prop · FZ03211 · 1975-12-31 00:00:00 — För den statliga sektorngäller att dessa planer ligger till grund för de framställningar som gerunderlag för regeringens och beslut. För landsting ochprimärkommuner gäller på motsvarande säll all sekiorsorganen ularbelar planersom utgör underiag för det åriiga budgetarbetet. Inomde delar av den offentliga sektorn som expanderat snabbast underefterkrigstiden har också planeringen ändrat karaklär. Dessa organisationsförändringarhar medfört utbyggd långsiktig planering, 7,2,2Lokal sysselsätlningsplanering Treområden pekas ut som speciellt viktiga i primärkommunernassys-sysselsätlningsplanering. De är, primärkommunernas analys av brister i delokala arbetsmarknaderna, primärkommunernas utnyttjande av budgeten som ettsysselsältningspoliliskt instrument saml deras beredskapsplanering samtsysselsättningsfrägorna i kommunernas fysiska planering och verksamhetsplanering.En utgångspunkt för diskussionen äratt sys.selsättnings-utredningen under sinandra etapp skall genomföra försök med en vidgad sysselsätlningsplanering inågra utvalda kommuner. 1primärkommunernas analyser bör enligl uiredningen ingå bedömningar avarbetsmarknadens och näringslivets utveckling. Sädana analyser av de lokalaarbetsmarknaderna har starka kopplingar med länsarbetsnämndens planeringsarbeteoch den regionalpolitiska planeringen. Primärkommunernasanalys av brister i de lokala arbetsmarknaderna sammanfattas i begreppetprimärkommunernas sysselsältningspoliliska inventering. Den bör enligtutredningen utarbetas och redovisas i anslutning till att kommunen yttrar sigöver länsstyrelsernas förslag lill sysselsättningsplanering. Den bör omfaltaolika delarbetsmarknader i kommunen och utformas så all sysselsättningslägetför olika grupper på arbetsmarknaden blir belyst. Det torde ocksä varaangeläget att utföra den sysselsältningspoliliska Prop.1975/76:211 172 inventeringenpå ett relativt enhetligt sätt i hela landet. Primärkommunernasberedskapsarbeten, och därmed sammanhängande sysselsätlningsplanering, harhittills i huvudsak varit inriklad på investeringar. Del är en strävan att iallt högre grad förskjuta denna planering mot andra sysselsätlningsformer, bl.a. inom tjänstesektorn. Utredningenhar utgått ifrån att det alltjämt finns stora områden inom den offentligasekiorn där behov av standardförbättringar föreligger. Det gäller särskilt deområden som primärkommunerna svarar för. Genom att tillgodose dessa skapas ävensysselsättningstillfällen. Den kommunalaberedskapsplaneringen bör enligt utredningen inriktas på att påskyndautbyggnaden av den offentliga sektorn då detta bäst kan moiverkakonjunktureUa och andra variationer i den övriga sysselsättningen.Beredskapsarbeten inom tjänstesektorn får således för det försia inriklas påverksamheter, där effekten av personalförstärkningar kan ses som entidigareläggning av en planerad serviceutbyggnad. För det andra bör de avsesädana åtgärder Som visserligen inte medför en långsiktig expansion men ändåger sysselsättning ät arbetslösa. Båda typerna kan beröra hela denkommunala sysselsättningen. Den senare typen av sysselsättningsskapandeåtgärder kan innebära att man inom arbetsmarknadsutbildningens ram ger vidareutbildning ät redan anställda. får arbetslösa rycka in somersättare i beredskapsarbetets form. Denna modell har med stor framgång prövatsinom barnstugeverksamheten och vårdsektorn. Genom den belydelsekommuner och landsting har frän sysselsättningssynpunkt är det enligtutredningen väsentligt att planeringsformerna förbättras och att detkontinuerliga samrådet med länsarbetsnämnderna fördjupas. Verksamheten böräven utvecklas så att man får ett underiag som visar vilka kommunala insatsersom krävs för att undanröja arbelslivshinder för olika grupper päarbetsmarknaden. Den kommunala planeringenbör enligt utredningen knytas samman med den slalliga. Om kommunernasberedskapsplaner skall kunna beaklas i länens sysselsättningsplaner måste deföreligga i så god lid som möjligt , KELP (som lämnas inden ) skulle därför behöva lämnas in nägon månad lidigare. Tidpunktenskulle nära sammanfalla med den som gäller för bostadsbyggnadsprogrammen. Vad som här sagts omprimärkommunernas beredskapsplanering och utnyttjande av budgeten som ettsysselsättningspolitiskt instrument sammanfattas under begreppelprimärkommunernas sysselsättningsplan. Liksom den sysselsättningspolitiskainventeringen kan den utarbetas och redovisas i anslutning lill att kommunenyttrar sig över länsstyrelsernas bedömningar av den långsikligasysselsättningsutvecklingen. Desysselsältningspoliliska aspekterna påverkar ocksä kommunens planering av denegna verksamheten. De omständigheter som hindrar människor att gå ut iförvärvsarbete mäste i stor utsträckning angripas just genom Prop.1975/75:211 173 kommunalaåtgärder Barnomsorgen är ett exempel pä detta. Trafikfrågorna är ett annatexempel. Insatsernapå den sociala rehabiliteringens område skall också nämnas. Kommunerna hardirektkontakter med dem som är utslagna från arbetsmarknaden och har ettansvar för att de får stöd för återgång lill arbetslivet. Ettstarkare kommunalt engagemang i den sysselsältningspoliliska planeringen gerenligt uiredningen förbättrade förutsättningar för kommunerna att vid planeringav sin verksamhet beakta behov av och möjligheter till åtgärder inriktade påatt undanröja hinder mot förvärvsarbete eller andra sådana förändradeförutsättningar för sysselsättningsutvecklingen som faller inom kommunala verksamhetsområden. Denfysiska planeringen i kommunerna har enligt utredningen ocksä slor belydelseför arbetsmarknadsförhållandena. 7.2.3Landstingens medverkan i sysselsättningsplaneringen Vadsom här sagts om primärkommunernas medverkan i sysselsättningsplaneringenbörenligt uiredningen i tillämpliga delar ocksä gälla landstingen. Också förlandstingen är det aktuellt med en äriig sysselsättningsplan. Den kan utarbetasoch redovisas i anslulning till all landstingen yttrar sig överlänsstyrelsernas bedömningar av den långsiktiga sysselsättningsutvecklingen. Liksomprimärkommunerna bör landstingen kunna använda sin budget för att främjasysselsättningen. 7.2.4Näringslivets medverkan i sysselsätiningsplaneringen Liksomför kommunerna och slalen bör det enligt utredningen åvila företagen attbedriva en aktiv sysselsättningspolitisk planering. När det gäller förelagensmedverkan i sysselsätiningsplaneringen bör åtminstone de större företagenupprätta sysselsätlningsplaner Dessa bör gälla både det kortsiktigaperspektivet och det medellånga. Sysselsättningsplanerna bör utarbetas i samrådmellan förelag och representanter för de anställda. Man bör också i störreutsträckning föra in arbetsmarknadspolitiken i företagen. Dånäringslivets sysselsätlningsplanering skall ulformas är det naturligt att angerelalionerna till den regionala sysselsättningsplaneringen. En förutsättningför alt samhället skall kunna genomföra de näringspolitiska program somuiredningen föreslär är att man haröverblick över konkreta projekt som planerasinom näringslivet. Ett väl utbyggt informationssystem är en förutsättning fördetta. Prop.1975/76:211 174 7,2.5Regional sysselsätlningsplanering Länsarbetsnämndernahar genom arbetsförmedlingarnas verksamhet och uppläggningen av beredskapsarbetenen viktig planeringsuppgift. Det är enligt utredningen naturligt att ocksä iframtiden låta länsarbetsnämndernas insatser utgöra en grundstomme isysselsättningsplaneringen i vart fall ifråga om planering som avser det kortaoch medellånga perspektivet. Länsstyrelsernasvarar för samordningen av olika verksamheter. Deras roll är att utforma denlångsiktiga övergripande planeringen. Däri ingår att söka genomföra dearbetsmarknadspolitiska, regionalpolitiska och näringspolitiska riktlinjer somangetts av statsmakterna. uppfaltning finns det ett förhållandevis stort behov av enutbyggnad av sysselsättningsplaneringen på länsnivå. Man utgär ifrån atthuvudansvaret för sysselsättningspolitiken alltjämt skall ligga hos staten. År 1964fastslog att den regionala planeringen skall ha sin tyngdpunkt pälänsnivån. Samma skäl som dä anfördes kan användas för att betona attlänsmyndigheterna har goda förulsättningar för att bedriva ensysselsätlningsplanering i nära kontakt med arbetsmarknadens parter. Sysselsättningspolitikenpä länsnivå torde också kunna tillföras delvis nya moment. a. föreslårutredningen att de näringspolitiska inslagen starkare betonas. Det finns ocksåskäl att införa ett något kortare tidsperspektiv i säväl länsplaneringen somövergripande sysselsättningsplanering. Om länsplaneringen därtill ses överåriigen utgör den enligl utredningen en naturiig grund för den långsiktigasysselsätiningsplaneringen på länsnivå. Sammanfattningsvisframför utredningen alt den statliga sysselsättningsplaneringen på länsnivåbör omfalta en åriig analys av näringslivet och den offentliga sektornsutveckling samt av de lokala arbetsmarknaderna i länen. Kommunerna, de fackligaorganisationernas och företagens lokala bedömningar bör kunna sammanvägas länsvis bedömning av den långsikliga utvecklingen av sysselsättningen. 7.2.6De centrala slalliga organens sysselsätlningsplanering Närdet gäller sysselsätiningsplaneringen pä centrala nivån konstaterar utredningenatt den bör bygga pä en samordning av olika sektorsplanerande myndighetersverksamheter. Sysselsätiningsplaneringen måste därför vara nära knuten lillregeringens och arbete. I fråga om älgärder som krävs med hänsynlill konjunkturiäget görs undersökningar av såväl statliga verk som avregeringens kansli. Detta gäller även de långsiktiga bedömningarna som frånverksnivå redovisas i anslagsframställningarna. Härvidlag kan emellertidförändringar av inrikining och innehåll aktualiseras som en följd av en merautbyggd planering på regional och lokal nivå. Prop.1975/76:211 175 utredningenhar i sitt belänkande tagit upp dessa frägor. Det förslag lill planeringssystemsom budgetulredningen lämnar synes i princip kunna ge förbättrade förutsättningarförden regional- och sysselsättningspolitiska planeringen. Destatliga verkens sysselsätlningsplanering kan också byggas ut i andraavseenden. a. skulle informaiion om strömmarna av arbetskraft till och frånde statliga verken enligl utredningen ge ett bättre planeringsunderlag. Del ärocksä tänkbart alt i de långsiktiga sysselsättningsbedömningarna ta meduppskattningar av säväl direkt som indirekt karaktär. Närdet gäller utredningens förslag till allmän utformning av sysselsättningsplaneringenkonstaterar att den skiss som presenteras bör kunna utvecklas för ökadsamverkan och samordning mellan arbetsmarknads, närings, regional- ochutbildningspolitik. Man betonar ocksä angelägenheten av att utredningen i detfortsatta arbetet tillsammans med långtidsutredningen tar fram alternativvilka är konsisienta med den tolale-konomiska bedömningen. Först dä kan enfullständig diskussion om den framtida resursfördelningen ochsysselsättningsutvecklingen ske. Utredningens förslag till riktlinjer förkommunernas (inkl, landstingens), företagens, länsorganens och de centralastatliga myndigheternas sysselsättningsplanering har LO:s stöd och bör prövasoch utvärderas under utredningens fortsatta arbete. LO anser dock att det redannu är nödvändigt att följa kommunernas och landstingens verksamhet ursysselsättningspolitisk synvinkel i synnerhet som betydande stimulansåtgärdersätts in f n. Denna senare uppfattning förs även fram av bl. a. Östergötlandsläns (FCO-dlsiriki och Göteborgs- och FCO-distriki., TCOmenar alt utredningen på ett förtjänstfullt sätt angivit grunddragen i ettplaneringssystem för en aktiv sysselsättningspolitik. Man konstaterar dock attutredningen i myckel lilen utsträckning har diskuterai hur det förbättradeplaneringsunderiaget skall användas och vilka styrmedel samhället erfordrarför att uppnå de angivna mälen. Man förutsätter alt dessa frägor kommer attbehandlas i huvudbetänkandet. SACOtSR pekar pä behovet av att säväl primär somlandstingskommuner upprättar realistiska sysselsättningsprognoser för detframtida personalbehovet. En förstärkning av de kommunala planeringsresursernaoch den fysiska planeringen är angelägen menar man. Sammanfattningsvisunderstryker man nödvändigheten av att planeringen präglas av flexibilitet. indusiriförbimd och Svenska handelskammarförbundetinstämmer i sitt gemensamma remissyttrande över utredningen till fullo i denreservation som avgivits av ledamoten i utredningen. Man tycker allmäntatt det är beklagligt att utredningen inte Prop.1975/76:211 176 meringående har behandlat de centrala sysselsättningspolitiska problemen.Handelskammaren I och menar att ett genomgående mönsterför utredningens metod för att lösa de sysselsättningspolitiska frågorna äratt föreslå en utökad och fördjupad planering. Utredningen har inle dä tagithänsyn till företagens radande planeringssituation. Företag och samhällearbetar med olika planeringsförutsättningar och planeringsperspek-liv vilkelresulterar i ett komplicerat kommunikationsproblem. Föratt överbrygga dettakrävs en ömsesidig förståelse för motpartens problem och behov. Detta har iväsentlig grad förbiselts i utredningens betänkande menar man. Enöverväldigande majoritet av de kommuner som kommenterat utredningens förslagom en utbyggd sysselsätlningsplanering är positiva till delta. Flera avkommunerna betonar betydelsen av den för-.söksverksamhet som förslagetinrymmer. menar att del för den övergripande statligasysselsätiningsplaneringen mäste vara angelägel att den omfattande lokalainformationen och kunskaperna tas till vara i ökad utsträckning. Även för denprimärkommunala planeringen synes införandet av del skisserade systemet varaav stort värde. Man finner även tanken att knyta sysselsättningsplaneringentill en åriig revision av länsplaneringen vara en lämplig utvecklingslinje.Sala kommun säger sig stödja utredningens förslag om en sysselsättningspolitiskplanering. Man understryker all planeringen bör omfatta såväl det privatanäringslivet som den offentliga sektom. kommun päpekar emellertidatt det är svårt att bilda sig en uppfattning om att ta ställning tillutredningens mera allmänt formulerade principer och förslag innan ett merdefinitivt ställningstagande redovisas i ett huvudbetänkande. instämmer med utredningen i att om målet arbeie åt alla skallnäs mäste planeringen för förbättrade sysselsättningsmöjligheter bedrivas påalla adminisirationsniväer i samhället. Det är naturiigt att kommunerna deltaraktivt i sysselsättnings-planeringen och ökar sina insalser i takt med attsamhällets ambitioner inom sysselsättningspolitiken höjs. Ävende flesta remissvaren från landstingen är positiva till utredningens förslagtill system för sysselsättningsplanering. i länkonstaterar t. ex, att sysselsättningspolitik med utgångspunkt i målsättningenarbete åt alla ulan tvekan kommer att kräva en samordnad sysselsätlningsplanering.Man ifrågasätter dock om inle en sädan sysselsättnings-planering bör ingå ilänsplaneringen. Några landsting uttrycker en viss tveksamhet tillulredningens förslag. i anser sålunda attfinansieringsfrågorna i samband med landstingens och kommunernas medverkan isysselsättningspolitiken mäste utredas närmare innan ulredningens förslag kanbedömas i sin helhet. konstaterar att utredningens syn påplaneringen för landstingens del främst medför ökade krav på planberedskap.Della ligger väl i linje med den utveckling som präglar den landstingskommunalaplaneringen menar förbundet. Länsstyrelsernaär i allmänhel positiva till det av utredningen framlagda Prop.1975/76:211 177 förslagetom ett planeringssystem för en aktiv sysselsättningspolitisk planering.Länsstyrelserna har dock skilda uppfattningar i fråga om planeringssystemetsroll, resurskrav m. m. Flera länsstyrelser betonar vikten av att enförsöksverksamhet i nägra utvalda kommuner får klariägga de praktiskamöjlighelerna för ett genomförande av de olika delförslagen. Länsslyrelsen iSiockholms län anför att del redan på nuvarande stadium i utredningsarbetetfinns anledning att diskutera utredningens argument beträffande sysselsättningspolitiskplanering. Det framgår nämligen inte klart, menar man, hursysselsättningsplaneringen skall infogas i den allmänna samhällspolitiken. Manifrågasätter om sysselsättningsplanering som en särskild planeringsform arenfömtsättning föratt målen för sysselsättningspolitiken skall uppnäs. Däremoiunderstryker vikten av att sysselsättningspolitiken ges ettstörre utrymme i den kommunala och regionala planeringen. bör emellertidske inom ramen för redan befintliga planeringsformer och då i första handlänsplaneringen. Fleralänsstyrelser betonar att det föreslagna åriiga länsplaneringssystemet utgörden mest naturiiga grunden för det av utredningen skisserade planeringssystemet.1 denna gmpp äterTmns länsstyrelserna i , , , , , samt . Enmera negativ attityd mot utredningens förslag intar i Värmlandslän. Man säger sig vara mycket tveksam till både nödvändigheien ochönskvärdheten av ett nytt planeringsbegrepp och planeringssystem mot bakgrundav den föreslagna framtida uppläggningen av länsplaneringssystemet. Decentrala ämbetsverk som uttalar sig om sysselsättningsplaneringens allmännautformning ansluter sig till utredningens förslag. Arbetsmarknadsstyrelsenbetonar att sysselsättningsaspekterna bör fä större betydelse inomsamhällsplaneringens olika delar och att den långsiktiga planeringen i högregrad bör bli inriktad på åtgärder. Man anser vidare att det är väsentligt attprimärkommuner och landsting i större utsträckning än medverkari sysselsättningsplaneringen och att samarbetet med länsarbetsnämnder ocharbetsförmedlingar fördjupas, RR V päpekar att planeringens omfattning ochstatus måste klargöras. Planeringen måste emellertid oberoende av valtaltemativ komma att kräva nära samverkan mellan berörda företag, kommuner ochstatliga myndigheter. Sysselsättningsutredningenföreslår en lokal sysselsättningsplanering med tre huvudmoment - primärkommunernas analys av lokala arbetsmarknader - budgeten som sysselsättningspolitiskt instmment -beredskapsplanering - sysselsättningsaspekter på verksamhetsplanering ochfysisk planering. Närdet gäller det första momentet i den lokalasysselsättningsplaneringen - analysav lokala arbetsmarknader - är de kommuner som yttrar sig i de flesta fall positiva. Flera kommuner päpekar all man företar en analys liknande den som föreslås. Även Svenska kommunjörbundei an sluter sig till utredningens förslag men konstaterar att planeringen måste Prop.1975/75:211 178 anpassastill förhållandena i de olika kommunerna. Även de länsstyrelser som yttrat sigi denna fräga är positiva. Nägra länsstyrelser bl. a. IStockholms län framhäller att analyser av bristerna på de lokala arbetsmarknadernautgjort en av de väsentligaste delarna i kommunernas arbete med länsplaneringenoch att detta moment således inte utgör någonting nytt i den kommunalaplaneringen. FCO-disirikiet i och län menar att det ärnödvändigt alt kommunerna för en effektivare information om arbetsmarknadengenom t. ex. utvidgning av arbetskrafts-undersökningar Utredningens förslag attden kommunala budgeten skall användas som ett sysselsättningspolitisktinstrument accepteras av flertalet av de remissinstanser som kommenterarförslagel. i menar att planeringen i ökadulsträckning bör inriktas på att tillskapa beredskapsarbeten ocksä inomtjänstesektorn. Man anser att möjlighelerna att ge statsbidrag för uppbyggnadav en projekteringsreserv i kommunerna bör prövas. i länmenar alt budgeten bör användas som ett sysselsättningspolitiskt instrument ochatt man är beredd att verka för att den ekonomiska långtidsplaneringenkompletteras med ärliga sysselsätlningsplaner för olikaverksamheter. menar också att den kommunala budgetenbör kunna användas som ett sysselsättningspolitiskt instrument pä så sätt atten viss tidigareläggning sker av investeringar liksom av planeradesysselsättningsökningar inom vissa sektorer, 1 den meningen menar man börkonjunkturanpassade budgetar kunna användas. Det fömtsätter emellertid av definansiella problemen kan lösas, TCO delar utredningens uppfattning om attkommuneroch landsting på samma sätl som enskilda förelag bör planerasysselsättningsutvecklingen inom olika förvaltningsenheter. Exempelvis bör desysselsäliningsmässiga konsekvenserna av budgeten noggrant kartläggas menarman. ser helst att i nägot ellernägra län landsting och kommuner i intim samverkan med statliga organ medverkari uppbyggandet av en beredskapsplanering som kan avstämmas mot åriiga genomgångarav sysselsättningssituationer och planeringsläget. Det bör enligl förbundetankomma på länsslyrelsen att sammanfatta detta arbete åriigen. Försöksverksamhetenbör kunna resultera i en sysselsättningsplan för varie län. De kommuner som tarupp utredningens förslag på denna punkt redovisar en i stort sett positivinslällning lill förslaget. Desysselsättningspolitiska aspekterna på kommunernas verksamhetsplanering ochfysiska planering tas ocksä upp av utredningen. Omkring hälften avlänsstyrelserna kommenterar påett närmare sätt utredningens synpunkter i dettaavseende. Inställningen är genomgående positiv. i länanser .sålunda i likhet med utredningen att kommunerna i sin översiktligaplanering bör sträva efter en sädan lokalisering av bostäder och arbetsplatseratt förutsättningar ges för att sä mänga människor som möjligt skall kunna hatillgång lill arbets- Prop.1975/76:211 179 tillfällen.Länsslyrelsen i konstaterar att utvecklingen av kommunernasverksamhetsplanering är en väsentlig uppgift genom att kommunerna direkl ochindirekt påverkar sysselsättningsförhållandena. Svenska kommunförbundetkonstaterar att sysselsättningsfrägorna redan nu beaktas i kommunernas fysiskaplanering och verksamhetsplanering. Man påpekar att mänga frägor avsysselsättningspolitisk betydelse måste uppmärksammas i dessa typer avplanering bl. a. de äldre arbetsområdenas ofta ogynnsamma utveckling. delar utredningens uppfattning att de offentliga organen ochnäringslivet bör utarbeta konkreia sysselsätlningsplaner. Dessa bör följas uppoch stödjas i den fysiska planeringen. En pä detta sätt utvecklad planering,främst på lokal nivä, bör enligl verkets mening kunna bilda ett väsenUigtunderiag för statsmakternas långsiktiga ställningstaganden till sävälsysselsättningspolitik i vid mening som till investeringarnas regionalafördelning. kommun konstaterar alt sysselsättningsfrägorna har betydelseför fysisk planering främst när det gäller trafiksystem och arbetsplatsersläge i förhållande lill bostadsbyggandet. Dessa frägor menar man bör belysas isamband med redovisning av markens användning i en kom-munplan.Verksamhetsplanen, som bör utarbetas inom av fullmäktige antagnaplaneringsförutsättningar, bör ligga till grund både för KELP och kom-munplan.Sådana verksamhetsplaner bör upprättas och belysa sysselsättningsfrågor pälängre och kortare sikt menar kommunen. Ettav utredningens förslag är att det bör åvila företagen, liksom kommunerna ochstaten att bedriva en aktiv sysselsättningspolitisk planering. Enligtförslagel bör de större företagen upprätta sysselsättningsplaner bäde för detkortsiktiga och det medellänga perspektivet menar utredningen. Ett väl utbyggtinformationssystem beskrivs som en förutsättning för att näringspolitiskaprogram skall kunna upprättas. Lö menar att genom de lekmannanämnder som nuknyts till distriktskontoren vid arbetsförmedlingen bör både kommuner ochföretag bibringas medvetande om de lokala och regionalaarbetsmarknadsproblemen. Därvid skapas en bättre grund för att analysera dessaarbetsgivares sysselsättningspolitik och för att åtgärder skall kunna vidtasbäde frän kommunens och företagens sida. Man finner det vidare motiverat attgenom lekmannanämndernas medverkan i synnerhet mindre företag utantillräckliga egna administrativa resurser bör kunna fä stöd fränarbetsmarknadsverket för att planera personalpolitiska eller andraanpassningsåtgärder, TCO delar utredningens uppfattning alt de större företagenbör upprätta sysselsätlningsplaner. Uppgifter om företagens sysselsättningsplanerär emellertid inte tillräckligt.