prop · FY0330 · 1975-12-31 00:00:00 — Andra länder i samma situation har för egen delgjort liknande bedömningar. Genom att ansluta oss till det intemationellaenergiprogrammet (lEP) gör vi vissa allmänna åtaganden att inrikta vårenergipolitik på att minska oljeberoendet. Vårtstora oljeberoende har även en ekonomisk aspekt. Det senaste årets omvälvningarpå oljemarknaden har medfört att oljeprisnivån trefaldigats. Värdet av våroljeimport, som uppgick till ca , väntas trotsen viss volymminskning öka tUl ca . Oljans värdemässiga andel avvår totala import har därigenom ökat från tUl . Jag vill erinra omvad chefen för i prop. 1975:1 (bilaga 1 s. 13) har anförtom konsekvenserna för den externa balansen av denna mycket stora importökning.Det torde vara en allmän bedömning att den framtida oljeprisnivån inte kommeratt återgå tUl 1960-talets nivå. Motdenna bakgrund anser jag det uppenbart att strävandena att begränsa beroendetav importerad olja måste utgöra ett viktigt inslag i energipolitik.Detta kan ske på olika sätt. Jag har tidigare redovisat förslag tillkonsumtionsbegränsande åtgärder med detta syfte. Oljebaserad energiproduktionkan också ersättas med andra energiformer. Oavsettframgångarna med besparingsåtgärder och hur snabbt nya oljesubstituerandeenergiformer introduceras, måste vi dock räkna med att olja fram kommer att utgöra ett dominerande inslag i vår energiförsörjning.De risker som är förenade med ett högt importberoende måste vi söka minska ochkontroUera. En hörnpelare i energipolitiken blir därför oljepolitiskaåtgärder, som syftar till att anpassa vår försörjning till de ändringar i detinternationeUa marknadssystemet som har redovisats. Detta innebär bl. a.att nya kanaler måste skapas till de oljeproducerande länderna. Även i övrigtär det nödvändigt att ta hänsyn till de nationella ambitionerna i producentländernavid utformningen av oliepolitiska åtgärder. Motdenna bakgrund kommer jag att föreslå att en rad åtgär- 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 367 derpå oljeområdet vidtas. Åtgärderna innebär ett ökat statligt engagemang i oljebranschen. Förutomöverväganden rörande försörjningstryggheten är mUjömässiga faktorer av storbetydelse vid en bedömning av oljans roll i vår framtida energiförsörjning. förbränns ca 25 mUjoner ton oljeprodukter i vårt land. Detta gerutsläpp i luften av svaveldioxid . Svavel ger upphov tillkorrosion, inverkar på människans hälsa samt medför försuming av jordar ochvatten. Effektema i sistnämnda avseende är särskUt påtagUga i ochpå , där även utomlands belägna svavelemittenter inverkar. Vidare släpps i utca 80 milj. ton koldioxid, som samlas i atmosfären och hindrar värmeutstrålningfrån jorden. kan klimateffekter uppstå på grand härav. Dessutomförekommer utsläpp i luften av kväveoxider, stoft, sot, tungmetaller m. m. Oljeutvinningoch oljetransporter, såväl tUl sjöss som på land, innebär också en stormiljöfara. Oljakan för de flesta användningsområden ersättas med andra bränslen. Detviktigaste av dessa är kol, som finns i stora kvantiteter på flera håll ivärlden och svarar för av den globala energiförsörjningen. I vårt landanvänds kol huvudsakligen för processändamål inom industrin. Användning av kolsom bränsle i anses med nuvarande prisrelationer som oekonomisk. Enfördel med viss övergång från olja tUl kol är att bränsleimportendiversifieras. Häremot står nackdelar ur miljösynvinkel, som med tillämpande avnuvarande teknik för förbränning måste anses vara svårare än oljans. Arbetenmed att utveckla denna teknik pågår på många håll utomlands, men några avanceradenya system har ännu inte konstruerats för stora anläggningar. Naturgas svarar för inemot20 % av jordens energiförsörjning men har hittUls inte införts i . Ivårt land skuUe naturgas kunna ersätta främst tjockolja. F. n. föreligger ingapraktiska möjUgheter till naturgasimport i ekonomisk skala. Det kan dock före1985 visa sig möjligt att importera mindre kvantiteter för lokala behov. Omframtida norska prospekteringar norr om 62: a breddgraden skulle leda framtill fynd av naturgas kan det på bli aktuellt med en större importav naturgas i vårt land. Användandet av naturgas ger väsentligt mindre skadorpå mUjön än olja. Möjligheterna till import av naturgas bör fortlöpande undersökasoch bevakas. lätta petroleumfraktioner som är lämpade som motorbränsle kan ersättas medmetanol. Tillverkning av metanol i stor skala kan ske på olika sätt. Naturgasär en lämplig råvara. Också andra organiska ämnen kan genom användning av pyrolysmetoderkomma ifråga som utgångsmaterial. Metanol som tillverkas inom landet kantänkas komplettera gengasen som beredskapsalternativ. Inhemskaenergiråvaror som torv och olika slags avfall skulle också 1975:30 Bilaga1 Industridepartementet 368 kunnautnyttjas som ersättning för olja. har sitt främsta värde frånberedskapssynpunkt. En exploatering i stor skala av torv för energiändamålskuHe få betydande mUjöeffekter. Avfallfrån hushåll, industri och jordbruk kan tUlsammans täcka någon procent avlandets bränsleförbrukning. Bristen på skogsråvara har lett till att ved ochskogsavfall i ökande grad används som fiberråvara. även från energisynpunkt torde detta vara effektivt.Exempelvis är specifika energiförbmkningen för upparbetning av returpapperendast en fjärdedel av värdet för slipmassatillverkning. Skogsindustrinsavfallslutar används redan nu i stor utsträckning till energiproduktion. Jaghar tidigare föreslagit åtgärder för ett ökat utnyttjande av spillvärme frånskogsindustrier och andra processindustrier. Vattenkraftenär vår f. n. största inhemska energikälla och svarar för avelproduktionen. Vattenkraften är ekonomiskt konkurrenskraftig och bygger på ensedan länge välkänd teknik. Den kan anses vara mycket driftsäker och hardärigenom stor betydelse för leveranssäkerheten. Produktionenav vattenkraft med normal vattentUlgång kan beräknas till ca 60TWh/år. Enligt aktueUa bedömningar från kraft-industrin är det lönsamt attbygga ut ytterligare omkring /år. Betydandeintressen från bevarandesynpunkt riktas mot huvuddelen av de outbyggdavattendragen och har fattat beslut om att vissa outbyggda vattendragav miljöskäl skall undantas från vidare utbyggnad främst ,, samt Torne-Muonio älv, vardera med en möjlig produktionav ca /år. Utövervattenkraften kan vårt resterande behov av elenergi täckas med värmekraft, dvs.kondenskraft och kraftvärme båda baserade på fossila bränslen, dvs. oljaeller eventuellt kol samt kärnkraft. Oljebaseradkondenskraft, dvs. elproduktion utan tillvaratagande av spillvärme, är med nugällande oljepriser en mycket dyrbar produktionsmetod. Kostnaden perkUowattimme blir nära dubbelt så stor som för vattenkraft och kämkraft.Energiinnehållet i oljan tillvaratas till . Vid en ökad elproduktionbaserad på oljekondens får man också nackdelar i form av ökat importberoendeoch miljöpåverkan. Oljebaserade kraftvärmeverk, i vilka el och varmvatten föruppvärmning produceras, har en bränsleverkningsgrad på . I en utredningsom CDL och värmeverksföreningen har genomfört gemensamt anförs att detsannolikt är ekonomiskt att bygga ut kraftvärme med ytterligare 6 å 7 TWhutöver redan befintUga och beslutade anläggningar. En sådan utbyggnadantas huvudsakligen ske i regi. Inom processindustrin, främst massa-och pappersindustrin, förekommer redan en viss alstring av elkraft imottrycksanläggningar. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 369 produceraselkraft i en ångturbinprocess, vUken får hög verkningsgrad genom att avgåendeånga tUlvaratas för uppvärmnings- eUer processändamål. En utbyggnad utöverdagens nivå av industriellt mottryck med 4 ä har bedömts vara möjlig. Samtligaelva kärnkraftaggregat som ingår i det svenska kärnkraft-programmet är s. k.kondenskraftverk, dvs. spillvärmet kyls bort utan att nyttiggöras föruppvärmning e. d. Från både mUjö- och energisynpunkt vore det önskvärt attutnyttja värmet och på så sätt minska oljebehovet. Av nuvarande fyrakärnkraftlägen torde endast medge ett ekonomiskt utnyttjande avvärmet. För övriga lägen är avstånden tUl tUlräckligt stora tätorter aUtförlånga för att man skall kunna erhålla ett ekonomiskt utnyttjande avvärmet med nu tillgänglig transportteknik. Vadgäller kämkraftens fördelar kan konstateras att den i jämförelse med oljan ärmindre utlandsberoende. Vårt land har stora inhemska urantillgångar, som räckerför våra egna behov . För anrikning är vi f. n. beroende avutiändska tjänster. ISverige har byggts upp ett ansenligt kunnande på hela kärnkraftområdet,innefattande säkerhets- och miljöaspekterna på kärnkraften. Vi har en på egetkunnande baserad kärnkraftteknik. Vi har en väl utvecklad inhemsk industri somproducerar kärnkraftanläggningar. Förutsättningarna för en nationellsjälvförsörjning inom kärnkraftområdet är därför goda. Elkrafti kärnkraftverk kan vid normala förhållanden produceras till drygt halvakostnaden för oljekondenskraft vid dagens priser på olja. En exploatering avvissa delar av den icke utbyggda vattenkraften ger ännu lägre kostnader. Deelva beslutade kärnkraftreaktorerna kan i viss mån sägas innebära attinvesteringar för vår energiförsörjning i ökad utsträckning kommer att utförasi . HittUls har det ökade beroendet av import av oljeprodukterinneburit att nödvändiga investeringar delvis gjorts av de multinationellaoljebolagen i form av anläggnuigar i andra länder. I energidebatten harunderstundom ifrågasatts om gängse principer för ekonomisk kalkylering ägertUlämpning på energiområdet särskUt vad avser kämkraftverk. Självfallet råderalltid en viss osäkerhet om planerade investeringars sannoUka framtidalönsamhet. Härvidlag utgör energisektorn inget undantag. Jag har emellertidinte funnit att skäl föreligger att vid ställningstagande tUl investeringarinom energisektom införa bedömningsgrunder som skiljer sig från dem somtillämpas vid andra investeringsbeslut. Underde har diskussioner om kämkraften kommit att koncentreras kringsäkerhets- och miljöfrågorna. I och för sig har säkerhetsriskerna varit kändalänge, men tidigare var det endast undantagsvis som man ställde sig tveksamtill tanken på en stor utbyggnad av 24 1975.1 saml. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 370 kärnkraften.Medan säkerhetsdebatten tidigare huvudsakligen var inriktad på utsläpp avradioaktivitet vid normaldrift, är uppmärksamheten numera koncentrerad påfrågor rörande dels reaktorernas säkerhet, dels behandlingen av utbrändabränsleelement, högaktivt avfall och plutonium. Isamband med att uttalade att inga beslut att bygga utkämkraften ytterligare borde fattas förrän ett nytt allsidigt beslutsunderlag innefattade bl. a. information om forskningsresultat ochutvecklingstendenser förelades , förekom en lång och livlig debattom dessa frågor. Ilikhet med vad som gäller oljekondens orsakar kämkraften miljöproblem genomatt stora spillvärmemängder avges. En väsentlig fördel med kärnkraften är dockatt luftföroreningar i form av koldioxid, svaveldioxid, tungmetaller m. m.inte förekommer. Utsläppav radioaktivt material vid normaldrift ligger långt under den i naturenförekommande strålningen. kan sägas råda en allmän uppfattning, ävenbland de flesta av kämkraftens kritiker, att verkningarna av utsläppen vidnormal drift är obetydliga. Riskerföreligger för olyckor vid drift av kärnkraftverk och hantering av radioaktivtmaterial. Omfattande anordningar finns som skall förhindra utsläpp avradioaktivitet vid både normaldrift och driftstörningar. Säkerhetssystemen ärgenomgående dubblerade. I såväl närförläggningsutredningens betänkande som iutländska utredningar bedöms risken för större haverier vara utomordentligtliten. Närförläggningsutredningenhar visat att även en mycket svår och av allt att döma synnerligen osannolikolycka medför större skador på människor och djur endast mycket närakraftverket. Denna slutsats har även bedömts rimlig av flertaletremissinstanser. Konsekvensernaav ett haveri liksom riskerna för sabotage och krigshandlingar skulle kunnareduceras ytterligare genom förläggning i berg av kärnkraftverk. Omfattande undersökningarmåste emeUertid göras innan ställning kan tas för eller emot bergförläggning.Inget av de nuvarande fyra kärnkraftlägena torde lämpa sig förbergförläggning, varför bergförläggningsfrågan konkret kommer upp först om ochnär det blir aktuellt att öppna ett nytt läge. Utbräntbränsle frän reaktorerna behandlas vid s. k. upparbetningsanläggningar. 1Sverige finns ingen sådan anläggning. Ett långtidsavtal har tecknats med detbrittisk-fransk-tyska företaget för upparbetning av utbräntbränsle från de svenska kärnkraftverken. Vidupparbetning erhålls resturan, plutonium och en återstod av högaktivt avfall.Uranet går tUl återanrikning för användning i bränsleelement. Det högaktivaavfallet kan inte återanvändas utan måste deponeras för slutlig förvaring.Till följd av det tidigare nämnda avtalet med blir dettidigast aktuellt att deponera 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 371 , i vilken fmns representanter för allariksdagspartier, har enhälligt uttalat att den inte funnit något som talar emotatt avfallsproblemen är tekniskt och säkerhetsmässigt möjliga att lösa. Plutonium,som erhålls vid upparbetningen, kan användas för olika ändamål. Aterföring avplutonium för bränsletUlverkning är möjlig. Därigenom skulle man kunna undvikaatt stora plutoniumlager byggs upp. Tekniken för detta behöver dock utvecklasytterligare. Plutoniumkan även användas för tillverkning av kämladdningar. Vid normal reaktordrifterhålls en plutoniumkvalitet som enligt tekniska bedömningar endast medsvårighet kan användas för framställning av kärnladdningar. Imånga länder, däribland , är hanteringen av uran och plutoniumunderkastad sträng kontroll genom det internationella atomenergiorganet(lAEA). Från svensk sida har vid flera tUlfällen hävdats att all civUplutoniumhantering i världen bör ställas under internationell kontroll.Plutoniumfrågan har internationell räckvidd och måste, oberoende av om vibygger ut kärnkraften eller ej i , behandlas i ett internationelltsammanhang. Förhoppningarknyts till nya energikällor som en långsiktig lösning på våraenergiförsörjningsproblem. Som exempel kan nämnas vindkraft, jordvärme,solenergi och fusionsenergi. Stora FoU-insatser görs runtom i världen. Jagkommer senare att föreslå medel tUl ett svenskt FoU-program för utvecklande avsådana energiformer. Möjligheternaär begränsade att genom insatser på forskning och utveckling ändravårt energiproduktionssystem. Detta har flera orsaker. Produktions- ochdistributionsanläggningarna är oftast kapitalintensiva investeringar med storaenheter, lång planerings- och byggnadstid och lång utnyttjandetid. Dettagäller också ofta energUconsu-mentens investeringar t. ex. industriprocess,bostadshus, maskinell utrustning. Förenergisektorn gäller därför att en mycket kommer att förflyta från detatt ett forskningsproblem har identifierats och forskningsarbetet startatstill dess att en teknisk utveckling skett och en ny teknik kan börja tas i brukkommersiellt i större omfattning. Motsvarande gäller naturligtvis i fråga ommöjligheterna att ta fram nya och oprövade energikäUor. Forsknings-och utvecklingsinsatser kan inte inom de närmaste 10 15 åren ge lösningar somkan ersätta de dominerande delarna av nuvarande och planerat system. Dettagäller oavsett hur stora insatser vi och omvärlden gör. Samma bedömning görs iOECD:s långsiktiga energistudie, där man bl. a. uttalar att medlemsländernasenergibehov måste tillgodoses med i huvudsak deprimärenergikällor och den teknik som används . 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 372 Ilikhet med såväl EPU och EPK som remissinstanserna vill jag dock betona viktenav att en långsiktig forskning kommer till stånd och att vi är beredda attsnabbt öka satsningen när genombrott görs. Vi bör därvid också följa den FoUsom sker utomlands och när så är lämpligt ta aktiv del i forskningssamarbetemed andra länder. Eftersomden tekniska utvecklingen fortskrider och driftserfarenhetersuccessivt leder till justeringar, nya krav och nya impulser, är FoU ocksånödvändig i ett mer kortsiktigt perspektiv. Betydelsefulla bidrag tUl energiförsörjningenkan fås genom förbättringar i det existerande produktionssystemet i form av t.ex. ökad driftsäkerhet och högre verkningsgrad. Tillde väsentiiga åtgärderna på kort sikt hör även att se till att forsknings- ochutvecklingsresultat som redan föreligger kommer till användning. Såvälekonomiskt stöd, t. ex. tUl prototyper och demonstrationsanläggningar, sominformationsinsatser aktualiseras. FoUrörande nya energikällor kan ge resultat. Vi kan emellertid intebasera vår energipolitik för den tidsperiod som vi närmast har att överblickapå en omfattande användning av alternativa nya, oprövade energikällor. Valetstår i huvudsak mellan fossila bränslen främst olja vattenkraft ochkärnkraft. Övriga energislag kan komma att ge ökade, men trots allt enbartmarginella tillskott framemot . Grundläggandeför valet av alternativ för energitillförseln inom den ram förenergikonsumtionens utveckling som av olika skäl kan anses både önskvärd ochacceptabel, är kravet på en säker och tillräcklig försörjning. Inriktningenav planering och beslut måste vara att förbättra försörjningstryggheten. Vårtinternationella beroende är redan nu mycket stort. Ett ökat importberoende bördärför så långt möjligt undvikas. En strävan bör vara att importen av oljahålls tillbaka. Oljan bör i varje fall inte tillåtas öka sin andel avenergiförsörjningen. Detta innebär bl. a. att man så långt möjligt bör undvikaatt använda olja för baskraftproduktion av el i kondenskraftverk. Från ekonomiskoch för-sörjningsmässig synpunkt ter det sig emellertid försvarligt att i vissutsträckning utnyttja olja för kraftvärmeverk och mottrycksprocesser eller förtoppkraftsändamål i värmekraftverk. Utöverett mindre tUlskott från olja måste elkraftproduktionen således klarasantingen med vattenkraft eller kärnkraft eller med båda dessa. Den ökadeosäkerheten på oljemarknaden gör att kraven på leveranssäkerhet beträffandeövrig energiförsörjning inte bör eftersättas. Elkraftsystemet bör dimensionerasför att kunna möta minst samma krav på leveranssäkerhet som gäller. En lägremålsättning för planeringen vore direkt oansvarig, inte minst med tanke på atten mycket ambitiös målsättnmg har ställts upp i fråga om begränsning av energikonsumtionensökning. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 373 Detfinns inte möjlighet att täcka hela behovet av elkraft med vattenkraft. Denåterstående ekonomiskt utbyggnadsvärda vattenkraften uppgår f. n. till ca 35TWh/år och kan inte förväntas öka väsentiigt. Det är heller inte lämpligt meden alltför hög exploatering av orörda vattendrag med hänsyn tUl deras värdeför vetenskapliga, kulturella och re-kreationsmässiga ändamål. Med tanke påvattenkraftens obestridliga fördelar bör en fortsatt utbyggnad dock ske. Motbakgrund härav anser jag att en riktpunkt bör vara en höjning avvattenkraftproduktionen från drygt /år f. n. till drygt /år vidmitten av genom cm- och tillbyggnader av redan utbyggda älvsträckoroch genom vissa utbyggnader i redan påverkade vattendrag. I den fortsattaenergipolitiska planeringen bör ett altemativ vara en ytterUgare utbyggnad medca . Närmare ställningstagande till ettsådant alternativ kan inte ske förrän resultatet av pågående utredningsverksamhethar redovisats . Kärnkraftenskulle i och för sig kunna byggas ut för att täcka hela ökningen avelförbrukningen samt också medge att oljeberoendet ytterligare minskas genominsatser för att åstadkomma en snabbare övergång från olja till el såväl inomindustrin som inom uppvärmningsområdet. Det kunde därför te sig naturUgt attSverige liksom många andra länder nu långsiktigt satsade på forcerad utbyggnadav kärnenergin, eftersom vi inte har egna tillgångar på fossila bränslen ochinte har stora reserver av vattenkraft. Jag anser emellertid att det finns enrad skäl som manar till varsamhet. Problemen i samband med kämkraften oroarmänniskorna. Det gäller sådant som haveririsker, avfallshantering och riskenför plutoniumspridning. Den erfarenhet som hittUls vunnits av den fredligaanvändningen av kämenergi i de ledande kämkraftiändema synes visa att de riskersom är förknippade med drift av kärnkraftverk och det högaktiva avfallet kanbemästras. Det förefaller som om man kommit längre på vägen att lösakärnkraftens avfallsfrågor än exempelvis andra farliga biverkningar av denindustriella aktiviteten, såsom utsläpp av svavel, koldioxid och tungmetaller,bl. a. kvicksilver. Denslutsats som jag kommit fram tiU är att vi i vårt land bör föra en försiktigpolitik när det gäller den fortsatta utbyggnaden av kärnkraft. Vi bör undvikalångsiktiga bindningar och eftersträva en verklig handlingsfrihet så att vi ien senare beslutssituation då kunskapsunderlaget är ännu säkrare kan väljameUan altemativa framgångs-linjer för att lösa vårt energihushåUningsproblem. Erfarenheternafrån drift av kämkraftverk omfattar nu omkring 1 000 reaktorår. Inom ettdecennium kommer detta värde att ha ökat tUl 5 000 å 10 000 reaktorår. Vi fårdel av dessa erfarenheter genom det internationella samarbete påkämkraftteknlkens område som förekommer bl. a. inom ramen för och lAEA. Detöverväldigande antalet av dem som konkret sysslat med avfallsfrågorna, bl. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 374 attdessa frågor går att lösa. Som jag tidigare anfört är det av vikt att deninternationella kontrollen av plutonium i världen byggs ut. Det är väsentligtatt säkerhetsmyndigheterna i vårt land kan utföra den nödvändiga omfattandekontrollen av alla delar av kärnenergiverksamheten. Jag kommer senare attförorda en förstärkning av kärnkraftinspektionen och även ökade FoU-insatserpå kärnsäkerhetsområdet. Motdenna bakgrand förordar jag nu en fortsatt försiktig utbyggnad av kämkraften.Enligt min mening bör åtgärder vidtas för att förbereda en utbyggnad med tvåkärnkraftaggregat. En utgångspunkt för planeringen av dessa bör vara att inganya lokaUseringsplatser skall öppnas utöver de redan etablerade. Jag kommersenare att förorda att medel ställs till förfogande för vissaförberedande åtgärder för utbyggnad i . Enutbyggnad med två aggregat innebär tillsammans med de övriga utbyggnader avkraftproduktionen och de sparåtgärder som förordas att vår elförsörjningkommer att t. o. m. . Detär inte nödvändigt att redan nu lägga fast ett program för energiförsörjningenunder senare delen av . tidigast kommer vi också att ha ett väsentligt bättre underlag för närmare beslut omenergipolitiken fram . De långsiktiga verkningarna av det senasteårets omvälvningar på oljemarknaden bör kunna bedömas med störresäkerhet än . betydelse för vår oljeförsörjning kommerockså att kunna bedömas klarare. Vidare kan pågående utredningsverksamhet rörandekol och naturgas ha klarlagt förutsättningarna för dessa bränslen somalternativ till olja på den svenska energimarknaden. Inomnågra år kommer vidare de praktiska erfarenheterna av drift av kärnkraftverkatt ge ett förbättrat underlag för en bedömning av kärnkraftensdriftsäkerhetsfrågor. arbete avslutas och bör geunderlag för ställningstagande tUl hur vi skall lösa problemet medlångtidsförvaring av det högaktiva avfallet. Utredningsresultatför beslut cm eventuell bergförläggnmg av kärnkraftverk bör kunna föreliggainom . Detsamma gäller underlag för ställningstagande tillfjärrvärmeöverföring från nuvarande kärn-kraftiägen. Vidarebör resultaten av besparingsinsatserna liksom även av FoU rörande nyaenergikällor börja kunna avläsas . Den svenska oljemarknaden mot internationell Förbrukningenav oljeprodukter i ökade med omåret. ökade oljans andel av den totala energiförbrukningen frånknappt hälften till nära 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 375 Denna utveckling möjliggjordes av att den internationellaoljemarknaden , frånsett kortvariga kriser åren 19561957och 1967, kunde tillgodose en ständigt ökande efterfrågan frånkonsumentländerna till realt sett sjunkande priser. Ibörjan av inleddes en förskjutning i förhållandet mellan de storaoljebolag som dominerar den internationella oljehandeln och producentiänderna ifrämst och som svarar för av den totalaexporten av råolja.