prop · FZ03202 · 1975-12-31 00:00:00 — Man får enligt hovrättens mening inte underskatta svårighetemaatt i de sex domstolsortema finna villiga och lämpUga gode män och ersättare,och detta även om man tar i betraktande att det i domstolsortema finns atttillgå tjänstemän vid länsstyrelse eller kammarrätt. Om det anses särskilt angeläget eller eftersträvansvärtatt underrättens tiUståndsbeslut beträffande vissa brottskategorier blirprövade av högre instans kan man nå detta pä andra vägar än den utredningenvalt, t. ex. genom ett underställningsförfarande. Hovrätten finner att så stora olägenheter är förbundna medett gode-mansinstitut av det slag utredningen tänkt sig att det mäste finnastungt vägande skäl att det oaktat genomföra förslaget i denna del. Det syneshovrätten tveksamt om sådana skäl föreUgger. RPS: Telefonavlyssning är ett särpräglat tvångsmedel såtiUvidasom den misstänkte inte känner till åtgärden. Detta är naturUgt eftersom tvångsmedleti annat fall ofta skulle förlora sin effekt. Nödvändigheten av sekretessgentemot den misstänkte innebär följaktUgen att ett tvåpartsförhåUande ivanlig bemärkelse är uteslutet. Det är främst i detta hänseende kritik harriktats mot reglerna om telefonavlyssning. Prop.1975/76:202 217 Utredmngenvill genomföra regeländringar som på ett bättre sätt än nu tillvaratar denmisstänktes rätt. För ändamålet föreslås att man inför ett system med god man.Även om syftet med förslaget är vällovligt är det tveksamt om de föreslagna reglemaverkligen kommer att kunna tillgodose det intresse som avses. God man skall enligtförslaget bl. a. ha rätt att överklaga för den misstänkte ogynnsamma beslut. RPShyser tveksamhet till god mans reella möjligheter att agera i detta sammanhang.Ett bUvande avlyssningsärende granskas i flera led innan föredragning skerinför rikspolischefen. Först sedan rikspolischefen gett sitt godkännandeöverlämnas ärendet till åklagarmyndighet som har att självständigt fatta besluti ärendet. SlutUgen förs ärendet upp i domstol för avgörande. Beslut itelefonavlyssningsärenden föregås således av en lång och omsorgsfull prövning.Detta förhåUande samt den omständigheten att god man inte får samråda med denmisstänkte utan har att grunda sitt agerande pä samma material som åklagaren,talar för att hans möjligheter att vidta åtgärder blir mycket begränsade. RPS är emellertid heltinförstådd med det allmänna önskemålet om bättre insyn och kontroll itelefonavlyssningsärenden. Av ovan anförda skäl anser RPS det emellertid intevara möjUgt att inrätta ett meningsfullt tvåpartsförhåUande. TiUräckUgt godinsyn och utökad kontroll kan däremot enligt RPS:s mening erhållas genom attvarje enskilt ärende granskas av RPS i plenum, dvs. även av de parlamentariskaledamöterna i . Först sedan dessa lämnat sitt godkännande bör ärendet gåvidare till åklagare. Härigenom åstadkommes en omfattande medborgerlig insynoch kontroU redan i ett tidigt skede av handläggningen. En sådan handläggninghar påtagliga likheter med förfarandet i personalkontrollärenden. Isammanhanget kan också erinras om att underrättelseutredningrekommenderat ett Uknande arrangemang genom att föreslå en vidgadparlamentarisk insyn i den militära underrättelsetjänsten genom en försvarets imderrättelsenämnd. I brådskande fall dåstyrelsen inte hinner sammanträda bör ärendet avgöras genom meddelanden mellan rikspoUschefenoch minst fyra ledamöter eller av rikspoUschefen ensam. Sådant ärende skallanmälas vid nästa plenum. ÖB:Utredningens förslag om god man tillvaratar den enskildes intresse avintegritetsskydd. Förslaget om god man kan emellertid få negativakonsekvenser från handläggnings- och sekretessynpunkt, vilka synpunkterÖverbefälhavaren ej har underlag att bedöma. Stockholmstingsrätt: Den viktigaste nyhet som utredningen förordar är att itelefonavlyssningsärendena en god man skall som motpart tiU åklagaren tatillvara den enskildes intresse av integritetsskydd. Som framgår av betänkandetföreslogs en sådan ordning redan är 1958 när det i en riksdagsmotion förordadesatt "offentiig försvarare" skulle förordnas för misstänkt i ärendenrörande telefonavlyssning. I yttrande till första lagutskottuttalade dåvarande rådhusrätt bl. a. att, om tvångsmedlet skullekunna få den verkan som åsyftades, det var av största vikt att den misstänktesnamn och de omständigheter på vilka misstanken grundas i möjUgaste månhemlighölls. Med hänsyn härtiU borde upplysningar i aktueUt hänseende intelämnas till större personkrets än som är oundgängligen nödvändigt. 1975/76:202 218 avkretsen kunde enligt domstolen medföra fara för att effektiviteten avpolismyndighetens verksamhet skulle förringas eller rent av göras om intet. Medhänsyn till ärendenas brådskande natur mäste försvarare finnas att tiUgå utannämnvärd tidsutdräkt. Eftersom försvararen av sekretesshänsyn inte kundeinhämta upplysningar från den misstänkte eller annars skaffa in utredning utöverden som åklagaren förebringar ansåg rådhusrätten att försvararen inte hellerkunde mer ingående motivera ett eventuellt överklagande. Domstolen fann siginte kunna tillstyrka förslagen om offentiig försvarare i de aktuellaärendena. I yttrandet framhölls avslutningsvis att om ökad kontroll ansågsönskvärd föreskrift kimde meddelas om att domstol skulle vara skyldig att lämnaunderrättelse till justitiekanslern eller justitieombudsman rörandebeslut om telefonavlyssning. Vederbörande skulle därigenom bli i tillfälle fortlöpande följa tillämpningen av institutet. Desynpunkter som rådhusrätten framförde har enligt tingsrättens meningfortfarande bärkraft. Särskiltmäste understrykas att ju större personkrets som medverkar vid handläggningenav ärendena dess större är risken för att den misstänkte får kännedom elleråtminstone misstanke om beslut rörande telefonavlyssning. När sådan misstankeredan föreUgger kan den ytterligare befästas och följden bli atttelefonavlyssningen blir helt ineffektiv. Det behöver visserligen knappastbefaras att den gode mannen själv skulle innebära någon egentUg riskökning,eftersom det kan fömtsättas att han väljs ut med all tillbörlig omsorg. Riskenligger i stäUet i den hantering som blir nödvändig för att gode mannen skallkunna ta del i ärendena. Han måste sålunda kallas och inställa sig tillsammanträde. Han måste vidare ha material för att kunna företa ett eventuelltöverklagande. Hur än handläggningsmtinema ordnas torde det bli svårt attundvika att personer i gode mannens omgivning får kännedom om att avlyssningsärendeär aktueUt. Detta medför risker särskilt på mindre orter. Om ett ärende försvidare tiU högre instans blir den personkrets som inblandas avsevärt ökad. Ettnytt kallelseförfarande etc. sätter in. Riskema för läckor i sekretessen bUrdärmed ännu större. I sammanhanget måste beaktas att ett ärende kanaktualiseras med korta intervaller med hänsyn till den begränsade varaktighetenav beslut om avlyssning. Utredningenhar ställts inför särskilda svårigheter när det gällt att anvisa en tillräckUgkrets av gode män, om ärende rörande telefonavlyssning skall prövas enligt RBsaUmänna bestämmelser om forum i brottmål. I betänkandet har därför bl.a.förordats att ärendena skall specialiseras till tingsrätten i vederbörandehovrättsort. En sådan ordning kan naturligtvis medföra att arbetsbelastningenför de aktueUa tingsrättemas del ökar. Detta är inte i och för sig ägnat attinge betänkligheter. Mer-arbetet för dessa domstolar torde vara marginellt.Tingsrätten befarar dock att en sådan ordning kan komina att belastaåklagarsidan avsevärt, särskilt när det gäller narkotikabrottsligheten somerfarenhetsmässigt kan dyka upp pä vitt skilda ställen i landet. Om en utredningaktuaUseras på annan plats än hovrättsorten är två altemativ tänkbara. Antingenfår åklagaren på utredningsplatsen inställa sig inför tingsrätten ihovrättsorten med den omgång och den risk för publicitet som detta innebär. Iannat fall måste åklagaren på hovrättsorten ta över ärendet med det tyngandedubbelarbete och andra uppenbara nackdelar som detta kan medföra i ett meromfattande ärende. 1975/76:202 219 Som rådhusrätten påvisade i sitt yttrande är 1958 blir dengode mannens möjligheter att agera effektivt starkt begränsade även om han naturligtvismåste ha rätt att påkalla att utredningen kompletteras om den inte är tiUfredsställande. Mot den nuvarande ordningen har anmärkts attframställningar om telefonavlyssning endast i ringa utsträckning skulle ha avslagits.I detta hänseende måste emellertid beaktas att det i mer tveksamma fall ter signaturUgt att åklagaren i första hand informellt samräder med vederbörandedomare. Detta gäller särskilt när fräga om förlängning av pågående avlyssningblir aktuell. Detta samråd kan leda till att nägon formell framställning omtelefonavlyssning eller förlängning av beslut om sådan avlyssning inte görs.Mot den bakgrunden mäste de uttryckliga avslagsbesluten bli fätaliga. Som framgått av det föregående hyser tingsrätten avsevärdabetänkligheter främst med hänsyn till sekretesskraven mot utredningensförslag i fråga om god man. Det bör å andra sidan framhållas att förslagetockså har klara förtjänster. är således redan i sig ägnat attundanröja misstankar från aUmänhetens sida om bristande rättssäkerhet pä det aktueUaområdet. Otvivelaktigt kommer gode mannens deltagande i handläggningen avfrågor om telefonavlyssning också att innebära en vinst från rättssäkerhetssynpunkt.Tingsrätten tänker därvid i första hand på att den kontradiktoriska principenskulle bli till-lämplig. Detta mäste bidra till att ärendena får en så allsidigbelysning som är möjlig under de speciella omständighetema. männen kan förväntasanlägga en delvis annan infallsvinkel än åklagaren på ärendena vilket i sigmåste berika handläggningen. Vid en samlad bedömning av förslagets för- och nackdelarfinner tingsrätten att de praktiska skäl överväger som talar mot att god manförekommer i ärenden om telefonavlyssning även om tingsrätten från principiellsynpunkt hyser sympati för förslaget. Vid sin bedömning har tingsrätten utgåttfrån att den garanti för rättssäkerheten kommer att finnas som ligger i dendubbla parlamentariska insynen enligt utredningens förslag (bet. s. 103 f och104 O- Tingsrätten beaktar också att fömtsättningarna för avlyssning skärpsenligt 27 kap. 16 § tredje stycket i förslaget. Om emellertid ytterligare kontroU anses erforderUg, ansertingsrätten att det altemativet bör övervägas att rikspoUsstyrelsen åläggs enfortlöpande rapporteringsskyldighet i förhåUande till justitiekanslem sä attdenne kan direkt följa tillämpningen i fråga om telefonavlyssning och liknandeåtgärder. Justitiekanslern bör i så fall ha rätt att fullfölja talan mot beslutom sådan åtgärd. Med hänsyn till de korta tillständstiderna torde i praktikenen sådan talan endast få aktualitet när förlängning av tiUståndet beslutas. Om utredningens förslag rörande god man skulle genomförasmåste stor omsorg läggas ned på att finna personer lämpUga för uppdraget. Godemannen måste vara helt pålitlig från säkerhetssynpunkt. Tingsrätten anser attdet är en fördel om till gode män utses kvalificerade personer med erfarenhetsom försvarare i brottmål. Häri kan dock ligga en svårighet. Vederbörande måstenämligen ha möjlighet att med kort varsel frigöra sig för att delta ibehandlingen av ärende om telefonavlyssning. Eftersom dessa ärenden ofta är utomordentiigtbrådskande måste tiUräckliga möjligheter finnas för både åklagaren, när rättensbe- 1975/76:202 220 slutej kan avvaktas, och rätten, när god man ej kan inställa sig nog snabbt, attmeddela interimistiskt beslut. Detta får sedan prövas vidförhandling med åklagaren och gode mannen. Tingsrättenfinner säkerhetshänsyn starkt tala för att i hovrätt de aktuella ärendenaspecialiseras till viss avdelning. Av skäl som sagts nu bör också övervägas ominte ärendena kan prövas av endast en domare, i så fall lämpligen ordförandenpå vederbörande avdelning. Om flera ledamöter anses skola delta i prövningen,bör i hovrättsinstruktionen föreskrivas att föredragningen av ärendet alltidskall ankomma på ledamot. Enligttingsrättens mening bör det uppdras åt att i samråd medföreträdare för domstolar och åklagarmyndigheter göra en samlad bedömning ochlägga fram förslag till justitieministern om hur rutinema kring de aktuellaärendena skall utformas sä att minsta möjliga risk från sekretess- och övrigasäkerhetssynpunkter föreligger. Tingsrätten åsyftar i första hand förvaringoch expediering av handlingar både inom och mellan myndighetema samtkallelse av åklagare och god man till förhandling. Idetta sammanhang vill tingsrätten framhålla att det f. n. råder stor osäkerhetoch säkerligen också skilda bedömningar av frågan om ärenden av aktuellt slagöver huvud taget skall förekomma i offentligt register vid vederbörande dornstoloch i sä fall i vilken omfattning. Det är angeläget att denna fråga utreds idetta sammanhang och att entydiga föreskrifter utfärdas. Härvid böreftersträvas att i all den utsträckning som är möjlig lika regler kommer attgälla för domstol samt åklagar- och polismyndigheter. Ifråga främst om telefonavlyssning vid misstanke om narkotikabrott har samrådskett med chefsrådmannen , som med utgångspunkt från sinaerfarenheter av den sortens avlyssningsärenden inte haft något att erinra motförslaget om god man, därest en reform i den riktningen frän allmännasynpunkter anses påkallad. Göteborgstingsrätt: På de skäl utredningen anfört tillstyrker tingsrätten i och för sigförslaget om god man. Införandet av ett system med god man medför emellertid,att den personkrets, som deltar i handläggningen av telefonavlyssningsärenden,kommer att vidgas. För att systemet med god man skall kunna fungerafriktionsfritt måste sålunda med hänsyn till den gode mannens övrigaarbetsuppgifter, semestrar och eventueU sjukledighet vid varje ifrägakommandedomstol minst två gode män förordnas. Särskiltvid utredning angående brott mot rikets säkerhet är det givetvis av störstavikt, att den misstänktes namn och de omständigheter, på vilka misstanke gmndas,hemlighålles. Upplysningar i angivna avseenden bör fördenskull icke lämnastill större personkrets än vad som är oundgängUgen nödvändigt. Det är också avstörsta vikt, att den personkrets, som får tillgång till ifrågavarandeuppgifter, rekryteras bland personer, som äger erfarenhet av bl.a. tillvägagångssättetvid handläggning av brottmål. 1975/76:202 221 Medhänsyn tiU nu angivna omständigheter anser tingsrätten erforderligt, att det i överensstämmelse med bestämmelserna i 21 kap. 5 § föreskrivesatt till god man i telefonavlyssningsärende skaU förordnas advokat, som finneslämplig därtill. Malmötingsrätt: Telefonavlyssning är, såsom vissa andra tvångsmedel, till sin natursådan att den misstänkte eller annan, som drabbas därav, icke kan få tillfälleatt yttra sig om åtgärden, innan denna verkställes. Om man skall kontrolleraatt domstolama i sin tillståndsgivning inte är Uberalare än vad lagstiftarenavsett, måste man därför välja andra vägar än att den mot vilken åtgärden skallriktas, får yttra sig däröver. Utredningensförslag att införa ett kontradiktoriskt förfarande i telefonavlyssningsärendenkan te sig tilltalande ur rättssäkerhetssynpunkt, men tingsrätten betvivlar attett sådant förfarande i praktiken är genomförbart utan att man äventyrar vadman vill vinna genom telefonavlyssning. Utredningenframhåller att den föreslagne gode mannen skaU företräda de integritetsskyddsintressensom berörs men att det ligger i sakens natur att han skall beakta denmisstänktes situation och framhålla svagheten i misstankama mot denne.Tingsrätten anser att den kritik som riktades mot motion i alltväsentligt äger giltighet även vad avser utredningens förslag. Utredningen har ickenärmare angett hur den tänkt sig förfarandet inför domstol utan endast uttalatatt förhandling som regel bör håUas i tingsrätt och i hovrätt och ispecialmotiveringen till den föreslagna lagen om god man diskuterat vissahandläggningsrutiner. Utredningens förslag är icke tiUfredsställande. Ärendenrörande telefonavlyssning måste omgärdas med största sekretess. En förhandlinginnebär att stora risker föreligger för att denna brytes. Redan mot bakgrundhärav motsätter sig tingsrätten bestämt att förhandling hålles.Telefonavlyssnings-ärendena är undantagslöst av brådskande natur och kräveromedelbara beslut. Svårigheten att med den föreslagna ordningen på ett tiUfredsställandesätt handlägga brådskande ärenden Ugger i öppen dag, även om det icke skullekrävas att förhandUng hålles. Tingsrätten viU här endast påpeka att det kommeratt bli svårt att snabbt inhämta den gode mannens yttrande. För den händelseden föreslagna ordningen blir genomförd, måste därför domstolarna gesmöjlighet att meddela interimistiska beslut. En sådan lösning innebär å andrasidan att motiven för införande av ett godemansinstitut försvagas, eftersom deintressen denne skall tillvarataga kan bliva åsidosatta redan genom detinterimistiska beslutet. Somytterligare ett skäl mot godmansinstitutet vill tingsrätten peka på de faror ursekretessynpunkt som en fullföljd till hovrätt med förhand-Ung inför fullsuttenrätt skulle innebära. Beträffandeden gode mannens kvalifikationer viU tingsrätten med styrka understryka att detär ytterst angeläget att denne är en högt kvalificerad jurist. Utredningen haricke närmare uttalat sig om efter vilka grunder den gode mannen skaU utses. EnUgttingsrättens mening bör uppdraget anförtros åt en erfaren advokat, verksam idomstolsorten. Tingsrätten föreslår därför att den gode mannen utses av regeringenefter förslag av . Somovan anförts är det ofta ytterst angeläget att snabbt kunna erhål- 1975/76:202 222 laett beslut om telefonavlyssning. Det framstår ur denna synpunkt som mindrevälbetänkt att endast tingsrätterna i hovrättsortema skall vara behöriga isådana ärenden. För den händelse förslaget om god man blir genomfört är det emeUertidnödvändigt att antalet behöriga domstolar begränsas. Det bör emellertidframhållas, att den nuvarande ordningen har sina brister. I ärenden avförevarande art framstår det som särskilt angeläget att bedömningen sker eftersamma grunder och att ärendena, jämväl vid förfall för ordinarie handläggare, avgöresav andra ordinarie domare. Sådana finns inte aUtid att utan tidsutdräkt tillgåi de mindre domsagorna. Tingsrätten tillstyrker därför utredningens förslag idenna dd. Om trots de vägande skäl som kan anföras däremot förslaget om god mangenomföres, synes det finnas anledning att undersöka om icke den gode mannensbehörighet bör vidgas till att även omfatta kontroll av ingrepp ibrevhemligheten. SammanfattningsvisviU tingsrätten uttala, att om en kontroU av domstolarnas handläggning avtelefonavlyssningsärenden anses erforderUg, bör andra vägar väljas an den avutredningen föreslagna. Det synes i så fall ligga närmast till hands attöverväga en kontroll genom justitiekanslersämbetet. Länsstyrelseni : Utredningen föreslår att regeringen skall utse gode män föratt tillvarata intresset av integritetsskydd för den enskilde i ärendenangående telefonkontroll. Dessa skall yttra sig vid domstolsbehandlingen avfrågor om tillstånd till avlyssning och även kimna anföra besvär över beslut.Bland annat i syfte att nedbringa behovet av gode män föreslås att domstolsbehandlingenkoncentreras till tingsrättema i hovrättsstädema. Polisstyrelseni : Utredningens förslag om särskild lagstiftning omgod man samt om laga domstol i telefonavlyssningsmål kommer uppenbarUgen attstärka integritetsskyddet och tillstyrkes. Dethar i det praktiska polisarbetet vid synnerlig allvarUg brottslighet såsomockupationen av västtyska ambassaden visat sig föreligga ett starkt behov avatt utan dröjsmål kunna få telefonavlyssning till stånd. UtveckUngen av den intemationellaterrorbrottsligheten understryker ytterligare detta behov. PoUsstyrelsenfinner det därför synnerligen angeläget, att undersökningsledare/åklagare vidvissa farosituationer i särskilt kritiska lägen som utredningen föreslagitmedges rätt att meddela interimistiska beslut om telefonavlyssning. Idessa särskilt kritiska fall, som vid ockupationen av västtyska ambassaden,leddes verksamheten i flesta fall av representant för lokal eller regionalpolismyndighet utan att åklagare ännu inträtt som undersökningsledare, vilketär naturligt, då insatsema i initialskedet helt och hållet är av poUstaktisknatur, inom vilket område åklagaren av naturUga skäl i avsaknad av adekvatutbildning och erfarenhet är föga lämpad överta ledningen av förundersökningen.PoUsstyrelsen vill därför starkt hävda att om föreslagna föreskrifter skall fåavsedd betydelse kan inte begreppen undersökningsledare/åklagare sammanfallasom utredningen anser utan begreppet undersökningsledare måste även omfattapolischef-länspolischef. 1975/76:202 223 I detta sammanhang kan polisstyrelsen inte underlåtapåpeka, att viss uppmärksamhet riktats mot det förhällandet att beslutet omtelefonavlyssning vid insatsen på västtyska ambassaden fördröjdes beroende påatt polischefen då icke ägde behörighet att själv besluta därom. Sludigen vill polisstyrelsen framhålla att det kanuppkomma situationer då avlyssning med integritetsfarlig apparatur måstebedömas som nödvändig för att rädda liv. Under det s. k. Norrmalmstorgsdramatfarm sig sålunda polisledningen föranlåten använda sig av avlyssningsapparaturför att rätt kunna bilda sig en uppfattnuig om gärningsmannens och gisslanssituation. Tillfällena måste dock bedömas som så få att behov av lagstiftningej är nödvändig, utan kan frågan lösas inom ramen för nödrätten. i : Forumreglema iden föreslagna lydelsen av RB 19 kap. 12 § samt förslaget tiU lag om god man iärenden om telefonavlyssning finner väl motiverade. Reglerna omforum bör skapa större rättssäkerhet genom en enhetUg bedömning fråndomstolamas sida, när det gäller avgöranden av så grannlaga natur, som här ärfråga om. Kraven på god man och dennes ersättare (helst två) bör ställas högt. Polisstyrelsen i : För attåstadkomma ett tvåpartsförhåUande och därigenom ett starkare rättsskydd förden misstänkte har utredningen föreslagit införandet av ett system med gode män.Mot detta finns i och för sig intet att erinra. Det måste dock skapas garantierför att systemet inte kommer att missbmkas på sädant sätt att telefonavlyssningsärendenaoavsiktligt eller avsiktligt fördröjes. Således måste i anslutning till varjetingsrätt som är behörig att handlägga telefonavlyssningsärenden förordnasminst två gode män för att systemet med hänsyn till semestrar, sjukledighet m. m.skall fungera. För att förhindra att god man enbart i avsikt att fördröjaverkställigheten av ett tingsrättsbeslut om telefonavlyssning begäröverprövning av beslutet hos hovrätt föreslås att en bestämmelse införes ilagförslaget om god man innebärande att tingsrättens beslut omtelefonavlyssning skall gå i verkställighet oberoende av framställning omöverprövning. Polisstyrelsen i : Utredningen harförtjänstfullt påpekat bristema i nuvarande domstolsförfarande, som innebäratt en misstänkt inte har någon möjlighet att bemöta åklagarens påstående ombehovet av telefonavlyssning. Anledningen härtill är givetvis att sekretessbehovetansetts taga över kravet att ge en misstänkt möjUghet att såsom i andrabrottmål anlita försvarare. Av naturliga skäl skulle ett fullt kontradiktorisktdomstolsförfarande betaga myndighetema möjUgheten att i någon störreutsträckning vinna framgång i spaningsarbetet. Det får därför hälsas med tiUfredsställelseatt utredningen föreslagit införandet av en särskild lagstiftning om god man iärenden om telefonavlyssning för att därmed tillvarataga det berättigadeintresset av integritet för den misstänkte. Möjligheter att genom en god manbringa ett bifallsbeslut om telefonavlyssning till överprövning i högreinstans öppnas därmed för den enskilde. i : tillstyrkerförslaget till lag om god man i ärenden om telefonavlyssning. 1975/76:202 224