prop · FZ0339 · 1975-12-31 00:00:00 — SFL framhåller att ju yngre en individ är desto mersammanhållen -samordnad bör den samhällsservice vara, som kommer individen tilldel. Detta talar för att samhällets barn- och ungdomsvårdande verksamhet föråldersgmppen fr. o. m. förskola t. o. m. åk 9 i gmndskolan bör inordnas underen och samma kommunala förvaltning. Eftersom skolan disponerar de störstaresurserna och då det är angeläget att engagera hela skolan i det samordnandebarn- och ungdomsarbetet, anser SFL det lämpligt att skolstyrelsen för ta dettaansvar. SL tillstyrker i stort förslagen liksom /SR. FPU uttrycker farhågor för att de föreslagnasamarbetsorganen kan spela över bestyreisen i dess arbete. Bestyreisen måttedärför få utse två representanter till planeringsgmppen. Förbundet finner det ytterst viktigt attdet skapas en organisationsmodell i vilken föreningslivet ges möjlighet attplanera sin verksamhet på ett helt annat sätt än . Unga Örnar menar att det har varit naturligt attlägga lotalplaneringen på ett renodlat politiskt organ och inte hos ettsamarbetsorgan mellan förvaltningarnas tjänstemannanivå. Detta skulle intebehöva utesluta, menar förbundet, att varje nämnd eller styrelse ansvarar förden verksamhet som sker inom dess eget förvaltningsområde. Den totalansvariganämndens styrelses uppgift blir att inventera verksamheten inom övrigaförvaltningsområden samt ta initiativ till sådana aktiviteter i egen regi altden sammanlagda verksamheten tillsammans med föreningslivets aktiviteterfyller alla angelägna behov. Unga Örnar förordar att fritidsnämnden blir den ansvariganämnden och 'att denna görs obligatorisk. Samma uppfattning redovisas av ABF,MUF. SSU och kommun. Ärkebiskopen finner del självklart att SvenskaKyrkans församlingar ges möjlighet att deltaga i den gemensamma planeringen avfritidsverksamhet för barn i kommunen. Ärkebiskopen och nämnden finner detrimligt att församling är representerad i den föreslagna programgmppen. Flerakommuner tillstyrker SlA:s förslag till programgmpp. kommun menar att kommunerna måste få behållasin frihet att utforma och anpassa modeller för nämndövergripande samarbete medhänsyn till lokala fömtsättningar. Detta poängteras också bl. a. avEskilstuna, och kommuner. och Jönköpingskommuner anser alt SIA:s modell är krånglig och överarbetad. Prop.1975/76:39 56 3 Arbetssätt ocharbetsformer i 3.1.1Åtgärdsprogram för elever med skolsvårigheter Utredningen inför termen åtgärdsprogram för elevermed skolsvårigheter för att skapa ett begrepp som omfattar såväl individuellainsatser som en allmän organisationsutveckling. För all begreppet åtgärdsprogram skall kunnaanvändas mera generellt kan del vara lämpligt enligt att ställa krav på allprogrammets syfte skall vara att främja utvecklingen av individer, gruppereller den egna skolan som organisation. Insatserna skall sträcka sig utanförden reguljära verksamhetens ram samt bygga på en plan som beskriver mål,tillvägagångssätt och utvärderingsförfarande. Ansvaret för elevvården ligger enligt läroplanernafrämst på klassföreståndare och rektor. Problem som inte kan lösas inom denvanliga undervisningens ram hänskjuts i allmänhet till elevvårdskonferensen.Enligt visar erfarenheterna, att denna samverkansform stundom tenderar attbli alltför omständig och orationell när det gäller arbetet med enskilda elevproblem.Den binder exempelvis många funktionärer, inte sällan i passiva roller, underen ansenlig del av arbetstiden. Det är också sällsynt, att föräldrar och eleverbereds tillfälle att aktivt delta. En övergång till arbetsenheter och arbetslag inomhela skolan innebär en möjlighet att avlasta elevvårdskonferensen en betydandedel av dess nuvarande uppgifter. Under förutsättning av en tillräckligt storoch allsidig personaluppsättning (klasslärare/ämneslärare, speciallärare,elevvårdsspecialister och fritidsledare) samt nödvändiga materiella resurser,bör man inom arbetsenheten ha goda fömtsättningar att lösa många av de problemsom behandlas i elevvärdskonferensen. Genom att från elevvårdskonferensen föra ner defrågor som rör den speciella elevvården till arbetsenheten, kan även andravinster göras menar utredningen. Inte minst kan det bidra till en önskvärdavspecialisering inom denna del av skolans verksamhet. Arbetslagen gerförutsättningar för direktkontakt mellan olika personalkategorier i den miljödär problemen oftast måste avhjälpas. föreslår mot denna bakgrund att elevvården inomrektorsområdet bör organiseras med arbetsenheten som bas på det sätt somskisserats. Om systemet med arbetslag skall slå väl utförutsätter detta, enligt , att skolans personal förbereds och samtränas attfungera som grupper i verklig mening. Väl fungerande arbetslag kan vi erhålla iskolan endast om vi medvetet satsar på att ge laget sammanhållning genomarbetsschema, tjänstefördelning och samordningsresurser. framhåller att del är viktigt att lägga enhelhetssyn på eleven (avsnitt 10.3.4). Ett misslyckande i skolan, även om detkanske är 1975/76:39 57 begränsattill något enstaka ämne, berör menar utredningen hela personligheten och kandärmed färga elevens upplevelser mera generellt. Medverkan från elevens och föräldrarnas sida ärofla en viktig förutsättning för att ett åtgärdsprogram skall kunnagenomföras. Genom kontinueriig kontaktverksamhet inriktad på att nå alla hemkan skolan bidra till att skapa attityder, som underiättar föräldrarnasengagemang när det gäller alt avhjälpa uppkomna problem. Utformningen och genomförandet av ettåtgärdsprogram bör mot denna bakgrund enligt utredningen vara ett lagarbete ivilket eleven själv, föräldrarna och skolan samverkar. 3.1.2Åtgärder inom arbetsenhetens ram ägnar begreppet motivation (avsnitt 10.1) storuppmärksamhet och menar att det är ett så centralt begrepp inom allundervisning att den måste las upp till ingående behandling då skolans inrearbete skall belysas. redovisar en del av den forskning som finns påområdet. framhåller alt elevens studiemotivation underutbildningen bestäms av en rad förhållanden. Den grundläggs under barnetsutveckling och detta kan leda till att elevema kommer till skolan med mycketolika målinriktning. Skolans uppgifter kan inte lösas genom olika, fråganvarandra isolerade insatser. Skolningen av intellektet, den sociala träningenoch utvecklandet av den emotionella sidan är i verkligheten olika sidor avsamma process. Om skolan skall kunna bidra till en utjämning av sådanaskillnader i slu-dieförutsätlningar, som betingas av variationer i elevernasbakgrundsmiljö, för skolan inte nöja sig med en passiv anpassning efier demotiv och mål som präglar varje enskild elevs strävanden. I stället kan delofta gälla att aktivt söka påverka elevens val av mål mot en annan inriktningsom bättre överenesstämmer med skolans syften. Del går knappast att överskattaden betydelsefulla funktion som läraren i detta sammanhang har inom utbildningssystemet.Lärarens nyckelroll består i att det huvudsakligen är genom honom som intressetför nya aktiviteter kan väckas och eleven kan stimuleras att utveckla sinaoutnyttjade resurser. Verksamheten måste arrangeras så, att eleven hela lidenhar möjlighet att uppleva hur den egna förmågan utvecklas i en gemenskap medandra, där han känner sig accepterad och uppskattad. Om skolan på detta sättförmår möta elevernas skilda motiv, tillfredsställer den därmed också ettövergripande behov av trygghet. menar att ett enligt vissa regler preciseratmål betraktas som en första förutsättning för effektiv inlärning och förstärkande av elevens motivation. Betydelsefullt när man formulerar ett mål ärdess klarhet, dess betydelse och dess närhet i tiden samt förhållandet mellandessa. Enligt SIAis mening är det först efter en analys av hur detta kanpåverka motivationen möjligt att komma fram till konkreta åtgärder, SIAanser alt del melodiska arbetet i bör få en inriktning 1975/76:39 58 motpraktiska, laborativa arbetsformer som prövar andra vägar att orientera om ettområde än enbart genom skriftlig förmedling. Flexibla elevgrupperingar inomramen för en arbetsenhet och lärarnas samverkan i arbetslag möjliggör enindividualisering inte enbart av stoffmängd och hastighet utan också avarbetssättet i skolan, anser att arbetsenheten bör utgöra bas försåväl planerings- som elevvårdsarbetet, vilket i väsentliga avseendensammanfaller. Ett åtgärdsprogram bör inte i första hand riktas mot en enskildelev i skolmiljön för att anpassa denne till krav från omgivningen. Det gällermer att utveckla relationerna mellan individerna inte minst genom att påverkade förutsättningar under vilka man arbetar. Utredningen anser att friareresursanvändning, flexibla elevgrupper, stödundervisning, fria aktiviteterunder skoldagen och frivilliga aktiviteter som anknyter till denna är exempelpå åtgärder inom arbetsenheten. Andra exempel är elevernas egna aktivainsatser i skolmiljön, elevernas medverkan i planeringen, ett omväxlande och laborativtarbetssätt, utbyggda föräldrakontakter och gruppsamtal. Förändringar istudiegång, gruppstorlek och läromedelsuppsäiining och anknytning tillföreningslivet är ytterligare exempel på medel som kan utnyttjas inom enarbetsenhet. Utredningens förslag i det följande, om en omfattande särskildfortbildning i specialpedagogik för stora lärargrupper liksom tjänster somstudieledare i arbetsenheterna, är avsedda att stödja och möjliggöra dettaarbetssätt. Utredningen räknar således inte med någon fast organisation avtimmar (specialundervisning) för det specialmetodiska arbetet. För att kunna ge eleverna hjälp och stöd måste idet löpande arbetet olika grupper bildas. Syftet är att på ett bestämt momenteller avsnitt erbjuda en lämplig metodik eller ge den ytterligarefärdighetsträning eleverna behöver för komman tillämpningsavsnitt. Sådanagrupper för enligt under inga omständigheter tillåtas bestå längre än ettbestämt undervisningsmoment kräver det. Sludieledare och skolledning äransvariga för att arbetet Utvecklas så att någon fast nivågruppering inteuppkommer. 3.1.3Åtgärder utanför arbetsenhetens ram Även om strävan bör vara att lösa problemen inomarbetsenheten, torde det dock återstå en mindre grupp elever som kräver ensådan resursinsats anser , att de under en del av eller hela arbetstiden iskolan måste bilda egna fasta grupper utanför arbetsenheten. Skälen härtill kanvara att undervisningen kräver lokal med speciell utformning eller omfattandeteknisk utrustning, som måste vara fast installerad. Ett annat skäl kan varaatt undervisningen kräver omfattande specialpedagogiska inslag eller att elevernahar ett uttalat behov av att vistas i mindre grupp med en eller några fålärare. Med fast grupp avser elever som bildar egenundervisningsgrupp i mer än ett ämne och under längre lid än en termin. 1975/76:39 59 motsvarardelvis skolans nuvarande specialklasser. Erfarenheterna från försöksverksamhetenmed friare resursanvändning tyder enligt på att behovet avspecialklassplaceringar minskar när resurserna får användas friare. De fastagrupperna torde därför enligt i huvudsak endast komma attomfatta elever med påtagliga fysiska handikapp (syn- och hörselskador,rörelsehinder) samt vissa av de elever som f n, är placerade i hjälp- ellerobservalionsklass (elever med mera uttalade skolsvårigheter). föreslår att det inte fastställs något bestämtminimiantal elever för att en fast grupp skall få inrättas. Härigenom får ocksåen kommun i glesbygd möjlighet att skapa denna form av resursinsats för elevermed allvariigare handikapp. Beträffande den övre gränsen föreslår alt detantal elever som undervisas i en fast grupp inte bör överstiga detdelningstal som finns angivet för motsvarande typ av specialklass. understryker att det är av utomordentlig vikt,att elever som tillhör fast grupp i så stor utsträckning som möjligt gestillfälle att följa verksamheten även inom arbetsenheterna. En elev kan t. ex.få undervisning i svenska, matematik och engelska inom fast grupp men följaundervisningen i övriga ämnen inom arbetsenheten. När det gäller vissa typer avsvårigheter, främst fysiska handikapp, måste emellertid ofta eleverna erhållahuvuddelen av sin undervisning i fast grupp. Överföring av elev till fast grupp innebär attresurser utanför arbetsenheten måste las i anspråk. Avgöranden om sådanaplaceringar kan därför inte träffas inom arbetslaget. föreslår att sådantärende tas upp till behandling i elevvårdskonferensen, där rektor fattarbeslutet. Motsvarande bör gälla i fråga om återplacering av elev tillarbetsenhet. förutsätter att åtgärderna så långt möjligt tillgrips isamförstånd med elev och föräldrar. Diskussionen om ett system med fasta grupperutanför arbetsenheterna måste även innefatta spörsmålet om elevakter ochdokumentation. menar allmänt sett att verksamheten i skolan kräver altskolpersonalen gör regelbundna noteringar rörande elevernas utveckling i olikaavseenden. En sådan dokumentation utgör ett naturiigt moment i del dagligaarbetet. Det torde också vara en förutsättning för en god omvårdnad aveleverna. När problem uppstår och speciella åtgärder skall vidtas inom arbetsenheten,måste erfarenheter gjorda av flera personer sammanställas. Det är då viktigtatt bedöma vilken form och omfattning denna dokumentation skall ha saml var ochhur länge den skall utgöra undertag för målinriktade åtgärder. När emellertidproblemet är av sådan art alt del måste föras vidare till elevvårdskonferensen,bör formella krav ställas på elevaklens utformning. Skälet därtill är att delsammanställda materialet kan komma alt utgöra underlag för diskussion ochåtgärder i situationer där arbetslaget inte är representerat. Detta kan gällavid remiss till undersökning och behandling inom PBU (Psykiska barn- ochungdomsvården), överflyttning till fast grupp, placering i skoldaghem etc.Elevakten kan därvid också utgöra ett viktigt hjälpmedel i uppföljningsarbetet.Enligt bör därför de regler rörande elevakter som 1975/76:39 60 förnärvarande gäller för specialundervisningen tillämpas beträffande elever i defasta grupperna. Elever med grava anpassningssvårigheter är menarutredningen svåra att inordna i den vanliga undervisningen. Orsaken är attskolan inte här, som när det gäller andra handikapp, kan möta problemen medtekniska hjälpmedel eller någon speciell metodik som visat sig vara effektiv.Eftersom dessa elever vidare ofla är mycket störande för kamraterna, ärmöjligheterna begränsade att inom arbetsenhetens ram anpassa metodik och miljöså all de för tillfredsställande utbyte av undervisningen. Avsaknaden av effektiv metodik innebär också att deelever som f. n. går i observationsklasser och kliniker inte alltid i önskvärdomfattning kunnat fö hjälp. Enligt krävs det i stället insatser för dessaelever som går utanför skolans konventionella ramar. Även om en till dessaelever anpassad undervisning är ett riktigt medel att påverka också dessaelevers utveckling, är det nödvändigt att flnna kompletterande åtgärder som kange större toialeffekt. En sådan ökning i antalet åtgärder innebär en påtagligförändring av den skolmiljö eleverna möter, SI A:s förslag om en helhetssyn päskoldagen och en avvägning mellan kursplanebundna aktiviteter och friaaktiviteter avser att generellt öka möjligheterna till individualisering inomden vanliga skolmiljön. Genom en långtgående förändring även i fråga om denfysiska miljön och de organisatoriska ramarna kan miljöanpassningen drivasännu längre. Detta sätt all angripa de beVeendeslörda elevernas problem hartillämpats i de s. k. skoldaghemmen. Till skoldaghem (avsnitt 10.5.5) kommer enligt SIAi allmänhet de svårast socialt och emotionellt störda elevema från grundskolan.Förutom aggressivitet och bristande koncentration anges ofta läs- ochskrivsvårigheter vara kännetecknande för dessa elever. En individuell, terapeutiskt inriktad behandling aveleverna är ett huvudsyfte med placering på skoldaghem. Erfarenheter från bl. a. den psykiska barna- ochungdomsvården visar emellertid alt behandling som ensidigt inriktas på delbeteendestörda bamet och som lämnar hemmiljön utanför inte är effektiv. 1stället måste en helhetsaspekt läggas på familjen. Barnets svårigheter kan dåses som symptom på störningar inom familjegruppen. Behandlingen bör därförberöra såväl barnet som föräldrarna. När en elev avskiljs från sin invanda skolmiljö ochplaceras i skoldaghem är syftet, enligt , att så snart åtgärden gett åsyftatresultat återföra honom till vanlig arbetsenhet. Skoldaghemmet får alltså intefungera som en isolerad värid vid sidan av skolan i övrigt. En återplaceringskall förberedas tidigt genom alt eleven i alltmer ökad omfattning får följaundervisningen i den arbetsenhet, dit han enligt planerna skallöverflyttas. föreslår att del inrättas skoldaghem i kommunerdär det finns ett varaktigt behov av mera omfattande individ- ochmiljöinriktade åtgärder forelever med allvariiga anpassningssvårigheter.Verksamheten bör så långt 1975/76:39 61 sommöjligt bli en gemensam angelägenhet för de organ som har ansvar för barn ochungdom inom kommunen. Hemmen bör ges sådana resurser, att de redan vid startenhar förutsättningar att med full effekt fungera som en betydelsefull länk ikommunens program för barn och ungdom. Vidare bör hemmen arbeta så öppet sommöjligt mot den övriga skolan och fritidsverksamheten. Hemmen inordnas som enintegrerad del av rektorsområdets resurser för elever med svårigheter. Det börinte läggas under någon separat administration. För befattning som föreståndarebör krävas speciallärarulbildning. I vissa fall kan det enligt (avsnitt 10.5.6)vara nödvändigt att ytterligare bredda insatserna för elever medanpassningssvårigheter. Missförhållanden, svårigheter eller problem i hem ochkamratkrets kan vara sådana att det arbete som utförs inom skoldaghemmen heltomintetgörs. Eleverna är då helt beroende av det totala stöd som kan ges underskolveckorna. Man kan då inrätta s. k. skolveckohem, där eleverna vistas underarbetsveckan men åker hem till sina anhöriga över helgerna. Liksom vid arbeteti skoldaghem är verksamheten i skolveckohemmet ett lagarbete med insatser frånframför allt speciallärare, fritidspedagog och husmor men även frånskolpsykolog och kurator. De få skolveckohem som inrättats drivs genominlerkommunal samverkan. Man arbetar med stor åldersspridning inom en litenelevgrupp. Eleverna vistas på hemmet under för att så snartdet är möjligt återanpassas i den vanliga miljön. De största kommunerna i landet bedriver en ännulängre gående satsning i behandlande och förebyggande syften för elever frånalltför påfrestande eller nedbrytande miljöer, I finns det således,vilket redogör för, ett stort antal olika internatoch koloniskolor, 3.1.4 Basfärdigheter och baskunskaper Att elevernas studiemotivation visar en sjunkandetendens genom har visats i många forskningsrapporter menar . allmänna debatten har flera orsaker angivits till denna avtagandemotivation hos många elever. Utredningen menar att bristande basfärdigheter kanvara en viktig orsak till elevernas vantrivsel. Har de inte fått tillräckligabaskunskaper på tidigare stadier har de svårt alt tillgodogöra sigundervisningen pä högstadiet. Ackumulerade brister på färdighetssidan görskolans verksamhet alltmer främmande. Enligt upplever många elever med rätta attläroämnena inte är kontinuerligt uppbyggda och alt del saknas en röd tråd somgår genom årskurserna och stadierna. menar att det här vore värdefullt medlokala, genom stadierna löpande studiegångar som lärarna själva arbetar fram.Sädana studiegångar skulle finnas i varje ämne. Detta skulle innebära en preciseringav det stoff som skall behandlas pä olika stadier. EnligtSIA skulle det kunna vara en lokal angelägenhet au även hålla 1975/76:39 62 kursplanernaaktuella och några mera tidskrävande centrala insatser skulle ej behövas. Goda basfärdigheter i bl, a. läsning, skrivning ochmatematik är en grundförutsättning för en ökad elevaktivitet. menar atteleven därför måste ges ökad lid för inlärning - stödundervisning - underskoldagen samt möjligheter till koncentrationsundervisning i t. ex. läsning däoch då under den obligatoriska skoltiden. Varje arbetslag borde, enligtutredningen, om möjligt förses med en lärare grundligt utbildad i läsmelodik.Ett sätt att uppnå detta är att lärare under del av sin undervisningsskyldighettjänstgör pä angränsande stadier. 1 detta sammanhang lar upp relationen mellankunskaper och färdigheter. Enligt utredningen bör dessa aldrig ses isoleradefrån varandra. En ny kunskap ger förutsättningar for inskolning i och träningav en ny färdighet. Utan alltmer avancerade färdigheter blirkunskapsinhämtandet ensidigt och foga motiverande. Av den anledningen måsteskolan noggrant synkronisera sin allmänorienterande undervisning medfärdighetsträningen. Enligt är kravet på konkretion viktigt för allaämnen. Eleven måste fö möjlighet att i undervisningen lära genom iakttagelserav den konkreta verkligheten. nämner några förhållanden som förbättratskolans möjligheter till konkretion sedan läroplanen för infördes. Del fritt valda arbetet har gett möjligheter tillkonkreta arbetsformer. Läromedelsstandarden har allmänt förbättrats. Denschemaläggning med långa sammanhängande arbetspass som tillämpas gergätlre möjligheter än tidigare att företa studiebesök, exkursioner o. dyl.Inslagen av dramatik i ämnet svenska saml bildskapande i olika former utgörkonkreta moment i undervisningen. Om skolan skall kunna nå en ökad konkretion är det,enligt , nödvändigt att komma bort från föreställningen, all inlärning ärnågot som alltid är klassrumsbundet och som kräver kontinuerligtlärarengagemang. behandlar några exempel på vägar alt öka konkretionen iskolan och därigenom också stödet till de s. k. svagmotiverade eleverna. Föräldrarna utgör en tillgäng som skulle kunnabidra till att göra verksamheten i skolan mera verklighetsnära. Genomföräldramedverkan skulle sannolikt undervisningen, enligt , kunna göras merakonkret på en rad områden, exempelvis beträffande arbetslivet ochsamhällsförhållandena i vid mening, situationen i andra länder osv. En ytteriigare möjlighet att öka konkretionen äratt eleverna deltar mer aktivt i skolans arbete. Detta kan i stort sett ske påtvå vägar. Den ena avser medverkan i undervisning och sysselsättning. Hit kanräknas handledning av kamrater i studier och fritidsverksamhet samt medverkanvid framställning av undervisningsmateriel. Ett annat område där eleverna kanengageras gäller den servicebelonade delen av verksamheten, t.ex. inomlokalvård, transport- och budtjänster, vägvisning e. d. Beträffande elevernas medverkan i olika delar av 1975/76:39 63 skolansverksamhet konstaterar att det finns för lite erfa-renhetsunderiag för ettställningslagande till hur en sådan ökad medverkan konkret skall utformas.Utredningen föreslår därför en försöksperiod på fem är under vilken olikabestyrelser på eget initiativ kan finna lämpliga former. Lokala och regionalainsatser, inte minst fortbildningsverksamhet, bör förmedlakännedom om verksamhetsformer mellan olika skolor. Efter försöksperioden börinsatser, inriktning och former omprövas. Verksamheten bör omfatta alla stadier- grundskola såväl som gymnasieskola - men särskild uppmärksamhet bör ägnasatt på lågstadiet grundlägga en ansvarsinställning hos eleverna. anger vissa riktlinjer för försöksverksamheten(10.2.3). Bl, a, förordas att elevmedverkan i så stor utsträckning som möjligtför ske som lagarbete samt att även förskolans s. k, syskongrupper därvidprövas. Tid för andra elevuppgifter bör i huvudsak rymmas inom liden förverksamhet utanför timplanen men under skoldagen. För en mer samladarbetsinsats av ett elevlag kring en uppgift torde dock ytteriigare tid behövaställas till förfogande. Som en del av försöket bör därför, enligtutredningen, bestyreisen pä skolan kunna besluta att elevlag perläsår friställs från undervisniro för att utföra en arbetsuppgift i skolmiljöneller på annan plats, där uppgifter leds och organiseras av skolan. Vid enfyrparallellig skola skulle detta innebära - om gruppstorleken är fem elever -att varie vecka i genomsnitt mellan fem och sex elevgrupper vore engagerade förolika uppgifter.