prop · FY0332 · 1975-12-31 00:00:00 — Vad gäller återvinningsanläggningar hävdarriksrevisionsverket att bidragsprocenten bör graderas efter återvinningsgrad.Liknande tankar förs fram från några länsstyrelser som gör jämförelser med deprinciper som gäller för statsbidrag till kommunala avloppsreningsverk.Länsstyrelsen i anser att statsbidrag också bör kunnautgå till åtgärder för separering av hushållsavfall i bostadsområden.Länsstyrelsen i framhåller dock att anläggningar förseparering inte bör uppföras innan erfarenheter vinnes från försöksanläggningar. Ettflertal länsstyrelser understryker angelägenheten av regionala lösningar förbehandling av hushållsavfallet. I detta instämmer också statens industriverkoch styrelsen för teknisk utveckling. Enligtlänsstyrelsen i län bör även glesbygdskommuner med många tätorter gesmöjlighet att erhålla bidrag när anslutning till en regional anläggning avpraktiska skäl inte kan ske. stöder likaså tanken påregionala lösningar. Förbundet påpekar att arbetsgruppen inte närmare studeratde juridiska förutsättningarna för landstingen att delta i avfallshanteringeneller fungera som sammanhållande organ. Fleralänsstyrelser vitsordar att nuvarande hantering av hushållsavfall inte ärtillfredsställande så länge deponering är den förhärskande behandlingsmetoden.Planverket framhåller i sammanhanget vikten av en bättre planering eftersomolämplig lokalisering av en avfallsanläggning kan få svåröverskådligakonsekvenser. är av den meningen att det nufinns anledning att ta avstånd från deponering som behandlingsmetod. FöreningenVattenvärnet vill fästa uppmärksamhet på att det runt om i landet finns ettstort antal nedlagda soptippar som kan vara en källa till föroreningar av olikaslag i miljön. Flertaletremissinstanser tillstyrker eller lämnar utan erinran förslaget om att ersättabeteckningen "alhnän avstjälpningsplats" och "allmändestruktionsanlåggning" i renhållningslagen resp. hälsovårdsstadgan meduttrycken "upplagsplats" och "behandlingsanläggning". Någralänsstyrelser, bl.a. i , hävdar dock att nuvarandebeteckningar är adekvata och bör kvarstå. 1975: 32 15 .Arbetsgruppensgrundsyn atl avfall skall betraktas som en tillgång som i största möjligautsträckning skall återanvändas och dess förslag att insamling avåtervinningsbart pappersavfall i huvudsak skall ske inom ramen för detkommunala renhållningsmonopolet har fått ett positivt bemötande av de flestaremissinstanserna. framhåller att ett kommunalt ansvarpå oinrådet är särskilt motiverat mot bakgrund av papperets varierande värdemed därav följande växlande intresse från enskilda organisationers och företagssida att bedriva insamlingsverksamhet. Det kommunala ansvaret utgör enligt förbundeten garanti för nödvändig kontinuitet i verksamheten, vilket är väsentligt frånde enskilda hushållens synpunkt. Det är enligt förbundet naturligt attpappersavfall betraktas som avfall i renhållningslagens mening och fallerunder kommunens dispositionsrätt. Ett sådant betraktelsesätt utgör dengrundläggande förutsättningen för organiserande av ett seriöst omhändertagandeav pappersavfall för återvinning. En minoritet i förbundets styrelse hävdardock att det är för tidigt att betrakta hushållens papper som avfall, innanutvärdering av pågående återvinnings försök skett. Stiftelsen betonar vikten av att åtgärder för återvinning utformas som enreguljär och permanent angelägenhet. Svenska cellulosa- och pappersbruksföreningenunderstryker industrins växande behov av returpapper. När pappersinsamlingsätts i gång bör det ske i samverkan mellan kommunerna, pappersindustrin ochden insamlande handeln. Insamling i regi i hushållen bör inte påbörjasförrän det står helt klart att avsättningen kan garanteras . Med hänsyn till de omfattande och dyrbara investeringar imaskinutrustning m.m. som behövs för att ta hand om returpapper måste givetvisockså industrin ställa krav på en garanterad och långsiktig försörjning.Landstingsförbundet förordar att pappersinsamlingen i avbidan på utvärderingav pågående försök inte görs obligatorisk utan att kommunerna i stället beredsmöjlighet att frivilligt åta sig hanteringen i fråga. Liknande synpunkter ochkrav på längre förberedelsetid för kommunerna framförs också av bl.a.socialstyrelsen, , länsstyrelserna i , Västmanlandsoch . avstyrker att ansvaret för insamlandetöverlämnas till kommunerna och föreslår att all återvinning från hushållen avpappersavfall, som enligt föreningen bör anses som råvara, skall ombesörjas avåtervinningsindustrin. Flertaletremissinstanser tillstyrker arbetsgruppens förslag att insamlingsarbetet skallbaseras på en separering vid källan av det återvinningsbara avfallet. 1975: 32 16 viktenhärav och uttalar att man härigenom får en renare fiber och likaså möjlighetatt ordna returpapperet i olika sortiment. HSBoch avstyrker regler om skyldig het för hushållen att från liushållsavfallét avskilja pappersavfall och for- ordar i stället att kommunerna genorii återkommande införmation och propaganda intresserar och stimulerar till frivillig insamling av pappers avfall från hushållen. Sanima Inställning redovisar Hyresgästernas riks förbund. Förbundet hävdar att förslagets genomförande skulle medföra väsentlig standardsänkning för bostadskonsUmentema. Riksrevisionsver ket och ställer sig tveksamma till införande av en obliga torisk separering, främst méd hänsyn till svårigheterna att kontrollera efterlevnaden. i anser att det frän prak tisk och ekonomisk synpVmkt kan bli svårt för hilshållen att genoniföra separering av pappersavfalL och menar att det under alla förhållanden behövs en väl tilltagen övergångstid innan ett nytt system införs. Läns styrelserna i och , , , hälsovård och Stiftelsen ätervinhing avstyrker straff för brott niot separerings- bestämmelsen. Hovrätten för Nedre a.tiset ätt straffbestämmel sen bör inskränkas till fall då separeringsskyldigheten åsidosatts i vä sentlig mån. ' Kravpå ytterligare utredning om de ekonomiska konsekvenserna av förslagetsgenomförande framförs h\ statens prli-öch kartellnämnd, länsstyrelserna iBlekinge och. , , Svenskarenhållnirigsverksföreningén och kömniun. anföratt det på grund aV marknadsstrukturen och ägandeförhållandena inompappersinsamlirigsbrärischeB finns risk för att konsumenterna iritétillgodoförs dé intäkter söm de rimligen borde få genom separeringen,samtidigt-som förbrukarna får tillgång till billig råvara utan ätt behövagarantei-a att de färdiga produkterna förbilligas i motsvarande grad. Det ärenligt rtänihden möt denna bakgrund väsentiigt med en'noggrann övervakning aveffekterna av den marknadsstruktur och dé'konkurrensbegränsningar som gällerinom.pap-persinsamlingsbranschén. Näringsfrilietsombudsmannén anför att detkommunala monopolet kan bidra till att köpare samverkar för att pressa prisernapå returpapper. Öm koifimunéfnå är uppniärfcsamma på deniia fara, böremellertid risken för skadliga verkningar inte bli så ste*. Fleraremissinstanser, bland dein länsstyrelserna i och ,betonär vikten av att avsättningen av insamlat papper-tryggas, dvs. attpappersindustrin garanterar ömhäiidértagandet av hela" den kvantitetpappersavfall som komtVver att insamlas. i anföratt möjligheterna för kommunen att få ut fullt pris för pappcrsavfalletminSkär, om det inte infors en skyldighet för pappersbruken att ta emotpapperet. ifrågasätter,om inte viss central dirigering behövs för att avsättningsfrågan skall kunnalösas. i samt , och Malmökommuner anför att kommunen måste garanteras full täckning för insamlingskostnaden.LO föreslår ätt det bildas ett samhälleligt bolag som får monopol på uppköp avdet i kommunerna insamlade papperet. För att underlätta den kommunala planeringenborde uppköpsföretaget kunna hålla garantipriser, så att kommunerna inte behöverspekulera i pappersavfallsprisernas utveckling. 'LO anser alt företaget på siktkan klara garantipriset genom fonderingar från tider med hög prisnivå men attstaten under ett inledande skede bör stå garant för dessa uppköpspriser. Arbetsgruppensförslag att kommunerna även i fortsättningen skall kunna ge skilda ideellaorganisationer rätt att bedriva pappersinsamlingar avstyrks av LO, eftersomenligt LO de enskilda organisationernas insamlingsverksamhet inte är av denstabila och kontinuerliga karaktär som behövs för att tillgodose kravet på ensäker försörjning av avfallspapper. Liknande synpunkter framförs avlänsstyrelsen i , och sommenar att i vart fall viss restriktivitet måste iakttas beträffande tillståndför enskilda organisationer att bedriva pappersinsamling. Däremot ställer sigförbundet välvilligt till förslaget att meddela undantag från renhållningsmonopoleti fall där företag, affärer eller kontor på ett tillfredsställande sättomhändertar pappersavfall för återanvändning. Enligt industriförbundbör kommunerna i nu angivna fall vara skyldiga att bevilja undantag. Arbetsgruppensförslag att föreskrifter om separering och renhållningsmonopol förpappersavfall skall gälla från och med tidpunkt som regeringen fastställer isamråd med varje kommun har godtagits av flertalet Tcm\s%ir\sXanscT.Länsstyrelserim i och anser att det bör kunnaankomma på. att meddela föreskrifter om separering. Liknandesynpunkter anförs av : i län och Malmökommun anser att det bör ankomma på kommunen själv alt bestämma när separeringskall införas. anser alt den av arbetsgruppen föreslagnaförfatt-ningstekniska lösningen atl sorteringstvång blir gällande i en kommunförst när kommunen tagits in i en till renhållningskungörelsen hörande bilagager möjlighet till en successiv utvidgning av den skärpta regleringen avpappersinsamling. En anpassning kan sålunda ske till den takt i vilkenkommunerna hinner organisera upp själva insamlingsverksamheten och vidtaarrangemang för att bli av med papperet. Enligt uppgifter som förbundet fåttfrån pappersindustrin kommer det att dröja innan pågående ochprojekterade utbyggnader nått sådan kapacitet all industrin kan ta emof allttidningspapper från hushållen. Trots att den tilltänkta lagstiftningen därförinte kan beräk- 2 1975.1 saml. nasleda till ett vidgat kommunalt engagemang enligt de skäi'pta bestämmelserna ärdet dock enligt förbundet viktigt att den genomförs såsom en allmänberedskapsåtgärd. För den enskilda kommunen är det viktigt att den kan utverkalångsiktiga garantier om avsättningsmöjligheten för det insamlade papperetinnan den fattar beslut om obligatorisk pappersinsamling. Bl.a. av detta skälbör enligt förbundet kommunernas anslutning till sådan insamling vara heltfrivillig. Kommunen bör enligt förbundet få meddela sådana undantagsföreskriftersom behövs även för andra fall än glesbygd. Fastigheter i tätort kan t.ex. varaså byggda och så belägna att det inte fiims praktiska möjlig-. heter att på etttillfredsställande sätt ordna obligatorisk insamling. Planverketanmärker att tillämpningsföreskrifterna till byggnadsstadgan behöverkompletteras, om förslaget genomförs. Naturvårdsverketframhåller vikten av att allmänheten ges god information innan denobligatoriska pappersinsamlingen genomförs. Liknande synpunkter framförs avkonsumentverket och . Arbetsgruppensförslag i fråga om kemiskt avfall har fått ett positivt mottagande vidremissbehandlingen. Huvudlinjerna i förslaget tillstyrks eller lämnas utanerinran av det övervägande flertalet remissinstanser. Länsstyrelseni anser att ett bibehållande av nuvarande förhållandeni fråga om miljöfarligt avfall inger allvarliga betänkligheter och att därförgenomgripande åtgärder är nödvändiga. De hälso- och miljörisker som är förenademed ifrågavarande avfallstyp kräver enligt hälsovårdett samordnat ansvarstagande från samhällets sida. Detta krav kan enligtförbundet endast förverkligas genom åtgärder i den riktning som arbetsgruppenföreslagit. Enligt i är arbetsgruppens förslag välmotiverat mot bakgrund av de brister som vidlåder hanteringen avmiljöfarligt avfall. Förslagetatt miljöfarligt avfall skall föras in under det kommunalarenhållningsmonopolet genom föreskrift som meddelas av regeringen godtas iallmänhet av remissinstanserna. Enligt är ett kommunalt ansvarpå detta område av grundläggande betydelse för samhällets möjligheter attförebygga och avhjälpa olägenheter och risker som följer av hanteringen avsådant avfall. Förbundet förutsätter att det ankommer på varje kommun att självbestämma när utvidgningen av renhållningsmonopolet skall ske. Det måste enligtförbundet finnas garanti för att det avfall som kommunerna samlar upp kan omhändertasvid behandlingsanläggning eller långtidslager. i länbetonar att det är angeläget att tidpunkten för införande 1975: 32 19 avmonopol samordnas med utbyggnad av behandlingsanläggningar så att kommunernainte tvingas lagra miljöfarligt avfall. Enligtlänsstyrelsen i och börförslaget om renhållningsmonopol f.n. inte genomföras med hänsyn till attflertalet kommuner saknar personella, tekniska och ekonomiska resurser föratt ta på sig insamlingen av miljöfarligt avfall. i Västerbottenslän anser inte heller att förslaget bör genomföras nu utan framhåller att manbör avvakta erfarenheterna av gällande lagstiftning och ge kommunerna tillfälleatt genom införande av frivilligt renhållningsmonopol skaffa sig den kontrollav avfallet som kommunerna själva bedömer vara erforderlig. avstyrker bestämt att det kommunalarenhållningsmonopolet byggs ut till att omfatta miljöfarligt avfall. Naturvårdsverketanser att en tidsram för att införa renhållningsmonopol i samtiigakommuner är rimlig. Enligt i län bör renhållningsmonopolsnarast genomföras för sådant avfallsslag för vilka det redan finns behandlingsresursersåsom olje- och lösningsmedelsavfall. Också i länframhåller att skyndsamma åtgärder är angelägna. anser dock attförberedelsearbetet i flertalet kommuner kommer att bli så omfattande attmonopolet inte kommer att kunna genomföras än som föreslagits.Socialstyrelsen ifrågasätter är en tillräcklig tidsrymd med hänsyntill att insamlingsverksamhet av ifrågavarande slag kräver omfattandeförberedelser i form av inventeringar och klassificering av förekommandeavfall. Liknande uppfattning hyser i . Länsstyrelseni län menar att det i många mindre kommuner knappast kan vara rationelltatt ha renhållningsmonopol på miljöfarligt avfall. Enligt iÖstergötlands län förefaller det i många fall vara lämpligt med samarbetemellan flera kommuner för att tillskapandet av resurser för hanteringen avifrågavarande avfall inte skall bli alltför betungande. Också iMalmöhus län pekar på behovet av interkommunal samverkan. Enligtlänsstyrelsen i län bör det ankomma på länsstyrelserna att prövanär och hur kommunernas skyldighet att samla in miljöfarligt avfall skallgenomföras. Medanledning av arbetsgruppens förslag att företag efter föreskrift avhälsovårdsnämnden skall vara skyldiga att anmäla sin verksamhet och däriuppkommande miljöfarligt avfall anför att det vore en bättrelösning om företagen genom en generell föreskrift åläggs en obligatorisk ochfortiöpande deklarationsplikt avseende art, omfattning och behandling avkemiskt avfall. anser att en skyndsam inventeringav företagens kemiska avfall bör göras i hela landet och att rapporteringbeträffande ifrågavarande avfall 1975: 32 20 sedanbör ske med jämna mellamoim till länsstyrelse eller hälsovårdsnämnd.Statskontoret pekar på att det är möjligt och praktiskt att behandlaföretagens uppgifter om avfall inom miljövårdens informationssystem (Ml).Liknande synpunkter framförs av i . LOföreslår ätt det från hälsovårdsnämndens sida bedrivs en aktiv kartläggning avproduktion där miljöfarligt avfall uppkommer och att ett kommunalt registerupprättas över sådana arbetsplatser i samarbete med de lokala fackligaorganisationerna och yrkesinspektionen. Förslagetom införande av tillståndsplikt för företag som sysslar med vägtransporter avmiljöfarligt avfall tillstyrks av så gott som samtliga remissinstanser.Kommimförbiindet anser att förslaget inte är tillräckligt långtgående och menaratt reglering också krävs av frågor som hänger samman med det praktiskagenomförandet av ifrågavarande transporter såsom frågor rörande emballage,säkerhetsåtgärder och rådgivning. Arbetarskyddsstyrelsen uttalar sig påliknande sätt och framhåller angelägenheten av att företag som utförtransporter av miljöfarligt avfall får kännedom om sammansättningen av ochriskerna med avfallet. Lånsstyrelserna i och förordar attdet införs anmälningsplikt för alla sådana transporter. i Örebrolän anför att generella transportbestämmelser för hälso- och miljöfarliga varorav alla slag är att föredra framför den föreslagna tillståndsplikten. Förslagettillstyrks dock som en temporär lösning i avvaktan på sådana bestämmelser. Kommunförbundetstöder arbetsgruppens förslag ätt kommunala transportföretag skall varaundantagna från tillståndstvånget. Motsatt uppfattning i denna fråga harsocialstyrelsen, Kemikontoret och Svenska utvecklingsaktiebolaget. Länsstyrelseni /ä« förutsätter att riktlinjer för bedömningen avtransportföretags lämplighet kommer att utfärdas av central myndighet.Länsstyrelsemas organisationsnämnd ahför att ifrågavarande tillståndsprövningföreter påtagliga likheter med prövning av fråga om tillstånd till yrkesmässigtrafik. Enligt nämndens mening bör föreslagen tillståndsprövning regleras påsätt som motsvarar den reglering sorti gäller för tillstånd till yrkesmässigtrafik. Deallra flesta remissinstanser stöder arbetsgruppens förslag att samhället börta över det organisatoriska ansvaret för behandling och långtidsförvaring det slutiiga omhändertagandet av miljöfariigt avfall genom att inrätta ettföretag med principiell ensamrätt till sådant omhändertagande. Planverketanser att förslaget är synnerligen välmotiverat. i länframhåller att det är mycket angeläget att behandlingsföretaget inrättas.Statskontoret betonar att det är väsentligt att även avfall som dét inte ärlönsamt att ta hand om behandlas på ett tillfredsställande sätt och att dethittills visat sig svårt att få fram 1975: 32 21 resursertill behandling av sådant avfall. i anser attdet är särskilt viktigt att det utvecklas behandlingsmetoder förlångtidsförvarat avfall och att samhället bör svara för detta såsom föreslagitsgenom inrättande av behandlingsföretaget. Enligt i Östergötlandslän måste möjligheterna att lösa behandlingsproblem beträffande svårbehandlatavfall bli väsentligt större genom tillskapandet av behandlingsföretaget.Också flera andra remissinstanser, bland dem i länoch. , framhåller att nuvarande behandlingsresurser ärotillräckliga. anser att detta förhållande i hög grad.är orsaktill att i;ådande situation beträffande omhändertagande av miljöfarligt avfallär klart otillfredsställande. Enligt kommer bristen att blimer markerad, om renhållningsmonopol genomförs mera allmänt. Förbundet uppgervidare att det särskilt från kommunerna framförts farhågor för att rådande ochpå i huvudsak kommersiella intressen byggda hantering inte sker på betryggandesätt och i former som garanterar verksamhetens allsidighet och fortbestånd.Socialstyrelsen anser att omhändertagandet av miljöfarligt avfall är en såviktig samhällsangelägenhet att behandlingsmonopol bör införas, även,om detfinns risk för att ett monopol kan bromsa initiativ från privata företag.Nuvarande förhållanden med konkurrens mellan privata företag om sådant avfallsom är lönsamt att behandla är enligt styrelsen otillfredsställande.Näringsfrihetsombudsmannen anför att han inte har någon erinran mot attbehandlingsmonopol inrättas med hänsyn till de speciella förhållanden somföreligger beträffande hanteringen av avfall som det här gäller. Länsstyrelseni och framhåller att behandlingsföretaget bör inrättasskyndsamt. , som instämmer i arbetsgruppens bedömning att det inom den privatasektorn f.n. inte finns tillräckligt incitament för en ökadbehandlingsverksamhet, finner förslaget om behandlingsföretaget intressant.Enligt verket kräver emellertid ett slutiigt ställningstagande till förslagetett mer konkret underlag beträffande det tilltänkta företagets organisatoriskaoch finansiella uppbyggnad. Också i anser attdet krävs ytterligare utredning. pekar på att företagetsimättande kommer att medföra en centralisering av behandlingsresurserna, vilketkommer att leda till onödigt höga transportkostnader. Ingenjörsvetenskapsakademienoch Kemikontoret avstyrker förslaget om att inrätta behandlingsföretaget.Industriförbundet och Kemikontoret framhåller att monopolsituationen innebäratt marknadsanpassade lösningar av avfallsfrågorna inte kommer att utvecklas itakt med de snabba förändringarna i industriprocesserna. Dessa båda remissinstanserföreslår att man i stället för behandlingsföretaget inrättar en beredning förmil- 1975: 32 22 Den tänkta beredningen skulle vara ettorgan för samverkan mellan staten, kommunerna och industrin på dettaavfallsområde. Beredningen skulle bl.a. ha till uppgift att med olika åtgärdermedverka till att befintliga behandlingsföretag kan fullfölja sin verksamhet.Enligt bör de av dessa behandlmgsföretag somfyller vissa krav kunna auktoriseras, och statliga investeringsbidrag böranvändas som styrmedel. Flertaletremissinstanser tillstyrker eller lämnar utan erinran arbetsgruppens förslagatt bör ingå i det tänkta behandlingsföretaget. Kommunförbundetunderstryker att den betydande kapacitet och erfarenhet som finns hosSAKAB självfallet bör tas till vara i detta sammanhang. Fleraremissinstanser, bland dem och , betonar att enviktig uppgift för behandlingsföretaget är att samordna nuvarandebehandlingsresurser. Styrelsen för teknisk utveckling stryker under att fråganom samgående med existerande behandlingsföretag måste lösas. Kemikontoret ochIVL instämmer i arbetsgruppens uttalande att lagringsresurserna bör prioriterasi inledningsskedet. Enligt IVL erhålls därigenom en bättre översikt över dekvantiteter för vilka behandlingskapacitet måste ordnas. i Örebrolän framhåller i denna fråga att det är en felaktig princip att uppföra lagerbyggnaderför att lösa akuta kvittblivningsbehov. i länframför liknande synpunkter och anser att prioritet i stället bör ges åtresurser för att åstadkomma en tekniskt och ekonomiskt genomförbar lösning avaktuella behandlingsproblem. Statskontoretoch framhåller att behandlingsföretaget bör fåegna resurser för forsknings- och utvecklingsarbete. Länsstyrelseni anser att den tillståndsprövning som enligt arbetsgruppensförslag lagts på länsstyrelserna i de fall då ett industriföretag nyttjar enmindre del av kapaciteten i egen anläggning för att behandla ett annat företagsmiljöfarliga avfall innebär en onödig dubbelprövning, när prövning enligtmiljöskyddslagen redan ägt rum. Länsstyrelserna i ochÖstergötlands län ifrågasätter om tillståndsplikt över huvud taget behövs idessa fall. Kemikontoret förordar att anmälningsplikt införs i stället. Därmedskulle man enligt kontoret uppnå en välkommen administrativ förenkling utanatt man fördenskull utesluter möjligheten till inskridande fråntillsynsmyndighetens sida. Arbetsgruppensförslag om ändring i läkemedelsförordningen och miljöskyddslagen godtas avremissinstanserna. Sistnämnda förslag hälsas med särskild tillfredsställelse avlänsstyrelsen i län. Arbetarskyddsstyrelsenanför att det varit värdefullt om arbetsgruppen klart hade utsagt att gruppensförslag i fråga om kemiskt avfall inte 1975: 32 23 medföratt arbetarskyddsmyndigheternas befattning med hithörande frågor kommer attinskränkas. Arbetsgruppensförslag att auktorisation av bilskrotare skall införas och att föravregistrering skall krävas skrotningsintyg av auktoriserad bilskrotaretillstyrks genomgående av remissinstanserna. I många yttranden framhållsdärvid atl auktorisationen inte bör få karaktären av etablerjngskontroll. Heltnegativ till auktorisationssystemet är somförklarar att gällande lagar och förordningar i och för sig räcker att iavgörande utsträckning komma till rätta med bilvraksproblemet.Näringsfrihetsombudsmannen framhåller vidare att det inte gjorts sannolikt attdel föreslagna systemet tillgodoser allmänna säkerhets- eller Uknande intressenav sådan styrka att auktorisation är motiverad. Systemet medför risker förnegativa verkningar bl.a. på prisbildningen.