prop · FY039 · 1975-12-31 00:00:00 — Man börundvika att inrätta tjänster där verksamheten främst eller uteslutande gällerutbUdning resp. forskning. Högskolanmåste stegvis anpassas till kravet på återkommande ut bildning. Det kräver ett varierat utbildningssystem. För många vuxna studerande är önskemålen ämnesfördjupning, för andra åter klart yrkesinriktade studier. Man bör slå vakt om den värdefulla flexibUilet som de filosofiska fakulteterna härvid erbjuder. Påtvå väsenlUga punkter har enligt föratsättningarna för en högskolereformändrats jämfört med vad som gäUde när U 68 tiUkaUa-des. Det gäller beträffandetillströmningen av studerande och fördelningen mellan ungdoms- och\'uxenstuderande. I den nuvarande till-strömningssiluationen saknar enligtMolins mening U 68:s förslag till totaldimensionering och antagningsbegränsningaktualitet och det bör därför inte genomföras. Inle hellerlokaUseringsförslaget bör med hänsyn lill utvecklingen nu förverkUgas.Om man på allvar vill tiUgodose utbildningsbe;hov på orter utanhögskoleutbildning bör man erUigt Molins mening främst salsa på nyadistributionsformer med de fem universiteten som centra. Motden angivna bakgranden firms det enligl heller inga skäl för en omedelbaradministrativ förändring i enlighet med U 68:s förslag, eftersom della knyteran till förslagen om lokalisering och dimensionering. Molins slutsats blir attU 68 :s förslag inte kan utgöra gmnden för det fortsatta reformarbetet. Denmesl positiva delen av U 68 gäller enligt förslagen om en starkareyrkesanknytning av högskoleutbildningen. Det föreUgger här betydande brister,särskUt vid de; filosofiska fakidteterna. I det fortsatta arbelel bör därför enförnyelse, utbyggnad och förstärkning av utbildningslinjerna komma tUl stånd. Nordstrandhanför att fömtsättningarna för en högskolereform, framför allt vad gällerdimensioneringen av sluderandeantalet och högskoleutbUdningens lokaliseringoch institutioneUa organisation, i hög grad har förändrats sedan deställningstaganden gjorts inom U 68, som beredningen haft att pröva.Tillströmningen av studerande har bUvit en annan än den väntade och tordesnarare fortsätta att minska. Andelen vuxenstuderande ökar kraftigt med dekonsekvenser för planering och resursfördelning som detta medför. Frågorrörande forskning och forskamtbUdning utreds först sedan ställning tagils tillU 68, vilket är utomordentligt oliUfredsslällande. Några grandläggandebedömningar av den framlida högskoleutbildningens innehåll och av kraven pådess kvalitet har inte gjorts. Frågan om huvudmannaskapet behöver, slutligen,belysas och övervägas ytterligare. Allttalar enligt Nordstrandh för att ytterligare utrednings- och remissarbete är avnöden innan tillräckliga föratsättningar kan föreligga för statsmakterna atlfatta principbeslut om en så genomgripande högskolereform som det nu gäUei. Nordstrandhför dock fram vissa motförslag till och synpunkter på beredningensställningstaganden i olika sakfrågor som behandlas i promemorian. Han tarhärvid bl.a. avstånd från beredningens dimensionerings- ochlokaUseringsförslag och ifrågasätter om den föreslagna studieorganisationen ärallmänt tiUämplig för de nuvarande filosofiska fakulteternas utbUdning. Han betonarvidare de regionala samråds- 1975: 9 277 ochplaneringsorganens rådgivande och utvecklingsstimulerande funktioner och anföratt organen bör få ett minimum av administrativa och styrande uppgifter. UKÄkonstaterar att U 68-beredningen på flera avgörande punkter beaklat krav ochsynpunkter som UKÄ fört fram i sina tidigare yttranden. Detta gäller främsiutbildningens forskningsanknytning, behovet av ökad regional samplanering,kraven på variationsrikedom och decentralisering samt former för medinflytandeoch samverkan i ledningsorganen men även principer för studieorganisationen.UKÄ pekar på att ett viktigt inslag i en högskola av den lyp som UKÄ förordatär en vittgående decentralisering av beslutsfunktioner. En riktigt genomförddecentralisering kommer att öka engagemanget hos dem som deltar i verksamhelenoch säkerställa en sakkunnig behandling av frågorna. Det synes UKÄ helt riktigtatt enhelstyrelser och regionala organ i en kommande högskola får klartuttalade befogenheter att efter statsmakternas allmänna riktlinjer själva idetalj lösa de organisatoriska frågor som arbetet med alt förnya utbildningensinnehåll och verksamhelsformer väcker. LOanför att beredningens förslag är ett steg i rätt riktning. Ulvecklingen börefter hand gå mot dels en starkare lokal sammanhållning av den statligahögskoleutbildningen, dels en starkare ställning för allmänintressena. TCO framhåller altreformeringen av den högre utbUdningen inle får skjutas ytterligare framåt itiden. U 68:s och U 68-beredningens förslag bör utgöra granden förprincipbeslut om en reformering. Konsistoriet vid Chalmerstekniska högskola konslaterar med tillfredsställelse att beredningens förslagutgör "ett steg i rält riktning när det gäller att relativt U 68:sförslag underlätta för de producerande enheterna atl rationellt genomföraoch tidsenligt förnya sin verksamhet." Konsistoriet vid tekniskahögskolan i anför för sin del att U 68-beredningens förslag innebärett väsentligt sleg mot en godtagbar lösning av frågan om en högskolereform.Konsistoriet framhåller samlidigl att statsmakterna i sina beslut om reformenmåste la hänsyn till de lekniska högskolomas egenart. hoppas att statsmakterna i samband med beslulet om en nyhögskoleorganisation konsekvent genomför den decentralisering och sektoriseringsom U 68-berednLngen föreslår. Konsistoriet i Uppsalaanför att U 68-beredningens bearbetning och förslag i viktiga delar innebär allkritiska synpunkter som framförts i yttrandena över U 68:s förslag hartillmötesgåtts. Flera av U 68:s allvarligaste brister har emellertid inleblivit tUlrättalagda. a. saknas enligt konsistoriet den angelägnadiskussionen om utbildningens innehåll, kvalitet och förnyelse hos beredningenliksom i U 68:s betänkande. Konsistoriet frånkänner dock inte beredningenspromemoria vissa för- 1975: 9 278 tjänster.Beredningen har sålunda eftersträvat flexibilitet, bl. a. genom alternativalösningar och lokala varianler. Denna strävan är lovvärd men har, enligtkonsistoriet, medfört alt förslagel är alltför vagt och otydligt, t.ex. i fråga om den institutionella organisaiionen. Uppfattningenatt U 68-beredningens förslag innebär förbättringar i förhållande till U 68:sförslag framförs även av bl. a. humanistiska fakulleten ochhistorisk-filosofiska sektionens utbildningsnämnd i , konsistoriet samtteologiska fakulteten och dess utbildningsnämnd i , humanistiska ochsamhällsvetenskapliga fakidteterna i , filosofiska fakulteten iLinköping och dess utbildningsnämnd, konsistoriegruppen m. fl. vid högskolan iLuleå, filialrådet i , TMR och styrelsen för statens dansskola. Konsistorieti betonar bl. a. alt de organisatoriska lösningarna inte nödvändigtbehöver vara enhetliga och framhåller den norra regionens särart. Konsistorietförordar vidare atl det fortsatta reformarbetet blir ruUande. Konsistoriegruppeni stryker också under betydelsen av hänsynstagande till varierandeförutsältningar både inom enheter och regioner och framhåller de särskUdaförhållanden som råder för högskolan i och den norra utbUdningsregionen. Konsistorietvid universilelel i anför alt beredningens promemoria på någrapunkter tillgodosett universitetens önskemål men att den lika lilet som U 68:spromemoria utan vidare kan läggas lUl grand för ett reformarbete viduniveisUeten. För andra delar av högskolan kan däremot enligl konsistorietvissa av de föreslagna åtgärderna kanske ha avsedd effekt. Konsistoriet förordaratl regering och riksdag nu endast fattar beslut om vissa aUmiinna mål för detfortsatta reformarbetet inom högskolesektorn. SFSanför att beredningens bearbetning av U 68:s förslag inte lett tiU önskvärdapositiva effekter. SFSts ställningstagande att U 68:s förslag inle kan liggatill grund för en omfattande reformering av den högre ulbUdningen gäller därföräven beredningsförslaget. SFS framhåUer att detta ställningslagande på intetsätt innebär alt organisationen släUer sig negaliv till en reformering av denhögre ulbUdningen. SFS faslslår att det grundläggande för en reell reformeringav utbildningens innehåU och inriktning är att resurser och utrymme skapas förelt utvecklingsarbete på lokal nivå. Allberedningens förslag inle bör ligga till grund för omedelbara reformbeslutanser även humanistiska fakulleten samt medicinska fakulteten och dessutbildningsnämnd i , samhällsvetenskapliga fakulteten i ,historisk-filosofiska och språkveienskapliga sektionernas utbildningsnämnder iGöieborg, historisk-filosofiska sektionen, språkveienskapliga sektionen ochdess utbildningsnämnd, samhällsvetenskapliga fakidteten,matematisk-naturvetenskapliga fakulteten och dess ut- 1975: 9 279 bildningsnänind,saratliga vid i , humanistiska,matematisk-naturvetenskapliga och odontologiska fakulteterna i och derasutbildningsnämnder, medicinska fakulteten i samt SSEF, m. fl. Samarbetsnämndenför avstyrker att journalisthögskolorna sammanförs medandra enheter. Styrelsenför dramatiska institutet anser atl U 68-beredningens prome-memoria gerylterligare belägg för att de kulturinriklade utbildningsvä-gamas ställninginom eller i förhållande till högskoleväsendet bör ges en annan utformning änvad U 68 föreslagit. Styrelsenför statens dansskola kvarstår vid sin uppfattning att en högskolereform intekänns angelägen från skolans utgångspunkter och intressen. 1.3.2Högskoleutbildningens avgränsning och uppgifter Avgränsning U68-beredningen ansluler sig till förslaget att den eftergymnasiala utbildningen innefattande även forskamtbUdtungen skall benämnas högskoleutbUdning. Denpekar på atl det med en successiv utveciding av ulbUdningsorganisationen ochframför allt av utbildningens forskningsanknytning inom ett betydUgt vidarefält än det som hänförts till universitetsområdet blir vanskligt attformeUt skilja Ut någon viss del av högskoleutbildningen somuniversitetsutbildning. Det finns emellertid enligt beredningen inga hinder föratt termen universitetsutbildning i praktiken används för alt beteckna sådanhögskoleutbildning som traditionellt meddelas vid . Ilikhet med U 68 och flera remissinstanser stryker beredningen under attgränsdragningen mellan gymnasieskola och högskola aldrig kan göras en gång föralla ulan fortlöpande måste omprövas. Det är likväl för ulbildningens planeringoch administration praktiskt nödvändigt att vid varje given tidpunkt ha enklar gräns, så entydig som möjUgt. Beredningenanser för sin del att det finns starka skäl för en mera principiell avgränsningav högskoleutbildiungen än den som U 68:s förslag innebär och finner det dånaturligt att anknyta till de allmänna behörighetskraven. bör enligtberedningens mening identitet råda mellan utbildning, för vUken dessa kravgäller, och utbUdning som betraktas som högskoleutbildning. VissaulbUdningsvägar, för vilka f.n. inle krav på gymnasial förutbildning gäller,har av U 68 förls lill högskoleutbildningen. I fråga om en del av dessa harnågon översyn av utbildningens innehåll, studieorganisation och omfaltning till gmnd för ett fastställande av nya 1975: 9 280 behörighetsregler ännu inte företagits. Det är enligt beredningens mening angeläget att enöversyn här kommer tUl slånd. I avvaktan på denna bör, som U 68föreslagil, en på praktiska samplaneringsbehov gmndad förteckning överutbildningsvägar ge definitionen av högskoleutbUdning. Beredningensförslag vad gäller högskoleutbUdningens avgränsning tillstyrks eller lämnasulan erinran i flertalet yttranden över beredningspromemorian. SACOdelar i princip beredningens uppfattning men anser det dock vara tveksamt omden av beredningen förordade avgränsningen i dagens läge innebär någrapedagogiska eller organisatoriska fördelar. Skulle man helt anknytagränsdragningen tUl de aUmänna behörighetsvillkoren medför detta attgymnasieskolan förlorar bl. a. högre specialkurser som organisatoriskt ochpedagogiskt hör hemma där. En sådan utveckling är enligt inte rimUg. anför att gymnasieskolans tvååriga yrkesteknisktinriktade linjer bör utformas så att de ger aUmän behörighet. U68-beredningen ser det som självklart att högskoleutbUdningens huvuduppgiftskaU vara att förbereda för insatser i yrkesUvet. Detta får inte innebära bygger upp ett system för utbUdning av speciaUs-ter, snävt inriktade motenskUda yrken, eUer att varje enskUd kurs eUer studiekurs ges en specifikyrkesinriktning. Det är däremot naturligt att den enskildes utbildmng somhelhet organiseras och utformas så att den gör utbUdningen användbar inomnågon, ofta relativt bred, sektor av arbetsmarknaden. Detta möjliggörs enligtberedningen genom det föreslagna systemet med utbildningslinjer. Detär givet att graden och a.rten av yrkesanknytning inom det vida fält avUtbUdning som U 68:s förslag avser måste komma att skifta från område tiUområde och från linje tiU linje. AUmänt sett är enligt beredningens mening enutjämning i fråga om avvägningen mellan bredd och specialisering önskvärd, dvs.en breddning av vissa f.n. mera specialiserade linjer och en ökning av inslagenav yrkesförberedelse inom i första hand diilar av utbildningen vid defilosofiska fakulteterna. Gränsenmellan yrkesinriktad utbildning och utbildning som mera allmänt motiveras avkunskapsbehov och intressen hos individen blir i fråga om individueUautbildningslinjer och enstaka kurser och studiekurser flytande. Det är likvälenligt beredningen väsentligt att utrymme inom högskolan bereds också förutbUdning av detta senare slag. Beredningenframhåller att det inte finns någon motsättning mellan 1975: 9 281 åena sidan kravet på yrkesinriktning, å andra sidan kravet alt utbildningenskall ge något som alltid karaktäriserat bl.a. universitetsutbUd-ningen,nämUgen kritisk skolning. Strävan alt göra högskoleutbildningen bred ochanvändbar inom vidare sektorer och därigenom ge beredskap för förändringar påarbetsmarknaden gör tvärtom enligt beredningens mening kravet påproblemorientering centralt när det gäller att lägga upp utbildningens innehålloch verksamhetsformer. Beredningenansluler sig i sammanhanget till den formulering som åierfinns i 3 § i U 68: sförslag tiU kungörelse om högskoleutbUdning: »GrundutbUdning bedrives påvetenskaplig grand och har till syfte främst att med ledning av de studerandesoch samhällets behov ge de studerande de kunskaper och färdigheter samt denkritiska skoliung som fordras för yrkesverksamhet eller fortsatt utbUdning.» SFSser positivt på U 68-beredningens förslag vad gäller utbUdnmg-ensyrkesanknytning. Också vissa universitetsorgan t. ex. filialrådet i ansluter sig generellt tiU de mål för högskoleutbildningen som beredningenföreslår. a.matematisk-naturvetenskapliga fakultetens utbildningsnämnd i samtmatematisk-naturvetenskapliga fakulteten i Slockholm och dess utbildningsnämnddelar beredningens uppfattning att något motsatsförhållande mellanyrkesinriktning och kritisk skolning inte får uppkomma. Andra universitetsorgan,bl. a. historisk-filosofiska sektionen samt språkvetenskapliga sektionen ochdess utbildningsnämnd i , anser det olyckligt att kravet påyrkesförberedelse Upphöjs till ledande princip för högskoleutbildningen. Denhelhetssyn pä utbUdningen ovanför den gymnasiala nivån, som ligger i denförordade avgränsningen av högskoleutbildningen, bör enligt U 68-beredningensmening komma till uttryck också i att aU högskoleutbildning har ett sambandmed forskning. Detta är angeläget även för att fömya och bredda forskningensoch forskamtbildningens inriktning. Statsmaktema bör enligt beredningensuppfattning göra ett principuttalande om alt ett samspel mellan gmndläggandeulbildning och forskning/forskamtbildning bör utvecklas över hela fältet avhögskoleutbildning. Artenav och formerna för utbUdningens forskningssamband måste med hänsyn tiU demycket varierande förutsättningama komma att skifta mellan olika utbildningaroch orter. Beredningen ser det emellertid som utomordentligt angelägel att ettmera direkt forskningssamband successivt utvecklas för de slag avhögskoleutbildning, som f.n. saknar sådant samband, Uksom att särskildaåtgärder vidlas för att 1975: 9 282 tUlgodosekraven på forskningssamband för utbildningen på de högskoleorter som saknarpermanent forskningsorganisation. Beredningen summerar de punkter, där enligtberediungens mening stalsmaktema bör vidta ålgärder i syfte att bevara ellerförslärka sambandei mellan gruncUäggande utbildning ochforskning/forskamlbUdning, enUgt följande. Detär angeläget att forskar utbUdningens rekryteringsbas vidgas till att avse även sådana högskoleutbUdningar som meddelas vid enheter utan forskning och också att rekryteringen till forskamt bildning från grandutbildning utanför universitetsorterna (motsv.) Konsekvensernaav ett vidgat högskolebegrepp för bl.a. behörighet och urval tUlforskamtbUdning bör därför behandlas av den tiUkallade utredningenrörande forskamtbUdningen m.m. Vid uppbyggnaden av deninstitutioneUa organisationen bör ett syfte vara att så långt möjligtöverbrygga klyftorna mellan institutionellt forskningsanknuten och ickeforskningsanknuten utbildning. Bl.a. bör eftersträvas att innehavare av sådanalärartjänster, som företrädesvis är avsedda för forskning ochforskaratbildning, får silt ansvarsområde vidgat till även andra slag avenheter än sådana där forskning och forskamtbUdning traditionellt bedrivs. Vid de högskoleenheter somkommer atl vara indelade i institutioner bör i enUghet med U 68:s förslagprincipen att resurser för gmndutbUdning och forskning/forskaratbildning skallhåUas samman ämnesområdesvis vara vägledande för institutionsindelningen. De för planering avforskning/forskaratbildning ansvariga organen bör dels få utse vissa ledamöteri organ som ansvarar för planering av grundläggande utbUdning, dels åläggas atttUl dessa framföra förslag eUer synpunkter rörande förändringar igrandutbildningens innehåll och organisation, betingade av den vetenskapligautvecklingen m.m. Samtliga orcUnarieuniversite.tslektorer (motsv.) bör i eiUighet med U 68:s förslag ingå ifakultet/sektion. Universitetslektorer och andralärare med motsvarande kompetens bör få möjlighet att fullgöra viss del av sintjänstgöring i forskning. Möjligheterna för sådana lärare att tjänstgöra iforskaratbUdning bör vidare förbättras. De angivna syftena bör tiUgodoses såvälinom en och samma enhet som genom tjänstgöringsbyten mellan enheter med ochenheter utan fast forskningsorganisation. De bör kunna underiältas genom enomfördelning mellan olika lärarkategorier av den totala tjänstgöringsvolymensfördelning på grandutbildning resp. forskning/forskamlbUdning. På grundval av planering inomvederbörande fakultet/sektion bör forskningsprojekt, som inle kräver särskUdainvesieringar i tung 1975: 9 283 utrastninge.d., kunna förläggas tiU högskoleorter utan fast forskningsorganisation.Härvid bör projekt med anknytning till resp. regions utveckling eller till befintligaforskningsresurser utanför högskoleorganisationen ägnas särskild uppmärksamhet.Särskilda medel bör fakultetsområdesvis anvisas för ändamålet. Ettförverkligande av dessa anordningar och åtgärder kommer enligt beredningensuppfattning att innebära en väsentlig förbättring av forskningsanknytningenför aUa de högskoleutbildningar som saknar institutionaliserad sådananknytning. Beredningen framhåller att enligt dess mening deförändringar som föreslås inte i sin helhet innebär någon reell försvagning avbefintliga direkta samband mellan grundutbUdning ochforskning/forskaratbildning. Flertaletuniversitets- och högskoleorgan som yttrat sig över U 68-beredningenspromemoria, , , SFS m. fl. hälsar med tUlfredsställelse beredningensbetoning av att all högskoleutbUdning skall ha ett samband med forskning. I några yttranden berörsberedningens förslag att innehavare av,sådana lärartjänster som företrädesvisär avsedda för forskning och forskarutbildning bör få sitt ansvarsområdevidgat tiU även andra enheter än sådana där forskning och forskrautbildningtraditioneUt bedrivs. Samhällsvetenskapliga fakulteten i och dessutbildningsnämnd utgår från att det vidgade ansvarsområdet skall avsetjänstgöring vid olika enheter inom en och samma ort. Historisk-filosofiskasektionen i anser att tjänslgöringsbyten mellan lärare vid t. ex.filialerna och andra högskolor utan egen forskning och kollegor vid forskningsinstitutionertorde bU mycket svåra att genomföra i praktiken och för de humanistiska ämnenasdel inte kan ge annat än en ytlig orientering om pågående forskning. SFS ärskeptisk till att lärarna skall växelvis tjänstgöra på forskande och ickeforskande enheter. Konsistoriet vid tekniskahögskolan i anser att, om den av beredningen föreslagnarepresentationen för planeringsorganen för forskning och forskamtbUdningkombineras med en ändamålsenlig , de lokalaföralsältningama synes kunna bli tUlfredsslällande för planering av grandutbildningenvid de tekniska högskolorna. Konsistoriet anser vidare att förslaget attuniversitetslektorer inom en utbUdningsregion skall ingå i berördfakultet/sektion givetvis är välmotiverat men att det är långt ifråntiUräckligt för att införa dessa personer i forskningsorganisationen.Konsistoriet i framför liknande synpunkter. Beredningens förslagatt universitetslektorer skall få möjlighet att fullgöra viss del av sintjänstgöring i forskning mottas positivt av många universitets- och högskoleorgan.Även statens naturvetenskapliga forskningsråd och slatens råd föratomforskning, , civilin- 1975: 9 284 är positiva tiU förslaget men bl. a. viU gå längre än beredningenoch anser att förslaget om omfördelning mellan olika lärarkategorier inte ärgodtagbart. I stället bör enligt universitetslektoremasundervisningsskyldighet sänkas och möjligheter till undervisningsfria terminerfÖr fcirskning skapas. Malematisk-naturvelenskapligafakulteten i och dess utbildningsnämnd anser att den föreslagna ordningenatt omfördela tjänstgöringsvolymen mellan olika lärarkategorier skulleförsvaga universitetens totala forskningspotential. Mångauniversitets- och högskoleorgan, däribland konsistorierna i och Lundoch vid samt slyrelsen för i ,är positiva till att forskningsprojekt förläggs tUl högskoleorter ulan fastforskningsorganisation. Konsistoriet i ifrågasätter dock om nuvarande resurserär tillräckliga för en spridning av forskningen enligt beredningens förslag.Liknande farhågor framför även konsistoriet i , humanistiska fakulleteni och . Negativa till en spridning avforskningen är bl. a. konsistoriet vid i samt juridiskafakulleten i och humanistiska fakulteten i . Filialrådeli anser att de nuvarande universitetsfilialerna bör få en permanentorganisation for tillämpad forskning. anser attuniversitetsfilialen/högskolan bör ges större inflytande i fråga om initiativtill och planering av forskningsanknytningen än vad beredningen föreslår.Kommillén för postgymnasial ulbildning i anser atl en beiydandedel av forskningsverksamheten inom den framtida högskolan av utrastnings- ellerandra skäl inte kommer att behöva knytas till de sex universitetsorterna. Denkan med lika gott resultat bedrivas i den högskoleorganisation som finns påfUialortema men naturligtvis i nära samverkan med universitetens forskningsorganisation. Länsslyrelseni delar beredningens åsikt alt särskilda medel bör anvisasregion styrelserna för forskningsändamål. i anser attsärskilda medel för forskning vid högskolor ulan permanentforskningsorganisation utan tvekan skulle stärka forskningsanknytnmgen. Nämndenanser dock alt medlen i stället för att vara fakultetsbundna borde varagemensamma för flera fakulteter då därigenom fluktuationen i olika ämnesområdensforskningsverksamhet lättare kan mötas. Konsistoriet vid anser inle att förläggningen av forskningsprojekt till högskoleorterulan fast forskningsorganisation bör ske inom ramen för särskilda för ändamåletanvisade medel. Dessa projekt bör enligl konsistoriet konkurrera om medel medannan forskning.