prop · FZ0315 · 1975-12-31 00:00:00 — Bestämmelsernai detta kapitel gäller ej i fråga om sådan skada i följd av trafik medmotorfordon som vållats av fordonets förare, i den mån ersättning för skadanskall utgå enligt lagen (1929:77) om trafikförsäkring å motorfordon ellerskall utges antingen av någon som i egenskap av fordonets ägare är ansvarigför skadan men enligt 4 § nämnda lag är befriad från trafikförsäkringsplikt ellerav staten enligt lagen (1939: 776) med vissa bestämmelser rörandetrafikförsäkring å motorfordon, som nyttjas av staten, m. m. Bestämmelsernai detta kapitel gäller ej i fråga om sådan skada i följd av trafik medmotordrivet fordon som vållats av fordonets förare, i den mån ersättning förskadan skall utgå enligt trafikskadelagen (1975:000). Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1967:663) om tiUägg flll vissatrafiklivräntor Härigenom förordnas, att 15 § lagen (1967:663) om tillägg tiUvissa trafiklivräntor skall ha nedan angivna lydelse. Deförsäkringsanstalter, som meddelar trafikförsäkring, svarar solidariskt förkostnader som uppstår till följd av att tiUägg till trafiklivräntor utgår enligldenna lag. Desammanlagda kostnader för tillägg som uppstått under etl år fördelas meUananstalterna i förhållande tUl de belopp som dessa under närmast föregående kalanderåruppburit i för direkt tecknade trafikförsäkringar. Desammanlagda kostnader för tiUägg som uppstått under elt år fördelas mellan anstaltemai förhållande till beloppen av de för direkt tecknade trafikförsäkringarsom för var och en av dem belöper på näst föregående kalenderår. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1972:435) om överlastavgift Härigenomförordnas, att 7 § lagen (1972:435) om överlastavgift skall ha nedan angivnalydelse. Överlastavgift påföres för bU, ägaren, och för släpvagn,ägaren av den bil som släpvagnen dragés av. Ifråga om bil som innehas på grund av avbetalningsköp anses innehavaren somägare. Brukas bU av någon som är skyldig att ersätta skada enligt6 eller 7 § lagen (1916:312) angående ansvarighet för skada i följd av automobiltrafik,anses brukaren som bilens ägare. Brukas bUutan lov eller brukas den av någon som innehar den med nyttjanderätt och ingåri upplåtelsen befogenhet att anställa förare av fordonet eller föres fordonetutan att sådan befogenhet föreligger av annan förare än den av ägarenanställde, anses brukaren som bUens ägare. Denna kungörelse träder i kraft . Förordningom ändring i vägtrafikskatteförordningen(1973:601) Härigenom förordnas, att 35 § vägtraflkskatteförordningen (1973:601) skaUha nedan angivna lydelse. Brukasfordon utan lov eller av någon som enligt 7 § lagen (1916:312) angåendeansvarighet för skada i följd av automobiltrafik är förpliktad att ersättaskada dömes i ägarens ställe sådan brukare enligt 34 §. Brukasfordon utan lov eller brukas det av någon som innehar det med nyttjanderätt ochingår i upplåtelsen befogenhet att anställa förare av fordonet eller föresfordonet utan att sådan befogenhet föreligger av annan förare än den av ägarenanställde dömes i ägarens ställe sådan brukare enligt 34 §. Denna kungörelse träder i kraft . 1975/76:15 154 1.1 JK: förslag till trafikskadelagmotsvarar väl de krav på en ny lagstiftning om trafikförsäkring som kan ställas i dagens läge. Den enda mera allvarliga bristen i lagförslaget ar enligl min mening att ersäUning för skada på motorfordon eller på egendom som befordras med detta inte utgår från trafikförsäkringen för fordonet. Det har emellertid inte legat inom ramen för utredningens uppdrag att överväga denna fråga. Enligt direktiven skall frågan anstå, främst med hänsyn till de kostnader som är förknippade med en övergång till ett system som bygger på "no-fault"-principen. Trots den nu antydda bristen innebär utredningens förslag ett stort steg mot ett frän rättsleknisk synpunkt invändningsfrill system. De svagheter som finns är väsentligen betingade av den ekonomiska ram utredningen hafl att röra sig inom. Jag anser sammanfattningsvis att förslaget är väl ägnat alt upphöjas till lag även om jag vUl ifrågasätta om inte vissa smärre ändringar bör göras. Det nuvarande ersättningssystemet bygger på fiktionen attskadestånd utgår från en skadeståndsskyldig personligen, medan det i regelutgår ur en försäkring. Den mest framträdande olägenheten med denna konstruktionär att fordonsföraren utesluts från ersältningsrätt. I det föreslagna systemetfrikopplas den obligatoriska trafikförsäkringen från skadeståndsreglerna,vilket medför atl den skadelidande, vem han än är, får ersättning för sinskada. En annan fördel med det nya systemet är att del från rätlsteknisksynpunkt är mindre komplicerat än det gällande med dess presumtionsansvar och inveckladeansvarsbedömningar. 1.2 RA: Vid betraktande av de reformer påskadeståndsrättens område som genomförts eller är under övervägande måste en översyn av regelsystemet på trafikskadeståndsrättens område närmast betraktas som en logisk nödvändighet. Särskilt beslämmelserna om ersättning för personskada måste naturligtvis bringas i överensstämmelse med vad som skall komma att gälla beträffande skadestånd i allmänhet, även om lagstiftningen rörande obligatorisk trafikförsäkringsplikt ger del aktuella rättsområdet en särställning. Liknande undantagsförhållanden råder emellertid även på andra områden inom skadestånds- och försäkrings rätten. En självklar målsättning bör vara att skadeståndsrältiglieter som kan hänföras flll yttre sociala miljöförhållanden bör ges en så långt som möjligl likformig bedömning. Del kunde därför vara önskvärt alt ett mera samlat reformförslag framlades för övervägande. Det nu aktuella förslaget ger som utredningen påpekat de i Iraflken skadelidande en i viss mån privilegierad ställning. Skador, som är att hänföra lill våra yttre sociala förhållanden, vare sig de grundas pä brottsligt eller culpöst förfarande i allmänhet eller på rena olyckshändelser, borde rimligtvis utifrån det tänkande som innebär att staten ansvarar för den enskildes trygghet medföra en i rättsligt hänseende enhetlig bedömning. Hur den ekonomiska sidan av saken skall utformas må vara en politisk fråga. Den kan lösas genom obligatoriska eller genom mer eller mindre nödvändiga frivilliga försäkringar eller genom alt del allmänna påtar sig ansvar. Det kan konstaleras atl det på skadeståndsrältens område 1975/76:15 155 ålerfinns ett konglomerat av dessa lösningar. Även motdenna bakgrund mäste dock som i andra fall ett partiellt reformarbete godtagas,trots att konsekvenserna kan vara svåra att överblicka. Det har inle legal inomutredningens uppdrag alt uttala sig om de större linjerna i den framtidautvecklingen av medborgarnas skydd mol skador pä grund av den sociala miljö somsamhället utformar. Det synes inte särskilt osökt att ifrågasätta en utredningom en olycksfallsförsäkring inom ramen för eller genom en utbyggnad av denallmänna försäkringen. En sådan anordning som väl närmast måste ta sikte påförbättrade ersältningsmöjligheter för personskada hindrar inte attskadeförsäkringar på frivillig väg alltjämt kan stå till buds för den somönskar disponera sina inkomster för sådant ändamål. Ett förbättrat socialtgrundskydd skulle emellertid troligen underlätta genomförandet avnödvändiga lagregleringar på olika skadeområden. 1 dagens läge måste dock såsomanförts en partiell reform på trafikskadeområdet accepteras med det förbehålletalt den lösning som kan väljas måste ses som en relativt kortsiktig anordning.Mot denna bakgrund bör ingreppen i den bestående ordningen ske med vissförsiktighet. Med de reservationer som anförts bör huvudprinciperna förutredningens förslag godtagas. Betänkandets överväganden får visserligen såsomtämligen hårt bundna av direktiven inte anses ha varit särskilt förutsättningslösa.Ä andra sidan är de väl motiverade och står i god överensstämmelse med denallmänna utvecklingen inom den svenska skadeståndsrätten. Vidare har så långtdet synes möjligt tillbörliga hänsyn tagits till internationellaförhållanden. Del är visserligen beklagligt att slörre rättslikhet på detförevarande området inte kan åstadkommas ens mellan de nordiska länderna, mendetta förhållande får accepteras med de olika naflonella förutsättningar somtills vidare råder. 1.3 : Hovrätten har en i stort sett positivinställning till utredningens förslag. Det är enligt hovrättens mening tillfredsställande att fordonsförares möjligheter att erhålla ersättning från trafikförsäkring vidgas samt alt de som åsamkats personskador i följd av motorfordons trafik blir berättigade till ersättning oberoende av annans vållande. Genom de föreslagna reglerna ökas också den nordiska rättslikheten på förevarande område vilket är av stort värde. Hovrätten anser att förslaget, som färdigställts på berömvärt kort lid, är väl ägnat all läggas till grund för lagstiftning. Hovrätten, som förutsätter atl förslaget blir föremål förlagrådsgranskning, har ej kunnat göra någon fullständig lagteknisk granskning. 1.4 Rikspolisstyrelsen:Utredningen föreslår att ersättning för personskada skall utgå efter heltobjektiva grunder och att även ägare, brukare och förare av motordrivet fordonfår rätt till ersäUning ur trafikförsäkringen. Förslaget innebär en genomgripandeförändring av nu gällande regler. Med hänsyn härtill hade del varit önskvärtalt grunderna för och effekterna av förslaget utretts och redovisatsutförligare än som skett. Styrelsen anser dock atl de sociala och humanitäraskäl som åberopats har sådan styrka att förslaget ändock kan tillstyrkas. Pågrund av anförda skäl anser sig styrelsen även kunna godta att generellaundantag från ersättningsrätten inte medges. Enligt styrelsen bör man på dennapunkt inte göra någon åtskUlnad mellan person- och sakskador. 1.5 finner det tillfredsställande, att ifrågavarandebestämmelser i huvudsak sammanförts i en författning. Prop.1975/76:15 156 erhållits en bätlre överblick av delta i sig självtsvåröverskådliga ämnesområde. Trots det beaktansvärda arbete utredningen utförtär dock även de nu föreslagna rättsreglerna på området både komplicerade ochsvårgenomträngliga. På grund härav har civilförvaltningen inte varit i tillfälleatt i önskvärd omfattning genomgå konsekvenserna av författningsförslagenpå den statliga skaderegleringens område. Framför allt gäller detta sådanaöverenskommelser såsom rörande jämkning och regress, vilka utredningen antyttåtminstone för trafikför-säkringsanslalternas del. , somhandlägger ca 1 500 trafikskadeärenden , utgår emellerfld från atthithörande förslag i den mån de beror på vederbörligt bemyndigande från riksdagoch regering, hänskjuts till civilförvaltningen för yttrande. 1.6 Postverket:Från styrelsens sida är intet att erinra mot i belänkandet redovisadeförfattningsförslag. Av postverkels fordonspark har bilansvarighetsförsäkringoch motsvarande tecknats för bilar och mopeder och såvilt nu kan bedömas avserstyrelsen inte att göra någon ändring däri, om författningsförslagengenomföres. Styrelsen överväger att också beiräffande postverkets truckar ochtraktorer teckna mot bilansvarighetsförsäkring svarande försäkring. 1.7 Televerket:Principerna i betänkandet och utformningen av författningsförslagen föranlederinga invändningar från sida. 1 vad gäller de speciella synpunktersom i egenskap av ägare till ett stort antal motorfordon av olikaslag kan anlägga på betänkandet vill verket framhålla nedanstående. Upplysningsvis kan nämnas, att motorfordon ärförsäkrade enligl s k bilansvarighetsförsäkring, som i sak motsvarar hellrafikförsäkringoch som tillämpas, då försäkringsplikt för staten tillhöriga motorfordon enligtlag inte föreligger, samt att beräknar att, om utredningens förslaggenomföres, verkets kostnader för bilansvarighelsförsäkring för sinamotorfordon kommer att öka med ca /är. Sistnämnda belopp harberäknats på grundval av antalet motorfordon vid ingång och nuvarandeförsäkringspremier. 1.8 SJ: Den av uiredningenföreslagna konstruktionen av ersättningssystemet vid trafikskador ger ejanledning till erinran från SJ:s sida. 1.9 : Utredningens förslag tillslyrkes i allt väsentligt. Sålunda biträdervägverket bl. a. förslaget att stärka personskadeskyddet på väsentliga punkter.Verket syftar därvid på den föreslagna utvidgningen av dentrafikförsäkringspliktiga fordonskategorien, förares och ägares inbegripande ikretsen av ersätlningsberättigade, som sker genom en omkonslruering av Irafikförsäkringsbegreppetsamt jämkningsreglernas nya utformning. 1.10 : Utredningen harredovisat den kom plicerade och i vissa delar svårtillgängliga materian som uppdraget omfattar på ett överskådligt sätt. Den föreslagna övergången till ett på objektiva grunder baserat ersättningssystem har fastlagts i direktiven till utredningen. Utredningens arbete har också präglats av en anpassning av trafikskadeersättningsreglerna till de grundläggande principer som legal bakom utformningen av den nya skadeståndslagen. Den väsentliga frågan hur den föreslagna regleringen påverkar Irafiksäkcrheten har inle ägnats särskilt stort utrymme. Frågan har dock berörts i två hänseenden: ersättningsskyldighetens brottsförebyggande effekt och premiesätt- ningens inverkan. 1975/76:15 157 1.11 Luftfartsverket:Ur de synpunkter luftfartsverket har alt företräda finns intet att erinra motvad utredningen i betänkandet anfört och föreslagit. Kostnaderna för trafikskadeersältningarär för verkets del marginella och ett genomförande av de föreslagna reformernatorde icke komma att ändra detta förhållande. 1.12 Statskontoret: Från de synpunkterstatskontoret närmast har att företräda föranleder de förslag som lagts fram iangivet betänkande inte några erinringar eller uttalanden i övrigt frånämbetsverkets sida. 1.13 : använder i sin verksamhet cirka 250 egna motorfordon, i huvudsak personbilar. försäkringsskyddet som föreslås av utredningen tordeinnebära höjda kostnader för staten såsom ansvarig för skada med statensmotorfordon. Man bör kunna utgå från att kostnadsslegringen ungefär kommer altmotsvara den höjning av försäkringspremierna som enligt betänkandet förutsattesbli erforderlig. Generallullslyrelsen anser emellertid att man på de skälutredningen anfört bör genomföra den föreslagna lagstiftningen trots de ökadekostnaderna för försäkringstagarna och staten, bl. a. med hänsyn till denförenkling av ersättningsreglerna som uppkommer därest förslaget genomföres. 1.14 : Förutom förslag omavskaffande av reg lerna om presumtionsansvar och införande av bestämmelser om objektivt ansvar behandlar belänkandet tre huvudfrågor. För del första föreslås att förare (ägare, brukare) av motorfordon i princip får samma rätt lill ersättning ur trafikförsäkringen som tillkommer tredje man. För det andra föreslås att ersättning för personskada skall kunna Jämkas endast vid uppsåtlig eller grovt vårdslös medverkan från den skadelidandes egen sida. Slutligen och för det tredje föreslås att ersättningarna till förare och passagerare i ett motorfordon för personskada och skada på vissa personliga tillhörigheter kanaliseras till och slutligt bäres av det"egna" fordonets försäkring. Förslagen i de två första huvudfrågorna, som innebär demest iögonfallande förbättringarna i förhållande till dagens ordning, tillstyrkesi princip av inspektionen. Utredningenstredje förslag bygger på ell rättsligt nytänkande som torde leda till enomfattande omfördelning av premierna för fordonsägarna genom att regress molannat fordons trafikförsäkring enligt förslaget omöjliggöres ifråga om förär-och passagerarskador. Det ligger självfallet mycket positivt i att man syftartill att flärma sig från skuldtänkandel och i stället baseraersättningssystemet - på personskadesidan - på något som i realiteten utgör enolycksfallsförsäkring men med ersättning enligt skadeslåndsrättsligaberäkningsregler. En mera fullständig no-fault-konstruktion har utredningen ienlighet med sina direktiv ställt . Såsom en följd härav ter sigutredningsförslaget inkonsekvent, eftersom man på sakskadesidan blir kvar vidansvarsgrunden för ersättningen - må vara i en förändrad gestaltning idetaljerna och alt man därför i flertalet fall ändock måsle göra en vållandeut-redning.Försäkringsinspektionen kan givelvis inle på grundval av föreliggandeutredningsmaterial ta någon ställning till en fullständig no-fault-lösningkonsekvent genomförd över både person- och sakområdet. Det står å andra sidanklart, all del erforderliga nytänkandet på området avsevärt skulle underlättasvid en sådan totallösning. Förutom en del internationella komplikationer, somförslaget om 1975/76:15 158 ändrade kanaliseringsregler sannolikt skulle komma altmedföra, talar i övrigt mol dess genomförande nu att någon tillräckligtlångtgående utredning, belysande den förändrade kostnadsbild för den enskilde,som torde bli följden av det föreliggande förslaget, icke presenterats.Utredningen har nöjt sig med alt söka belysa förväntade förändringar igenomsnitt för olika fordonsslag (personbilar, lastbilar etc) men har avståttfrån att uppskatta premiekonsekvenserna för olika riskgrupper inom respektivefordonsslag, något som för den enskilde konsumenten torde te sig vidaintressantare. EU övergivande av nu gällande bonussyslem, med vilket de nyatankegångarna torde vara bäst förenliga och därför också förordals avutredningen, accentuerar premieproblematiken ytterligare. Sådant förslaget nu föreligger vill inspektionenallvarligt ifrågasätta lämpligheten av genomförandel . Ämbetsverketmenar, att de viktigaste nyheterna i utredningens förslug kan åvägabringasgenom begränsade förändringar i den gällande lagstiftningen (och eventuelltgenom nya frivilliga försäkringsprodukter). Sålunda torde Jämkningsreglernakunna anpassas till den ordning, som förväntas bli lagfäst i skadeståndslagenpå grundval av skadeståndskommitténs förslag. Likaså synes det möjligt altförbättra förarskyddet på det sätt som avsetls genom att antingen låta denobligatoriska traflkförsäkringen inkludera även ett sådant skydd eller införaen obligatorisk (eventuellt frivillig) förarolycksfallsförsäkring medersättning enligt skadeslåndsrättsliga beräkningsregler. Mot den här angivna bakgrunden förordar inspektionen attnuvarande bilansvarighets- och trafikförsäkringslagstiftning blir föremål fören översyn med den mera begränsade målsättningen att åstadkomma ett förbättrat förarskyddoch liberalare jäinkningsregler vid personskada inom ett i övrigt oförändratersättningssystem. En övergång till det rättsliga nytänkandet på trafikskadeområdet,för vilket i och för sig många skäl talar, synes böra grundas på ett mera långtsyftandeutredningsarbete, där no-fault-tanken och dess konsekvenser bl a påkostnadssidan får klarare belysning och där man i sammanhanget mera explicitbehandlar frågan om vad den obligatoriska trafikförsäkringen bör omfatta. 1.15 : Utredningensförslag innebär att ett socialförsäkringsrättsligt betraktelsesätt skallanläggas när det gäller personskador i trafiken. Detta medför bl a atl detendast i undanlagsfall skall vara möjligt att Jämka ersättning för personskadorpå grund av medvållande. KO finner förslaget i hög grad tilltalande ochtillstyrkeratt nu gällande lagstiftning ersätts med en trafikskadelag enligt deprinciper som uiredningen föreslagit. 1.16 : Sedd med dagensögon företer gällande lagstiftning en rad brister; främst bör framhållas attförare av fordon ej är berättigad till ersättning ur egna bilens försäkring ochdärest skadelidande är medvållande kan ersättningen för honom Jämkas. I deförslag som uiredningen framlägger har frågor om vållande och skuld trängtstillbaka till förmån för ett s. k. objektivt ansvar. finner deföreslagna bestämmelserna vara tillfredsställande. 1.17 iÄlvsborgs län: ansluter sig i allt väsentligt till de synpunkter,som kommit till uttryck i betänkandet. Gällande regler om ansvarighet för skadatill följd av automobiltrafik och 1975/76:15 159 därmed sammanhängande äldre författningar lorde sedan långtid tillbaka ha varit i behov av modernisering för att därigenom bätlre svaramot dagens krav. Det av utredningen föreslagna ersättningssystemettillgodoser enligt uppfattning mycket bätlre skadelidandessociala behov av ekonomiskt skydd och då främst vid personskador än som ärfallet med nuvarande system. Särskilt har utredningen beaktat förhållandet, attförare av ett fordon enligt nuvarande ordning inte kan få ersättning ur detegna fordonets trafikförsäkring. Vidare har utredningen uppställt mindrestränga krav för den som är medvållande i trafikolycka såvitt avserpersonskada, vilket för denne innebär ett bättre ekonomiskt skydd. Även den somförsummar att betala sina försäkringspremier eller den som är rattonykter ellerden som brukar ett fordon olovligt tillerkänns försäkringsskydd förpersonskador, vilket, inte minst med tanke på vederbörandes eventuellaanhöriga, är betydelsefullt. 1.18 Yrkesskadekommittén:Frän de synpunkter kommittén har att beakta biträder kommittén utredningens förslagbeträffande ersättning vid personskada. Kommittén finner ej anledning lillerinran mot förslaget i övrigt. 1.19 Leasingutredningen:Frän de synpunkter leasingutredningen har att företräda finns inget att erinramot betänkandets principiella innehåll. 1.20 Försäkringsrättskommittén:Det framlagda förslaget har sin tyngdpunkt i reglerna om ersättning förpersonskada i följd av biltrafik. Därutöver har trafikskadeutredningen tagitupp ett inte ringa antal frågor om ersäUning för sakskada, omtrafikförsäkringens allmänna konstruktion och om förhållandet mellanförsäkringsgivare ("lrafikförsäkring.s-anstalt") ochförsäkringstagare vid traflkförsäkring. Som helhet utgör det framlagda betänkandet inte minstmed tanke på den begränsade tid som stått till utredningens förfogande - ettambitiöst och skickligt genomfört arbete, där många vikflga irafikska-derättsligaproblem givits en inträngande och värdefull analys. Delta hindrar dock inte attförsäkringsrättskommittén på flera punkter ställer sig kritisk mot utredningensresonemang och förslag. Särskilt de frågor som rör trafikförsäkringens allmännakonstruktion och förhållandet mellan försäkringsgivare och försäkringstagarehar nära beröring med försäkringsrättskommitténs uppdrag. Kommittén, som nyligenbörjat sin verksamhet, har ännu inte kunnat utreda de frågor beträffandeförsäkringsavtal i allmänhet som trafikskadeutredningen nu behandlar förtrafikförsäkringen. Kommittén kan därför inte ta definitiv ställning tUl dessafrågor. Kommittén vill erinra om alt vissa försäkringar, som inte berörs avutredningens förslag, har nära samband med trafikförsäkring. Särskilt gällerdetta vagnskadeförsäkring och annan kaskoförsäkring av bil. Sådan försäkringsammanförs med trafikförsäkring till en gemensam försäkringstyp,motorfordonsförsäkring, med i många avseenden gemensamma villkor. Även vidförsäkringsbolagens pågående arbete med att skapa gemensamma allmännaförsäkringsvillkor för försäkringar som berör privata konsumenter tordeavsikten vara att villkoren skall gälla även trafikförsäkring i den måntvingande lagstiftning inte lägger hinder i vägen. Hur de av utredningenföreslagna reglerna om traflkförsäkring skulle förhålla sig flll vad som kankomma atl befinnas lämpligt vid kaskoförsäkring av bil - och vid annansakförsäkring - låter sig inle överblicka. Prop.1975/76:15 160 givarens regressrätt, vilken är föremål förutredning av skadeståndskommittén, låt vara att trafikskadeutredningen har samråttmed denna kommitté och överensstämmelse i vissa principfrågor befunnitsföreligga. anser detta utgöra ett visst skäl mot attbeträffande frågor som är jämförelsevis betydelselösa för skyddet vid skadorgenom motortrafik nu införa tvingande regler. ansluter sig till huvudpunkternai förslaget men anser att i enskildheter reglerna bör förenklas sakligt ochrätts-tekniskt. 1 vissa avseenden torde en förenkling kunna ske genom att,liksom enligt giillande. rätt, anknyta lill allmänna skadestånds- ochförsäkringsrättsliga principer i stället för att konstruera trafikskadesystemetsom ett självständigt syslem vilket fordrar särskilda regler.