prop · FZ0321 · 1975-12-31 00:00:00 — Regeringensproposition nr 21 1975/76 Prop. 1975/76: 21 Regeringensproposition med förslag till lag om ändring i jordabalken; Regeringenföreslår att antaga det förslag som har upplagils i bifogade utdragav regeringsprotokoll ovannämnda dag. Ipropositionen föreslås att möjligheterna att fä till stånd s. k. lagfartssammanträdevidgas. Förslaget innebär att sådant sammanträde skall kunna hållas, om den sompåstår sig ha förvärvat fasl egendom inte kan förete sin fångeshandling ellerdenna är brislfäUig. Ipropositionen föreslås vidare vissa förenkligar i förfarandet vid anteckningom innehav av pantbrev och vilandebevis samt vid dödning av inskrivning. Lagändringarnaföreslås träda i kraft . 1 1975/76. Prop.1975/76: 21 Lag om ändring i jordabalken Härigenomföreskrives att 7 kap. 18 och 19 §§, 20 kap. 10, 12 och 13 §§, 22 kap. 12 § och23 kap. 6 § jordabalken skaU ha nedan angivna lydelse. 7 kap. 18 § Har densom överlåtit fastigheten försummat att göra förbehåll enligt 11 § förstastycket och kommer upplåtelse av nyttjanderätt eller servilut till följddärav ej att gälla mot den nye ägaren, skall överlätaren ersätta rältighetshava-rendennes skada. Har densom överlåtit fastigheten försummat alt göra förbehåll enligt 11 § förstastycket och kommer upplåtelse av nyttjanderätt eller servilut till följddärav ej alt gälla mot den nye ägaren, skall överlåtaren ersätta rättighelshava-rendennes skada. Rätt till ersättning tillkommer dock ej rättig-helshavaren, omhan låtit inskrivning av rättigheten dödas utan överlåtarens samtycke. 19 §Kommer till följd av exekutiv försäljning av fastighet upplåtelse avnyttjanderätt, servilut eller rätt tUl elektrisk kraft ej att gälla mot den nyeägaren, skall den frän vilken försäljningen ägt rum ersätta rättighels-havarendennes skada. Har rättigheten bevarats genom att rättighels-havaren tillskjutitmedel enligt lagen (1971: 494) om exekutiv försäljning av fast egendom, har rättighetshavarensåsom skadestånd rält till ersättning för tillskott i den män detta ejöverstiger värdet av rättigheten. Om upplåtelsen skett ulan vederlag, äger vadsom sagts förut tillämpning endasi om fastigheten sålts för annat ändamål äntill betalning av fordran för vilken den på grund av utmätning eller eljestsvarar. Rätt lillersättning enligl första stycket tillkommer ej rättighels-havare som genomöverenskommelse vid exekutiv auktion låtit rättighetens företrädesläge försämras,om det ej är uppenbart alt rättigheten ändå skulle ha gätt förlorad. Rätttill ersättning enligt första stycket tillkommer ej rättighels-havare, om hanlåtit inskrivning av rättigheten dödas utan fastighetsägarens samtycke ellerom han genom överenskommelse vid exekutiv auktion låtit rättighetens företrädeslägeförsämras. Är det uppenbart alt rättigheten ändå skulle ha gått förlorad, ägervad som sagts nu icke tillämpning. Balken omtryckt 1971: 1209, Prop.1975/76: 21 Kan förvärvare av fast egendom göra sannolikt att hans fångeshandling förkommit eller förstörts, skall inskrivningsmyndigheten på hans begäran utsätta sammanträde för utredning angående äganderätten till fastigheten (lagfartssammanträde). Detsamma gäller när bifall till förvärvarens lagfarlsan-sökan är beroende av att föregående ägares förvärv lagfares och förvärvaren kan göra sannolikt att dennes fångeshandling förkommit eller förstörts. Ansökan om lagfartssammanträde skall göras skriftligen och innehålla redogörelse på heder och samvete för vad som sökanden vet om hur fångeshandlingen förlorats, vem som var fångesman, när och hur förvärvet skedde, handlingens huvudsakliga innehåll samt de övriga omständigheter som kan vara av intresse för äganderättsfrågans bedömande. Sökanden skall inge intyg om vad som fastighetslängden ulvisar angående äganderätten närmast före ansökningen och den skriftliga utredning i övrigt som kan finnas tUlgänglig. Kan den som påstår sig ha förvärvat fast egendom ejförete sin fångeshandling eller är hans fångeshandling bristfällig, skallinskrivningsmyndigheten på hans begäran utsätta sammanträde för utredningangående äganderätten tUl fasligheten (lagfartssammanträde). Sådant sammanträdeskall även utsättas, om det begäres av den som enligt 4 § får söka lagfart påföregående ägares förvärv och dennes fångeshandling ej kan företes eller ärbristfällig. Ansökan om lagfartssammanträde skall göras skriftligenoch innehålla redogörelse för vad som sökanden vet om förvärvet och omanledningen till att fångeshandlingen icke kan företes eller att den ärbristfällig. I sist angivna fall skall fångeshandlingen inges. Sökanden skallvidare inge intyg om vad som fastighetslängden utvisar angående äganderättenunder de tio åren närmast före ansökningen och den skriftliga utrednmg iövrigt som kan finnas tUlgänglig. Vidlagfartssammanträde skall upplysningar inhämtas angående förvärvet. Såvittmöjligt skall även utredas vem eller vilka som närmast föreansökan innehaft fastigheten med äganderättsanspråk. Protokoll skall förasrörande vad som förekommit vid sammanträdet och i övrigt framkommit i ärendet. Vidlagfartssammanträde skall genom förhör med sökanden eller på annat lämpligtsätt inhämtas upplysningar om förvärvet och såvitt möjligt även utredas vem ellervUka som närmast före ansökan innehaft fasligheten medäganderättsanspråk. Protokoll skall föras rörande vad som förekommit vidsammanträdet och i övrigt framkommit i ärendet. Sedan protokollet uppsatts, skall ansökan om lagfart påegendomen, under åberopande av protokollet såsom fångeshandling, anses gjord påden inskrivningsdag som infaller närmast därefter. 1975/76: 21 Kostnadenför lagfartssaminan-träde betalas av sökanden. Kostnad för syn betalas dock avstaten. Om det på gmnd avinnehållet i protokoUet och vad som i övrigt framkommit mäste antagas, att det påståddaförvärvet ägt mm samt att del är gUtigt och kan göras gällande, skall denomständigheten att endast protokollet kan åberopas som fångeshandling ej utgörahinder mot lagfart. Om del på gmnd av innehåUeti protokollet och vad som i övrigt framkommit måste antagas, att det påståddaförvärvet ägt rum samt alt det är gUtigt och kan göras gällande, skall denomständigheten att endast protokollet åberopas som fångeshandling ej utgörahinder mot lagfart. Har i fall som avsesi första stycket förvärvaren eller någon som härleder sin rätt från honominnehaft fastigheten med äganderättsanspråk närmast före detår då lagfartsansökan förelages till prövning, utgör omständighet som avses i 7§ 2 hinder mot lagfart endast om inskrivning eller anteckning, som gmndar sigpå annans äganderätt till fastigheten eller anspråk därpå, skett ifastighetsboken . I ärende som avses i dennaparagraf skall, om så finnes erforderligt, inhämtas yttrande från kammarkollegiet.Kollegiet får föra talan mot beslut, varigenom lagfart bevUjats, I ärende om lagfart somavses i denna paragraf skall, om så finnes erforderligt, inhämtas yttrande frånkammarkollegiet. Kollegiet får föra talan mol beslut, varigenom lagfartbeviljats. 22 kap, 12 § På ansökan av innehavareav pantbrev eUer vilandebevis skall anteckning göras i fastighetsboken ominnehavet. Är annan förut antecknad som innehavare, skall inskrivningsmyndighetensedan anteckning om det nya innehavet skett avföra den tidigare anteckningenoch underrätta den som var antecknad som innehavare om åtgärden genomrekommenderat brev. Föreligger anledning till anlagande att sökanden ickeinnehar pantbrevet eller beviset, skall föreläggande meddelas honom att uppvisadetta. På ansökan av innehavareav pantbrev eller vilandebevis skall anteckning göras i fastighelsboken ominnehavet. Är annan fömt antecknad som innehavare, skall inskrivningsmyndighetensedan anteckning om det nya innehavet skett avföra den tidigare anteckningenoch underrätta den som var antecknad som innehavare om åtgärden genomrekommenderat brev. Skyldighet att underrätta tidigare antecknad innehavareföreligger dock icke, om det är uppenbart att underrättelsen saknar betydelseför honom. Föreligger anledning till anlagande att sökanden icke inneharpantbrevet eller beviset, skall föreläggande meddelas honom att uppvisa detta. 1975/76: 21 Anmälerden som antecknats som innehavare att innehavet upphört, skall anteckningenavföras. 23kap, 6 § Inskrivning fär på ansökan av rättighetshavaren dödas helt eller tUl viss del (dödning). Har rättigheten upphört helt eller till viss del, fär inskrivningen på ansökan av fastighetsägaren dödas till motsvarande del. Inskrivnuigfår på ansökan av rättighetshavaren med fastighetsägarens samtycke dödas helteller tUl viss del (dödning). Har rättigheten upphört helt eller till vissdel, får inskrivnmgen på ansökan av fastighetsägaren dödas till motsvarandedel. Inskrivningfår avföras, om det är uppenbart att den inskrivna rättigheten icke gäller ifastigheten. Dennalag träder i kraft , 1975/76: 21 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , , ,, , , , , , ,, , , Lagrådsremissmed förslag till ändringar i jordabalken Jordabalken(JB) innehåller i 20 kap, bestämmelser om lagfart. Den som förvärvar fastegendom är enligt dessa bestämmelser skyldig att söka lagfart inom viss tid.För att ansökan skall kunna bifaUas fordras bl, a, att den från vilkenförvärvet skett, fångesmannen, beviljats lagfart på egendomen, Idet stora flertalet fall bereder detta inga problem. Fall förekommer dock därfastighetsägare inte kan få lagfart därför att tidigare ägares fång uitelagfarits. Anledningen härtill kan vara att fångeshandlingen förkommit elleratt det inte kan utredas vem som var fångesman eller när och hur förvärvet ägdemm, I det förstnämnda fallet kan bristen i allmänhet botas genom s, k.lagfartssammanträde. Sådant sammanträde torde emellertid inte kunna hållas idet sistnämnda faUet, Desvårigheter som sålunda föreligger att i de angivna fallen fä lagfart på fastegendom har tagits upp i två framställningar till . Justitiekanslem(JK) har i skrivelse föreslagit att en översyn sker avgällande bestämmelser om utsättande av lagfartssammanträde, I skrivelse den 23 febraari1973 har Föreningen meUan ombudsmännen hos landshypoteksinstitution hemställtatt JB ändras så att ökade möjligheter öppnas för erhållande av lagfart pågrand av utredning vid lagfartssammanträde. Medanledning av framstäUningarna har inom upprättats enpromemoria (Ds Ju 1974: 18) ang, lagfartssammanträde. Promemorian bör fogas tUlprotokollet i detta ärende som bilaga 1. 1975/76: 21 7 Eflerremiss har yttranden över promemorian avgetts av JK, hovrätten för NedreNorrland efter hörande av inskrivnuigsmyndighelerna i och Sundsvallsdomsagor domstolsväsendets organisations-nänrnd (), kammarkollegiet,bankinspektionen, statens lantmäteriverk. såsomfastighetsdomstol, i , kommun. , , föreningsbankers förbund.Lantbrukarnas riksförbund (), . mellan ombudsmännen hos för tjänstemän inom stadshypoteksorga-nisation, och Sveriges skogsägareföreningars riksförbimd. Post-och har förklarat att den ansluter sig tiU innehållet i bankförenmgensyttrande, DONhar i skrivelse i samband med sitt remisssvar på dennyssnämnda promemorian föreslagit vissa ändringar i om förfarandetvid anteckning om innehav av pantbrev och vid dödnmg av inskrivning avrättighet. Efterremiss har yttranden över skrivelsen avgetts av JK, efter hörandeav inskrivningsmyndigheterna i och Fären-tuna, , ,och domsagor bankinspektionen, statens lantmäteriverk,, i . , föreningsbankers förbund. Svenska bankföreningen.Svenska sparbanksföreningen. Föreningen meUan ombudsmännen hos för tjänstemän inom sladshypoteksorganisation och . 2.1 GäUanderätt m. m. Ifråga om gällande rält, framställningarna från JK och Föreningen mellanombudsmännen hos landshypoteksinstitution samt promemorieförslagetber jag alt få hänvisa till bilaga 1. Promemorieförslagethar rönt ett positivt mottagande från remissinstansernas sida. JK förklararsig inte ha några principiella invändningar mot förslaget. Föreningen mellanombudsmännen hos landshypoteksinstitution anför att förslaget helttillgodoser de synpunkter och önskemål föreningen framfört i sin skrift den 23februari 1973, Enligt föreningens mening saknas anledning alt anta att devidgade möjlighe- 1975/76: 21 8 temaatt erhålla lagfart efter ett lagfartssammanträde kan äventyra rättssäkerheteneller missbrukas, Iövrigt tUlstyrks förslaget i sina huvuddrag eller lämnas utan erinran avhovrätten för Nedre , kammarkollegiet. , länsstyrelseni , kommun, ,sparbanksföreningen. inom sladshypoteksorganisationoch lantmätareföreningen. Vissa av dessa remissinstanser har dock erinringarmot förslagets utfornming i detalj. , bankinspektionen, lantmäteriverket ochbankföreningen anser att den förordade lösningen är ändamålsenlig. Enligt lantmäteriverkets mening bör dock tillämpningsområdet för lagfartssammanträdeutvidgas i förhåUande till vad som föreslagits. , , och Sveriges skogsägareföreningars riksförbundanser att de föreslagna reglerna fyller ett praktiskt behov. NästanaUa remissinstanser utgår från att det finns behov av lagstiftning. Frånkammarkollegiets sida anförs att det vid kollegiets befattning med ärenden omlagfartssammanträde har visat sig, att vissa inskrivningsmyndigheter harbeviljat lagfart efter lagfartssammanlräde i sådana fall då inga upplysningarkunnat lämnas i frågan huruvida fångeshandling upprättats eller från vem fångetskett. Det har även förekommit att inskrivningsmyndighet satt ut lagfartssammanlrädeför att avhjälpa brist i en fångeshandling som funnits i behåll. Andra inskrivningsmyndigheterhar avvisat möjligheten att vidta dylika åtgärder rned hänsyn till lagrummensnuvarande ordalydelse. Det är dock uppenbart att det från allmän och enskUdsynpunkt är angeläget att de oklara lagfarts- och äganderättsförhållandenaordnas upp. Enligt kollegiets menmg föreligger alltså behov av lagändring, såalt vidgade möjligheter uttryckligen öppnas att erhålla lagfart i faU då någonfängeshandllng inle kan företes eller då fångeshandlingen är bristfällig isådant avseende, alt lagfart inte kan beviljas i vanlig ordning. Länsstyrelseni uppger att lagfartssammanträden hållits i länet i endasi trefall som JB varit i krafl. Ansökningar om tUlämpnuig avbestämmelserna om lagfartssammanlräde är dock betydligt flera. Mängaansökningar har inte kunnat tas upp tUl behandling på grund av bristandeförutsättningar och har därför avvisats eUer återkallats. Uppgifternabestyrker enligt tUl fullo för länels vidkommande riktigheten avdet i promemorian gjorda konstaterandet i fråga om de nuvarande reglemas otUlräckUghet,påpkekar emellertid att det låga antalet sammanträden delvismåste tUlskrivas det förhållandet att fastighetsförhållandena inom betydandedelar av länet är sådana att förutsättningar för tillämpning av lagstiftningenom äganderättsutredning föreligger. 1975/76: 21 9 bristeri lagfartshänseende undanröjs vid sådana utredningar, saknas anledning att tUlämpainstitutet lagfartssammanträde inom dessa områden. Denenda remissinstans som har ifrågasatt behovet av lagstiftning är Södertörnstingsrätt. Enligt tingsrättens mening synes 20 kap. 10 § andra stycket JBförutsätta att lagfartssammanträde kan komma till stånd även om sökanden intekan lämna närmare uppgifter om förvärvet. Mot bakgrund av den bestämmelsen ochett uttalande av departementschefen i balkens förarbeten (prop, 1970: 20 B2 s,597) torde redan enhgt gäUande rätt lagfartssammanträde kunna hållas även närnärmare upplysningar inte står att vinna om ett fastighetsförvärv. Denomständigheten att motsatt uppfattnuig hävdats i en lagstiftningspromemoriafår emellertid enligt tingsrätten anses utgöra tillräcklig anledning till att lagändruigi förtydligande syfte vidtas. Samtligaremissinstanser som har yttrat sig särskilt i frågan förordar att behovet avlagändring tiUgodoses genom utvidgade möjligheter alt få till stånd lagfartssammanträde.TUl dessa hör hovrätten för Nedre , kammarkollegiet. Södertörnstingsrätt, , bankföreningen och lantmätareföreningen. anser alt övervägande skäl talar för den i promemorianföreslagna lösningen. Verket anför bl, a,: Huruvidaden aktueUa frågan skaU lösas genom ändringar i JB eller ändringar i lagen omäganderättsutredning och legalisering bör enligt lantmäteriverkets uppfattningavgöras från praktisk synpunkt. Del avgörande är om de utredningar som behöverföretas lämpligen kan anknytas tUl inskrivningsproceduren eller bör utformassom en förrättning hos fastighetsbUdningsmyndigheten. Utredningsobjekten kommersom framgått att utgöras av hela enstaka fasligheter eller möjligenandelar i sådana men däremot inte områden av fastigheter. Med hänsyn lill dettakommer det i flertalet fall antagligen inte alt erbjuda så stora svårigheteratt konstatera vilket objekt som åsyftats med lagfartsansökan. Det kanemellertid vid tUlämpning av sådana vidgade regler om lagfart som det nu är aktuelltatt införa uppkomma en del fall där det långtifrån är klart om det innehav somåberopas verkligen avser den fastighet som uppges. Det kan i sådana fall blibehövligt med fastighetsutredning och hävdeulredning och därvid även medundersökning ute på marken. För sådana åtgärder passar ettförrättningsförfarande bäst. Behovet av särskUda utredningsmsalser av nyssangivet slag torde emellertid i förekommande fall också kunna tUlgodoses genomalt fastighetsbildnings-myndigheten medverkar på uppdragsbasis i förfarandethos inskrivningsmyndigheten. Liknandesynpunkter redovisas av i . anser att hävdeförhållanden ochfastighetsindelningens beskaffenhet i åtskilliga fall måste klargöras för skall få den utredning som behövs för att lagfartssammanträdet skall fåavsedd effekt. anser att hithörande frågor inte kan nöjaktigtutredas utan att man anlitar den expertis som är före- 1975/76: 21 10 träddinom fastighetsbUdnings- eller fastighetsregistermyndighet. Bestämmelse omsådan medverkan bör därför enligt tas in i lagtexten. Närdet gäller tillämpningsområdet för lagfartssammanträde anser bl, a, hovrättenför Nedre , inskrivningsmyndigheten i domsaga ochkammarkollegiet att möjligheten att genom lagfartssammanträde erhålla lagfartbör utvidgas till de i promemorian angivna fallen. Kollegiet anser emellerfldliksom kommun att gränsen meUan bristfällighetsfall ochogiltighets-fall bör anges klarare i lagen. anser altförslaget är ändamålsenligt för de fall fångeshandUng inte kan företes. Lagfartssammanträdebör enhgt inte komma i fråga, om det redan från börjanstår klart att någon fångeshandling aldrig blivit upprättad eller attförvärvet är ogUtigt, bestämt uttalande om det efterlyses. Samma ståndpunktintar kammarkollegiet med hänvisning tUl reglema om hävd och godtrosförvärv. På åtskiUigahåll ifrågasätts däremot om inte tillämpningsområdet bör utvidgas i förhållandetill vad som föreslagits i promemorian. Sålunda anser att kravet på giltigtförvärv visserUgen bör gälla som huvudregel men att det kan finnas fall där enlång tids innehav av en faslighet med obestritt äganderättsanspråk bör kunnabota ogiltighel i förvärvet. Följande exempel anförs: Utländskemedborgaren köpte en fastighet 1920. A sökte inte förvärvstillstånd, ochförvärvet blev därmed ogiltigt. A satt dock kvar på fastigheten utan att någongjorde gällande bättre rätt tUl den. A blev svensk medborgare 1923. Fastigheten övergick genom arv tiU sonen . B begär lagfartssammanträdeför att vinna lagfart för A. Enlösning på det awägningsproblem som här föreligger kan enligt vara att ilagen införa en undantagsregel av innebörd att kravet på giltigt förvärv integäller, om förvärvet skett tidigare än förslagsvis innan ansökningen omlagfartssammanträde gavs in. I sådant fall skulle det vara tiUräckligt att detinte finns anledning till antagande att annan har bättre rätt tiU fastighetenän sökanden. påpekar att den angivna tidsgränsen ansluter tUl vad som fören annan situation föreslogs i det tUl lagrådet remitterade förslaget tUljordabalk (prop. 1920: 20 A s. 189, 292, 413). Lantmäteriverketmenar alt det vid fall av bristfällig fångeshandluig knappast är möjligt att gebestämmelsema en så begränsad räckvidd som föreslås i promemorian, ominstitutet lagfartssammanträde skall kunna tUlgodose syftet att i såväl allmäntsom enskUt intresse få fram aktuella lagfarter. Den i promemorian angivnabegränsningen till rent formella brister ter sig dessutom enligtlantmäteriverket mindre me- 1975/76: 21 H ningsfulloch i vart fall inkonsekvent mot bakgmnd av den föreslagna bestämmelsen omlagfart utan företeende av fångeshandling. Innebörden härav är ju att mangodtar att fångeshandluig saknas fast det enligt de vanliga reglema i JBfordras skriftiig form för att överlåtelse av fastighet skall vara gUtig. Detbör i konsekvens härmed vara möjligt att bortse från att t. ex. en köpehandlingsaknar underskiift av en av flera delägare i den försålda fastigheten, såvida omständighetemagör ett sådant ställnuigstagande rimligt. En särskUd grapp av fång utgör de somkan bli ogUtiga efter , t. ex. fång där medgivande saknas från säljarensmake. Efter utgången av en tUlräckligt bör det kunna anses uppenbartatt den make vars medgivande saknas har lämnat försäljningen oklandrad.Lagfart bör då kunna meddelas anser lantmäteriverket. Vissagiltighetsfömtsättningar som har sin grund i viktiga allmänna intressen bör,fortsätter lantmäteriverket, inte kimna åsidosättas. Efter förebUd av enmotsvarande bestämmelse i lagen om äganderättsutredning och legalisering börförvärv vartill fordras tillstånd av myndighet inte få läggas tiU grund förlagfart förrän tillstånd har erhållits. Fång som avser del av fastighet börbehandlas enligt lagen om äganderättsutredning och legalisering, eflersomannars gmnderna för reglema om legalisering av privat jorddelnmg skuUe kunnaåsidosättas, I övrigt förordar lantmäteriverket att alla brister som berör gUtighetenav fånget skall kunna botas genom det nya förfarandet. Lantmätareföreningenanför liknande synpunkter och uttalar farhågor för att den snäva tUlämpningsom anges i motiven kan medföra att en sökande frestas att undanhålla enfångeshandling som har mer än formeUa brister och på så sätt få störremöjlighet att få lagfart efter utredning än om han företer fångeshandlingenvid lagfartssammanfrädet. Fråganhuruvida lagfartssammanträde bör vara möjhgt när det är fråga om del avfastighet berörs också av inskrivningsmyndigheten i anser att det är tveksamt om lagfartssammanlräde skallfå tillämpas i sådana fall. Enspeciell situation som uppmärksammats av några remissinstanser är detnyssnämnda fallet att det är känt att fångeshandling aldrig upprättats. Somanförts i det föregående har vissa remissinstanser intagit samma ståndpunkt tUldessa fall som promemorian, nämligen att sådana brister inte bör kunna botasgenom lagfartssammanträde. Enligt inskrivningsmyndigheten i domsagabör emeUertid övervägas om inte äganderätten skall kunna utredas vidlagfartssammanträde även om någon fängeshandllng aldrig har funnits.Bankinspektionen och bankföreningen anser att promemorian är oklar på dennapunkt och efterlyser elt förtydligade. Om avsikten är att lagfart skall kunnameddelas utan hinder av att fångeshandling aldrig upprättats, måste enligt bankinspek- 1975/76: 21 12 tionensuppfattning större krav än eljest ställas på den utredning som skall klarläggaäganderätten. Ävenhovrätten för Nedre ifrågasätter om inte fall där fängeshandllngaldrig upprättats bör kunna behandlas vid lagfartssammanlräde. Mot en sådanlösning kan enligt hovrätten anföras att möjligheter öppnas att kringgå JB:sformregler. För lösningen talar att del är olillfredsstäUande alt för allframtid sätta fastigheter utanför faslig-helsbokföringen och dessrättsverkningar även i de fall där den på grund av formfel ogiltigaöverlåtelsen ligger långt tillbaka i tiden. De fall som är ifråga kan ipraktiken vara mycket lika de fall då upplysningar saknas om förvärvet, ochfrestelsen kan därför bli stor för sökanden att påstå att han saknar vetskap omt. ex, en muntlig överlåtelse. Hovrätten nämner också de fall därfångeshandling visserligen finns men där den är behäftad med sådana formellabrister att förvärvet är ogiltigt och fortsätter: