den egentliga gmndutbildningen. blir att vissa moment i utbildningen, som syftar till att ge lärarnabättre förutsättningar för att medverka i skolans sociala fostran, kräver enpersonlig mognad och erfarenhet som man kan ifrågasätta om den föreligger undergrundutbildningen. Angivna moment bör därför genomföras först efter någon tidstjänstgöring som lärare, förslagsvis heltidstjänst, ochföriäggas till de obligatoriska studiedagarna eller en obligatorisk fortbildningsvecka. Prop.1975/76:39 181 Genomförandethärav bör enligt kunna samordnas inom en kommun eller mellan näraliggandekommuner, eventuellt genom regionalt samarbete. Motsvarande utbildningsmomentbör komma även tjänstgörande lärare till del inom ramen förfortbildningsverksamheien. framhåller alt de förändrade kraven pålärarutbildningen också bör påverka utbildning och fortbildning avlärarutbildare och handledare. SIA:s överväganden leder till att en översyn börgöras av lärarutbildningen. 8.1.6Utbildning i specialpedagogik och speciallärarnas ställning Specialpedagogisk metodik spelar en central roll iSIA:s syn på undervisningen i skolan. gör en grundläggande åtskillnadmellan specialundervisning och specialpedagogik. Specialundervisning avser enspeciell organisationsform inom skolan, som via särskilda beslut erhållitlärarveckotimmar medan specialpedagogik är namnet på metoder i skolans arbetesom syftar till bättre metodisk anpassning av undervisningen lill elever medolika typer av svårigheter. Specialundervisning kan mätas i kvantitativavolymtermer, specialpedagogik i kvalitativa termer i form av resultat. De bådabegreppen täcker inte samma verklighet. Specialpedagogik kan förekommaoch befrämjas oberoende av om den inordnas på en särskild typ avstatsbidragsberättigade limmar eller inte. Omvänt garanterar benämningenspecialundervisning på vissa limmar inte att det metodiska arbetet där präglasav specialpedagogik. Att söka mäta specialundervisningens resultat är fråndenna utgångspunkt föga meningsfullt. I SIAis förslag (kap. 10 och 16) förekommer intespecialundervisning som någon från skolans övriga undervisning skildorganisationsform. Delta innebär givetvis inte att de specialpedagogiskainsatserna avses minska. Tvärtom anser det i hög grad angeläget att vidgade metodiska och kvalitativa insatserna för elever med svårigheten Detta skerbäst genom att de metoder och de erfarenheter, som utvecklats inomspecialpedagogiken, får prägla en så stor del av arbetet inom skolansarbetsenheter som möjligt. Specialpedagogiska insatser kan befrämjas på olikavägar genom att betonas i den vanliga grundutbildningen för lärare och iskolans reguljära fortbildning, genom materialproduklion avpassad för elevermed svårigheter, genom att skolans förslärningsresurs utnyttjas förgruppbildning och stöd i olika stora grupper så att individualiserande arbeteunderiättas, genom alt tid avsätts for arbetsenhetens lärare att utarbetaålgärdsprogram för elever med svårigheter. Centralt kan dessa insatser befrämjas genomutbildning av vissa lärare i specialpedagogik (speciallärare), genom särskildfortbildning av andra lärare, genom att de utbildade speicallärarnastjänstgöring blir så anordnad att deras kunskaper och erfarenheter smidigtkommer den samlade verksamheten i arbetsenheterna till godo, SIAfinner med hänsyn till de höga kostnaderna per utbildningsplats för 1975/76:39 182 speciallärarutbildningenrimligt att den som genomgår utbildningen kan verka i skolan och nyttja sinutbildning under längre lid än som är fallet om intagningsbeslämmelsernagynnar lång tjänstgöringstid, föreslår därför all iniagningsbestämmelsernalill specialläraruibildningen utformas sä att lämplighet erhåller betydligtstörre vikt än tjänstgöringstid, övergår därefter lill alt diskutera olikaåtgärder för att öka volymen lärare med fullständig utbildningispecialpedagogik samt vissa effekter därav, I vilken utsträckning fasta grupper(specialklasser) behöver bildas kan enligt inte exakt bedömas.Förmodligen kan antalet nedbringas högst väsentligt genom samordnade och välstruktureradeåtgärdsprogram inom arbetsenheten. Detta är också en huvudlinje i utredningensförslag (kap. 10). Om sä sker, och timbehovei i fasta grupper reduceras lillhälften, (limbehovet för fasta grupper eller enskilda elever med tal-,hörsel-, syn- eller rörelsesvårigheter kan antas vara ) skulle detinnebära att man 1978 får en tillgång på ca 0,1 vtr per elev specialutbildadlärare i arbetsenheter, vilket motsvarar ca en femtedel av den totalaförstärkningsresursens timantal. Tillämpat på en arbetsenhet i åk 1 på tre"klasser", 66 elever, med ett totalt timunderiag av 108 vtr utgördetta ca 6 96. finner det inte realistiskt att tro att specialpedagogik medså ringa insats skall kunna få någon större genomslagskraft. Då det måste bedömas som synneriigen angeläget attäven på kort sikt öka de specialpedagogiska inslagen i skolans arbete och dådetta knappast är möjligt att åstadkomma genom ökning av den nuvarandeeitårsutbildningen, bör målet framhåller i stället vara att söka nå en omfattandespridning av metodiskt kunnande bland så många lärare som möjligt. Detta kanske pä olika sätt. menar alt för att nå önskvärda resultat bör enutbildningsinsats ha samma omfattning som tillvalskursen i specialpedagogik påmellanstadiet, dvs. föreslärdärför att sådanafortbildningskurser anordnas, med koncentration på läs- ochskrivsvårigheternas metodik och anpassningsstörningar. De bör kunna ges ihuvudsak samma karaktär som den uibildningskomplettering som bedrevs i sambandmed gymnasiereformen 1966. Kostnaderna kan uppskattas till ca 40 milj. kr. perår, inkl. vikariekostnader. Kurstiden bör kunna uppdelas . Vid enlämplig regional fördelning av kurserna bör kostnaderna kunna nedbringasväsentligt. Då utgår från att deltagande i utbildningenskall vara obligatoriskt, förutsätts full lön utgå under utbildningstiden.Dellagarnas tjänster skall uppehållas av vikarier. Genom en god planering bördet enligt i stor utsträckning vara möjligt att samma vikare successivtersätter olika lärare på samma skola. framhåller att dimensioneringsgrunden förspecialpedagogisk utbildning inte kan vara volymen av den nuvarandeorganisationen för specialundervisning. Utbildningen bör dimensioneras så erhåller en effekt 1975/76:39 183 mätti specialpedagogiskt kunnande i skolans normala arbetsenheter. Ambitionen börvara att de utbildade speciallärarna erhåller utökade möjligheter atttillsammans med övriga lärare utforma en specialpedagogiskt inspirerad metodikoch utforma de nödvändiga ätgärdsprogrammen. Det kan i det arbetet varabehövligt och naturiigt all speciallärarnas arbetstid tas i anspråk mindre föregna lektioner än för programutformning. Kostnaderna och effekterna av en utbildningsinsatsav denna omfattning måste vägas mot andra kostnader och effekter av främstminskning av klas-storiek. Vid en sådan jämförelse torde det enligt varabetydligt mer att vinna i skolans arbete genom att satsa på utbildning ochmetodutveckling. Delta kan ske i betydande omfattning utan att man ens närmarsig kostnaderna föratt t. ex. sänka delningstalen generellt med en elev. Statskontoret förutsätter att den helhetssyn pålärarrollen som förordar beaktas vid utformningen av eventuellatilläggsdirektiv lill lärarutbildningsutredning. SÖ anser all specialister behövs i skolans arbeteliksom i all annan verksamhet. Genom att de i arbetsenheten får fungera i ettlagarbete torde förutsättningar finnas för både smidigare samarbete och bättreresultat. Många problem i skolan kan då lösas av arbetsenhetens personal. Idetta lag bör också elever och föräldrar ingå som självklara resurser. SÖ liksom AMS finner det också värdefullt altfritidspedagoger, ungdomsledare och andra utanför skolan yrkesverksamma knytstill skolans verksamhet. Därigenom tillförs skolan synpunkter och erfarenheterav annan art än vad som sker under den konventionella undervisningen ochelevens kontakter med närsamhällei bör rimligen öka. Liknande synpunkter harbl. a. , och kommuner, medan Göteborgskommun i delta sammanhang vill betona viklen av alt alla personalkategorier iskolan kan ges vidgade roller. Exempelvis har skolmåltidspersonal, vaktmästareoch städpersonal förutsättningar att skapa värdefulla kontakter med elevernaoch göra aktiva insatser för elever med svårigheter. Att vidga arbetsområdetför t. ex. nämnda personal genom att möjligheter öppnas för uppgifter i sambandmed fria och frivilliga aktiviteter synes vara ägnat att ökar arbetstillfredsställelsenoch förbättra samarbetet i skolan. SÖ anser, i likhet med , det vara angelägel altden speciella elevvårdspersonalen deltar i arbetet direkt ute iarbetsenheterna så att insatserna som görs inriktas på hela skolmiljön. SÖbiträder därför utredningens uppfattning att skolpsykologerna bör verka idirekt kontakt med arbetslagen och att insatsernas tyngdpunkt föriäggs tillmedverkan vid åtgärder för elever med skolsvårigheter och förebyggandeuppgifter i miljön. Detta menar även /SR som också anser att man nu bör taställning till SÖis förslag om max. I 000elever/skolpsykologtjänst. 1975/76:39 184 SÖ delar inte SlAis uppfattning alt fortbildningenför den speciella elev-värdspersonalen är relativt svagt utvecklad. Ensamordning är emellertid nödvändig, dock med en viss för varje personalkategorispeciell fortbildning för att bibehålla såväl bredd som djup i det skolsocialaarbetslaget. Länsskolnämnderna och länsskolpsykologerna bör här kunna utgöra envärdefull fortbildningsresurs. SÖ understryker också vikten av att skolledarnai sin utbildning ges sädana insikter att de kan fungera som arbetsledare för såvälden psykologiskt som den kurativt betonade verksamheten. Detta gäller inteenbart den verksamhet som riktas till eleverna utan i minst lika hög gradskolledarens personalvårdande uppgifter. i delar desynpunkter framför vad gäller önskvärd inriktning av den särskildaelevvårdspersonalens arbete. För att del skall vara möjligt att bedriva enverksamhet i enlighet med SIAis intentioner fordras emellertid en betydandeutökning av antalet tjänster. 11, ex. finns 14 kommuner ochtotalt 6 skolpsykologljänster. beklagar att utredningen intetagit fasta på att det i direktiven särskilt framhålls all man bör undersökahuruvida 'nuvarande regler för understöd till lokal skolpsykologisk verksamhetär väl utformade'. bedömer det som osannolikt attelevvårdspersonal kommer att kunna anställas inom ramen för medel för fria ochfrivilliga aktiviteten finner det anmärkningsvärt att , somi så hög grad betonar behoven av sociala och psykologiska insatser, intetillfredsställande löst frågan hur dessa behov skall kunna tillgodoses. /SR har inte kunnat finna, alt framförtnågra tungt vägande argument för en ändring av nuvarande organisation ochhuvudmannaskap för skolkuratorer. Skall skolkuratorn kunna utföra ett socialtarbete inom skolan enligt SlAis intentioner är del enligt förbundetsuppfattning nödvändigt, att skolkuratorn också har en fast ställning ocharbetsplats inom skolan. anser att skolkaralorn principielltbör tillhöra kommunens socialförvaltning, även om arbetsplatsen är skolan.Härigenom vidgas resurserna för alternativa kurativa insatser och denkontinuitet och helhetsbedömning som är viktig bibehålls. Skolkuratornsviktigaste uppgift skulle därmed bli att samordna olika insatser inom ramen fören behandlingsplan. Pä samma sätt bör fritidsledare och skolpsykologer hasamordnande funktioner och därvid kunna repliera på sin huvudmans samladeresurser. 1 sammanhanget vill liksom socialutredningenframhålla viklen av att all personal inom skolan åläggs en lagenligtystnadsplikt. framhåller att man i principbetänkandet intehar tagit ställning lill om skolkuratorerna skall knytas till skolstyrelseneller sociala nämnden. Det finns enligt utredningen skäl för bäggelösningarna. Skolans elevvård får inte utvecklas så att de sociala organenkopplas in först på så sent stadium att de tidiga och förebyggandesocialvårdsinsatser socialutredningen föreslagit är möjliga. Sammasynpunkt har ö/?/f. LOliksom SSU och Unga Örnar menar att en strikt uppdelning i specialist- funktionerär olycklig och anser att lärararbetet inte bör specialiseras till enbartlektioner medan elevens personliga problem hänvisas till specialisten och erfarenheter kommer eleverna bäst tillgodo i ett fungerandelagarbete där en aktiv samverkan bättre kan utvecklas så nära eleverna sommöjligt dvs. i arbetslagen/arbetsenheterna. Där måste också syo-perso-naleninräknas. Detta menar även som dock medbeklagande nödgas konstatera att inte lyckats skapa sig en realistisk ochadekvat uppfattning om skolkuratorns arbete och målsättning i dagens skola. Kommunerna är överiag positiva till SIA:s syn påspecialiseringen och lärarrollen. När del gäller skolbibliotekets uppgifter i sambandmed skolans undervisning, ställs allt större krav på resurser. 5Ödelar uppfattningen att skolbibliotekariens roll bör vara pedagogisk ochhandledande, men alt skolbibliotekarien också bör kunna spela en väsentlig rollför att hjälpa elever med svårigheter. Detta framhåller även A.MS, Norrköpingskommun, m. fl. kommun menar att skolans hjärta, ,bör vara bemannat under skoldagen för att inte skall bli skolansdyraste finrum, som bara används vid högtidligare tillfällen. Detta framhålleräven kommun. SL kan inte acceptera SIAis ställningslagande attdet bör vara möjligt att också inom anställa s. k.fackutbildade bibliotekarier och tar ett mycket bestämt avstånd från vad SIAanfört på denna punkt. /SR understryker alt bör det vara möjligtalt också inom anställa fackutbildade bibliotekarien Det av bl. a.ekonomiska orsaker rekommenderade samarbetet mellan skolan och folkbiblioteketbör bli lättare att förverkliga med fackbibliotekarier som samordnare påskolsidan. SAB anser att skolbibliotekets roll inte tillräckligt har blivitbelyst i utredningen. 8.2.2Fortbildning av skolledare m. m. Flertalet remissinstanser betonar behovet av enskolledarutbildning och liksom SÖ ansluter man sig i huvudsak till SIAisförslag om skol-ledamtbildningens innehåll och vill liksom understrykavikten av att utbildningen nära anknyts lill praktiska skolförhällanden. Med ledning av de erfarenheter som samlats inomPLUS-projektet vill SÖ vidare understryka att utbildning i större utsträckningän vad föreslår bör anknytas lill det dagliga arbetet inom det egnaverksamhetsområdet. Viktigare är att skolledaruibildningen i största möjligautsträckning bedrivs enligt ar-beislagsprincipen så att samtliga skolledare viden skolenhet och så långt möjligt också inom en kommun kan gemensamt delta iutbildningen. I fråga om målgruppen föreligger viss skillnadmellan SIAis förslag och PLUS-gruppens som räknar med att alla skolledare skalldelta i den nya basutbildningen under förutsättning att de med hänsyn tillålder kommer alt 1975/76:39 186 tjänstgöraefter genomgången utbildning. målgruppen ävenarvoderade studierektorer inom vuxenutbildningen och ledare vid kommunalamusikskolor. Förslaget innebär vidare att utbildningen av nya skolledare istort följer samma mönster som för de redan verksamma underbasulbildningsperioden. SÖ ansluter sig till PLUS-gruppens förslag, vilket kanske ulan kostnadsökningar i jämförelse med SIAis förslag då den avgjort störstadelen utgörs av kostanderna för skolledaruibildningen av lönekostnader underkurstiden. PLUS-gruppens förslag innebär förkortning av den egentliga kurstidenmed en förskjutning i tyngdpunkten av studierna lill hemstudieperioderna. Medhänsyn härtill föreslås alt vikarier inte skall förekomma. I stället utgår ettschablonbelopp till kommunen föratt möjliggöra arbetsavlastande och partielltskolledarersättande uppgifter . 1 fråga om kontinueriig fortbildning föreslår SIAatt sådan skall ske och att sä skall ske först efter denfemårsperiod, under vilken basutbildningen sken SÖ vill inte nu ta ställningtill hur den konlinueriiga fortbildningen i detalj skall utformas. Till PLUS-utbildningen ansluter sig även SSK,/SR, samt kommun. Av all den utbildning som beskrivs och rekommenderasvill länsskolnämnden i län särskilt prioritera skolledaruibildningen. i län anför alt delär viktigt att de synpunkter som kommit fram från deltagare i skolledarkurserbeaktas, nämligen att utbildningen blir praktiskt upplagd, att konkretionensker genom praktik-fall och att samlevnadsfrågor på arbetsplatsen särskiltbeaktas. Utbildningen bör komma efter utnämningen. i har svårt att flnnanågot bärande skäl för att skolchefsutbildningen skall anförtroskommunförbundet. Den kategoriklyvning som därigenom skulle uppslå rimmar illamed utredningens enhetssyn i övrigt. All skolledarutbildning bör sortera under SÖ menarSL och utredningens förslag alt kommunförbundet skulle anförtros uppgiften altsvara för skolchefsutbildning kan inte ses som rationellt. Några bärande skälhärför kan heller inte redovisas, SPN understryker vikten av attskolledaruibildningen även innefattar nödvändiga personaladministrativakunskaper för uppgiften som arbetsledare. ställer sig i princip bakomutredningens förslag om en skolledarutbildning men vill understrykaatt detta ej skall utgöra ett ovillkoriigt krav för skolledarijänst. Förbundetfinner det förvånande att inte landstingen föreslås bli representerade iledningsgruppen för skolledarutbildning, SAF anser att utbildningen bör delas upp i etapper.En varvad utbildning innebär att inlärningstiden kan nedbringas och attutbildningsinnehållet för en mer konkret och individanpassad utformning.Föreningen föreslår därför 1975/76:39 187 atten kortare grundutbildning föriäggs mellan förordnande och tjänstetillträde.Nästa utbildningselapp bör komma efter två terminers tjänstgöring och bygga päden erfarenhet skolledaren skaffat sig då han eller hon har möjligheter attpåverka utbildningens innehåll. Föreningen vill framhålla att skolledarna börha erfarenheter frän arbete utanför skolan. tillstyrker obligatoriskskolledarutbildning men vill för utbildningen föreslå ett starkt inslag avsocialpsykologi, sociologi och socialpolitik och att den sker vidlärarhögskola/universitet och inte i de in-ternatkonferenser vid olikakursgårdar som utredningen föreslår. Förslaget om att den som är behörig till ordinarietjänst vid skolan skall vara behörig lill skolledarijänst har mötts av ensplittrad remissopinion. Till utredningens förslag ansluter sig bl, a, SÖ,länsskolnämnderna i och , SAV, LO, kommun,kommun och skolstyrelsen i . SÖ finner del rimligt att krävaatt den som utses till skolledare själv skall ha erfarenhet av verksamhet inomskolan. Detta behöver dock inte innebära att för behörighet lillskolledarijänst måste uppställas krav på behörighet till ordinarie tjänst somlärare, Samma synpunkter har LO som hävdar betydelsen av att vid tillsättningav alla tjänster i skolan - även skolledarna - annan bakgrund än lärararbetekan invägas som merit. uttalar en viss reservation tillförslaget liksom kommun, som menar att för förslaget talar docktillkomsten av ett stort antal sludieledare som har pedagogiska uppgifter. Direkt avvisande till förslaget är Norrköpingskommun, och liksom lärarförbunden SL,SFL, TLL och LR. /RS, TCO och anser det självklart attskolledarna behöver pedagogiska kunskaper av minst samma omfattning somlärarna. MUF, FPU och SFS redovisar liknande ståndpunkt. Förslaget om fortbildning i specialpedagogik hargenomgående mötts mycket positivt av remissinstanserna. SÖ finner det angelägel attspeciallärarutbildningen dimensioneras så att hela behovet av speciallärareläcks. En ökad utbildning av speciallärare utesluter emellertid inte behovetav specialpedagogisk fortbildning av del slag som föreslår. Förslaget omfyra veckors utbildning måste betraktas som ett absolut minimum. Utbildningenbör föriäggas i nära anslutning till den egna orten/skolan. De fyra veckornabör organiseras så att den egentliga kurstiden föriäggs till i börjanoch i slutet av hela perioden. Under de mellanliggande två veckornagenomförs självstudier, auskultationer och studiebesök, som introduceras underförsta kursveckan, under vilken även den teoretiska fördjupningen meddelas.Den fjärde veckan ägnas åt sammanfattande seminarier och diskussioner. Prop.1975/76:39 188 SÖ ifrågasätter om del är rationellt somutredningen föreslår att låta utbildningen omfatta alla lärare. Snarare börutbildningsbehovet anpassas efter lokala förhållanden, som t. ex, arten ochgraden av svårigheter och liknande omständigheter. Antalet lärare från olikaämnen, stadier och skolformer bör enligt SÖ avgöras lokalt och i samråd mellanlärarna och den lokala skolmyndigheten. Härvid bör och dess låg-och mellanstadier prioriteras, SÖ betonar att del är angeläget att detta slagav fortbildning kommer till stånd och med start fr. o. m. budgetåret1976/77. i tillstyrkerutbildningen och menar att den bör i största möjliga utsträckning fördelasregionalt så att så fö lärare som möjligt behöver lämna bostadsorten. i ställer sig mycket tveksaminför SIAis förslag alt ge en mycket stor del av lärarkåren snabbutbildning ispecialpedagogik. Med den definition som ger av specialpedagogiken när detgäller läs-och skrivsvårigheter, är det oklart i vilken mån den skiljer sigfrån annan pedagogik. Man kan ifrågasätta värdet av en snabbkurs om fyraveckor, eftersom bemästrandet av sent kvarstående läs- och skrivsvårigheter iregel inte bara torde vara en fråga om teknisk färdighet och teoretisk insikt.Fortbildningen kommer enligt högskolans mening att kräva sä mycken tid och såslora kostnader att den inte får baseras på otillräckligt genomförda analyseroch oklar målsättning. Statskontoret tillstyrker den föreslagnafortbildningen, men anser att den till en början bör begränsas främst tillklasslärare inom och - i den mån tillgängliga resurser medger-annan personal med liknande uppgiften Förslaget tillstyrks också av bl. a. RRV, , samtliga lärarförbund. Enligt kommunförbundels uppfattning har utredningenöverbetonat behovet av fortbildning för fria och frivilliga aktiviteter.Förbundet utgår från att ett omfattande samråd behövs mellan statliga och kommunalaföreträdare under planeringen av fortbildningsarbetet för all personal. Enligt är det självklart alterfarenheterna från arbetslivet måste utgöra en stor tillgång för den blivandeläraren. SAF menar alt den blivande läraren i samband med sin utbildning bör fökunskaper om och erfarenheter av arbetslivet utanför skolan och i takt med attarbetslivet förändras och utvecklas behöver också lärarna en kontinueriig fortbildningsom kan ge bredare, fördjupade och aktuella kunskaper om arbetslivet. Dettaunderstryks också av LO. ABF och Unga Örnar anser att ökade resurser skallställas till organisationernas förfogande for utbildningsverksamhet. Liknandesynpunkter framför kommun. RF anser att prakliktjänstgöring för lärare skallske vid den lokala avdelningen inom någon organisation, exempelvis enidrottsförening för att därigenom ge lärarna en bättre uppfattning omorganisationernas roll i närsamhällets liv. 1975/76:39 189