prop · FZ03182 · 1975-12-31 00:00:00 — Jagansluter mig till dessa synpunkter från remissinstanserna. Den arbetsrättsligareform som är bakgrund till förslaget om ett institut har i huvudsak kommittill efter krav och önskemål från löntagarnas organisationer. Frågor omarbetets organisation och fördelning visar sig inte sällan förorsakakontroverser mellan arbetsgivare och anställda. Institutet kommer således attockså arbeta med frågor där partema kan ha motstridiga intressen. Jag finnerdet angeläget att frågan om institutets huvudmannaskap och finansiering lösesså att de bästa möjliga förutsättningar skapas för att institutet skall kunnaarbeta effektivt och självständigt. Jag förordar därför att staten ensam blirhuvudman för institutet och att medel för att täcka kostnaderna tas urproduktionen. Med den vidgning av arbetarskyddsfondens programansvar som jagtidigare har föreslagit fallet det sig naturligt att fonden svarar förinstitutets huvudsakliga finansiering. För att säkerställa den grundläggandefinansieringen av institutet bör regeringen ur arbetarskyddsfonden an- 1975/76:182 30 visamedel för vissa fasta tjänster, lokalhyra och andra fasta kostnader. eller enskilda forskare vid institutet på vanligt sätt sökamedel för projektarbete. Man kan förmoda att institutets personal i förstahand intresserar sig för frågeställningar som arbetarskyddsfonden har bedömtsom angelägna i sitt programarbete. Därmed kommer ansökningar om medel ocksåatt i stor utsträckning rikta sig till arbetarskyddsfonden. bör dock självfallet kunna söka projektmedel även hos andra anslagsbeviljandemyndigheter och institutioner. Utredningenföreslår att institutet leds av en styrelse med företrädare för arbetsgivare påde privata och offentliga områdena samt av fackliga företrädare. Mot dettainvänder flera remissinstanser, däribland LO att staten bör företrädas avsamhällsintresset. Dessutom förordar flera remissinstanser att forskare blirföreträdda i styrelsen. Enligtmin mening bör institutet ledas av en styrelse som utses av regeringen.Företrädare för arbetsmarknadens parter bör utgöra flertalet av ledamötema istyrelsen. På arbetsgivarsidan bör såväl privata som statliga och kommunalarepresentanter återfinnas. De fackliga organisationerna bör finnas företräddatill samma antal som arbetsgivarna. Därtill bör samhällsintresset ochforskningen finnas representerad. De anställda vid instUutet bör också varaföreträdda i styrelsen. Föratt säkerställa kontakten mellan institutet och den forskning och utbildningsom bedrivs vid universitet och högskolor förordar jag att vissa tjänster vidinstitutet skall vara förenade med tjänstgöring inom den högre utbildningen.Jag har i dessa frågor samrått med chefen för . Ifråga om samarbete med organisationer som bedriver konsultverksamhet inomarbetslivsområdet förordar utredningsmannen att det föreslagna institutetskall etablera ett nära samarbete med konsultföretag som stöds avarbetsmarknadsparterna. Härmed åsyftas i första hand . Mot dettainvänder flera remissinstanser, däribland LO. Jagdelar remissinstansernas åsikt på denna punkt. Vid praktiskt inriktat UtveckUngsarbeteav den typ som institutet främst skall syssla med är det viktigt att detetablerar förtroendefulla och konstruktiva kontakter med arbetsmarknadspartemaoch de anställda i de företag och myndigheter där utvecklingsarbetet skall bedrivas.Institutet måste få möjlighet att självt finna former för detta och skapa sinegen profU. Varje arrangemang som i förväg knyter samman institutet med någonannan organisation kan leda tUl att institutet inte utvecklas som önskvärt är. Önskemåletatt finna former för att föra över institutets erfarenheter till företag sombedriver konsultverksamhet inom området bör lösas i former som inte innebär formeUabindningar till vissa konsultföretag. Utredningentar inte ställning till institutets storlek i detalj, men uppskattar behovet tUlca 35 forskare vartill kommer administrativ perso- 1975/76:182 31 nal.Remissinstanserna ansluter sig i stort till förslaget även om några remissinstanservarnar för en allt för snabb uppbyggnad av institutet med tanke på att mandärigenom kan beröva universitet och högskolor en allt för stor del avforskarna med intresse för tillämpad arbetslivsforskning. Med tanke på behovetav att inom institutet bygga upp en bred erfarenhet och behovet av att etableralångsiktiga kontakter med parterna bör den fasta forskarstaben uppgå till ca 10personer. Om institutet engagerar sig i 34större problemområden torde behovet av projektanknuten personal uppgå tUl ytterligareett tiotal. Den projektanknutna personalen bör företrädesvis sökas blandpersoner med praktisk erfarenhet från arbetslivet. En möjlighet somutredningen pekar på och som bör prövas är att engagera personer mederfarenhet från arbete i arbetsmarknadens organisationer. Med tanke på detbreda internationella intresset för arbetslivsfrågorna bör institutet ävenutnyttja möjligheten att anlita personer med erfarenhet från utvecklingsarbetei andra länder i projektarbetet. Det bör ankomma på regeringen att meddelanärmare föreskrifter för institutet och därvid ta hänsyn till önskemålet att föreberedandeåtgärder för institutets start bör vidtas redan under innevarande år. Kostnadernaför information, utbUdning och forskning med anledning av reformerna påarbetsrättens område bör, som jag har framhållit bäras avproduktionen. För att bidra till att täcka dessa kostnader förordar jag attarbetarskyddsavgiften höjs från . De nämnda kostnadernaföranleder en höjning från nuvarande tiU , vilket beräknat påinnevarande års avgiftsunderlag, innebär uppskattningsvis 230 mUj. TUldetta kommer för åren 19771979 kostnaden för utbildning av styrelserepresentanterför de anställda. Denna kostnad bör finansieras genom en ytterligare höjning avarbetarskyddsavgiften , vilket uppskattningsvis innebär30 milj. kr., beräknat på årets avgiftsunderlag. Medlen bör för angivet ändamålfördelas till de fackliga organisationema enligt bestämmelser som regeringenutfärdar. Jagföreslår alltså att arbetarskyddsavgiften höjs från nuvarande till ,vilket motsvarar ca 260 milj. kr. Avsikten är att den del av höjningen somavser att täcka kostnadema för utbildning av styrelserepresentanter skallomprövas . Demedel som beräknas inflyta genom höjning av arbetarskyddsavgiften bör fördelaspå följande sätt: bör utgöra bidrag till statsverkets kostnader förarbetarskyddsverkets verksamhet, bör anslås för information och utbildningi anslutning till den föreslagna arbets- 1975/76:182 32 rättsreformenoch bör anslås för utbildning av styrelserepresentanter för de anställda.Återstoden bör fördelas av arbetarskyddsfondens styrelse enligt bestämmelsersom utfärdas av regeringen. Av sistnämnda medel bör regeringen anvisamedel för täckande av grandkostnaderna för centrum för arbetslivsfrågor. Bidragtill information och utbildning med anledning av arbetsrättsreformen bör förår 1977 utgå till såväl arbetsgivar- som arbetstagarorganisationer men därefterenbart till arbetstagarorganisationer. Det är f. n. omöjligt att göra en exaktbedömning av det informations- och utbildningsbehov som följer avarbetsrättsreformen. Jag har därför för avsikt att då erfarenheter avverksamheten vunnits göra en förnyad prövning av bidragsbehovet. Den föreslagna höjningenav arbetarskyddsavgiften medför att medel står till förfogande först . De informations- och utbildningsinsatser somarbetsmarknadsorganisationerna planerar med anledning av arbetsrättsreformenmåste emellertid sättas igång efter beslut somförberedelse för lagens föreslagna ikraftträdande den 1 januari 1977.Organisationerna har därför behov av ekonomiskt stöd redan under innevarandeår. För att möjliggöra detta bör medel för ändamålet tiUfälligt kunna lånas urfondens kapitalbehållning. Deförslag som jag har lagt fram i det föregående föranleder ändring i lagen(1971: 282) om arbetarskyddsavgift. I 1 § lagen föreskrivsskyldighet för arbetsgivare att erlägga arbetsgivaravgift som bidrag tillarbetarskydd (arbetarskyddsavgift). Enligt 4 § skall en fjärdedel avarbetarskyddsavgiften utgöra bidrag tUl statsverkets kostnader förarbetarskyddsstyrelsens och yrkesinspektionens verksamhet. Återstående trefjärdedelar skall användas till forskning och utveckling samt utbildning ochinformation angående arbetarskydd och till kostnader för regionala skyddsombud.Medlen tillförs arbetarskyddsfonden och förvaltas efter grunder som regeringenfastställer. Det vidgadeanvändningsområde för arbetarskyddsavgiften bör komma till uttryck i 1 § lagenom arbetarskyddsavgift. Av paragrafen bör framgå att arbetarskyddsavgiftenutgör bidrag inte bara tUl arbetarskydd i egentlig mening utan även tillforskning och utveckling samt utbildning och information rörande arbetslivs-och inflytandefrågor. Höjningen avarbetarskyddsavgiften kräver ändring i 3 §. Som jag har nämnt bör ifortsättningen av den högre avgiftssumman utgöra bidrag tillarbetarskyddsverkets finansiering, medan återstoden tUlförsarbetarskyddsfonden. Detta föranleder ändring i lagens 4 §. 1975/76:182 33 ragrafenbör vidare kompletteras beiräffande användningen av de medel som tillförsfonden. Till de ändamål som redan anges i 4 § bör läggas, att avgiften utgörbidrag tUI kostnader för forskning och utveckling samt utbildning ochupplysning beträffande medbestämmande i arbetslivet och arbetslivsfrågor iövrigt. Vidare bör anges att avgiften utgör bidrag till kostnader förutbildning av styrelserepresentanter för de anställda. Liksomhittills får det ankomma på regeringen att ange grunderna för medlensförvaltning och att, inom ramen för ändamålsangivelserna i 4 §, föreskrivaangående medlens användning. I sistnämnda hänseende förutsätts ändringar iinstruktionen för styrelsen för arbetarskyddsfonden. Motdenna bakgrund har inom upprättats förslag tilllag om ändring i lagen (1971: 282) om arbetarskyddsavgift. Medhänvisning till vad jag nu anfört hemstäUer jag att regeringen föreslårriksdagen delsatt antaga förslaget tiU lag om ändring i lagen (1971: 282) om arbetarskyddsavgift, 1. godkänna de allmänna riktlinjerför finansiering och utformning av stöd tiU information, utbildning ochforskning beträffande medbestämmande i arbetslivet och arbetslivsfrågor i övrigtsom jag har har angett i det föregående, 2. godkänna de allmänna riktlinjerför finansiering och utformning av stöd till utbildning avstyrelserepresentanter för de anställda som framgår av vad jag har anfört.