prop · FY03103 · 1975-12-31 00:00:00 — Huruvida så bör ske bör lämpligen prövas avdispensmyndigheten, normalt i samband med att dispens ges enligt 8 §. Enligtförevarande paragraf behöver därför förteckning inle upprättas, om i sambandmed tillstånd enligt 8 § särskilt föreskrivs att förteckning inle behöver upprättas. I övrigi överensstämmer paragrafen med gällande lag.Angående innebörden av gällande bestämmelser i 75 c § aktiebolagslagenhänvisas tiUprop. 1973: 93 s. 136. Vid tUlkomsten av bestämmelserna om låneförbud framhölljag att ett av skälen för att medge undantag från låneförbudet för kommersiellalån var att man knappast kan tvinga företagen till en undersökning vid varjesärskild affärsmässig lånetransaktion huruvida låntagaren eventuellt ingår iden förbjudna kretsen (jfr prop. 1973: 93 s. 93). Den skyldighet att upprättaförteckning över kommersiella lån som följer av förevarande paragraf måsle sesmot bakgrund härav. Bestämmelsen om förteckning innebär inle annal än attbolagen skall ta in i förteckning sådana lån som enligt vad bolaget kännertill omfattas av regeln i 7 § andra stycket 3 om kommersiella lån. Förteckningen kan, om så anses lämpligt, föras iinventarieboken under förutsättning alt inventarieboken skrivs under avstyrelse och verkställande direktör. Reglerna i detta kapitel överensstämmer, frånsettbestämmelsen i 3 § om tvångslikvidation på talan av aktieägare samtparagrafindelningen och vissa andra redaktionella jämkningar, medutredningsförslaget som i huvudsak länmats utan erinran under remissbehandlingen.Förslaget motsvarar väsentligen gällande lag. Departementsförslaget anger i likhet med gällande lag påvad sätt och aktiebolag upplöses. Normalt sker del genom likvidationvarom bestämmelser ges i detta kapitel. Under likvidationen avvecklas bolagetsverksamhet, dess skulder betalas och behållna tillgångar utskiftas blandaktieägarna. Likvidationen innebär inte i och för sig upplösning av bolaget.Detla visar sig bl. a. däri att likvidation i vissa fall kan avbrytas så attnågon upplösning av bolaget inte kommer till stånd, se 17 §. Även underlikvidationen är bolaget ett bestående rättssubjekt, där visserligen styrelsenersatts av likvidatorerna men bolagsstämma och revisorer fortfarande fungerar.Bolagsorganens rättigheter och skyldigheter är i stora delar desamma somförat, fastän deras uppgifter naturligtvis förändras och begränsas därigenomatt syflel med likvidationen är all avveckla bolagets verksamhet och göra detfärdigt för upplösning. Därför kan under likvidationen inte ske vinstutdelning,ökning eller nedsättning av aktiekapitalet eller emission av skuldebrev enligt5 kap. och som regel inte heller ändring av bolagsordningen. Bolagetsupplösning bildar slutpunkten i Ukvidalionsför-farandet och sammanfaller medalt slutredovisning framläggs av likvidatorerna eller, om bolaget inle hartillgångar som täcker likvida-lionskoslnadema, med att rätten förklarar altlikvidationen skall nedläggas. Övriga sätt på vilka eltaktiebolag upplöses beskrivs dels i 14 kap. vilket gäller olika fall av fusion,varvid bolagets tillgångar och skulder övertas av annat bolag, dels i 13 kap.18 § som ger registreringsmyndighelen befogenhet att från registret avföraaktiebolag som kan antas ha upphört med sin verksamhet. Motsvarande åtgärd kanenligt övergångsbestämmelserna till lagstiftning om höjning avminimikapitalet till . ske med bolag som inte harett aktiekapital på . Bestämmelser härom kommer att upptas ipromulgationslagen. Slutiigen är enligt 13 kap. 19 § aktiebolag som varitförsatt i konkurs i vissa fall att betrakta som upplöst i och med all konkursenavslutas. Liksom enligt gällande lagskall det normalt ankomma på bolagsstämma att fatta beslut om likvidation.Detta gäller både när bolaget utan att vara skyldigt därtill önskar träda ilikvidation (frivillig likvidation) och när bolaget av anledning som anges ilagen eller bolagsordningen kan tvångsvis försältas i likvidation (tvångslikvidation).När anledning till tvångslikvidation föreligger, men bolagsstämman inlebeslutar om likvidation, skall enligt 24 §§ rätten besluta om likvidation. I9 kap. 9 § andra stycket finns beslämmelser om hur kaUelse skall utfärdas tillbolagsstämma som skall behandla fråga rörande bolagets försättande ilikvidation. Närbolagsstämman skall pröva fråga om likvidation gäller enligt ut- redningsförslagetolika majoritetsregler beroende på om grund för tvångslikvidalion föreliggereller inte. För giltigheten av bolagsstämmans beslut om frivillig likvidationkräver utredningen samma majoritet som normalt fordras förbolagsordningsändring, dvs. att beslutet biträds av aktieägare med tvåtredjedelar av avgivna röster och företrädda aktier. Föreligger emellertidgrund för tvångslikvidation, kan bolagsstämman med enkel majoritet besluta attbolaget skaU träda i likvidation. I överensslämmelse med den ståndpunkt somintagits lill frågan om vilken majoritet beslut om nedsättning av aktiekapitaletkräver innebär departemenlsförslaget, att beslut om likvidation kan fattas medenkel majoritet. Härför kan f. ö. åberopas att det ter sig egendomligt att enminoritet skulle ha rätt att tvinga majoriteten att låta bolaget fortsättaverksamheten. Skulle bolagsordningenkräva kvalificerad majoritet för beslut om likvidation, skall detta givetvisgälla. I departementsförslaget görs emellertid undantag härifrån för detfallet att grund för tvångslikvidation föreligger. I sådant fall börlikvidationsbeslut undantagslöst kunna fattas med enkel majoritet. ItvångsUkvidationssitualionema får likvidalionsbeslutet alltid omedelbarverkan. Någon möjlighet att föreskriva att bolaget skall träda i Ukvidationviss senare dag finns inle. Denna möjlighet finns däremot näi grand förtvångslikvidation inte föreligger. Någonbestämmelse om den tid efter beslutet då likvidation som beslutats senast skallinträda har inte upptagits i förslaget. Det ligger emellertid i sakens naturatt uppskovet inte får göras för långt. Utan särskilda skäl bör det ej kunnautsträckas längre än till nästa räkenskapsår. Paragrafenreglerar tvångslikvidation vid förlust av viss del av aktiekapitalet. Skälenför regleringen har redovisats i den allmänna motiveringen (avsnitt 13.4). Den nu gällandeutgångspunkten för tvångslikvidationsreglerna, all aktiekapitalet till tvåtredjedelar gått förlorat, bibehålls i departementsförslaget. I detta sägs ejsom i gällande lag att en mindre förlust kan i bolagsordningen anges såsomgrund för tvångslikvidation. Alt en sådan bestämmelse är giltig följer av 4 §första stycket 1 som visar att bolagsordningen kan innehålla föreskrifter omlikvidalionsskyldighet i andra fall än som föreskrivs i lagen. I enUghet härmedföreskrivs i första stycket första punkten att om styrelsen vid upprättande avbalansräkning eller eljest finner att bolagets eget kapital understiger entredjedel av aktiekapitalet, styrelsen skall möjligt tUl bolagsstämmahänskjuta frågan om bolaget skall träda i likvidation. Ominte ordinarie stämma är nära förestående, måste styrelsen sam- mankalla extra stämma för att behandla frågan. Meningen äralt aktieägarna skall varskos om bolagets situation. Om stämman emellertidinte beslutar att bolaget med anledning av förlusten skall gå i likvidation,får bolaget enligl andra punkten anstånd lill ordinarie bolagsstämma undernäslföljande räkenskapsår. Fastställs inte vid denna stämma balansräkning somvisar att del egna. kapitalet uppgår till halva aktiekapitalet eventuelltefter registrerad kapitalnedsättning skall styrelsen, om stämman inle fattarlikvidationsbeslut, ansöka hos rätten om tvångslikvidalion. Somadvokatsamfundet framhåller räcker det att det egna kapitalet uppgår till halvaaktiekapitalet för atl likvidationsanledningen skall vara undanröjd. Eftersomkonstaterandet av att det egna kapitalet uppgår till halva aktiekapitalet intebehöver ske förrän vid ordinarie bolagsstämma under näslföljande räkenskapsår,är det möjUgt att täcka erforderlig del av bristen i aktiekapitalet genom attvid en extra bolagsstämma besluta om ökning av aktiekapitalet genom nyemissiontill nominella beloppet. Detta är en ändring i förhållande tUl vad som f. n.gäller. Nuvarande regel om att skall vara läckt medförnämligen atl en nyemission måste ske till överkurs för att likvidationsskyldighetskall undgås. Enligttredje punkten kan ansökan om tvångslikvidation även göras av styrelseledamot,verkställande direktör, revisor eller aktieägare. Detla överensstämmer medutredningens förslag frånsett att i departemenlsförslaget även revisor gettsmöjlighet att ansöka om tvångslikvidation. Denna jämkning skall ses motbakgrund av all det är angeläget atl skyddet för det bundna kapitalet blireffektivt. Erfarenheten visar att styrelsen inte sällan underlåtit alt ansökaom tvångslikvidation och det är därför befogat att initiativrätt ges åtrevisom som är väl insatt i bolagets ekonomiska situation. Näransökan enligt första stycket görs, skall rätten enligt andra stycket förordnaatt bolaget skall träda i likvidation, om ej under ärendets handläggning itingsrätten styrks att balansräkning utvisande att bolagets eget kapitaluppgår lill halva aktiekapitalet blivit granskad av revisorerna och godkänd avbolagsstämma. Bolaget kan alltså undgå tvångslikvidation genom att underärendets handläggning i tingsrätten förebringa bevisning om attlikvidationsanledningen upphört. Beräkningenav bristen skall enligt tredje stycket ske på grandval av balansräkning somupprättas enligt vanliga regler. Dock föreskrivs vissa modifikationer. Dessaavser att förhindra att ett bolag tvingas i likvidation i fall då det har doldareserver av sådan storlek att det i verkligheten inle föreligger ekonomiskgrund för tvångslikvidation. Bolaget skall alltså till de i balansräkningenenligt vanliga regler redovisade tillgångsvärdena inom Unjen lägga en post sommotsvarar skillnaden mellan tillgångarnas redovisade värde och derasförsäljningsvär- deefter avdrag för försäljningskostnaderna. Beträffande sådana anläggningstUlgångarsom undergår fortlöpande värdeminskning skall värdet dock upptas lillanskaffningskostnaderna minskade med erforderliga av-och nedskrivningar, omdärigenom som inte sällan t. ex. beträffande maskiner är fallet erhålls etlhögre värde. Denna redovisning inom linjen skall göras såväl vid de tvåtUlfällen då bolagsstämman skall pröva frågan om frivUlig likvidation som dårätten prövar frågan om tvångslikvidation. Ifjärde stycket har intagits bestämmelser om personligt ansvar förstyrelseledamöter m. fl. Gällandelag föreskriver att ansvarighet för uppkommande förbindelser drabbarstyrelseledamöter och verkställande direktör som underlåter att upprätta ochframlägga likvidationsbalansräkning, när anledning finns till antagande altaktiekapitalet lill två tredjedelar har gått förlorat. Samma ansvar åligger densom handlar på bolagets vägnar eller deltar i beslul om fortsättande avbolagets verksamhet trots atl likvidationsskyldighet inträtt. Detta innebär attansvarigheten uppkommer oavsett om borgenärer lider skada som står iorsakssammanhang med underlåtenheten alt sätta bolaget i likvidation.Utredningen menar atl en uppmjukning av detta regelkomplex synes sakligt motiveradoch låter sanktionen ligga enbart i den skadeståndsskyldighet som följer avbestämmelserna i 15 kap. Advokatsamfundetframhåller att erfarenheten visar all del alltför ofta förekommer attverksamheten fortsätts långt efter det att likvidationsskyldighet har inträtt.Samfundet anser därför att det är etl starkt borgenärsintresse att regeln ompersonligt ansvar bibehåUs. Enligtmin mening har det inte någon större praktisk betydelse vilken lösning somväljs. Som utredningen framhållit kan ofta skadestånd utkrävas av den somunderlåter att fullgöra sina skyldigheter i fråga om bolagets försättande ilikvidation. I vissa fall kan det dock vara svårt att styrka att det föreliggerorsakssammanhang mellan förlust för borgenärer och underlåtenheten att vidtaerforderliga åtgärder för att sätta bolaget i likvidation. Jag anser därför,liksom , att nuvarande regler om personligt ansvar för bolagelsåtaganden bör behållas i huvudsak oförändrade. Bestämmelser härom har intagitsi fjärde stycket. Vidsidan av de nu berörda reglerna om tvångslikvidationsskyldighet kan allmännaregler om konkurs, gäldenärsbrott och skadestånd på grund av sådant brott bliav betydelse såsom skydd för borgenärerna. Paragrafenger beslämmelser om tvångslikvidalion m. m. på talan av aktieägarminoritet somutsatts för ett kontinuerligt maktmissbruk av annan aktieägare. Beträffandeskälen för bestämmelsen hänvisar jag till vad jag anfört härom under 13.8. Haraktieägare uppsåtligen genom missbruk av sitt inflytande i bolaget medverkattill överträdelse av denna lag eller bolagsordningen, kan rätten enligt förstastycket, om på grund av missbrukets långvarighet eller annan anledning särskUdaskäl därtill föreligger, på talan av ägare till en tiondel av aktiema beslutaatt bolaget skall träda i likvidation. Avbestämmelsema framgår att minoritetsrätten kan användas när en aktieägare medinflytande i bolaget gör sig skyldig till missbruk av sitt inflytande. I regelblir det fråga om att missbruket utövas av någon eller några som genom sittaktieinnehav behärskar bolaget. Missbraket kan utövas genom bolagsstämmobesluti slrid mot 9 kap. 16 § men även genom att vederbörande utanför bolagsstämmanpåverkar bolagsledningen och därigenom medverkar till alt den vidtar sådana åtgärdersom innebär missbruk. Förbifall till minoritetens talan om all bolaget skall försättas i likvidationfordras särskUda skäl. Som sådant skäl nämns speciellt missbraketslångvarighet. Ett annat kan vara att missbruket varit grovt och fara föreliggerför att det upprepas. Bestämmelsernabör redan genom sin existens kunna motverka svårare majoritetsmissbruk. Redanden omständigheten att talan väcks om ett aktiebolags försättande i likvidationkan dock föranleda allvarliga olägenheter för bolaget. Rättigheten kan äventänkas bli använd chikanöst och i utpressningssyfte. Rättigheten har därförinte lagts i händerna på envar som äger en aktie. Eftersom rättigheten endastkan utövas av en minoritet som innehar minsl en tiondel av aktierna får deninte egentlig betydelse i stora bolag utan endast i de mindre, därmajoritetsmissbruk lättast kan utövas. Eftersomlikvidation ofta kan innebära kapilalförstörelse till nackdel förfordringsägare och de anställda upptas i första stycket ett alternativ tilltvångslikvidalion. Domstolen kan, när förutsättningama för beslut omtvångslikvidalion föreligger, i stäUet på yrkande av bolaget ålägga detta attinlösa kärandens aktier . Bestämmelsen härom har motsvarighet i definska och norska förslagen. Ombolaget inte följer rätlens avgörande och löser in aktierna, kan enligt stycketden vars aktier skolat inlösas få beslut om alt bolaget skall träda ilikvidation. Eninlösen kan, som utredningen påpekat, komma att medföra att bolaget saknartäckning för aktiekapitalet, kanske också för en del av skuldema. SärskUtkritisk kan situationen vara, om bolagets tUlgångar huvudsakligen äranläggningar och likviditeten är dålig. I sådana fall kan fuUgörandet avInlösenskyldigheten lätt medföra att bolaget inte kan betala sina skulder utanmåsle gå i likvidation och realisera sina anläggningar till underpris medförlust för aktieägama och kanske även borgenärerna. Del är nödvändigt allskapa garantier för all en inlösen inte medför sådana följder. I andra stycket föreskrivs alt vid avgörande av om beslutom likvidation eller beslut om inlösen av aktier skall meddelas, rätlen skallta särskild hänsyn till de anställdas och fordringsägarnas intressen. Inlösenfår inte ske, om bolagets egna kapital beräknat enligt 2 § tredje stycket dvs.med hänsyn tagen tUl förefintligheten av dolda reserver, efter inlösen skulleunderstiga hälften av det registrerade aktiekapitalet. Vidare skall vid sådanberäkning de aktier som avses skola inlösas upptas som tUlgång utan värde. Detbör påpekas alt inlösen inle innefattar någon nedsättning av aktiekapitalet(jfr 7 kap. 1 §). Om någon som tillsammans med andra väckt minoritetstalandärefter avstår från denna, utgör det inle hinder för andra att fullföljatalan. Beslämmelse härom upptas i tredje stycket. I paragrafen upptas övriga likvidationsgrunder enligtdenna lag. Enligt första stycket 1 skall bolaget träda i likvidation,om likvidationsskyldighet föreligger enligt bestämmelse i bolagsordningen, t.ex. att bolaget skall gå i likvidation eller när visshändelse inträffar. Enligt första stycket 2 skall bolaget träda i likvidationom bolaget är i konkurs och denna avslutas med överskott. Ytterligare bestämmelserhärom finns i 19 § andra stycket som förutsätter att bolagsstämma i sådant fallbeslutar om frivillig likvidation. Underlåter emellertid bolagsstämman attfatta ett sådant beslut inom en månad från. det konkursen avslutades, blirbestämmelserna i denna paragraf tillämpliga. Enligt första stycket 3 skall bolaget träda i likvidation,om bolaget saknar till registret anmäld behörig styrelse eller verkställandedirektör som skall finnas enligt denna lag. Med uttrycket behörig styrelse förslåssådan styrelse som enligt lag och bolagsordning skall finnas. Att behörigverkställande direktör inte är utsedd eller anmäld till registret är anledningtUl tvångslikvidation endast om verkställande direktör skall finnas enligt 8kap. Enligt första stycket 4 skall bolaget träda i likvidation,om bolaget ej har sänt in årsredovisning för något av de senasle två räkenskapsårentill redovisningsmyndigheten. Sådan redovisning skall enligt 11 kap. 3 §insändas till registreringsmyndighelen senast efter det denfastställts. Att jag föreslår att likvidation skall ske redan närårsredovisning saknas och inte som utredningen förordat har föranletts av ett påpekande från företagsskalleberedningen. Enligt första stycket 5 skall bolaget träda i likvidation,öm förhållandet mellan antalet bundna och antalet fria aktier strider motförbehåll enligt 17 kap. 1 §. Har antalet fria aktier kommit alt överstiga denenligt förbehållet medgivna delen av aktiema genom att bundna aktierblivit ogiltiga eller, i samband med nedsättning av aktiekapitalet, inlöstaeller indragna, skall enligt 17 kap. 5 § bolaget därefter förregistrering anmäla och visa att det tillåtna förhållandet mellan antaletbundna och antalet fria aktier inträtt. Sker det ej, skallregistreringsmyndigheten förelägga bolaget alt inom en månad inkomma medanmälan jämte bevis. Efterkommes ej föreläggandet, skall registreringsmyndighetengöra anmälan till rätten för bolagels försättande i likvidation enligt förevarandelagrum och underrätta bolaget därom. Även om likvidationsgrundenligt första stycket föreligger när ärendet anhängiggörs hos rätten kanbolaget enligt andra stycket undgå tvångslikvidation genom att under ärendetshandläggning i tingsrätten visa att likvidationsanledningen upphört. Vilkenbevisning som därvid fordras står i aUmänhet klart utan vidare. Iutredningsförslaget angavs att i fall som avses i första stycket 5 bolagetskulle visa att den enligt 17 kap. 5 § erforderliga registreringen skett.Bestämmelsen har såsom överflödig utgått ur milt förslag. Enligt tredje stycketprövar rätten inte frågan om tvångslikvidation enligt förevarande paragraf exofficio utan endast på anmälan av registreringsmyndighelen eller på ansökan avbehörig sökande. Behörig sökande är styrelsen, styrelseledamot, verkställandedirektör och aktieägare. I fall som avses i första stycket 24 får ansökanockså göras av borgenär eller annan vars rätt kan vara beroende av att detfinns någon som kan företräda bolaget. I utredningsförslagetanges att registreringsmyndigheten skall göra anmälan i fall som avses i förstastycket 4 samt när förhållande som avses i första stycket 2 eller 3 blir käntför myndigheten. Beslämmelse härom behöver inle las in i lagen utan kan meddelasav regeringen utan medverkan. Bestämmelsernai 5 och 6 §§ gäller domstolsförfarandet i ärende rörande tvångslikvidationenligt 2 eller 4 §. I övrigt är lagen (1946: 807) om handläggning avdomstolsärenden tUlämplig på sådant ärende. I fall som avses i 3 § förutsättsatt talan anhängiggörs genom stämning. Bestämmelserna i förevarande paragrafär inte tUlämpliga i sådant fall. Görs ansökan eller anmälanom tvångslikvidation enligt 2 eller 4 §, skall rätten enligt förevarandeparagraf genast kalla bolaget samt aktieägare och borgenärer. Kallelsen skalldelges bolaget, såvida upplysning finns om någon med vilken delgivning kan ske,samt kungöras genom rättens försorg i Post- och och i tidninginom den ort där bolagels styrelse har sitt säte, minst två och högst fyramånader före inställelsedagen. Med hänsyn tUllikvidationsfrågans betydelse för aktieägare och borgenärer i allmänhet börkungörelseförfarande ske i dessa fall. "delges bolaget" innebär en anpassning lillterminologin i delgivningslagen (1970: 428). Såvitt gäller bolaget innebäralltså bestämmelsen ett krav på att bolaget skall bevisligen delges kallelsetill förhandlingen inför rätten. Härvid kommer i första hand 3, 9 och 13 §§delgivningslagen att bli tUlämpliga. Kan bolaget inte delges enligt nämndalagrum, skall emellertid i stället för vad som sägs i delgivningslagen omkungörelsedelgivning bestämmelsen i förevarande paragraf om kungörelse ägatUlämpning. Sådan kungörelse skall under alla förhållanden utfärdas. Den harprimärt till syfte att ulan personlig delgivning kalla bolagels aktieägare ochborgenärer lill förhandlingen. Kungörelsen får emellertid också under den nyssangivna föratsättningen ersätta bevislig delgivning med bolaget. Av lagtexten framgår att frågan om likvidalionsskyldighetskall prövas på grundval av vad som framkommer vid inställelsen på den utsattadagen. Jag har inle funnit anledning atl, såsom hovrätten för , öppna möjlighet alt besluta om uppskov för att avgöra ärendet vidsenare tillfälle. Bestämmelserna i gällande lag om syssloman ilikvidationsärende har inle upptagits i förslaget. I stället gällerbestämmelserna belräffande god man i 4 § lagen om handläggning avdomstolsärenden. mannens uppdrag får anses vara begränsat tUl åtgärdersom krävs för uppdraget att ta vård om bolagets egendom och bevaka dessangelägenheter samt företräda bolaget. Med hänsyn till gode mannens begränsadebefogenheter och den korta lid hans uppdrag i allmänhet skall omfatta är detinte nödvändigt att föreskriva att han skall anmälas för registrering. Paragrafen ger sökande och registreringsmyndigheten rätltill ersättning ur bolagets medel eller av statsverket för vissa kostnader isamband med tvångslikvidationsförfarande. Bolagsstämma eller domstol, som fattar beslut att bolagetskall träda i likvidation, skall enligt första stycket utse en ellerflera Ukvidatorer. När likvidationen inträder övergår ledningen av bolagetfrån styrelsen och verkställande direktören till likvidatorerna.Likvidatorerna utses att genomföra hela likvidationen och tUlsätls inte somstyrelseledamöterna för viss tidsrymd. Antalet Ukvidatorer får bestämmas eftervad bolagsstämman eller rätten finner lämpligt. Vanligen ulses en eller högsttvå Ukvidatorer. Även suppleant kan ulses. Om bolagsordningen innehållerbestämmelser därom, kan vid sidan av de av bolagsstämman eller rätlen utseddaUkvidatorema en eller flera tillsättas i annan ordning. Paragrafenfömtsätter att endast den som utsett likvidator kan entlediga honom.Bolagsstämman kan alltså inte entlediga en av rätten utsedd likvidator.Aktieägare eller annan intressent kan med angivande av skäl hos rätten begäraatt likvidatorn entledigas och att annan utses i hans ställe. Saknaraktiebolag, som trätt i likvidation, tUl registret anmälda behörigaUkvidatorer, skall enligt andra stycket rätten förordna Ukvidatorer efteranmälan av registreringsmyndigheten eller ansökan av aktieägare, borgenäreller annan vars rätt kan vara beroende av att någon finns som kan företrädabolaget. I första hand kan givetvisbolagsstämma, som sammankallas av likvidator eller utlyses av länsstyrelsenenligt 9 kap. 8 §, genom val utse efterträdare till en av bolagsstämman utseddlikvidator som avgått eUer förlorat sin behörighet.