prop · FZ0384 · 1975-12-31 00:00:00 — Del totala antalet söktillfällen skulledärmed för de arbetssökande ha uppgått till ca 2 milj. , av vilka endasten mindre del hade samband med arbetslöshet. Förarbetsgivarnas del gäller att de efterfrågade information frånarbetsförmedlingen för uppemot 1 milj. lediga platser . Till detta kommerde lediga platser som tillsätts med hjälp av andra informationskällor. Detfinns inget som tyder på att de nu beskrivna förhållandena har ändrats under desenasie åren. Brutloströmmarna av arbetssökande och lediga platser torde alltsåfortfarande ha samma stora omfattning. Denya kunskaperna om arbetsmarknadens funktionssätt och de ökade ambitionernainom sysselsättningspolitiken har understrukit vikten av en effektivarbetsförmedling. Det är av grundläggande betydelse fÖr sysselsättningspolitikenatt arbetsförmedlingen kan ge de arbetssökande och arbetsgivarna en så långtmöjligt fullständig information om förhållandena på arbetsmarknaden och attden kan nå ut med den arbetsmarknadspolitiska servicen till enskUda och tillföretag. Pågrundval av denna bedömning har arbetsförmedlingen fåttkraftiga personaltillskott för att kunna medverka till att anpassa företagenspersonalefterfrågan samt utformning av arbetsplatser och arbetsuppgifter.' Dethar framför allt skett i anpassningsgrupperna. Personalökningen har ocksåinriktats på att ge enskilda arbetssökande en sådan service att de genomutbildning m. m. kunnat söka de lediga arbetstillfällena. Fortsattaansträngningar måste göras för att 1975/76: 84 93 fåarbetsgivarnas och arbetslagarnas önskemål alt sammanfalla. Arbetsförmedlingenmåste också medverka till att bryta den kvardröjande uppdelningen påtraditionellt manliga och kvinnUga yrken och arbetsuppgifter, så attskillnaderna mellan männens och kvinnornas ställning på arbetsmarknaden utjämnas. Arbetsförmedlingenspelar således en central roll när det gäller genomförandet avsysselsättningspolitiken. Arbetsförmedlingen har därför byggts ul i mycketstor omfattning under den gångna delen av . Förmedlingskonloren harförstärkts med ca 950 personer och de årligalokalkostnaderna har ökat från ca 25 lill 50 milj. kr. i löpande priser undersamma lid. ADB-tekniken har tagits till hjälp. Arbetsförmedlingens organisationoch arbetsformer har setts över i syfte all göra förmedlingsarbeteteffektivare. Med hänsyn till den stora betydelse arbetsförmedlingen har förgenomförandet av arbetsmarknadspolitiken måste möjligheterna noga tas lillvara att öka arbetsförmedlingens kapacitet ylterligare. En ökad effektivitet iverksamheten kan dock inle åstadkommas enbart genom arbets-organisatoriskaförändringar och personalökningar. Engrundläggande förutsättning för att arbetsförmedlingen på bästa sätt skallkunna fullgöra sina uppgifier är att förmedlingen har såfullständig överblick som möjligt över plalsulbudet. Den platsinformation somförmedlingen har är emeUertid långt ifrån fullständig. Många platser somrekryteras extemt anmäls inte tUl arbetsförmedlingen. Den information somförmedlingen kan lämna de arbetssökande innehåller aUlså inte alla vidtillfället aktuella arbetstiUfällen. Mot denna bakgrund uppdrog regeringen idecember 1973 åt ÄMS atl utreda frågan om ökad information tillarbetsförmedlingen om lediga platser, däri inbegripet frågan om obligatoriskanmälan av lediga platser till förmedlingen. AMS överlämnade enutredningsrapport i ämnet. På grundval av denna förordar jag i det följande altskyldighet för arbetsgivare att anmäla ledig plals till den offentliga arbetsförmedlingenskall införas genom lagstiftning. Arbetsmarknadspolitikenbedrivs av hävd i nära samråd mellan myndigheter och arbetsmarknadens parter.Delta är en förutsättning för alt arbetsmarknadspolitiken skall bli framgångsrik.Arbetsmarknadsparlerna är i arbetsmarknadsverket representerade i olikarådgivande och beslutande organ på central och regional nivå. Denna förankringav arbetsmarknadspolitiken hos parterna har varit av största betydelse. Genomverksamheten i anpassningsgrupperna har vidare skapats en Irepartssamverkan pålokal nivå. Parterna saknar emellertid representation i den lokalaorganisationen. har vidare kommunernas roll i samhäUsplaneringenökat. Även om del förekommer informella kontakter mellan arbetsförmedlingen ocholika kommunala organ både i enskilda ärenden och i planeringsfrågor, finnsinget for- 1975/76: 84 94 melllsamarbete på denna nivå. Mol denna bakgrund har LO och TCO gemensamt föreslagitalt det till arbetsförmedlingens distriktskontor knyts nämnder medrepresentanter för löntagarorganisationerna, arbetsgivarna och i distriktetingående kommuner. På mitt uppdrag har härefter en arbetsgrupp bestående avföreträdare för bl. a. AMS, SÄF, LO, TCO och utrett vilkabefogenheter och arbetsuppgifter som lämpligen kan tilldelas dessa dislriktsnämnderoch framlagt förslag i ämnet. På grundval av detla utredningsförslag förordarjag i det följande en försöksverksamhet med distriktsnämnder i huvudsak ienlighet med utredningsförslaget. omfattar i princip hela arbetsmarknaden. Arbetsförmedling iandra huvudmäns regi förekommer inte annat än på ett område, nämUgenkulturområdet, där det finns ett stort antal både lagliga och olagligaarbetsförmedlingar. Arbetsförmedling inom kulturområdet är förenad med särskUdaproblem som gör det svårt för den offentliga arbetsförmedlingen att inlemmasådan arbetsförmedling i sin verksamhet. Frågan om hur arbetsförmedling inomkulturområdet bör organiseras har utretts vid flera tiUfällen under årenslopp, bl. a. genom uiredningen rörande arbetsförmedlingen inom vissa områden (OLÄF)som överlämnade elt utredningsförslag i ämnet. Vidremissbehandlingen av detta förslag framkom emellertid sådana erinringar motförslaget atl en vidare beredning av frågan ansågs nödvändig. En arbetsgruppmed företrädare för arbetsmarknads- och utbildningsdepartementen, AMS samtKonstnärliga och litterära yrkesutövares samarbetsnämnd (KLYS) har därförberett frågan ytterligare och överlämnat ell nytt förslag iämnet. På gmndval av detta förordar jag i det följande att arbetsförmedlinginom kulturområdet till skillnad mot vad OLÄF föreslog skall ombesörjas avden offentliga arbetsförmedlingen och atl organisationen förkultur-arbetsförmedlingen skall förstärkas i olika avseenden. Uppmärksamhetenmåste också ägnas åt sådana åtgärder som kan underlätta förmedlingspersonalensarbete och förbättra den service som arbetsförmedlingen lämnar arbetssökandeoch arbetsgivare. ADB utnyttjas för framslällning av platslistor i vissa delarav landet, bl. a. i storstadsområdena. AMS presenterade ettpreliminärt förslag till ett ADB-syslem för arbetsförmedlingen, som innebar allADB-teknik skulle användas även för atl underlätta sammankopplingen mellanarbetssökande och lediga platser. Förslagel, som hade formen av enutvecklingsplan, förutsatte ett fortsatt utredningsarbete på flera områden. Ioktober 1975 överlämnade AMS och statskontoret gemensamt en utredningsrapportsom redovisar det hiltUlsvarande utredningsarbetet. I rapporten formulerasvissa mål för den plalsförmedlande verksamheten och preciseras i vilkenutsträckning dessa mål kan uppfyllas 1975/76: 84 95 Vidare anges vilka förbättringar som skulle kunna åstadkommas dels medhjälp av ÄDB-teknik och dels utan sådan teknik. På grundval av denna rapportförordar jag i det följande att praktiska förmedlingsprov inleds under nästabudgetår och att utredningsarbetet i övrigt får fortsätta. Innanjag övergår till atl närmare behandla de nu nämnda ulredningsförslagen, vilkaalla närmast berör arbetsförmedlingens arbetsformer, \'ill jag kommenteraarbetsförmedlingens konlorsorganisation och frågan om ev. ändring därav. måste kontinuerligt anpassas till de förändringar som sker påarbetsmarknaden. ArbetsförmedUngens organisation bestäms i sina huvuddrag avriksdagen. Den närmare ulformningen bestäms av regeringen och ÄMS. Riksdagenhar under den gångna delen av 1970-talel tagit stäUningtill regeringsförslag om ändringar i arbetsförmedlingens både yttre och inre konlorsorganisation. Deriktlinjer för en ny yttre konlorsorganisation som statsmakterna antog år 1971innebar en koncentration av förmedlingsresurserna till större enheter somskulle kunna handlägga flertalet förekommande förmedlingsärenden. Dennakoncentration skulle åstadkommas genom indragning av ett antal mindreförmedlingskontor med en eller två handläggande tjänstemän och genomavveckling av arbetsförmedlingsombuden. I gengäld skulle den ambulerandeförmedlingen byggas ut. Den nya organisationen skuUe vidare bygga på befintligakontor. Några nya kontor avsågs inte lillkomma, i varje fall inte till enbörjan. Omorganisationen kan inte sägas ha blivit särskilt genomgripande. Denhar i praktiken inneburit indragning av ett begränsat antal småkontor, vUkelför övrigt har utgjort fortsättningen på en utveckling som hade börjat redantidigare och som byggde på uppfattningen atl de minsta kontoren inle kan lämnaen så differentierad service som den moderna arbetsmarknadspolitikenförutsätter. Några slörre ändringar i den yttre konlorsorgani-sationen har inleheller inträffat . De stora personaltillskott som arbetsmarknadsverkethar tillförts har dock gjort det möjligl alt bygga ut de mindreförmedlingskonlorens resurser väsentligt. Många kontor har dessutom fått nyaoch slörre förmedlingslokaler till sitt förfogande. När den nya organisationenbeslöts hade några av de kontor som skulle bli dislriktskontor mindre än tiohandläggande tjänstemän. berördes i flera motioner tiU 1975 1975/76: 84 96 De har behandlats av (InU 1975/76: 10), som avslogmotionerna. I motionen 1975: 64 föreslogs atl en plalsom-budsorganisationskulle inrättas vid sidan av förmedlingskontoren. Som motivering anfördes attarbetsförmedlingen, som i regel bara finns på en plats i varje kommun, inle nårut lill alla hjälpbehövande på grund av otUlräckliga lokala kontakter. I varjeort och kommundel borde därför inrättas ett platsombud som skulle bedrivahjälpande och uppsökande verksamhet med målsättningen atl alla skall haarbete. Detta platsombud skuUe ha goda kunskaper om arbetslivet och vara välförtrogen med praktiskt fackligt arbete. 1 motionen 1975: 399, yrkandet 7, föreslogsatl initierade och omdömesgilla personer på orter utan arbetsförmedling skullefå i uppdrag att som platsombud vara kontaktorgan ål förmedlingen. I motionen1975: 635 föreslogs utredning av möjligheterna att utöka antalet lokalkontor. Samtliga remissinstanser riktade invändningar mot tankenatt på nytt bygga upp en plalsombudsorganisa-tion. Man framhöll därvid atttanken bakom den omorganisation av förmedlingen och dess arbete som förelogs ibörjan av 1970-taIet var att genom viss koncentration av resurserna åstadkommavälutrustade förmedlingskonlor som kunde ge de arbetssökande en mera allsidigservice än som var möjligt för småkontor och platsombud. Verksamheien vid de fastakontoren kompletteras med en omfatlande ambulerande verksamhet avarbetsförmedlare som i sitt arbete kan repliera på de större kontorensresurser. Remissinsianserna anförde vidare atl den pågående snabba utbyggnadenav anpassningsgrupperna ger förmedlingen nya och vidsträckta kontaktmöjligheterute på fältet. instämde i remissinstansernas synpunkter och tiUadeatt motionärernas önskemål om fler kontaktpunkter i förmedlingsarbetel kundetillgodoses om det framlagda förslaget om lekmannastyrelser viddistriktskontoren genomfördes. Vadbeträffar motionsförslaget om flera lokalkontor hänvisade utskottet till vadremissinstanserna hade anfört om behovet av koncentration avförmedlingsresurserna med anledning av molionsförslagen om platsombud.Utskottet framhöll därutöver att den kontorsorganisation som statsmakternafastställde för bara elt par år sedan inle är given en gång för alla.Anpassningen lill de lokala behoven och till förändringar i förmedlingsarbetetsinnehåll har förutsatt en fortsatt utbyggnad av förmedlingens service. Nyakontor har tillkommit eller är på v'äg alt inrättas bl.a. i storstadsområdena. En fortlöpande översyn av dimensionering ochlokalisering av arbetsförmedlingens service är etl led iarbetsmarknadsmyndigheternas kontinuerliga planeringsarbete. På grund häravansåg utskottet del inte påkallat för alt begära en särskildutredning av det slag motionärerna hade föreslagit. ÄMShar i olika sammanhang gett ulryck för uppfattningen atl alltför 1975/76:84 97 stora förmedlingskonlor bör undvikas för framtiden. Kontormed mer än 40 handläggande tjänstemän bör således inte förekomma med tanke påde arbetssökande och arbetsförhållandena för personalen. I stället för utökningav befintliga kontor planerar AMS därför nya lokalkontor i bl. Distriklskontoren i , och är sedanlänge myckel stora enheter med 100200 handläggande tjänstemän. Till skUlnadmot och har dock flera lokalkontor i förorterna. I sinanslagsframställning för nästa budgetår hävdar ÄMS alt förmedlingskontor medmindre än fem handläggande tjänstemän måste tillföras personalförslärkningarför atl de skall kunna klara sina uppgifier på ett tillfredsställande sätt. F. n.måsle de större kontoren överta uppgifier från de minsta kontoren i aUt förstor omfattning. Bortsett från de minsta kontoren fungerar enligt ÄMS mindreförmedlingskontor i allmänhet bätlre än de större kontoren, som lätt blirtungrodda administrativt sett. AMS anser vidare att nya förmedlingskonlor börinrättas i de kommuner som inte har något kontor. Äv landets 278 kommunersaknar 72 kommuner förmedlingskonlor. Flera lokalkontor behöver slutligenenligt AMS inrättas i storstadsområdena. Sedan statsmakternas organisationsbeslut har fleranya omständigheter tillkommit som gör att man kan ifrågasätta om 1971 årsriktlinjer för kontorsnätets uppbyggnad kan behöva ändras eller kompletteras.Våren 1973 beslöt statsmakterna om ändringar i förmedlingskontorens inreorganisation och arbetsformer. Därmed avbröts den tidigare försöksverksamhetenmed öppen förmedling som innebar fri spridning av platslistor och minskadinskrivning av arbetssökande. Den modifierade öppna förmedlingsform som istället började tillämpas innebär att platslistor i regel lämnas ut bara isamband med ett samtal med en arbetsförmedlare på förmedlingskonlorel. Sedan ADB-platslistorhar börjat komma ul dagUgen i vissa delar av landet och platsinformationensaktualitet därmed har förbättrats avsevärt, har de arbetssökande fått ytterligareanledning att besöka arbetsförmedlingen oftare. En ny bidragsform, kontant arbetsmarknadsstöd, infördesden . Delta har medfört en ökning av antalet arbetssökande hosarbetsförmedlingen och fler kontakllUlfällen än tidigare med de arbetslösa.Den 1 juli 1974 skedde vidare en omläggning av ordningen för de arbetslöshetsförsäkradesanmälan hos arbetsförmedlingen. Den tidigare försöksverksamheten med lelefonanmälanupphörde och ersattes av regelbundna personliga besök, normalt var fjärdevecka med möjlighet att bestämma tätare återbesök för vissa arbetssökande, t.ex. ungdomar. Samma ordning skall gäUa för dem som uppbär kontant arbetsmarknadsstöd.Den nya ordningen medför alt de arbetslösa måsle besöka förmedlingen oftare änförut. De nytillträdande grupperna på arbetsmarknaden, bl. 7 1975/76. Prop.1975/76: 84 98 kräveromfattande förmedlingsåtgärder-innan en varaktig anstäUning kan komma tillstånd, vilket ofta medför flera återbesök hos arbetsför-' medlingen. Man kanslutligen räkna med en kraftig ökning av antalet arbetssökande i de delar avlandet där obligatorisk platsanmälan kommer att införas. Dennu beskrivna utvecklingen talar i och för sig för alt behovet av närhet lillett förmedlingskonlor nu är slörre än vad' som förutsågs organisationsbeslut.Fortfarande gäller dock att behovet av närservice i viss utsträckning kantillgodoses genom' ambulerande förmedling, särskilt om den kan vara knuten lillstörre välutrustade förmedlingskonlor. Kvar står även att fasta småkontoreller platsombud inte kan lämna någon mera allsidig förmedlingsservice. Mångaarbetssökande har emellertid så svåra problem när det gäUer att- finna lämpligsysselsättning att de måste ha kvalificerad förmedlingshjälp, med möjlighet lUlarbetsvärd och yrkesvägledning. En fullständig förmedlmgsser-vice kan finnas endastvid relativt stora förmedlingskontor. Någon ändring i dessa förhållanden kaninte väntas . Mot denna bakgrund anser jag det intemotiverat att förorda någon ändring riktlinjer. Den fortsattautbyggnaden av förmedlingens service bör således ske inom denna ram. Ulbyggnadenfår i övrigt ske i den takt som tillgängliga resurser i fråga om bl. a.personal och lokaler medger. Även om 1971 års organisation byggde på dåbefintliga kontor kan det inte anses föreligga något hinder mol alt inrätta nyakontor. Det får ses främst som en resursfråga. Vid fördelningen av tillgängligaresurser måste en avvägning mellan olika intressen göras, t. ex. mellan närhettill förmedlingens service å ena sidan och bredden i den service som kanerbjudas de arbetssökande å andra sidan. Som inrikesutskottet har framhållitankommer det i första hand på ÄMS att anpassa organisationen tillarbetsmarknadsförhållandena i olika delar av landet. 7.3 Skyldighet för arbetsgivare att anmäla ledig plats till arbetsförmedlingen AvAMS' utredning framgår bl. a. alt andelen arbetssökande som utnyttjararbetsförmedlingen som informationskanal har ökat under de senaste åren.Samtidigt har det totala antalet platser som anmälts till arbetsförmedlingen minskatkraftigt : Arbetslöshetsperioderna har förvissa grupper tenderat att bli längre, vilket kan vara ett tecken på attarbetsförmedlingen har fått stigande svårigheler alt tillgodose dearbetssökandes önskemål om arbete. I inte oväsentlig utsträckning är det äldreoch ofla arbetshandikappade personer som har fått förlängda arbelslöshetstider.Dessutom har nya kategorier sökande vänt sig till arbetsförmedlingen ochefterfrågat platser som förmedlingen kan erbjuda endast i begränsadutsträckning. 1975/76: 84 99 genomundersökningar funnit atl av samtliga platser som kommer ut på denexterna arbetsmarknaden anmäls till arbetsförmedlingen. Undersökningarna tyderockså på att arbetsgivarna i slörre utsträckning anmäler sådana platser lillarbetsförmedlingen som allmänt sett kan betraktas som mer svårlUlsalta. Detyder också på att arbetsgivarna i högre grad anmäler lediga platser avseddaför arbetare än platser avsedda för tjänstemän. Det framgår pckså alt antaletkorttidsplatser som anmäls är relativt litet .jämfört med övriga platser.Vidare förefaller arbetsförmedlingen ha bätlre kännedorn om tillgången på ledigaplatser hos slörre. förelag och offentliga myndigheter än hos mindre förelag. Motdenna bakgrund, anser AMS alt arbetsförmedlingen bör få bättre kännedom omlediga platser. Om förmedlingen har en bredare täckning av platsutbudet påarbetsmarknaden kan detla stimulera flera arbetssökande all anlitaförmedlingen. 1 etl läge där förmedlingen har både flera sökande och fleralediga platser atl arbeta med torde förmed-lingsresultatel bli bättre, vilketskulle vara till fördel för såväl arbetssökande som arbetsgivare. Nästan allaremissinstanser är ense med AMS om att arbetsförmedlingen bör få ökad kännedomom platsutbudet och alt vidgad platsanmälan från arbetsgivarna därför böreftersträvas. De remissinstanser som företräder arbetstagarsidan framhåller attvidgad platsanmälan allmänt skulle stärka de arbetssökandes ställning. Detframhålls också alt om förmedlingsverksamheten ökar får förmedlingen bättreanseende och uppfattas inte endast som förmedlare av platser som inte harkunnat tiUsättas på annat sätt. Somjag har anfört inledningsvis är en grundläggande förutsättning, för attförmedlingen skall kunna fullgöra sin primära uppgift att knyta sammanarbetssökande och lediga platser att förmedlingen har en, så fullständigöverblick som möjligt över platsutbudet. I likhet med AMS och en så gott somenhällig remissopinion anser jag således atl starka skäl talar för all åtgärdervidtas för att ge arbetsförmedlingen ökad kännedom om lediga platser. Delär länkbart att gå fram på olika vägar för atl nå delta mål. AMS anförtorde redan en allmän förstärkning av arbetsförmedlingens resurser i syfte allhöja effektiviteten i den plalsförmedlande verksamheten medföra altarbetsgivare i större utsträckning anmäler sina lediga platser lillförmedlingen. AMShar övervägt möjligheten all rekommendera en överenskommelse mellanarbetsmarknadens parter och AMS om en vidgad platsanmälan tillarbetsförmedlingen men inte funnit tillräckliga skäl härtill föreligga,eftersom en del av arbetsmarknaden alltid skulle lämnas utan-, för en sådanöverenskommelse. ÄMS pekar även på möjligheten atl parterna på arbetsmarknadengenom kollektivavtal kommer överens om vidgad platsanmälan tillarbetsförmedlingen. AMS har dock inte ansett 1975/76.1 saml. Prop.1975/76: 84 100 sig närmare kunna gå in på denna fråga. ÄMS har i ställetfunnit, att del effektivaste sättet alt åstadkomma en vidgad platsanmälan tillarbetsförmedlingen är att föreskriva en allmän' anmälningsskyldighet.Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Enligt min mening litgör en i lag föreskrivenanmälningsskyldighet av lediga platser till arbetsförmedlingen en så intressantmöjlighet alt man bör pröva om man denna väg inom rimlig tid kan uppnå envidgad plalsanmälan av tillräcklig omfattning. Anmälningsskyldigheten bör iprincip omfatta alla arbetsgivare och alla typer av anställningar. Att somnågra remissinstanser föreslår göra undantag för exempelvis småföretag anserjag inte vara befogat. Elt sådanl undanlag skulle medföra att en slor del avarbetsmarknaden skulle falla utanför systemet med obligatorisk plalsanmälan.Att det dock för vissa typer av anställningar kan vara befogat med undantag frånanmälningsskyldigheten återkommer jag till i det följande. Som har framgått av vad jag har anfört föreliggerför statliga myndigheter redan nu skyldighet att, med vissa angivna undantag,anmäla personalantagning lill den offentliga arbetsförmedlingen. Detsammagäller vid anställning av lärare med statligt reglerade anställningsvillkor.Med hänsyn till de speciella förhållanden som råder beträffande statligatjänster, med bl. a. behov av särskilda undantag från anmälningsskyldigheten,bör dessa tjänster inte omfattas av den nu föreslagna lagen.Anmälningsskyldigheten när del gäller statliga tjänster bör även ifortsättningen regleras genom föreskrifter som meddelas av regeringen. Det nuanförda torde gälla också statligt lönereglerade lärar- och skolledartjänsterinom det kommunala skolväsendet. Inte heller sådana tjänster bör därföromfattas av lagen. AMS' förslag innebär att arbetsgivare som beslutar attrekrytera arbetstagare skall anmäla den lediga platsen lill den offentligaarbetsförmedlingen. Anmälan skall göras i anslutning till att åtgärd förextern rekrytering vidtas. Vid remissbehandlingen har påpekats all begreppetåtgärd behöver preciseras och atl detta kan ske genom att anmälningsskyldighetenanknyts lill en konkret handling. Elt par remissinstanser anser atl plalsanmälanbör göras innan åtgärd för extern rekrytering vidtas. En remissinstans föreslåratt anmäld plats inle skaU få tillsättas förrän sökande som har anvisats avarbetsförmedlingen har haft tUlfälle alt söka platsen. För min del anser jag alt anmälan bör göras innan annanåtgärd för anställning vidtas. Jag vill betona att det naturligtvis ärangeläget att anmälan till arbetsförmedlingen sker i så god lid som möjligt.Syftet med anmälningsskyldigheten riskerar annars alt gå förlorat. All i lagtextennärmare precisera vad som avses med orden "annan åtgärd föranställning" anser jag inte vara möjligl alt göra, eftersom begreppet 1975/76: 84 101 åtgärdär avsett alt innefatta en rad olika handlingar. Den handling som oftast tordevara aktuell är ulannonsering av platsen. Min avsikt är emellertid all ävenandra åtgärder, som innebär elt visst mått av aktivt handlande frånarbetsgivarens sida för att få en anställning till stånd, skall falla in underbegreppet. Den grundläggandeförutsättningen för att den föreslagna lagen skall gälla är att arbetsgivareavser att anställa arbetstagare.