prop · FZ03150 · 1975-12-31 00:00:00 — Boendeutredningenskalkyl slutar på en nyproduktion om ca 75 000 lägenheter undertioårsperioden 19751985. Det innebär en ök- Prop.1975/76:150 52 ning av nybyggnadsinvesteringarna om' 3,54,per år.Därmed skulle trångboddheten kunna elimineras. LU 75 har genomfört kalkyler över bostadsefterfråganbaserade på nationalräkenskapsmaterial. I med den högretillväxten för privat konsumtion, kan konsumtionen av bostadstjänster beräknasöka 19751980. Det kräver en ungefär lika snabb ökning av dettotala bostadsbeståndet. Nyproduktionsbehovet blir då bestämt av det antallägenheter som av olika anledningar, rivning, kontorisering etc., lämnarbeståndet. Vidare föreligger ett val mellan att åstadkomma de erforderligainvesteringarna genom nybyggnad eller ombyggnad. I alternativet med lägre privat konsumtionstillväxt,alternativ II,sänks tUlväxten avbostadskonsumtionen till något . Bostadskonsumtionen förändrasinte i samma utsträckning som den totala privata konsumtionen i de olikaaltemativen, bl. a. genom det särskilda stöd som av sociala skäl riktas motboendet. Bostadsbeståndets ökning följer bostadskonsumtionens och blir lägre ialternativ II. Olika altemativ för avgången av äldre lägenheter liksomför avvägningen mellan nybyggnad och Ombyggnad diskuteras i LU 75. En relativtlåg avgång av äldre lägenheter har ansetts trolig, särskilt vid den lägrebostadskonsumtionen. torde ombyggnadsverksamheten öka. Den årliganyproduktionen kan uppskattas ligga inom inlervallel 54 00075 000 lägenheter.Av beräkningstekniska skäl har endast ett alternativ använts, varför ennyproduktion om ca 70 000 lägenheter antagits. Detta ger en ökning avbostadsinvesteringarna om för 1970-talets senare dd.Investeringarna i fritidshus har förutsatts inte komma att öka lika snabbt somtidigare, bl. a. beroende på strävandena att prioritera det rörliga friluftslivet.Inräknas fritidshusinvesteringarna kan investeringstakten anges till 2,53 %per år. Bostadsstyrdsen har ingen erinran mot utredningensbedömning av bostadsinvesteringarnas utveckling . Styrelsen vill dock starkt understryka osäkerheten iinvesteringsberäkningarna. Det av utredningen angivna antalet nybyggdalägenheter är troligen osäkrare än investeringsnivån. Utredningens bedömning om ca 70 000 nybyggda lägenheterper år kan jämföras med sammanställningen av kommunernas bostadsbyggnadsprogram.Den upptar en årlig nyproduktion av omkring 60 000 lägenheter under perioden19751979. Differensen mellan kommunernas planer och utredningens uppskattningkan synas stor. Den kan dock enligt styrelsen knappast betecknas som annat änett uttryck för osäkerheten i bedömningarna. Förändringen på bostadsmarknadenkan ha medfört att kommunerna skurit ned planeringen till en nivå som pålängre sikt visar sig för låg. konstaterar att utredningen presenterar basfakta av stort intresse förstatliga och kommunala myndigheters långsiktsplanering. Vad gäUerbedömningarna av bostadsbyggandets omfattning har verket i annat sammanhangframhåUit osäkerheten i boendeutredningens antaganden, vilka ävenlångtidsutredningen utgått ifrån. LOvill fästa uppmärksamheten på den balansbrist som f. n. föreligger inombostadsbyggandet. Detta har av olika skäl pressats ned under denproduktionsnivå som på lång sikt kan beräknas motsvara behovet. På detta sättskapas tendenser till produktionsminskning även inom andra näringar. En viktigslutsats blir enligt LO att den stabUiseringsinriktade utbudspolitiken måstesamordnas med den långsiktiga näringspoUtiken. Produktionssektornoffentliga tjänster omfattar i LU all verksamhet vid statliga och kommunalamyndigheter. Däremot ingår inte affärsverken och de offentligt ägdaaktiebolagen. Sektoms produktion mäts via kostnaderna eftersom marknadsprisbildningi stort sett saknas för offentliga tjänster. Någon hänsyn till deproduktivitetsstegringar som säkerligen förekommer tas inte inationalräkenskaperna. Detta innebär att volymen av den offentligatjänsteproduktionen systematiskt underskattas. Det är emeUertid mycket svårtatt finna ett produktionsmått med anknytning till målen för verksamheten ensför snävt avgränsade delområden. Att få fram ett enda målrelateratproduktionsmått för hela den offentliga sektorn är med stor sannolikhetomöjligt. Begreppsmässigtär offentiig produktion och konsumtion inte Ukty-diga men står i ett mycketnära samband med varandra. I LU:s ekonometriska modell har den offentligatjänstesektorns utveckling bestämts via det utrymme som i kalkylema kommit framför den offentliga konsumtionen. Denoffentliga konsumtionens ökning kan tänkas bestå av tvådelar: en som framstår som näst intill nödvändig med hänsyn tillsamhällsutvecklingen och tidigare politiska bindningar och en som kan varierasoch påverkas av nya politiska ställningstaganden . I en s. k.baskalkyl har LU försökt beräkna den "nödvändiga" delen av dennaökning. Baskalkylen skall således tjäna till att ange en lägsta möjliga nivåför den offentliga konsumtionen. Somunderlag för baskalkylen avseende statlig konsumtion har använts den statiigalångtidsbudgeten för perioden /761979/80. De beräkningar av den framtidautgiftsutvecklingen som anges i långtidsbudgeten avser endast konsekvenser avredan fattade beslut och gjorda åtaganden. Inga försök görs att förutse nyabeslut som kan komma att fattas . 5Riksdagen 1975/76.1 saml. 1975/76:150 54 Baskalkylenför den kommunala sektom har baserats på ett material från kommunalekonomiskautredningen (KEU). Detta material utgörs av beräkningar av de resurskrav somuppkommer enbart genom förändringar i befolkningens storlek ochåldersfördelning. För primärkommunerna utgörs beräkningen av en kommunvisframskrivning av prestationsnivå. Beräkningama för sjukvårdssektornhar baserats på ett material från . Ingetav dessa material tar dock hänsyn till den successiva standardhöjning i detoffentliga tjänsteutbudet som kommer mer eUer mindre automatiskt av att den offentiigakonsumtionen måste visa en viss följsamhet till den allmännastandardstegringen. Därför har de ökningstakter som anges i långtidsbudget-och KEU-materialen dragits upp med ett schablontillägg på . Detta hargjorts för vart och ett av ändamålen utom försvaret. Baskalkylen förkommunerna har dessutom kompletterats med särskilda beräkningar för behovet avbarntiUsyn. I baskalkylen ingår således den barnstugeutbyggnad som i oktober1975 överenskommits mdlan regeringen och . Denoffentliga konsumtionens volymökning enligt baskalkylen har i LU beräknats till1,19751980. Den statiiga konsumtionen skulle öka per åroch den kommunala . SkUlnaden förklaras dels av att försvaret,som ökar mycket långsamt, är ett rent statligt verksamhetsområde, dels av attden nämnda barnstugeutbyggnaden i sin heUiet faller på den kommunalasocialvården. För övriga ändamål ger baskalkylen ganska Ukartade ökningstal förstat och kommun. Dealtemativ för den privata konsumtionen och den ordinarie veckoarbetstiden sompresenteras i LU har resulterat i fyra olika alternativ även för den offentligasektorns utveckling. De genomsnittliga volymökningstakterna i de olika fallen,uttryckta i procent , redovisas i nedanstående tablå. Arbetstid, tim/vecka Denoffentliga konsumtionen kan också fördelas på olika delområden (ändamål). Ensådan uppdelning krävs av modeUtekniska skäl, men har dessutom mtresse då manhärigenom får en mera nyanserad bild av den offentliga sektoms utveckling. Deändamålsfördelningar som tiUämpats är emeUertid av rent beräkningsteknisknatur. harinte kunnat utföras och resultaten har självfallet inte heller någon politiskförankring. Den offentliga konsumtionens ändamålsvisa förändringar anges itabell 4. Tabell4 Offentiig konsumtion 1975-1980 Ändamålsfördelningarnai alternativen I och III har i hög grad kommit att präglas av baskalkylen. Dåutrymmet för offentlig konsumtion i dessa fall inte räckte upp tUl baskalkylensnivå har en likformig proportionell neddragning av baskalkylens resultatgjorts för samtliga ändamålsgmpper (exkl. försvaret). Ialtemativ II är utrymmet för offentlig konsumtion större än vadsom beräknats vara erforderligt enligt baskalkylen. För staten har den del avkonsumtionen som kommer utöver baskalkylen fördelats enligt' ett mönster somavspeglar skillnaden mellan den faktiska fördelningen av den statligakonsumtionsökningen 19701975 och den fördelning som normalt gäUde i långtidsbtidgetenunder dessa år. Härigenom skulle den statliga konsumtionens ökning per ändamål19751980 komma att i stora drag ansluta sig till det ändamålsmönster som gäUdeunder den tidigare femårsperioden 19701975. Denkommunala konsuiritionens ändamålsfördelning har i alternativ II anpassatsefter den fördelning som kunnat beräknas ur kommunernas egna långtidsplaner.Det kommunala planmaterialet och LU:s tolknmg av detta redovisas utförligt iLU:s bilaga 5. Iavsnittet om resursanspråk och avvägningsfrågor redogjordes förre-missmstansemas ställningstaganden till awägnmgen mellan LU:s olika »)Ds Fi 1976:1 "Den offentiiga sektom 19751980". 1975/76:150 56 alternativ.De synpunkter som framfördes där avsåg i allmänhet tillväxten i offentligkonsumtion som helhet kontra privat konsumtion. I föreliggande avsnittsammanfattas remissinstansernas syn på mera spe-r cifika problem som ärförbundna med offentlig verksamhet och dess olika delområden. Frågan omproduktivitetshöjningar inom den offentliga sektorn har tagits upp avstatskontoret och . Båda remissinstanserna delar LU:sbedömning ätt det inte är inöjligt ätt få fram ett målrelateratproduktionsmått för den offentliga sektorn. RRV vill understryka att en produktionsökningeller kvalitetshöjning av offentliga tjänster orsakad avproduktivitetshöjningar självfallet är lika värdefull som den förändring somorsakas av en ökad resursinsats. En utvärdering av olika tillväxtalternativ börsåledes göras med stor försiktighet och framför allt med hänsynstagande tilltillväxtens innehåll. RRV vill i detta sammanhang också peka på det positivasamband som kan väntas existera mellan en utbyggnad av den offentliga sektornoch produktivitetsutvecklingen inom den privata sektorn. Också statskontoret anseratt det hade varit av värde om LU:s ickekvantitativa diskussioner om denoffentliga sektorns produktivitetsutveckling hade fördjupats. Statskontoretberör vidare den långsiktiga planeringen vid statliga myndigheter. Dennakarakteriseras av snabba och svårfömtsägbara förändringar aV myndighetemasomgivning, vilket kommer tiU uttryck i mycket stora variationer i den statligakonsumtionens procentuella volymförändringar mellan olika år. Det påpekasockså att oavsett valet av alternativ så kommer utrymmet för den statligaexpansionen ätt vara jämförelsevis begränsat. Flera sektorerinom den statliga sektorn och därmed verksamhetsvolymen för flera statligamyndigheter kommer att öka mycket litet eller rent av minska under perioden.Planeringen för icke-tiUväxt ställer emellertid andra krav än planering itUlväxtsituationer. Statskontoret anser att ökad kunskap om myndighetemasanpassning till icke-tillväxt är av central betydelse inom området administrativutveckling. () har den kvalitativa sidan av den offentiigatjänsteproduktionen kommit något i bakgmnden. Redan en ökning av antaletsysselsatta kan innebära en kvalitetsförbättring. Detta är emeUertid inte aUtidtillräckligt för att de tjänster den offentliga sektorn erbjuder skåU framståsom en väsentlig tillgång och ett stöd för den enskilde individen. Som exempelpå kvalitetshöjande insatser nämner UKÄ bättre utbildning för de personer somarbetar mom sektom och större möjlighet för dem att aktivt påverkautvecklingen inom arbetsfältet. På samma sätt måste nyttjama av offentiigatjänster kunna påverka utformnmgen av sektorns service. Som exempel kan nämnasbarnomsorgen, där inte bara kvantitativa utan även kvalitativa krav harframförts och där både personal och föräldrar bör få möjlighet att ge- mensamtutforma verksamhetens uiriktning. Ett annat belysande exempel i detsammanhanget är äldreomsorgen och omsorgen om i vid mening handikappademänniskor. EnligtUKÄ:s uppfattning kan det vara skäl att ompröva nuvarande,, ofta restriktiva,instäUning till ökade krav på kvalitet och differentiering i fråga om denoffentliga sektorns kapacitet och tjänsteutbud. Man borde också fördjupa;diskussionen kring frågan om viss avgiftsfinansiering av offentliga tjänsterovanför den baskostnad som samhället står för och rimligen måste stå för. Kommunförbundetpåpekat i sitt yttrande att den redovisning som görs i LU Inte skUjer mellanprimärkommuner, landsting och församlingar. Det är därför svårt att göradirekta jäinförelser mellan LU och primärkommunernas planer. Fömtom allmännasynpunkter om kommunernas resurskrav (se avsnittet om resurskrav ochavvägningsfrågor) har utförligare behandlat den kommunalasektorns finansieringsproblem. De senare frågorna tas upp i avsnittet om finansiellutveckling. Beträffandeolika delområden av offentlig tjänsteproduktion har remissinstansema framförtsynpunkter endast avseende utbildning, hälso-och sjukvård och socialvård. SÖframför att behovet av kvantitativ utbyggnad av skolväsendet är ännu inte hdttillgodosett. DärtUl är det enligt SÖ:s uppfattning angeläget med kvalitativaförbättringar. Detta gäUer exempelvis utmstning av lokaler för framför allt denyrkesinriktade utbildningen. SÖ berör i detta sammanhang några förhåUanden somskapar behov av resurser, men som i första hand inte har med den kvantitativautvecklingen att göra. Denfortlöpande befolkningsomflyttningen medför även om den f. n. sker inombegränsade regioner och tätortsområden, vUket bl. a. arbetsmarknadsdepartementetssammanställning av länsplanermg 74 visar ett stort behov av nya skolor. Dettagäller i första hand ungdomsutbildningen, men även vuxenutbildningen behöverlokaler i närheten av bostadsområdena. Förhållandet att fr. o. /73 genomförts i alla årskurser i landets samtliga kommuner öch attbefolkningsökningen i åldrarna beräknas bli mycket låg innebär såledesinte att investeringsbehovet beträffande lokaler för minskat imotsvarande grad. Den av SÖ genomförda inventeringen avinvesteringsbehovet visar att detta för vidkommande uppgår till oa1000 milj. kr. enbart för /77. Inte heller gymnasieskolanfår enligt SÖ:s uppfattning betraktas som färdigutbyggd. För att fler ungdomarskaU kuima erbjudas önskad utbUdning, dvs. i första hand.yrkesinrUctadutbildning, fordras ett bredare utbud och en större andel yrkesinriktadeutbildningsplatser. Detta är viktigt för att stärka ungdomens ställning påarbetsmarknaden och för att. 1975/76:150 58 trygganäringslivets behov av yrkeskunnig arbetskraft. En förskjutning motyrkesinriktad utbUdning kräver tiU stor del nya lokaler och ny utrustning. Motdenna bakgrand finner SÖ troligt att de av LU framtagna alternativen I och IIIsvårUgen kan förenas med de krav som ställs på utbUd-ningsväsendet. SÖ viUockså understryka ungdoms- och vuxenutbUd-ningens dubbla roller. Utbildningeningår således både som komponent i individens välfärd och som en avföratsättningarna för den samhällsekonomiska utvecklingen. Vad gäUerutbUdnmgens roll i samhällsekonomin har LU konstaterat att det även underlågkonjunkturer råder brist på yrkeskunnig arbetskraft inom. industrisektorn.UtbUdning är i mycket stor utsträckning en föratsättning för ökad produktivitetoch därmed en basresurs för genomförande av olika samhäUsekonomiskaalternativ. UtbUdningens roll måste därför ägnas stor uppmärksamhet ilångtidsplaneringen. Hälso-och sjukvårdens problem diskuteras utförUgt av . Även omden i LU redovisade konsumtionsökningen inom olika områden enbart är attbetrakta som räkneexempel så vUl framhålla att såväl LU:stolkning.av landstingens planer som dess bedömning av vad som är en rimligbaskalkyl, innebär underskattningar av hälso- och sjukvårdens framtidaresursbehov. ILU:s baskalkyl anges konsumtionsvolymökhingen för hälso- och sjulcvård 19751980till . Tar man bort standardtiUägget () och det utrymme somkrävs för befolkningsökningen (0,) skulle återstå att täckautbyggnadsbehoven tUl följd av ål-dersförändringama. anserdetta utrymme vara klart OtUlräckligt och inte ens täcka hälften av detverkliga resursbehovet. Ytterligare automatiska utbyggnadskrav skulle dessutomtillkomma bl. a. som en följd av att människor flyttar till tätorter och attkvinnor förvärvsarbetar i större utsträckning . Baskalkylen skulleinte heller ge något utrymme för att täcka konsekvenserna av redan fattadebeslut. Driften vid de enheter, där mvesteringar redan påbörjats, skulle kunnaäventyras. En utveckling enligt baskalkylen skulle enligt Landstingsförbundetinnebära en klart försämrad staindard inom hälso- och sjukvården. Ocksåden tolkning av landstingens planer som LU gjort innebär enligtLandstingsförbundet en viss underskattning. Dessa planer, hämtade frånLKELP-undersökningen, har i LU använts vid fördelningen av konsumtionsutrymmetenligt altemativ II på olika ändamålsområden. mening har inte tUlräcldig hänsyn tagits till att planemaför av planperioden måste betraktas som ofullständiga. Ocksåbesättandet av utgångsårets vakanta tjänster skulle kräva ytterligare resurser.Landstingsförbundet anser att den genomsnittliga ökningen enligtplanema bör justeras upp med ca 1 pro- centenhetför att hänsyn skall tas tiU de nämnda ofuUständigheterna. Inbyggd i de planerlandstingen redovisar i LKELP 75 torde således Ugga en expansionstakt på meUan4 och , dvs. i stort sett samma takt som under första delen av1970-talet. Enligt Landstingsförbundetär landstingens planer redan hårt nedbantade till följd avfinansieringssvårigheterna. Trots att betydande resurser krävs för attupprätthålla den nuvarande standarden bibehåUs i planerna den utvecklingstaktsom rått hittUls . Denna har i sig medfört en starkt begränsadutveckling i förhållande till . anser attutvecklingstakten enligt landstingens planer därför måste betraktas som enminiminivå för den framtida utbyggnaden. En stagnerande utvecklmg försjukvårdssektorn kan inte accepteras. Ocksåsocialstyrelsen anser att hälso- och sjukvårdens behov av expansionsutrymmetorde vara större än vad som LU antagit i beräkningen av sina altemativ. Socialstyrelsenframför vidare att socialvårdens utveckling i LU huvudsakligen har beskrivitsi termer av barnomsorg och stöd tiU de äldre. De behovsberäkningar LU gjortanses inte avse fuU behovstäckning vare sig det gäller barnomsorg eller servicetill de äldre. Även andra verksamheter inom socialvården kan antas innebäraomfattande anspråk på resurser och personal, vUka sannolikt kommer att öka omsocialutredningens principer skulle genomföras. I utredningen har denrealekonomiska analysen kompletterats med beräkningar av dess finansiellainnebörd och konsekvenser. I den reala analysen anges fyra altemativ förutvecklingen 19751980. För att överföra dessa kalkyler till beräkningar ilöpande priser har en särskUd prismodeU använts. Modellen bygger i stort settpå samma antaganden beträffande pris- och lönebUdningen som den s. k.EFO-modeUen. Prisutvecklingen i konkurrensutsatta sektorer bestäms i modellenav den internationeUa prisutvecklingen. Prisförändringarna inom de skyddadesektorerna bestäms av utvecklingen inom de konkurrensutsatta delama av ekonominvia antaganden om bl. a. produktivitets- och löneandelsutvecklingen. Beräkningarnautgår från att den internationella prisökningen kommer alt uppgå tUl igenomsnitt 19751980. Vid modeUkal-kylerna framkommer härvid en ökningi konsumentprisema på . För den offentliga konsumtionenframkommer väsentUgt högre prisökningstakter; den kommunala konsumtionenberäknas stiga i pris och den statiiga . Prop.1975/76:150 60 Den genomsnittliga prisstegringen 1975 1980 Export (varor och tjänster) 3,2 Import (varor och tiänster) 3,2 _ BNP till marknadspris 4,9 De redovisade prisförändringarna anknyter i förstahand till viktfördelningen i alternativet I. Prisökningarna blir till följd avförändringen i sektorsammansättningen några tiondelar högre i alternativen II och III. Att export- och importprisstegringen blir något högre änden internationella förklaras av olikheter i sammansättningen mellanvärldshandeln och den svenska utrikeshandeln. Omräkningen till löpande priser påverkar i hög gradrelationerna mellan privat och offentlig konsumtion. Genom den relativt settsnabbare kostnadsstegringen inom den offentliga verksamheten svarar dessvolymutveckling mot én ökning i löpande priser som ligger klart över denprivata konsumtionens ökningstakt. Detta får bl. a. konsekvenser förskatteutvecklingen vilket skall beröras längre fram. Årlig procentuell förändring, löpande priser Export(varor och tjänster) 16,4 Import(varor och tjänster) 16,1 Anm. 1 Som framhållits har inte någradetaljberäkningar genomförts för alternativet IV. Anm. 2 Kalkylerna i tablån grundaspä de justeradeberäkningarna . Beräkningen av försörjningsbalansen i löpande priser är enviktig komponent i den kalkyl över de olika sektoremas finansiella sparande somredovisas nedan. Dessutom fördras för denna kalkyl ytterligare ett antalviktiga antaganden. Löneandelen har förutsatts ligga kvar på genomsnittsnivånför . Särskilda beräkningar av transfereringar mellan sektorernahar gjorts varvid hänsyn tagits till redan fattade beslut, t. ex. i form avavgiftshöjningar för folkpension och ATP. Föratt renodla problemställningen har vidare kommunernas finansiella sparandesatts till noll 1980. Härigenom kommer diskussionen främst att gällaavvägningen mellan statens och hushållens finansiella sparande inom ramen fördet totala finansiella sparandet. Det totalt erforderliga sparandet bestäms avbytesbalansmålet vUket betraktas som givet. Vidolika antaganden om hushållens sparkvot kan det nödvändiga skatteuttaget fråndessa framräknas. Vid en hög sparkvot i hushållssektorn kan beskattningenhållas på en lägre nivå än vid en låg sparkvot. Skulle sparkvoten ihushållssektorn sjunka måste i stället statens finansiella StäUningförstärkas. Detta är en nödvändig följd av målsättningen rörande den externabalansen. Föratsättningen om hushållens sparkvot är sålunda central förberäkningama av det finansiella sparandet i ekonomin. måste manemellertid konstatera att denna kvot förändrats på ett mycketsvårfömtsägbart sätt. Utvecklingen innebar en ganskaregelbunden minskning. Från ett toppläge på 1964 föll den tiUdrygt 1968 och 1969. Därefter har den på ett oregelbundet sätt stigit tillca 1975. Vid kalkylema har som ett huvudalternativ antagUs att sparkvotenligger på den förhållandevis höga nivån 1980. Detfinansiella sparandets fördelning på olika sektorer Milj.kr., löpande priser Anm.1 Gemensamt för de tre alternativen är att löneandelen förutsattsvara och hushållens sparkvot . Anm2 I förhållande till bytesbalansberäkningarna har företagens finansiellasparande anpassats så att totalsumman blir exakt lika med noll. Anm.3 Uppgifterna bygger på den faktiska utvecklingen . Detbytesbalansunderskott som utredningen utgick från registreras itablån som ett negativt totalt finansiellt sparande summerat för allasektorer på . Den grundläggande frågeställning som tablånHlustrerar är vilka finansiella krav som etablerande av jämvikt i bytesbalansen1980 medför. För att ytierligare belysa denna fråga visas i tablån nedanutvecklingen av de totala offentliga skattema och avgifterna. 6Riksdagen 1975/76. 1975/76:150 62 OfTentliga skatter och avgifter samt skatteelasticitet19601980 Årlig procentuell förändring, löpande priser Anm. 1 Offentliga skatter och avgifter inkluderar direktaoch indirekta skatter samt socialförsäkringsavgifter inkl. ATP-avgifter. Anm. 2 1 samtliga alternativ 1975 1980 har förutsattsatt löneandelen är och hushållens sparkvot . Det framgår att skatterna och avgifterna med de här gjordaförutsättningarna skulle komma att öka något långsammare 19751980 än undernärmast föregående femårsperiod. Men satt i relation till BNP:s ökningstakt,vilket åskådliggörs genom den s. k. skatteelasticiteten, innebär resultaten enskärpning av finanspolitiken i förhållande till utvecklingen under perioden19701975. Skatteelasticiteten ligger i samtliga tre alternativ över den somgällde för senaste femårsperiod.