prop · FZ03197 · 1975-12-31 00:00:00 — anser att frågan om en total integrering avförsäkringarna enligl AFL och YFL bör prövas på nytt, främst därför attskadeorsaken inte bör vara utslagsgivande för socialförsäkringsförmånerna.Även Försäkringskasseförbundet menar alt förlorad arbetsinkomst bör ersättasenhetligt och noterar därför med tillfredsställelse kommitténs uttalande omsammansmältning av de båda försäkringarna. Svenskakommunförbundei och Kommunernas penslonsansialt anser att det redan nu kanföreligga förulsättningar för en sådan sammanslagning och finner frågan böraövervägas ytteriigare. beklagar att frågan om införandetav ett enhetligare regelsystem i avsaknad av direktiv inte har blivit utreddmen uttalar i övrigt sin tillfredsställelse över kommitténs arbeie och finnerde olika reformerna väl motiverade. Riksförsäkringsverketansluler sig till kommitténs mening att den nya lagen i huvudsak bör bygga påYFL och innehålla förmåner av samma typ som de nuvarande. Försäkringsrådetpåpekar särskilt att kommittén har byggt sitt förslag på den nuvarandeyrkesskadeförsäkringens grund och alt kontinuitet därför kan anses föreligga. Kommitténssträvan att i ekonomiskt hänseende försätta den skadade i samma situation somom skadan inte hade inträffat och den föreslagna kompensationsnivån har fåttell positivt gensvar vid remissbehandlingen. LO anför att det föreslagnaersättningssystemet innebär en kraftig och nödvändig förstärkning av detnuvarande skyddet. Kammarrätten i ifrågasätter om inte sammaersättning bör utgå vid all slags sjukdom oavsett om del är fråga omarbetssjukdom eller annan sjukdom. menar alt kompensationsnivån inte bör vara högre än90 96 och att en högre nivå skulle försvåra en framtida sammansmältning medden allmänna försäkringen. Förslagetom alt gå över till ett ekonomiskt invalidilelsbegrepp anser remissinstansernai allmänhet vara välgrundat. framhåller att förslagetligger väl i linje med hur man numera inom arbetsförmedlingen ser påarbeishandikapp. Slatens arbetsklinik anser del nya invalidiletsbegreppet varatill fördel i fråga om rehabilitering, LO instämmer helt i kommitténs förslag.Några remissinsianser befarar alt systemet kommer alt föra med sig belydandetiUämpningssvårigheler, särskill inlednings- 1975/76:197 60 vis och när den försäkrade även lider av hälsorubbningarsom inle har samband med arbetsskadan. Delta anses tillsammans med denfingraderade bedömning som har förutsatts av kommittén leda lill att slora kravmåste ställas på ulredning och skadereglering, Yrkesskadestatistlkuirednlngenpåpekar att del nya invalidiletsbegreppet kommer all innebära vissa problemför statistikens del. Kommitténhar förordat att art)eisskadeförsäkringen skall ulgöra ett komplement lill denallmänna försäkringen och all dennas förmåner så att säga skall ligga i bottennär arbetsskaddivränia utges. Detta tillstyrks eller lämnas ulan erinran avsamtliga remissinstanser, erinrar om att delfordras överväganden även beiräffande samordning med statliga pensionsförmåneroch påpekar all denna fråga är beroende av förhandlingar mellan staten och personalorganisationerna. Fråganhuruvida arbelsskadeförsäkringen som kommittén har föreslagit skall vara enrenodlad försäkring för inkomstbortfall eller liksom TFY också ge ersättningför lyte och men las upp av många remissinsianser. Av dem som behandlar frågansärskill tillstyrks kommitténs förslag av (majoriteten),försäkringsrådel. SvenskaJörsäkringsbolags rikstörbund och . Komntitténs förslag i denna delavstyrks av . Försäkringskasseförbundel och De handikappadesriksförbund. Förslaget sätts i fråga av kammarrätten i ochstatskontoret. Arbetarskyddsstyrelsen och yrkesskadesiatisiikutredningenpåpekar att frågan även berör skyldigheten alt anmäla arbetsskador ocharbetsskadesiaiisliken. Remissinstansernatillstyrker eller lämnar ulan erinran kommitténs förslag all byta ut ordelyrkesskada mol arbetsskada och att la in ersättningsreglerna i en lag omarbelsskadeförsäkring, Att den nya lagen undantagslöst skall omfatta allaarbetstagare tillstyrks av många remissinstanser och föranleder erinran endastfrån försäkringsrådel. Rådel anser att del saknas skäl att slopa del nuvarandeundanlaget för arbetsgivares make. påpekar all del behövsförhandlingar beiräffande statliga avtalsförmåner vid arbetsskada och attgällande föreskrifter om arbetsvärd och omplacering lorde begränsa anlalellivräntor lill statligt anställda, Försäkringskasseförbundelanser att lagen bör omfalla även uppdragstagare. ochSvenska föreiagsläkarjöreningen uttalar sig för att skyddet sträcks ut lillalla förvärvsarbetande. Liknande synpunkter framförs av . Även förslaget om en vidgning av den krets studerande m,fl, som skail jäin.ställas med arbetstagare får ell positivt mottagande, Sveahovrätt ifrågasätter dock om alla som omfattas av utvidgningen har behov avsärskiU Prop.1975/76:197 61 arbetsskadeskydd.Skolöverstyrelsen förutsätter att alla studerande som omfattas av YFL kommeralt ges skydd även i fortsättningen, Samma mening uttalas av Svenskakommunjörbundei. anser att lagen bör gälla föralla skolelever, åtminstone fr, o, m, sjunde klass i , anför all skydd bör ges också åt vissa patienter som undersjukskrivning och med godkännande får arbets-inrikladträning hos offentlig eller privat arbetsgivare. TCOmenar att arbetsskadeförsäkringen bör gälla även för arbetstagares anhöriga somblir smittade av arbetssjukdom hos denne, TCO anför vidare att frågan omersättning för fosterskador till följd av faktorer i arbetsmiljön bör tas upptill prövning. TCÖanser vidare att i den nya lagen bör las in en uttrycklig regel om attersättning skall utgå till för skada under landpermission eller väntetidi samband med avlösning. Regeln skall dock kunna begränsas till att avse frilidunder vistelse i utlandet. Yrkanden av liknande innebörd framställs av och av Svenska sjöfolksförbundel. LO ansersjöfolksförbundets synpunkler vara beaktansvärda men påpekar att problemet inteär begränsat till de ombordanställda utan gäller även andra arbetstagare sombeordras all ulföra arbete utom riket under längre eller kortare tidsperioder, Denföreslagna utvidgningen av arbelsskadebegreppel får uttryckligt stöd avåtskilliga remissinsianser som anser den vara en angelägen reform. Förslagetom en allmän regel tillstyrks av bl. a, , ,arbetarskyddsstyrelsen, Försäkringskasseförbundel, Lö, TCÖ, SACOISR, och . Svenska läkaresällskapetframhåller att det behövs ett distinkt och välavgränsai arbetsskadebegrepp,Kammarrätien i Siockholm avstyrker utvidgningen lill psykiska ochpsykosomatiska sjukdomar. Även ifrågasätter förslaget i dennadel. å andra sidan flnner det mindre tillfredsställande attkommittén vill undanta psykisk ohälsa i vissa fall. menar att lagen bör samordnas med kommande arbetsmiljölagoch att sålunda t, ex, skada orsakad av ämne bör relateras lill föreskrifter omhygieniska gränsvärden. En sådan samordning anses även kunna gälla reumatiskasjukdomar, ryggsjukdomar m, m, där klimatfaktorer eller bdaslningsfaklorerkommer all regleras genom föreskrifter. Kommitténsförslag beiräffande smittosamma sjukdomar tillstyrks av bl, a, socialstyrelsensom dock menar alt erfarenheterna av en praktisk lill-lämpning av förordningenom smittosamma sjukdomar kan föranleda ändringar i denna eller attförordningen ersätts med en generell bestämmdse, Arbeiarskyddssiyrelsen finnerdet ofrånkomligt alt det ifrågavarande skyddel begränsas enligt den metod somkommittén anvisar, LO är i princip mot- Prop.1975/76:197 62 ståndaretill sådana konstruktioner men vill likväl inte utesluta att del kan finnas fogför ett sådani system, LO och några andra remissinsianser föreslår också vissajusteringar i smittförordningen. Svenska kommunförbundei ställer sig tveksamttill behovet av förordningen och menar att praxis liksom beträffande psykiskasjukdomar bör kunna grundas på motivutlalanden, anseratt man i stället bör låta de smittosarrima sjukdomarna omfattas av dengenerella regeln och förteckna de infektionssjukdomar som bör undantas.Förbundet menar vidare att den föreslagna förordningen har brister, bl, a. sålill vida att de flesta virussjukdomarna inte finns med och att de missgynnarsjukvårds- och laboratoriepersonalen, Remissinstansernahar inte något all erinra mot kommitténs förslag att som en huvudregel föraöver den nuvarande bevisregeln till lagen om arbelsskadeförsäkring. Kommitténsförslag att införa en annan och strängare bevisregel beträffande reumatologisksjukdom, annan sjukdom i ryggrad eller leder och psykisk eller psykosomatisksjukdom kritiseras däremot av flera remissinstanser. Socialstyrelsenkan väl förstå de svårigheter som kan föreligga då det gäller att klarläggaifrågavarande sjukdomars eventuella samband med arbetssituationen. Del kaninle uteslutas all sådana sjukdomar i enskilda fall har sin grundorsak iförhållanden utanför arbetsplatsen, och att del därför som kommittén framhållerkan finnas risk för att en sjukdom, som i det enskilda fallet blivit bedömd somarbetsskada, i själva verket inteärbelingad av arbetssituationen. Denna riskfår enligl styrelsens förmenande vägas mol risken för den motsatta effekten,sålunda att en sjukdom icke bedöms som arbetsskada, trots att del kanske hadevaril moliveral. Redan mol den nuvarande bevisregeln som grund, som kommitténi förslaget gjort till huvudregel, sker i praktiken ett omfallande utredningsarbetei yrkesskadefallen innefattande inle bara en medicinsk bedömning. Ofta är delhärvidlag fråga om en kombinerad medicinsk, psykiatrisk, psykologisk, socialoch arbeis-mässig utredning. Med hänsyn till det otillfredsställande i attnågon som enligt den liberalare bevisregeln skulle ha blivit berättigad tillersättning från arbelsskadeförsäkringen skulle gå föriustig denna, därför attvederbörande icke förmår prestera en bevisning, som fyller kraven enligt densträngare bevisregeln, liksom den omständigheten att den utredning, som i allmänheli dag sker i yrkesskadefallen torde vara tillfyllest för att förhindramissbruk, vill styrelsen föreslå, all del i försia hand las under övervägandealt som arbetsskada betrakta vatie skada eller skadlig inverkan i arbetet, omej betydligt starkare skäl talar mol det. Skulledetta ej visa sig vara möjligt vill styrelsen, för att minimera riskerna förfelbedömningar, i andra hand föreslå att sådana fall. som enligt förslagetskall omfattas av den strängare bevisregeln, omgärdas med föreskrifter om enallsidig utredning i vae enskilt fall, innefattande bedömning av medicinsk ochannan expertis som kan vara aktuell m. fl. Här avses bl, a. också vederbörandeläkare inom företagshälsovården eller motsvarande, företrädare förvederbörande personalvårdsorganisation, skyddsombud, chefen eller Prop.1975/76:197 63 annanrepresentant för den aktuella arbetsenhetens ledning, arbetskamrater ochföreträdare förden lokala fackliga organisation, som den skadade/sjuke tillhör. LOanser att kommitténs förslag om en strängare bevisregel är en betydandeinskränkning av förslaget om ell utvidgat yrkessjukdomsbegrepp. Enligt vad LOkan bedöma är kommitténs argument för en strängare bevisregel för de aktuellasjukdomsgrupperna att svårigheterna att faslslälla orsakssambanden är specielltslora här, LO kan för sin del inle dela dessa farhågor och anser det därförinte motiverat att bedöma reumatologiska sjukdomar, andra sjukdomar i ryggradoch leder samt psykiska och psykosomatiska sjukdomar efter strängare regler isambandsfrågan, LO framhåller att praxis successivt kommer att bli vägledandei arbetsskadebedömningen och att man därför inte behöver frångå principen attha samma bedömningskriterier för all form av skadlig inverkan i arbetet. Ensärregel skulle också kunna leda lill risk för att vissa grupper av anställdamed ohälsa skulle bli sämre ställda än andra, LO föreslår således allbevisregeln enligt kommitténs huvudförslag ges generell giltighet. De handikappadesriksförbund och avstyrker den strängarebevisregeln. Regeln tillstyrks av bl, a. . anser att del i ett inledande skede intill dess närmare erfarenhethar vunnits kan vara motiverat med en strängare bevisföring för vissasjukdomar. Särskilt i fråga om psykiska och psykosomatiska sjukdomar är detenligt förbundet otvivelaktigt svårt alt kunna peka på någraentydiga samband. anses det emellertid viktigt att rätten tilladekvat ersättning inte försvåras, om klara samband med arbetet föreligger. Förbedömningen av samband mellan psykisk sjukdom och skadlig inverkan i arbetetföreslår förbundet att medverkan sker av specialisti psykiatri, Erfarenhelerna härav bör därefter utvärderas underspecialistmedverkan för ställningstagande lill en eventuell uppmjukning av densträngare bevisregeln, Remissinstansernahar i allmänhel lillslyrkl eller lämnat ulan erinran kommitténs förslag omersättning för inkomstföriust. 1 det följande behandlas vissa särskildaersättningsfrågor som har tagits upp av remissinstanserna, anser alt rätten lill sjukvårdsersättning frånarbetsskadeförsäkringen inte bör förenas med villkor om all vården lämnas inomden offentliga vården eller av läkare eller tandläkare som är ansluten lill denallmänna sjukförsäkringen. Riksförsäkringsverketanser att ersättningen vid sjukdom i analogi med vad som gäller för livräntabör konstrueras så att sjukpenning enligt AFL ulgår under hela den avarbetsskadan orsakade sjukdomstiden och alt ar- 1975/76:197 64 betsskadeförsäkringensvarar för påfyllning upp lill 100 96 kompensation efter samordningstidensslut. Riksförsäkringsverketpåpekar vidare att föreslagna nedre gränser för livränta kan ge kraftigatröskeleffekter. Verket förordar att gränsen för ersättningsberättigadnedsättning av arbetsförmågan sänks till i vart fall 1/20 och ifrågasätter omnågon absolut minimigräns för livränla bör införas. Verket finner därvid för att undgå utbetalning av små livräntor alltid borde låta livränta underen viss storlek, t, ex, 1/10 basbelopp, utgå i form av engångsbelopp.Försäkringskasseförbundet förordar alt det införs en garantiregel om ett visstminsta belopp, t, ex, ,, i alla livränteärenden och menar attsänkningen av invaliditetsgränsen från nuvarande 1/10 till 1/15 inte ärtillräckligt väl motiverad, 1fråga om ersäimingsunderlagets övre gräns anför TCO och Sveiiges läkarförbundallfull kompensation för inkomstbortfall bör utges utan begränsning till 7,5basbelopp, TCOmenar att åldersgränserna för uppräkning av livränteunderiag för den som skadasi unga år bör kompletteras med gränser vid 30, 35 och . Kommitténsuttalande om behovet av slandardsäkring av livräntor stryks under av slatenshandikappråd, LO, TCO, och . Förslagelom möjlighet alt byta ut livränta mot engångsbelopp tillstyrks av bl, a,. framhåller i della sammanhang betydelsen avatt kommande regler om beskattning av engångsbelopp i ska-deslåndsfall görstillämpliga även pä arbetsskadeersättning. Försäkringsrådel avstyrker däremotkommitténs förslag och anför bl, a, alt kapitalisering av livränla egentligeninte hör hemma i en socialförsäkring och all tillämpningen av bestämmelsen omutbyte torde bli ganska komplicerad, Kommitténsförslag till förmåner för efterievande tillstyrks i huvudsak avremissinstanserna. Kommitténskonstruktion av änkeskyddet godtas av bl.a. riksrevisionsverkel,, och . ifrågasätter om inteänkeskyddet borde följa samma regler som inom ATP, eftersom det gällerkompensation för inkomstbortfall. Kommitténsförslag att slopa änklingslivräntan avstyrks eller sätts i fråga av bl, a, Sveahovrätt, kammarrätien i , , ,statens personalnämnd, Försäkringskasseförbundel, . Som skäl för att behålla denna livränta anförs bl, a, att kvinnornumera förvärvsarbetar i allt större utsträckning och att även ettänklingsskydd kan vara socialt motiverat. Vidare anses ett övergripande förslagom familjepensionering böra avvaktas, ifrågasätter Prop.1975/76:197 65 dessulomom inte den nya lagen bör kompletteras med en garantiregel för handikappad eflerlevandemake. Avdelvis samma skäl som beträffande änkling finner bl, a, ,och slatens personalnämnd att också rätten för frånskild manall få livränta bör behållas. är tveksamt till altlivräntan skall kunna ulgå till frånskild men menar att hänsyn dock bör lastill försörjningsskyldighet som regleras i underhållsavtal. Förslagetom begravningshjälp godtas i allmänhet. ifrågasätterdock behovet av generell begravningshjälp och menar att sådan hjälp åtminstonebör utges endast när ersättning inte utgår enligt tiänstegruppliv- ellerirygghetsförsäkring, 5.7 Administrationoch besvärsorganisation m. m. Denföreslagna decentraliseringen av arbetsskadeärendena till försäkringskassornafår i allmänhet ett positivt mottagande och tillstyrks av bl. a, ,statskontoret, försäkringsinspektionen, statens arbetsklinik,Försäkringskasseförbundel, Svenska kommunförbundei, LO, TCO, Lantbrukarnasrikstörbund. , och De handikappadesriksförbund. Flera remissinstanser tar upp frågor angående personalbehov,lillgång på medicinsk expertis, utbildning och information, m. m. LOanser att ärenden angående livränla till efterlevande bör handläggas avpensionsdelegation och att ärenden angående utbyte av livränta enligt YFL börprövas av . LO stryker under kommitténs uttalande omsamråd mellan verket och sakkunniga på arbetslivets område och förordar alt detskapas ett särskilt samrådsorgan för detta ändamål. Svenskakommunförbundei ifrågasätter om inte ärenden angående utbyte av livränta molengångsbelopp bör handläggas av endast ett organ, förslagsvisriksförsäkringsverkel. Vidare utgår förbundet från att riksförsäkringsverkelkommer att rådgöra med sakkunniga på arbetslivets område genom sin centralapensionsdelegation. Om i stället en särskild delegation skapas, förutsätterförbundet att kommunerna får representation i denna. Samtligaremissinstanser lillslyrker eller lämnar ulan erinran de förslag lillövergångsålgärder i fråga om arbetsskadeförsäkringens besvärsorganisation somhar lagts fram av utredningen rörande besvärsorganisationen inomsocialförsäkringen m, m, LOoch anser att alla skador som visar sig efter den nya lagensikraftträdande bör bedömas enligl denna, Försäkringsinspekiionenframhålleratl de kostnadsmässiga konsekvenserna synes vara förhållandevisbegränsade och inte bör inge några allvarliga betänkligheter. Inspektionenanför vidare att förslaget innebär en viss om- Prop.1975/76:197 66 fördelningav försäkringskostnader vilken dock har föga betydelse samt påpekar altkostnader för standardsäkring kan tillkomma. Riksrevisionsverketframhåller all det av utredningen inle framgår hur de totala kostnaderna förarbetsskador - enligt nu gällande finansieringsregler - fördelas mellanarbetsgivaravgifter och skatier. Finansieringen bör därför bli föremål förvidare överväganden. Såvitt verket kan bedöma bör försäkringen förarbetsskador genom ett schabloniserat förfarande kunna belastas med deutgifter inom den allmänna försäkringen som orsakas av yrkesskador. Härigenomuppnås dels att alt den allmänna försäkringens finansiering inle påverkas, delsatt socialförsäkringens utgifter för yrkesskador kan redovisas lill sitttotala belopp, anser att det bör utredas om viss del av sjukvårdshuvudmännenskostnader för rehabilitering kan läckas av arbelsskadeförsäkringen. SAFmenar att beräknade kostnadsminskningar och det numera slopade avgiftslakelborde leda till alt försäkringsavgiften kan sänkas . Statskontoretanser att underiagel för kommitténs bedömning om framtida kostnadsminskningarär tveksamt med tanke på att nuvarande livräntor inte kan avvecklas på . Yrkesskadeförsäkringenär vår äldsta socialförsäkring. Den var länge vår enda obligatoriska försäkringsom gav ersättning vid sjukdom, invaliditet och dödsfall. Under de senasledecennierna har del vuxit fram en allmän socialförsäkring med sjukförsäkring,folkpension och ATP, Förutsättningarna för yrkesskadeförsäkringen har därmedändrats. Yrkesskadeförsäkringen är nu ett komplement lill den allmänna försäkringenvid skador i arbelel. Kostnaderna för yrkesskadeförsäkringen, som helt belalasgenom arbetsgivaravgifter, motsvarar därför endast omkring I 96 av de totalakostnaderna för den allmänna försäkringen. Dennuvarande försäkringen är reglerad i lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring(YFL), Samordningen med den allmänna sjukförsäkringen har lösts så attsjukförsäkringen svarar för sjukhjälpen under de försia även iyrkesskadefallen. Yrkesskadeförsäkringen har därigenom i huvudsak karaktären aven livränteförsäkring. gjordes ca 150 000 skadeanmälningar.Omkring 90 96 av dessa gällde kortare ersätlningstid än och regleradesdärför enligl den nämnda samordningsregeln genom vanlig sjukförsäkring ulan attyrkesskadeförsäkringen behövde kopplas in. Av återstående ca 15 000 skadefallvar II 000-12 000 kortvariga yrkesskadeärenden och ca 3000-4 000 långvariga skador som ledde till livräntor, I omkring 250 fall gälldedet dödsolyckor som ledde till livräntor 1975/76:197 67 Dödsolyckorna har minskat från omkring 500per år under 1950-lalel och över 400 under 1960-lalel. Vidlivränlebedömningen enligl YFL har i tillämpningen slörre avseende kommit allfästas vid den rent fysiska defekten än vid dess konsekvenser för den skadadesförvärvsförmåga. De allra flesta livränlefallen har kommit att avse lågamedicinska invaliditetsgrader, och för den övervägande delen yrkesskadade haryrkesskadelivräntorna kommii all bli en ersäitning för lyte eller men i ställetför en kompensation för inkomstbortfall. En viktig uppgift 1971tillsatta yrkesskadeförsäkringskommittén har varil all överväga hur dessa bådafunktioner hos yrkesskadelivränlorna lämpligen kan skiljas ål. har arbetat har (),i (LO) och Privatljänstemannakar-lellen (PTK)träffat en överenskommelse om irygghetsförsäkring vid yrkesskada (TFY), TillTFY har också anslutit sig andra arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer,och en liknande försäkring har införts på de statliga och kommunalaavtalsområdena. står TFY och de övriga försäkringarna öppna förpraktiskt taget alla förvärvsarbetande. Genom dessa trygg-helsanordningar harman avtalsvägen fåll en lösning av skadeståndsfrågan inom yrkesskadeskyddet somger de skadelidande kompensation när del gäller ersättning för lyte och men.För yrkesskadeförsäkringen blir då uppgiften att åstadkomma kompensation av inkomstbortfalletvid yrkesskada, Yrkesskadeförsäkringskommitlénhar i sitt huvudbetänkande (SOU 1975:84) Ersäitning vid arbetsskada lagt framförslag till en ny lagstiftning på området. Kommittén konstaterar att detallljämt måste vara en angelägen uppgift för lagstiftaren alt tillförsäkra demsom drabbas av skador i sitt arbete ett särskill ekonomiskt skydd. Bl, a, pekarkommittén på att den förvärvsarbetande - utöver den allmänna faran att kommatill skada som alla människor utsätts för - också fär bära de skaderisker somalstras vid alll produktivt arbeie ulan att han själv i någon störreutsträckning kan påverka denna risksituation. Risken ati råka ul för skada iarbetet är fortfarande belydande trots den kraftfulla satsning som undersenare lid har gjorts genom arbetarskyddet föratt i olika avseenden förbättraarbetsmiljön. Kommittén föreslår ett förbättrat försäkringsskydd förinkomstbortfall vid skador i arbetet och att dessa frågor liksom skallregleras i en särskild lag. Inomramen för vad som framstår som socialt och samhällsekonomiskt motiverat anserkommittén att lagen genom sill försäkringsskydd i princip bör försätta denyrkesskadade i samma ekonomiska siluation som om skadan inte hade inträffat.Kommittén föreslårdärföratt det nuvarande medicinska invalidiletsbegreppet iyrkesskadeförsäkringen skall ersättas med den allmänna försäkringensekonomiska invalidilelsbegrepp. Del blir därigenom den reella nedsättningen iden försäkrades förmåga alt skaffa sig inkomst genom förvärvsarbete sombestämmer ersättningens storlek. Prop.1975/76:197 68