prop · FY0332 · 1975-12-31 00:00:00 — Idetta kapitel har industriavfallet i övrigt inom olika branscher kortfattatbeskrivits. Av denna beskrivning framgår att det finns betydande mängder avfallinom flera branscher, främst inom järn- och stålindustrin, skogsindustrin samtjordbmk och livsmedelsindustri. Merpartenav detta avfall är av den karaktären att det tas om hand inom resp. bransch.Ofta är det inte fråga om avfall utan om produktionsrester som omedelbartåtergår som produktionsråvara. Några särskUda åtgärder för omhändertagande ochbehandling av detta krävs inte från samhällets sida. 1975: 32 90 Förmdustriavfallet gäller att hanteringen och omhändertagandet av det regleras iredan befintlig lagstiftning. Sålunda regleras industriavfallet liksom andramiljöstörningar från industrin av miljöskyddslagen och miljöskyddskungörelsen. HittiUsvunna erfarenheter av tUlämpningen av denna lagstiftning i fråga om avfall ärsådana att förslag om ytterligare åtgärder inte bedömts erforderliga.Arbetsgmppen har därför inte ansett det motiverat att nu föreslå sådana.Däremot vill arbetsgmppen starkt understryka nödvändigheten av att berördamyndigheter ägnar särskild och fortiöpande uppmärksamhet åt industrinsavfallsfrågor, Medbegreppet kemiskt avfall förstås avfalls- och restprodukter som uppkommer vidsådana industriella processer som är att anse som kemiska tiU sin karaktärsamt vid efterföljande konvertering respektive förbmkning av de i dessaprocesser avsiktiigt framställda produkterna. Av praktiska skäl kan ocksåbegreppet avgränsas storleksmässigt på så sätt att det i aUmänhet inte åsyftarandra avfalls- och restprodukter än de som uppkommer i sådana mängder att ettomhändertagande för oskadliggörande behandling i annans regi och anläggning änupphovsmannens inte möter transporttekniska eller ekonomiska hinder. Begreppetutesluter därigenom material som uppkommer i avsevärda mängder och som enligtgängse praxis bmkar hänföras till kategorin processavfall, t. ex. sulfitiut,gips från fosforsyratUlverkning, slagg från ståltUlverk-ning etc. I likhet medvad som gäller för åtskilliga typer av avfall är denna begreppsbeskrivning intehelt entydig, och flera slag av gränsfall förekommer. Kemisktavfall kan förväntas uppkomma överallt där kemiska produkter i någon formkommer tUl användning. Fömtom uppenbara källor som grafisk industri,färgindustri, kemtvättinrättningar, laboratorier av olika slag osv. kan kemisktavfall även förekomma inom tung processindustri såsom järn- och stålverk ochcellulosafabriker samt inom manufakturindustri av olika slag. Det inom denkemiska industrin uppkomna avfallet erhåUs vanligen i sådan mängd att enbehandling som processavfall oftast ter sig mer ändamålsenligt. Hanteringenav processavfall beaktas, som nämnts i föregående kapitel, normalt i sambandmed prövning enligt miljöskyddslagen. För kemiskt avfall är detta inte alltidfallet. Det bör också noteras att kemiskt avfaU inte kan anses som generelltmUjöfarligt. Många avfallsslag kräver en kvalificerad behandling för undvikandeav skador på miljö eller människors hälsa medan andra slag kan vara mer eller mindreharmlösa. Praktiskaoch tekniska svårigheter har medfört att de uppgifter sömt vid olikainventeringar tagits fram om mängden kemiskt avfall av olika art är relativt osäkra. Nedan ges en aktuell översikt övermängden av vissa typer av kemiskt avfall i . Tabellen ingår i enutredning som utförts av en särskUd arbetsgmpp på uppdrag av nordiska ministerrådet(se vidare avsnitt 14.5.2). år (1973) Oljeavfall, m' Lösningsmedelsavfall, m» Rester av läkemedel och Div. brännbart org. ytbehandling (TS ), Härdslagg (cyanid), ton avfall (arsenik), ton I tabellen ges ytterligare ett exempel på mängd av kemisktavfall hämtat från första betänkande. Vissa mängduppgifterlämnas också i avsnitt 14.6 och 14.13. Flera slag av kemiskt avfall kan bearbetas föråtervinning. Förutsättningama i det enskilda fallet är dock ofta beroende aven rad tekniska, ekonomiska och organisatoriska problem. För några typer äråtervinningspotentialen så god att benämningen avfall L o. m. kan vara missvisande.Detta gäller främst förorenade men annars väldefinierade organiskalösningsmedel från färgtillverkning som kan återanvändas för kvalificeratändamål efter redestillering. Av dessa och andra skäl är det därför svårt attge säkra och rättvisande kvalitetsuppgifter för kemiskt avfall. Årligavfallsmängd av kemiskt avfall 1971 (enl. UKA I) Organiskaavfallsbad (trikloretylen) Ytbehandlingsslamfrän industri med egna 200 000 m» 100-500 000 m* 10-50 000 m» 50 000 m» 30-100 000 ton 30-100 000 ton 10-50 000 ton 10-50 000 ton2--300-1 000 ton 500-1 000 ton 1975: 32 92 Omkemiskt avfall inte kan tas om hand inom den egna verksamheten uppstår behov avtransport till en extern anläggning för behandling, deponering eller lagring.För att utföra sådan insamlings- och transportverksamhet har flerainsamlingsföretag etablerats. Dessa företag är dock huvudsakligen inriktade påinsamling av olja. Detmest framträdande av de företag som svarar för insamling av kemiskt avfall ärRECI. Detta företag ägs numera av SUPRA och sysslar endast med insamling och har inga egna behandlingsresurser.RECI insamlar huvudsakligen avfallsolja, men har som målsättning att tahand om alla slag av kemiskt avfall. Insamlingsorganisationenbygger på lokala insamlingsstationer, i regel anordnade vid kommunalaavfallsanläggningar; RECI träffar avtal med kommunerna (f. n. ett 20-tal) somställer plats tiU förfogande. Mottagningsstationen som skall vara bemannad beslår av en eller flera behållare, vardera med en volym av 24 m. Ett 15-talsådana stationer finns nu runt om i landet. Kommunen skall svara för alt markenhård-görs och i övrigt iordningställs enligt särskilda anvisningar. RECI svararsedan för transporten från stationen genom bl. a. ett ramavtal med SvenskaÄkeribolaget. Kommunen får erlägga en hyreskostnad för cisternerna samtdessutom en aygift, beräknad per m avfall. Kommunerna tar i sin tur ut enavgift från dem som avlämnar avfallet. RECI har också avtal med enskilda industrier. är , som är ett dotterbolag till (). , som infört ett totaltrenhållningsansvar, utnyttjar som entreprenör föromhändertagande av kemiskt avfall inom kommunen. har inrättaten mottagnmgsstation för lagring av avfallsolja och övrigt kemiskt avfall iavvaktan på transport till lämplig behandlingsanläggning. Här lagras ävensådant avfall för vilket det f. n. saknas behandlingsresurser. Frånsamhällets sida har ännu inte ställts några speciella krav på den personal somi insamlingsledet hanterar det kemiska avfallet. Av okunnighet blandas därförofta kemiskt ayfall på olämpligt sätt, dels hos avfallsproducenten, dels hostransportören. Fömtom direkta säkerhetsrisker medför detta att avfallet kanbli mer svårbehandlat än om det sänds till behandlingsanläggningen i oblandatskick. Föratt förhindra sådan sammanblandning strävar behandlingsföretagen numera efteratt få direktkontakt med avfallsproducenteraa så att riktlinjer och anvisningarkan utarbetas för hantering hos avfallsproducenten och för transporten tUlbehandlingsanläggningen. 1975: 32 93 Begreppetkemiskt avfall omfattar material med stora olikheter i egenskaper (bl. a.beträffande miljöpåverkan) och urspmng. Det är därför inte möjligt att angenågra enhetiiga behandlingsprinciper- och metoder. Valet av förfaringssätt blirdärför helt beroende av omständigheterna i det enskilda fallet. I dettaavsnitt ges en allmän översikt beträffande behandling av det kemiska avfallet. Behandlingav kemiskt avfall utförs med ett eller flera av följande syften: överföra avfallet i mindremiljöfarUg form återvinna material eller energi Återvinningfordrar i aUmänhet behandhng i någon industriell process. I en del fall harbehandlingen karaktär av raffinering och lämnar då i sin tur ett avfall.Petroleumavfall och förorenade lösningsmedel är exempel på avfall som ger godafömtsättningar för sådan behandling. I andrafall sätts avfallet in direkt och utan särskilda ålgärder i en åter vinnande process. Detta sker vanligen då återvinningen är begränsad till utvinning av energi. Oskadliggörandeanvänds koUektivt för processer som förbränning, kalcinering etc. som har tillsyfte att överföra avfallet till en i förhållande till omgivningen så ofarligform som möjligt. Processerna kan vara såväl kemiska som mikrobiella. Förorgaliiskt avfall är såväl oxidations (förbränning, mikrobiell nedbrytning)som reduktions (pyrolys) processer tänkbara. Vid förbränning fordras iblandutrustning som medger högre behandlingstemperatur än som normalt går atl uppnåi konventionella sopförbränningsugnar. Deponeringkan användas för "slutbehandling" av tUlfredsställande StabUaorganiska och oorganiska avfall och avser en uppläggning av avfallet med ellerutan övertäckning på utvald och för ändamålet ofta särskilt förberedd mark. Lagringavser tidsbegränsad, kontrollerad uppläggning av avfall i lös eller emballeradform i avvaktan på vidarebefordran till anläggning för återvinning elleroskadliggörande. Behandlingsmetodernaför kemiskt avfall indelas vanligen i Imånga fall ger de olika behandlingsstegen upphov till rester som måste lagraseller deponeras under kontrollerade betingelser. Om behandlingsresurser saknasför någon avfallstyp måsle den lagras i avvaktan på att resurser skapas. 1 saml Nr 32 1975: 32 94 Fören riktig hantering av kemiskt avfall och inte minst vid lagring och externbehandling måste bl. a. en tUlfredsställande klassificering och karaktäriseringske. Denna kan t. ex. utföras med avseende på källa (typ av företag ellerverksamhet) aggregalionstillstånd (fast,flytande, gasformigt) farlighetsgrad (giftighet,lättantändlighet etc.) Klassificeringenav olika typer av avfall är fortfarande inte enhetlig. Även i föreliggandebetänkande visas flera uppdelningar av del kemiska avfallet. Två exempel ges iföregående tabeller över avfallsmängder, ett annat i författningstexten i bUagaG. Tekniskanomenklaturcentralen (TNC) arbetar på uppdragmed frågor om terminologi för avfallstyper och avfallsteknik. SannoUkt kommerockså ett nordiskt projekt att startas för att få fram en enhetUg terminologi. Kännedomom avfallets kemiska sammansättning och egenskaper i olika avseenden ärgmndläggande för beslut om erforderliga åtgärder vid lagring, transport ochövrig hantering. Möjligheterna tUl återvinning och sättet för slutligbehandling beror också av avfallets sammansättning. Därför krävs ett intimtsamråd mellan avfallsproducent, insamlings- och transportföretag samt behåndlingsanläggning. Såvälintern som extern återvinning torde komma att ske i ökad omfattning allteftersom lagstiftning och tillsyn skärps. Vidare kommer återvinning att bli änmer betydelsefull beroende på den tilltagande knappheten påråvaror, såsom råolja och . Höjda råvarupriser har redan haft enpåtaglig effekt. I enrapport från den nordiska arbetsgruppen för avfallsfrågor berörs de regler somi dag finns och som kan komma ifråga vid hantering av kemiskt avfall. Vadde enskilda företagen eller industribranscherna kan göra för att lösa ellerminska sina avfallsproblem kan sammanfattas i följande grupper. a) ändra eller trimmatillverkningsprocessen så att mängden kemiskt avfall blir mindre eller heltbortfaller b) använda andra råvaror som germindre kemiskt avfall c) kompletteratillverkningsprocessen med en behandlingsdel som möjliggör ökad recirkulationoch/eller oskadliggörande av kemiskt avfall d) kombinationerav metoderna ac Omingen av dessa metoder är möjliga ur teknisk- eller företagsekonomisk synpunktmåste det kemiska avfallet omhändertas externt. I detta fall kan följandegmpper förekomma: 1975: 32 95 a) avfallet kan utgöra råvaror förtUlverkningsprocesser ipom andra företag b) avfallet kan omhändertagas vid speciellabehandlingsanläggnmgar för kemiskt avfall eller inom anläggning vid andraindustriföretag som har motsvarande behandlingsresurser för den aktuellaavfallstypen eller, i vissa faU, vid kommunala avfallsanläggningar c) om behandlingsresurser heltsaknas för någon avfallstyp måste denna lagras i avvaktan på att resursemaskapas Föratt avfall skall kunna utnyttjas som råvara i annan industriell process enligta) eller behandlas vid industriföretag enligt b) krävs ofta en central organisationsom kan ha överblick över behov och resurser och därigenom kan ge råd ochförmedla kontakter mellan avfallsproducent och den industri som kan ta emotavfallet ifråga. Försök i den riktningen har gjorts genom inrättande av dennordiska avfallsbörsen (se sid 103). 14.4.1Behandlingsanläggningar i Skandinaviska Oljecentralen, Raffineringav smörjoljor (ca 2 500 mVår) och rening av spillolja (67 000 mVår) vilketungefär motsvarar anläggningens nuvarande kapacitet. Statsbidraghar utgått med . till vissa kompletterande investeringar om 1,2milj. Använderavfallsolja för produktion av syntetsgas, kan även destmera t. ex. PCB i mindremängder inblandad i avfallsoljan. Utnyttjar ca renad olja uravfallsolja samt ca 10 000 m renad olja från Industridestillation. Helaanläggningens behov av olja är ca 60 000 mVår. Behandlingav avfallsolja från in- och utlandet tUl eldningsolja för leverans tUlHalmstad och Hyltebmk med flera mottagare. TUlstånd att producera 40000 m* renad olja/år. Av denna kvantitet torde ca 6 000 m komma från densvenska marknaden. Anläggningens kapacitet är ca 60 000 mVår med hänsyn tillden låga vatten- och sediment-halt som den utländska oljan håller (). Statsbidraghar utgått med . till investermgar om 1,45 milj. kr. 1975: 32 96 Internåtervinning av syra och metall ur sura betbad efter betning av rostfritt stål(AX-process). Kapaciteten torde uppgå till några tusen ton/år och utnyttjastroUgen i sådan omfattning att endast mindre kvantiteter kan tas emot frånutomstående. TUlverkningav fällningsmedel för avloppsvattenrening genom klorering av betbadfrån järn- och stålverk. TUlverkar ca /år, vUket motsvarar ettinflöde av betbad. Anläggningen torde utnyttjastUl av sin kapacitet. Om nödvändigt kan kapaciteten praktiskt tagetfördubblas. Vid anläggningen mottages även jämsulfat från stålbetning i mindreindustrianläggningar. Vidanläggningen finns följande behandlingslinjer: Behandling av oorganiska ochorganiska kvicksilveravfall. Anläggningen som har en kapacitet av /årär under intrinming. Awattning av hydroxidslam.Kapacitet /år, vilket utnyttjas. Järnhaltiga hydroxidslam deponeras,övriga skall enligt dispensvillkoren lagras i betongbassänger eller kärl iavvaktan på vidare upparbetning. Behandling av oljiga jordmassormed kalk. Kapacitet /år som utnyttjas till ca hälften. En process för behandling avcyanidhaltiga härdslagger förbereds. ABIndustridestillation, ID, Lövsta IDär ett helägt dotterbolag lill , , som i sintur ägs till av (), medan återstoden innehas tilllika delar av , och . IDredestillerar förorenade, men i övrigt väldefinierade lösningsmedel ochbehandlar avfallsolja till eldningsolja samt förbränner fast och pumpbartkemiskt avfall. ArUg kapacitet för avfallsolja är 50 000 m, vUket ger ca 27 000m renad olja; renade lösningsmedel ca 8 000 m; förbränning av fast avfall ca ; förbränning av pumbart avfall ca . Om sökt koncessionbeviljas kommer även halogenhaltiga avfall såsom DDT och PCB att kunnaförbrännas. Statsbidraghar utgått med 4,1 mUj. tUl investeringar om ca 12,3 milj. kr. Avdrivningoch återanvändning av tri- och perkloretylen ur tri- och per-haltigtoljeavfall. Kapacitet ca förorenad produkt . Nedanges i tabellform en översikt över den behandlingskapacitet som i huvudsakfinns för kemiskt avfall i . Exempel på behandling av avfall i tunga poster Behandling av oljiga jordmassor Förbränning av kemiskt avfall Förbränning av PCB, DDT m. m. Lagring av kemiskt avfall 'Ej halogenhaltigt. -Om koncession erhålles. 'Potentiell möjlighet. tidigare näronda nordiska avfallsrapporten ges en översikt för somnedan kort sammanfattas. Behandlingskapaciteteni och är f. n. större än i och . anläggning är under uppbyggnad i A/S i Nyborg.Anläggningen beräknas kosta 5065 milj. Dkr. Enligt uppgift är kapaciteten: behandlmgav avfallsolja /år, redestillation av lösningsmedelsavfall 10 000mVår, förbränningsanläggning /år. Dessutom planeras en anläggningför behandling eller lagring av oorganiskt kemiskt avfall (/år) ochorganiskt kemiskt avfall (/år) samt diverse förorenat fast avfall(/år). IDanmark finns dessutom ett par anläggningar för behandling av oljeavfall. IFinland finns två företag som behandlar kemiskt avfall. utanförTammerfors raffinerar avfallsolja till smörjolja (/år). En utbyggnadtiU /år planeras. Vid i redestilleras organiskalösnmgsmedel (/år) och förbränns fast och flytande avfall (/år).En ökning av kapaciteten planeras liksom en anläggning för behandling avavfallsolja. INorge har kommuns renhållningsverk en provisorisk för- 1975: 32 98 brännmgsanläggningför pumpbart avfall. Roterugn för förbränning av fast och flytande kemiskta-vfall planeras. Norsk Oljeraffinaderi Regional i raffmerar smörjoljor(ca /år). Vid Redest A/S i R0yken behandlas koncentrerade galvaniskabad och metallhaltigt slam. nordiska avfallsrapporten redovisas också vissa behandlingsresurser inågra utomnordiska länder (, , och ). 14.5Nordiskt samarbete för behandling av kemiskt avfall Underdet har begreppet avfallsbörs diskuterats i anslutning till detindustriella avfallet. Med avfallsbörs avses en centralt bedriveninformations- och förmedlingstjänst rörande industriavfall. IHolland och finns avfallsbörser. Båda har tills vidareformen av en rent kansUbetonad försöksverksamhet, men har rönt mycketpositivt gensvar. Sedanhösten 1973 finns också en nordisk avfaUsbörs. De nordiska industriförbundensmiljökommitté står bakom projektet som utarbetats av IVL, dit börsens centralaverksamhet också är förlagd. Den nordiska fonden förteknologi och industriellt samarbete har beviljat . för att under en3-årig försöksperiod täcka vissa av börsens driftkostnader. Förmedlingstjänstenkommer att få formen av meddelanden som i kommer att publiceras iSveriges , men andra organisationer äroförhindrade att ta in börsens meddelanden. Rådgivningenskall vara aktiv och skall dessutom sprida teknisk information med anknytningtUl industrins avfallsproblem i stort. Den kommer dock inte att omfatta sådantavfall som redan intresserar den etablerade återvinningsindustrin (skrot,pappersavfall etc). Börsen tar inte heller befattning med prissättning. Denaktivt rådgivande delen av verksamheten kommer enligt beskrivning av börsenatt inriktas på sådant avfall som inte kan användas för återvinning utansärskilda åtgärder. Det kan vara avfall som innehåUer vissa föroreningar, somgör bearbetningen tekniskt eller ekonomiskt svår. Mängderna kan vara så små attsärskild lagring måste tUl för att skapa ekonomiskt acceptabla kvantiteter. Detallmänna syftet sägs vara att medverka tUl att triviala praktiskaomständigheter inte ska stå i vägen för en breddning av återvinningssektorn.Avfallet skall så långt möjligt återvinnas och inte deponeras på soptipp. 1975: 32 99 14.5.2Nordisk arbetsgrupp för avfallsfrågor för mUjöfrågor upprättade en arbetsgruppför avfallsfrågor. 1974 avlänmat sin . Gruppen har främst behandlat frågor om kemisktavfall. Visstmaterial från rapporten har redovisats i det föregående (avfallsmängder ochbehandlingsanläggningar). Arbetsgruppensrekommendationer och förslag avser bl. a. viss har-monisering avlagstiftningen, administrativ samverkan t. ex. i fråga om utredningar ochanalyser i anslutning till produktkontroll. Arbetsgruppenframlägger förslag till detaljerade regler för hantering av kemiskt avfaU. Detrekommenderas att dessa regler läggs till grund för nationella bestäm.melser.Gruppen förordar en nära kontakt mellan miljövårdsmyndigheterna i syfte attsamordna tillgänglig och tUlkommande kapacitet vid anläggning för behandlingav kemiskt avfall. Gruppenkonstaterar att det finns ett behov av centraliserad information i ombehandlingskapacitet, priser, tullfrågor, transportföreskrifter etc.beträffande detta avfall. Gmppen hänvisar till den nordiska avfallsbörsen somett värdefullt inslag i det nordiska samarbetet. Ettinternationellt samarbete anses särskilt angeläget beträffande vissamiljöfarliga avfall som ofta föreligger i små mängder, t. ex. bekämpningsmedelsrester,, härdslagg som innehåller cyanider eller barium. Ett nordiskt samarbeteskulle här ge en säkrare behandling ur miljösynpunkt cch även minska behandlingskostnaderna.För övriga och vanligare typer av kemiskt avfall anses nordiskt samarbete iförsta hand kunna komma ifråga vid långvariga driftstopp och liknandesituationer. Arbetsgruppensrekommendationer och förslag i övrigt avser bl. a. avfallsproblem vid kemiskytbehandling av metaller, förbränning av oljeavfall, återvinningsfrågor ochinternationellt samarbete. Efternationell remissbehandling skall rapporten tas upp till behandling iämbetsmannakommittén vid nästa möte . kommer trenordiska projekt att startas avseende högtemperatur-påverkat avfall,avfallsproblem inom färg- och lackindustrin samt en nordisk ordlista överavfallstermer. 14.6Behandling av avfaU från vissa industrier Naturvårdsverketgenomförde en inventering avseende avfallshantering inom någraindustrier baskemikalieindustrin, oljeraffinaderier samt järn-, stål- ochferrolegeringsverk. Sammanlagt ingick 66 företag med 110 arbetsställen varavbaskemikalleindustrier med 32 resp. 56, järn-, stål- och ferrolegeringsverk med27 resp. 45 samt oljeraffinaderier m. m. med 7 företag resp. 9 arbetsställen. Prop.1975: 32 100 Nedanlänmas en sammanfattning av resultaten som omfattar . Inombaskemikalieindustrin produceras sammanlagt ca kemiskt avfall. Dettaavfall bestod av följande typer av kemiskt avfall. kemiskt förorenat trä, spån slam och aktivt kol frångasreningsanläggningar oorganiskt slam och slam frånvattenrening Förifrågavarande avfaU tillämpades följande behandlingsmetoder: förbränning .26 000 ton temporär lagring 4 000" Avavfallet logs om hand vid anläggningar som drevs avavfallsproducenten själv. togs om hand vid kommunala anläggningaroch vid andra anläggningar. Av de som temporärt lagradesvar klorerade blandningar, andra organiska blandningar, 400ton var avfall innehållande kvicksUver och ] 000 toii annat kemiskt avfall.Ungefär avfall angavs som temporärt lagrat . spilloljeraffinaderier, producerade avfall. Följandetyper av avfall har rapporterats: fast avfall förorenat med olja Följandebehandlingsmetoder har tillämpats: Avavfallet har tagits om hand vid anläggningar som drivits avproducenterna, vid anläggningar som drivs av kommunala myndigheteroch vid andra anläggningar. 1975: 32 101 Vadbeträffar järn-, stål- och ferrolegeringsindu-s t r i n skiljer intenaturvårdsverket mellan kemiskt avfall och annat industriavfall. Av en totalavfallsproduktion av 1 rapporteras 1 200 000 lon vara slagg, smter,glödskal och tegelskrol. Återstående anges bestå av följandeavfallstyper: emballage, papper, sopor(rapporteras uppgå lUl ) Följandebehandlingsmetoder har tUlämpats: förbränning 23 000" temporär lagring 3100 " Avavfallet har 1 behandlats vid anläggningar som drivs avavfallsproducenten, har tagits om hand vid kommunala anläggningaroch vid andra anläggningar, inkluderande föråteranvändning. Tillfälligt lagrade produkter består av fasta oorganiskakemikaliska avfall innehållande cyanidsalter och annat avfall från ytbehandlingsindustrin.Återanvända avfall består av lösningsmedel, oljor, lutar, lösningar ochemballage. Inomverkstadsindustrin faller relativt stora kvantiteter kemiskt avfallav många olika kategorier, t. ex. kasserade cyanid-och nitralbaserade salter,metallkoldioxidslam, betsyror från ytbehandling, oljeavfall, gjuterisand,plastavfall. Devanligaste ytbehandlingsmetallerna är zink, nickel, krom och koppar, mendärutöver används även bl. a. guld, silver, bly, kadmium och krom. Normalt rördet sig om små mängder jämfört med andra användningsområden för metaller.Ytbehandlingsindustrin använder exempelvis nickel , ochavfallsmängden uppskattas till . Stålindustrin använder 30 00040 000ton av vilket merparten återanvänds i konsumentledet.