prop · FZ03187 · 1975-12-31 00:00:00 — I 52S finns beslämmelser om val av borgarråd samt om valbarhet, mandattid ocharvode. Paragrafen motsvarar i huvudsak 45 S KLS. Nyvaldakommunfullmäktige i väljer enligl 45 S KLS vid sitt försiasammanträde borgarråd för av . Fullmäktige bestämmer borgarrådensantal. Till borgarråd får endast utses personer med synnerlig insikt ocherfarenhet i kommunala förvaltningsfrågor eller i andra allmänna värv. Deallmänna valbarhetsvillkoren för kommunala förtroendeuppdrag gäller däremoiinte för borgarråden. Borgarråd behöver t, ex, inte vara kyrkobokförd iStockholms kommun. Om det begärs, skall varje borgarråd väljas särskilt. Omborgarråd avgår innan tjänstgöringstiden har gått ut, skall befallningenåterbesättas. För tiden lill dess nytt val har skett och vid tjänstledighet fårkommunstyrelsen förordna vikarie på befallningen. Borgarråd lår årsarvode ochhar rätt till pension efter vad fullmäktige bestämmer. Med befattningen somborgarråd får inte utan fullmäktiges medgivande förenas annan befattning istatens eller kommunens tjänst eller annat jämföriigt allmänt eller enskiltuppdrag. Om skyldighet för borgarråd att avgå vid varaktigt förfall finnsföreskrifter i reglemente för borgarrådsberedningen. anser jag att de speciella kvalifikationskraven förborgarråd inte bör få någon motsvarighet i den nya lagen. De saknar rättsligbetydelse och är att betrakta som principdeklarationer snarare än somkompetenskrav i vanlig mening. I likhet med utredningen anser jag också attsamma valbarhelsvillkor bör gälla för borgarråden som för förtroendemän iövrigt. I paragrafen hänvisas därför till beslämmelserna i 9 S om valbarhet förledamöler i fullmäktige och om verkan av all valbarheten upphör. Dettainnebär, som utredningen påpekar, en skärpning så till vida alt endasl personersom är kyrkobokförda i blir valbara till borgarråd. Attfullmäktige bestämmer borgarrådens antal är självklart och någon beslämmelsehärom har därför inte tagits in i lagen. Jagansluter mig till kommunallagsutredningens förslag att den uttryckligabestämmelsen om borgarråds arvode och rätt till pension ersätts med enhänvisning till den allmänna bestämmelsen i 34 S om ersättning, arvode, pensionoch andra ekonomiska förmåner till ledamöter i fullmäktige. Några sakligaändringar åsyftas inte med detta. Jag är också ense med utredningen om attförbudet mot bisyssla är av sådan karaktär att det bör placeras i reglementesom antas av fullmäktige och inle i lagen. I fråga om skyldighet för borgarrådatt avgå vid varaktigt förfall behövs enligl min mening ingen hänvisning ilagen till föreskrifter i reglemente för borgarrådsberedningen. Iövrigt stämmer 52 S i sak överens med 45 S KLS. 153 S finns vissa bestämmelser om borgarrådens uppgifter och slällning Prop.1975/76:187 484 Paragrafen motsvarar 46 och 50 SS KLS. Borgarrådenär enligt 46 S KLS skyldiga alt närvara vid kommunstyrelsens sammanträden, därde enligt 44 S är föredragningsskyldiga. De får detta i överiäggningarna meninte i besluten. Borgarråden bildar gemensamt en borgarrådsberedning. Sedan valav borgarråd har skett, utser fullmäktige ett av borgarråden till ordförande iborgarrådsberedningen. Ordförandeni borgarrådsberedningen skall i kommunstyrelsen föredra förslaget tillutdebilering av allmän kommunalskatt samt budgetförslaget. De närmareuppgifterna för borgarrådsberedningen och ärendenas fördelning mellanborgarråden behandlas i reglemente. Föredragande borgarråds förslag skall, närdet avviker från kommunstyrelsens beslut, alltid redovisas i styrelsensprotokoll. När borgarrådsberedningens ordförande uttalar mening som avvikerfrån styrelsens beslut, skall också hans mening antecknas i protokollet. Kommunstyrelsenutser enligt 50 S KLS bland borgarråden ordförande i kommunens nämnder, omannat inte har föreskrivits i författning eller bestämts av fullmäktige. Vidval av borgarråd lill ordförande skall kommunstyrelsen ta hänsyn till gällandefördelning av borgarrådens föredragningsskyldighet. Den som har blivitförordnad att i borgarråds ställe uppehålla hans tjänst utövar också hansuppdrag som ordförande i nämnd. Borgarråd tjänstgör som ordförande i nämndtill dess han avgår från borgar-rådsbefaltningen. Om fördelningen av borgarrådensföredragningsskyldighei förändras, får kommunstyrelsen beslula attordförandeuppdraget skall upphöra tidigare, Ilikhet med kommunallagsutredningen anser jag alt bestämmelser om ordförande iborgarrådsberedningen, ordförandens uppgifter, ärendenas fördelning mellanborgarråden och deras föredragningsskyldighet saml anteckning av borgarrådsavvikande förslag och mening i kommunstyrelsens protokoll inte bör las in iden nya lagen. Sådana bestämmelser är av intern natur och kan placeras ireglemente som antas av kommunfullmäktige. I övrigi stämmer bestämmelserna i 53S nya lagen överens med vad som föreskrivs i 46 och 50 SS KLS. Bestämmelseni 46 S KLS om borgarrådens skyldighet att närvara och rätt att yttra sig vidkommunstyrelsens sammanträden har alltså förts över till den nya lagen. Denbestämmelsen kan inte anses bli helt ersatt av den nya bestämmelsen i 50 S omförtroendemans rätt att närvara och yttra sig i nämnder där han inle är ledamoteller suppleant. Den bestämmelsen innebär endast ett bemyndigande förfullmäktige att ge förtroendemän närvaro- och yttranderält men ingenovillkorlig närvaroskyldighet och yttranderätt. I den nya 53 S finns en regelom att fullmäktige meddelar närmare föreskrifter om borgarråden. kan skeexempelvis i reglemente för borgarrådsberedningen. Sådant reglemente blir intelängre obligatoriskt. Föreskrifterna kan meddelas i andra former. Prop.1975/76:187 485 1detta kapitel finns bestämmelser om förmögenhetsskydd, täckning av medelsbehov,budgetens innehåll, budgetprocessen, anslagstäckning, fondbildning, lånerättoch räkenskapsföring. Som en allmän bakgrund lill specialmotiveringen tillbestämmelserna i kapitlet lämnas i det följande en översiktlig redogörelse för gällanderätt, tidigare utredningsförslag och kommunallagsutredningens förslag. 14,1.4,1Gällande rält 150-62 SS KL finns bestämmelser om bl, a, förmögenhelsförvaltning, medelsanvisning,budget, fondbildning, lånerätl och medelsförvaltning. Dessa bestämmelser bildartillsammans med 63-66 SS som innehåller regler om revision ett särskiltkapitel, drätselkapitlet. Enligt50 S KL bör kommunens fasta och lösa egendom förvaltas så att kommunensförmögenhet inte minskas. Särskilda regler ges om anläggningstillgångar, dvs,fast egendom och lös egendom som är avsedd att innehas stadigvarande. Medelsom kommun har uppburit som vederiag för anläggningstillgång eller på grund avförsäkring av sådan lillgång får tas i anspråk endast för att återbetala lånsom kommunen har tagit upp för att förvärva tillgången eller för alt anskaffaannan anläggningstillgång, I 51 S KL föreskrivs att kommuns medelsbehov skall,i den mån det inte fylls på annat sätt, läckas med allmän kommunalskatt, 1 52 SKL finns den s, k, täckningsregeln. Enligt denna skall beslut om anslag ocksåinnefatta anvisning av medel för all täcka anslaget. Om anslag beviljas atttäckas genom utdebitering , måste beslutet underställaslänsstyrelsens prövning. Enligt53 S skall kommun upprätta en utgifts- och inkomststat för detföljande årel. Bestämmelser ges om vad som skall tas upp på utgiftssidan resp,på inkomstsidan och om reservationsanslag. Beslämmelserna har ansetts innebäraatt bruttoredovisning av beräknade utgifts- och inkomstposter är avsedd, allposterna - om inte lagen medger undantag -måste falla på budgetåret, attanslagsändamålen skall vara specialdestinerade och att budgeten skall varabalanserad. Det krävs inte uttryckligen att budgeten skall delas upp i drift-och kapilalbudget, I 54 S anges bl, a, vissa tidsfrister för budgetarbetet. Kommunlår enligt 55 S avsätta medel till pensionsfond, kassaföriagsfond, allmäninvesteringsfond, särskild investeringsfond och skatteregleringsfond. Fond fåri princip tas i anspråk endast för det ändamål för vilket den har bildats ochendast till viss del av behållningen (55 och 56 SS), För att fondmedel skallfå avsättas till annat ändamål än som anges i 55 S och för att fond skall fåanvändas för annat ändamål än det avsedda krävs enligt 56 S regeringensmedgivande, 1 57 S finns bestämmelser om obligalorisk avsättning av medel lillfond. Prop.1975/76:187 486 I58-60 SS KL finns bestämmelser om kommuns lånerätt. I 58 S behandlas denallmänna underställningsfria lånerätten. Denna är begränsad till beloppet. Lånlår tas upp intill ett sammanlagt belopp som för kommunerna i allmänhetmotsvarar en utdebilering av . för varje skattekrona som enligt den underföregående år fastställda laxeringen belöper på kommunen. Kommun som intetillhör landstingskommun får underställningsfritt ta upp lån intill ettsammanlagt belopp som motsvarar en utdebitering av . Delån som avses nu skall vara ställda att återbetalas och attavbetalas , om lånetiden är längre än . Undantag fråntidsgränserna gäller för lån som övertas vid förvärv av intecknad egendom.Beloppsgränsen omfattar däremot också inleckningslån. Bestämmelsema i 58 S omlån gäller också i fråga om borgen. I59 S behandlas speciella fall av underställningsfri lånerätl. Underställningsfriaär lån av statsmedel som beviljas kommunen av statlig myndighet, lån förbostadsbyggnadsföretag som har godkänts för statlig belåning, lån till vatten-och avloppsanläggningar och vissa lån i samband med mark-politiskt betingadefastighetsförvärv. Närmare bestämmelser om i vilken omfallning och på vilkavillkor vissa av dessa lån lår tas upp finns i kungörelsen (1962:581) medvissa bestämmelser angående kommuns upptagande av lån m. m, 1andra fall än som avses i 58 eller 59 S krävs enligt 60 S regeringensmedgivande för att kommun skall få ta upp lån eller ingå borgen. Dethuvudsakliga syftet med lånekontrollen är att ett skydd för den kommunalaförmögenheten skall åstadkommas och all statsmakterna skall få möjlighet tillöverblick och samordning på det ekonomiska området. Den underställningsfrialånerätten är avsedd att tillgodose kommunernas behov av rörelsekapital och avmedel för finansiering av vissa investeringar. Beslämmelserom hur pengar och värdehandlingar skall förvaras finns i 61 S- I 62 S gesregler om räkenskaper och bokslut. Bestämmelsernai 54-66 SS KLS och 56-66 SS LL har i huvudsak samma innehåll som de nuredovisade reglerna i KL. Avvikande bestämmelser finns dock i både KLS och LL ombudgetfrister och i LL om den underställningsfria låneräitens omfattning.Skillnaderna mellan de tre lagarna kommer alt redovisas närmare i det följande, Iväsentliga hänseenden fick bestämmelsema i 50-62 SS KL sin utformning vid 1953års kommunallagsreform (SOU 1952:14. prop. 1953:210, KU 1953:22, rskr1953:419). Iförarbetena uppmärksammades frågan om skyddet för den kommunala förmögenheten.Föredragande departementschefen framhöll (prop. s. 162) att man som mål förkommunernas ekonomiska politik brukade ställa upp grundsatsen att den levandegenerationen inte borde förslösa vad lidigare generationer hade hopbragt lillde efterievandes gagn. Han fann det värdefullt att detta mål för kommunernasekonomiska politik blev inskrivet i kommunallagstiftningen. Det bordeemellertid inte ske genom ett kategoriskt Prop.1975/76:187 487 Ett sådani förbud förutsatte ell klart ochöverskådligt budget- och räkenskapssystem, som tillät en avläsning avförmögenhetsförändringarna år . Den bokföring som förekom ilandskommunerna medgav enligt departementschefen inte en sådan fortlöpandekontroll. Därtill kom att ett på budget och bokföring grundat förmögenhetsskyddknappast kunde bli fullt effektivt utan vissa allmängiltiga normer förvärdesättningen av kommunens tillgångar. Att binda kommunernas handlingsfriheti detta avseende ansåg departementschefen inte lämpligt. Mot ett absolutförbud mot förmögenhetsminskning talade också den omständigheten attsituationer kunde inträffa när en bokföringsmässig nedgång i förmögenhetenknappast kunde undvikas. Departementschefen underströk alt regleringen intefick ges en sådan form att kommunerna år för år måste bokföringsmässig!redovisa att förmögenheten inte hade minskats. Av detta skäl innehåller 50 SKL inte något absolut förbud mot att förmögenheten minskas ulan endast enföreskrift om att egendomen bör förvaltas så att någon förmögenhetsminskninginte sker, 1fråga om budgeten uttalades i kommittébetänkandet att den borde ställas upp såatt förmögenhetsändringarna tydligt kom till synes. Detta kunde enligtkommittén vinnas genom att budgeten delades in i drift- och kapilalbudget,något som var vanligt i städerna. Fastän en sådan uppställning av budgetenskulle ge en bättre överblick av kapitalhushållningen än den enklare form somvar vanlig i landskommunerna, ansågs det med hänsyn till praxis ilandskommunerna att man borde avstå från att införa tvingande regler i dessahänseenden (bet, s. 278). Efterhand som den kommunala verksamheien har ökat har kommunernas bokförings- ochbudgetförhållanden utvecklats. Genom den s. k, ka-pitalredovisningskommillénlät dåvarande och dåvarande utarbetaförslag till en ny ordning för budget och räkenskaper,Kapitalredovisningskommillén avgav betänkandet Kommunernaskapitalredovisning och betänkandet Kommunernas budget- och räkenskaper.Betänkandet om kapitalredovisning anvisar bl, a, ett system för kapital- ochresultatredovisning som står nära formerna för nyare företagsekonomiskredovisning men som har anpassats till de kommunala förhållandena, 1962 årsbetänkande ger en kontoplan för bokföring och budget. För denna kontoplan harindustriell kostnadsredovisning utgjort förebild. De båda kommunförbundenrekommenderade sina medlemmar alt följa vad som hade förordats i betänkandena.Även Landstingsförbundet har utarbetat och rekommenderat liknande riktlinjer.Rekommendationerna har vunnit en praktiskt taget fullständig efterföljd, Ibetänkandet om kapilalredovisning finns anvisningarom vad som skall hänförastill den kommunala förmögenheten och om hur de kommunala tillgångarna ochskulderna bör indelas. Det egna kapitalet delas upp i stam- Prop.1975/76:187 488 kapital- den dd av förmögenheten som omfattas av förmögenhetsskyddet - ochdriftkapital. Stamkapitalet består av dels investerat stamkapital, dvs.skillnaden mellan anläggningstillgångar och långfristiga skulder, dels disponibeltstamkapital, dvs. den del av kapitalbehållningen i övrigt som är avsedd förkapitalbildande och därmed jämförliga ändamål. 1 betänkandet görs skillnadmellan kapitalbudget, som omfattar förhållanden som hänger samman medkapitalbildningen, och driftbudget, som redovisar driftsmässiga förhållanden.De resurser som står till buds enligl kapitalbudgeten får i princip inteanvändas för driftändamål. För att stamkapitalet skall behållas och förkovrasskall däremot vissa överföringar ske från driftbudgeten till kapitalbudgeten. 1första hand avser överföringarna avskrivningsmedel. Medel avses vidare bliöverförda från driftbudgeten till kapitalbudgeten genom all en överföringsposttas upp på driftbudgetens utgiftssida med motsvarighet i en post påkapitalbudgetens inkomstsida. De överförda medlen avses ge utrymme påkapitalbudgeten för investeringar i anläggningstillgångar, amorteringar avanläggningslån och av avsättning till kapitalfonder. Den särskildaöverföringsposten visar den ökning förmögenheten beräknas undergå enligtbudgeten. Kommunalrättskommitténavgav betänkandet VI(SOU 1965:40) Kommunala bolag ochandra särskilda rättssubjekt för verksamhet. 1 betänkandetredovisades en undersökning av de problem som hänger samman med att kommunernai inte obetydlig omfattning använder akiiebolag och andra särskildarättssubjekt för kommunala uppgifter av olika slag, fanndet önskvärt att tendensen att anlita privalrättsliga företagsformer dämpasnågot. Att kommunerna hade funnit den kommunalrällsliga formen mindre användbarberodde i betydande grad på drätselbestämmelserna i framhöll attden moderna budget- och bokföringsordningen automatiskt ger ett verksamt skyddför förmögenheten. Genom att kommunerna allmänt följde kommunförbundensrekommendationer tillgodosågs enligt kommittén KL:s krav att förmögenheten börförvaltas så att den inte minskas, 1 ett system där förmögen-helskontrollen ärcentralt inbyggd i budgetordningen, saknar det - framhöll kommittén -självfallet intresse vilka resurser i den balanserade budgeten som tas ianspråk för olika individuella investeringar. Med en balanserad kapitalbudgetkan inte heller underiåtna eller fördröjda amorteringar leda till någonminskning av förmögenheten (bet. s, 102). Kommitténförordade en genomgripande reform av bestämmelserna om kommunernas rätt att taupp lån. Bestämmelserna om underställning borde tas bort,Lånerättsbesiämmdserna borde enligl kommittén inordnas i systematisktuppbyggda bestämmelser om kommunernas kapitalförvaltning. borde debestämmelser som syftar till ett skydd för den kommunala förmögenheten gesstörre stadga och ett mera tidsenligt innehåll. Del bäsla skyddel för denkommunala förmögenheten låg i ett klart och överskådligt budgetsystem.Efterföljden av kommunförbundens rekommen- Prop.1975/76:187 489 dationermedförde bättre garantier för en god ekonomisk hushållning än de garantier somett lånekontrollsystem någonsin kunde skapa, Budget-och räkenskapsordningen varemellertid bara ett hjälpmedel. Den kunde inte hindra att kommunerna kundeåsidosätta vad som borde iakttas för en god förmögenhetsförvaltning (bet. s,117). diskuterade därför om en lagreglering av någrafundamentala principer för budget och finansiering kunde ha något värde. Denallmänna bestämmelsen i 50 S KL om förmögenhetsskyddet återspeglades, framhöllkommittén, inte i budgetbestämmelserna, vilka lämnade utrymme för en rätt frifinansieringsordning. Kommittén ansåg alt en lagreglering av vissa grunder förfinansieringen och förmögenhetsförvaltningen skulle kunna bidra till störreklarhet och stadga. Bestämmelserna om lånerätten borde inordnas i dennareglering och ulan föreskrifter om underställning direkt reglera vilken rättkommunerna skulle ha i lånehänseende (bet. s, 118). Kommunalrällskommitténskonkreia ändringsförslag var i korthet följande. Bestämmelsen omförmögenhetsskyddel preciseras med anknytning lill del moderna kommunalabudget- och räkenskapssystemet. Budgetbestämmelsen utformas med uppdelning påkapitalbudget och driftbudget och reglerar därjämte bl.a, frågor omavskrivningar och överföringar i övrigi från driftbudget till kapilalbudget,Lånerättsbesiämmdserna inpassas i det nya budget- och räkenskapssystemet.Beloppsbegränsningar och krav på underställning las bort. Kommunerna föreslåsfä rätt all ta upp lån för in-vesleringsändamål och för att tillgodose behov avrörelsemedel. Kommun får också rätt att för fullgörande av uppgiftåtaga sig borgensansvar och ansvarighet i övrigt för lån åt annan än kommunen.Fondbestämmelserna förenklas och inordnas i den enhetliga regleringen av deekonomiska förhållandena. Underställningstvånget när del gäller att inrättavissa fonder och ta i anspråk fondmedel upphävs. 1 anslutning till uppdelningenmellan kapitalfonder och driftfonder meddelas förbud alt använda fonderadekapitalmedd för driftändamål. Skyldigheten att lill kapitalfonder avsättaförsäljnings- och försäkringsmedel kvarstår, Kommunalrätlskommilténsförslag fick ett positivt mottagande av remissinstanserna. Förslaget allunderställningsskyldighelen i låne- och borgensärenden skulle slopastillstyrktes eller lämnades utan erinran av de fiesta remissinstanserna. Eninte obetydlig minoritet, bl, a, ett antal länsstyrelser, ställde sigemellertid tveksamma eller avvisande lill delta förslag, Kommunalrällskommitténsförslag har inte föranlett lagstiftning, Ibetänkandet (SOU 1968:35) Storiandsiingeis författning föreslogs en särskildlandslingslag för landstingskommun, 1 delta lagförslag fannsett drätsdkapild som i vissa avseenden avvek från bestämmelserna i , Dessabeslämmelser bedömdes med hänsyn till modern redovisningsteknik och moderntsynsätt på ekonomi som i många hänseenden föråldrade. Bestämmelsernaom förmögenhetsskydd, landstingsskatt samt anslags- och medelsanvisningföreslogs bli i huvudsak utan ändringar över- Prop.1975/76:187 490 fördalill den föreslagna lagen. Någon motsvarighet till bestämmelserna i 56 § LL omanvändning av försäkringsmedel eller vederiag för anläggningstillgångar togsdäremot inte med i förslaget. Inte heller bestämmelserna om fonderingstvång ifråga om sådana medel (63 S LL) fick någon motsvarighet. Bestämmelsen i 58 SLL om underställning av beslut om anslag som kräver uldebitering under mer slopades också. Budgetavsnittet i förslaget innehöll föreskrifter om attbudgeten skulle delas upp på kapitalsida och driftsida. 1 fråga om förfarandetvid budgetarbetet föreslogs bl. a. att budgeten skulle fastställas vidsammanträde och att budgetförslaget under valår skullebehandlas av det nyvalda lands-linget. Avsnittet om fonder förenklades,Underställningslvånget i fråga om vissa fondavsättningar och fbnddispositionerföreslogs utgå. Bestämmelserna om fondbildning begränsades till en bestämmelseatt landstingskommunen skulle lå avsätta medel till kapitalfonder ochdriftfonder saml alt medd från kapitalfond inle fick användas för driftändamål. Förslageni betänkandet ledde inte till lagstiftning. Frågorna ansågs böra bedömas iannat sammanhang för alla landstingskommuner (prop. 1969:112 s. 90). Budgetutredningenhar i betänkandet (SOU 1973:43) Budgetreform lagt fram förslag till ändringar ifråga om statsbudgeten m. m. Utredningen framhåller bl. a. att del med hänsynlill den kommunala sektorns storiek och betydelse för samhällsekonomin ärangeläget att en ökad medverkan kommer till stånd i den statligastabiliseringspolitiken. Den kommunala finansieringen bör enligt utredningenbeaktas i sin helhet för att de stabiliseringspolitiska åtgärderna skall fätillräcklig effekt. 1 sin diskussion om den kommunala upplåningens roll i detslabiliseringspolitiska sammanhanget framhåller utredningen att den gällandelånekontrollen inte är utformad med syfte att kunna användas somslabiliseringspolitiskt medel. Uiredningen menar att frågoma omupplåningsmöjligheter och likviditet bör ägnas uppmärksamhet vid denstabiliseringspolitiska samordningen med kommunema och föreslår attkreditpolitiska åtgärder som syftar till stabiliseringspolitisk påverkan påkommunerna övervägs av kommunalekonomiska utredningen (Fi 1971:08). Kommunallagsutredningenhar anlitat Svenska kommunförbundets kommunalekonomiska avdelning för enundersökning av nutida budget- och revisionspraxis och de framtidautvecklingstendenserna. Undersökningen redovisas i en promemoria som har tagitsin som bilaga lill betänkandet Enhetlig kommunallag. Förden kortsiktiga ekonomiska planeringen utgör enligt promemoriankapitalredovisningskommitténs båda betänkanden alltjämt grunden, 1 fråga omnormalkonloplanen görs i promemorian preciseringar och lillägg till ka- Prop.1975/76:187 491 Tyngdpunkten beiräffande ändamålet med kapilalredovisningen har enligtpromemorian fötskjutits från förmögenhetsskydd till kostnadsredovisning. Deprinciper som kapitalredovisningskommittén rekommenderade är till stora delarfortfarande tillämpliga. har enligt promemorian arbetat vidare med utformningen avanvisningar för den praktiska lillämpningen av det budgel-ochredovisningssystem som kapitalredovisningskommillén rekommenderade. Samtligakommuner tillämpar huvudprinciperna i normalkontoplanen. 1 vissa avseendeninnebär tillämpningsanvisningarna avvikelser frånka-pilalredovisningskommitténs förslag. I det fortlöpande utvecklingsarbetethar fråga uppkommit om hur budgeteringen skall samordnas med verksamhetsplaneringen.I promemorian anförs att det med stöd av 30 S KL kan hävdas att kommunstyrelsenhar ansvaret för att ekonomisk långtidsplanering sker och samordnas med annanplanering. Det vanligaste tidsperspektivet för långtidsplaneringen är fem år.Den politiska tyngdpunkten har förskjutits från årsbudget till fierårigekonomisk planering.