prop · FY0330 · 1975-12-31 00:00:00 — Slutning avprocesser eller eliminering av mellanstationer som omfattar avkylning ochuppvärmning kan göras. Exempelvis går avsvalningsvärme inom järn- ochstålindustrin i stor utsträckning förlorad. Förbättrad processreglering ismältverk kan ge stora energi-vinster, liksom även installation avreglerutrustning för att eliminera tomgångskörning av maskiner. Ökadelproduktion i s. k. mottrycksanläggningar bör i mänga fall kunna genomförasgenom tilläggsutrustning. Mottrycksprocessen bygger på att elkraft produceras ien ångdriven turbin. Avgående ånga frän turbinen tillvaratas som processvärmeeller för lokaluppvärmning. Därigenom får processen hög verkningsgrad.Industriverket har angett att elproduktionen skulle kunna öka med /'årgenom mottrycksproduktion inom massaindustrin. Jag anser att statsbidrag börkunna utgå även för effektiviserat energiutnyttjande genom förbättring ibefintiiga tillverkningsprocesser för övergång från olja till fast bränsleeller för utnyttjande av kombinerade system. Endast förändringar ianslutning till befintlig produktion bör vara bidragsberättigade. Enstrukturell förändring som innebär exempelvis att en energitungproduktionslinje läggs ned och ersätts av annan produktion bör inteifrågakom.ma för stöd. Inte heller bör åtgärder som innebär en totalomläggning av en process erhålla stöd. Omläggningar av delprocesser inom enstörre processkedja bör däremot kunna stödjas. Den teknik som kan användas idessa fall finns i regel tillgänglig men är främst av kostnadsskäl inteutnyttjad. Genom att införa ett bidrag kan åtgärden komma att ekonomiskt kunnamotiveras även för det enskilda företaget. Bidragsgivningen tillenergibesparande åtgärder inom näringslivets byggnader bör liksom f. n. varabegränsad till mindre och medelstora företag. Det m.aximala bidragsbeloppet bördock höjas från . I fråga om åtgärder i anslutningtill industriella processer bör varken gälla någon gräns för bidragsbeloppeller någon begränsning till företag av viss storlek. För energibesparandeåtgärder inom såväl näringslivets b3'ggnader som i anslutning till industriellaprocesser bör gäUa att dels lägsta kostnad som berättigar tiU bidrag utgör , dels bidraget begränsas tiU högst av merkostnaden för åtgärden.En åtgärd som kan motiveras av andra skäl och som dessutom medförenergibesparing bör inte få stöd. Om en besparingsåtgärd ger vissa intäktereller kostnadsreduktioner bör hänsyn tas till detta vid beräkning av bidragsunderlaget.Således bör minskade kostnader för energi beaktas. Företag som har möjlighetatt disponera medel ur särskild investeringsfond bör endast i undantagsfallkunna komma i åt- 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 348 Det ankommer på regeringen att meddela närmareföreskrifter härom. EPKhar lämnat en första redovisning av behov av och kostnader för försöks- ochdemonstrationsanläggningar inom energiområdet. För anläggningar som avserområdet energiproduktion anger kommittén ett totalt behov om 150 milj. kr.,varav 35 milj. kr. Beträffande områdena energianvändning iindustriella processer och för transporter, återvinning av energikrävandevaror samt energi ur avfall anges behovet till 60 milj. kr., varav 20 milj. kr.det första året. För bägge dessa områden anger EPK ett behov av statligtfinansieringsstöd om av totalkostnaden. Detär angeläget att FoU-resultat inom energiområdet kan prövas i full skala.Härigenom kan erfarenheter fås för en bedömning av om en introduktion i storomfattning kan vara lämplig. Somjag i det följande kommer att närmare utveckla i samband med min behandling avFoU inom energiområdet, anser jag att framtagandet av prototyper ochdemonstrationsanläggningar med inriktning på effektivare energianvändning inomindustrin, transporter och samfärdsel och återvinning av energikrävande varorsamt energi ur avfall bör stödjas. Detsamma gäller också vissa anläggningar förenergiproduktion, nämligen sådana som innebär tillämpning av teknik förenergiproduktion som f. n. inte kan anses lönsam. Som exempel kan nämnasanläggningar för virvelbäddsförbränning och för förbränning av bark ochskogsavfall, vindkraftverk, hetvattenlagring, små vattenkraftverk ochspillvärmeutnyttjande. Däremot bör inte tekniska förbättringar inomkonventionell energiproduktion omfattas av stödet. Deprototyper och demonstrationsanläggningar för vilka stöd sålunda bör utgå, börinnebära introduktion av ny, tidigare i praktisk drift oprövad, teknik. SomviUkor för bidrag bör gäUa att erfarenheterna av anläggningarna skall blioffentliga. Bidrag till prototyper och demonstrationsanläggningar bör utgå medhögst av kostnaderna. Någon högsta gräns för bidragsbelopps storlek börinte fastställas. Däremot bör på samma sätt som beträffande byggnader ochprocesser gälla att lägsta kostnad som berättigar till bidrag utgör 3 000 kr.Beträffande företag som kan disponera medel ur särskUd investeringsfond bör vadjag har anfört rörande bidrag tUl näringslivets byggnader och i anslutningtill industriella processer äga motsvarande tillämpning. Jagbedömer att behov av medel för stöd till energibesparande åtgärder inäringslivets byggnader och industrieUa processer m. m. sam.t prototyper ochdemonstrationsanläggningar för industriell energianvändning för vissenergiproduktion kommer att föreligga under flera är. För /76har jag beräknat att sammanlagt 80 milj. kr. Eftersamråd med chefen för har jag av detta 1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 349 belopp beräknat 2 milj. kr. för energibesparande åtgärderi trädgårdsnäringens byggnader. För bidrag bör gälla samma villkor som (jfrprop. 1974: 69 s. 14). Ansökan om bidrag bör som prövas av lantbruksstyrelseneller, efter lantbruksslyrelsens bemyndigande, lantbruksnämnd. Återstoden 78 milj. kr. avser åtgärder inomnäringsgrenarna industri, jordbruk, handel, hotell, restauranger, service m. m. Av detta belopp har jag beräknat 18 milj. kr. för stödtill åtgärder i näringslivets byggnader, 40 milj. kr. för åtgärder inomindustriella processer och 20 milj. kr. för prototyper och demonstrationsanläggningar.Industriverket bör ha hand om bidragsgivningen. Vid handläggning avbidragsfrågor rörande prototyper och demonstrationsanläggningar bedömer jagdet väsentligt att verket samråder med i fråga om transporteroch samfärdsel samt med i frågor om återvinning avenergikrävande varor och om energi ur avfall. Vid min medelsberäkning har jagtagit hänsyn till kostnader för information och administration. Chefen för kommer senare denna dagatt förorda att sammanlagt 326 mUj. anvisas för energibesparande åtgärderinom bostadsbeståndet och vissa andra byggnader m. m. för /76. Chefen för kommer att föreslå ävenvissa ändringar i reglerna för energisparstödet jämfört med vad som f. n.gäller. Stödets tillämpningsområde föreslås bli utvidgat till att gälla även institutionsbostäderoch bostäder i anslutning till kursgårdar m. m. Chefen för avser vidare att föreslåvissa ändringar i inriktningen av åtgärder som är berättigade tillenergisparstöd samt att ta upp frågan om stöd tUl demonstrationsverksamhet m.m. inom lokalkomfortområdet. 12.2.6 Information och utbildning i energifrågor m. m.Allmän information har särskilda informationsåtgärder vidtagitsför att öka och förbättra informationen i energifrågor. arrangerades fyra journalistseminarier iMalmö. , och , där företrädare för berörda departement,myndigheter och utredningar presenterade sin aktuella verksamhet ocharbetsplanering. Efter beslut av (prop. 1974: 28 s. 475, UbU1974: 27, rskr 1974: 249) har stöd lämnats till anordnasärskilda energistudiecirklar. Stödet har utgått i form av dels statsbidragtill kurser om minst tio i stället för normalt minst , delsextra konferens- och materialbidrag. Dessutom har en informationskam- 1975:30 Bilaga1 Industridepartementet 350 panjbedrivits för att främja rekryteringen av deltagare tillenergistudie-ci.rklarna. Föratt bistå förbunden i deras arbete med att pä ta fram studiematerialhar en sakkunnig med en grupp av personer med kunskaper inom berördateknisk-vetenskapliga områden (referensgruppen för energiinformation) ståtttill förfogande för att faktagranska materialet. Gruppen har vidare svarat för studieledare från förbunden och gett ut en skrift . Medskrivelse har den sakkunnige överlämnat en rapport omgruppens verksamhet samt en promemoria med förslag till förbättringar avinformationen i energifrågor. Inform.ations-och studiekampanjen har mött ett starkt gensvar. När frågan om stöd tillstudieförbunden redovisades för förutsågs att ca 3 000 cirklar skullekomma att arrangeras. Någon slutlig beräkning finns inte . Preliminärauppgifter från studieförbunden och visar emellertid attnärmare 8 000 cirklar har anordnats med tUlsammans mer än 75 000 deltagare.Den sammanlagda kostnaden för materialbidrag och informationskampanj kanuppskattas tUl ca 3,8 milj. kr. Ianslutning till energicirklarna har politisk rådslagsverksamhct ägt rum. Isin rapport och promemoria har den sakkunnige erinrat om att det under desenaste årens energidebatt även riktats kritik mot hittUlsva-rande informationpå energiområdet. Därvid har påtalats bl. a. att den information som lämnas iform av offentligt tryck, utredningar, betänkanden och rapporter är obegripligför cn icke-specialiserad läsare, att information till massmedia varit sparsamoch alltför tekniskt betonad och att information om myndigheternas verksamhet,forskningsresultat, risker osv. Krav har rests på att friaforskare, miljögrupper m. fl. skall ges stöd av allmänna medel för attbalansera exempelvis energiföretagens information. Det har föreslagits bl. a.att stöd skall utgå tUl utgivning och översättning av samhällskritisk litteratursamt till s. k. motutredningar, arbeten med remissyttranden osv. Densakkunnige föreslår att ett fristående sekretariat för energiinformationinrättas för en försöksperiod . Sekretariatets huvuduppgifterföreslås vara att hjälpa allmänheten att bevaka aktuella ärenden hos den rättamyndigheten samt samordna och stödja tillståndsmyndigheternas information, attta fram informationsmaterial av teoretisk och teknisk natur samt presenterafackutredningar på begripligt språk för allmänheten, i skolor etc, att spridakännedom om nya metoder för energiutveckling och energisparande, att stödjamassmedia med faktainformation och kontakter inom- och utomlands samt att tafram och publicera en analys av kärnkraftsdebatten . 1975: 30 Bilagal Industridepartementet 351 Sekretariatet bör enligt förslaget biträdas av en allsidigteknisk-vetenskaplig referensgrupp, inkl. ledamöter från de politiskapartierna. Enligt min mening är de problem som den sakkunnige tagitupp inte specifika för energiområdet. Inom många områden av samhällslivet ärdet svårt att presentera komplicerade förhållanden på ett för lekmannenlättfattligt sätt. Jag anser därför att särlösningar inte bör tillgripas förenergiområdet utan frågan hör ses i ett större sammanhang. visar de senaste årens intensiva energidebatt liksom intresset för studiecirkelverksamheten att nuvarande informationsverksamhethos berörda samhälleliga organ kan behöva förbättras och förstärkas och attresurserna härför kan behöva ökas. Detta bör enligt min mening i första handske inom ramen för de resurser som står till förfogande för den reguljärainformation som samhällets Olika organ har att lämna om sin verksamhet och ombeslut, förslag, utveckling osv. Behovet av resurser för utvidgade ochförstärkta insatser som kan komma att aktualiseras hos olika myndigheter påenergiområdet får prövas i sedvanliga budgetsammanhang. Frågan om särskildakampanjer av liknande slag som kan också komma upp.Behov, organisation och finansiering av sådana kampanjer får i sä fallövervägas när de aktualiseras. Jag vill i detta sammanhang också beröra frågan om behovetav information till särskilda personer, grupper eller samfund om ärenden somhar direkt betydelse för dem, t. ex. tillstånd till lokalisering av raffinaderiereller kärnkraftverk. Föreständarnaför och har i gemensamskrivelse påtalat vissa samordningsproblem när det gällermyndigheternas prövning av ärenden enligt atomenergilagen (1956: 306) ochallmänhetens bristande möjligheter att hålla sig informerad om ärendenashandläggning och om besluten. I skrivelsen föreslås bl. a. att någon form avsamordnad remissbehandling införs samt att de direkta kontakterna med denberörda befolkningen förbättras, t. ex. genom anordnande av offentliga förhörs. "hearings" i anslutning till koncessionsnämndens för miljöskyddsammanträde pä lokaliseringsorten. Referensgruppen för energUnforma-tion harockså tagit upp detta problem och föreslagit att det uppdras åt det föreslagnasekretariatet för energiinformation att utveckla ett system för offentligaförhör som informationskälla vid sidan av de juridiskt bindande processer somfinns eller som aktualiseras i anslutning tUl konkreta lokaliseringsprojekt. nämnda förslag har starkt samband med prövningen avlokaliseringsärenden enligt 136 a § BL och enligt mUjöskyddslagen (1969: 387).En samordnad lösning måste eftersträvas. Förslagen bereds nu vidare inomberörda departement med sikte på att ge allmänheten större möjligheter attföra fram synpunkter i ifrågavarande ärenden. Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 352 I detta sammanhang vill jag slutligen beröra frågan ominformation rörande de beslut som kan föranledas av de förslag som läggsfram om energihushållning m. m. Inför regeringens energipolitiska förslag harvi som jag har nämnt haft en bred debatt och studie-cirkelvcrksaiTihetbeträffande energifrågorna. Det är därför angeläget att deninlormationsverksamhet som bedrivits följs upp med en information om detenergipoHtiska beslut som kan komma att fatta. Informationen avses omfatta en broschyr, som kortfattatredogör för Jet energipoiitiska beslutet. Kostnaderna för broschyren börbestridas fiån trettonde huvudtitelns kommittéanslag. Jag avser att återkommatill anslagsfrågan i annat sammanhang. Vad jag nu har sagt avser framför allt behoven av allmäntinriktad energiinformation. Vid sidan härav föreligger klara behov av specialiseradinformation för att dels föra ut de olika åtgärder som jag förordar skallintroduceras, dels i övrigt systematiskt främja rationell encrgianviindning ochsparsamhet med energi, dels underlätta introduktionen av nya material, metoderoch teknologier. Information av sådant slag är en av förutsättningarna för attden begränsning av energikonsumtionens ökning som jag har förordatverkligen skall uppnås. Det iir nödvändigt att få till stånd en allmän, långsiktigsträvan till rationell energianvändning och energisparande hos alla grupper avener-gikonsumenter. Detta förutsätter bl.a. att konsumenterna har god kunskapom egenskaperna hos och skötseln av utrustning, om nya material ochmetoder, osv. Kunskaperna kan behöva vara mer eller mindre ingående ochbibringas genom åtgärder från allmän information till särskild rådgivningsamt kurs- och utbildningsverksamhet. Något organ för samlad, systematisk information, inriktadpå energi-konsumenterna, finns inte. F. n. bedrivs dock en energisparkampanjför vilken 6 milj. kr. har anvisats (prop. 1974: 170 bU. 11, NU 1974; 56, rskr1974: 396). har tUl uppgift att handha kampanjen och ävensamordna berörda myndigheters insatser. I övrigt förekommer information till energianvändare somregel inom ramen för annan verksamhet, t. ex. konsumentupplysningen eller skolundervisningen.Vidare bör erinras om den fortbildningsverksamhet i uppvärmnings- ochventilationstekniska frågor som bedrivits vid numera enheten förföretagsutveckling (SIFU-enheten) vid statens industriverk. Betydelsen av informations- och utbUdningsinsatscr för attnå besparingar har påtalats särskilt i samband med sparundersökningen i anslutningtill remissbehandlingen av EPU:s betänkande och i remissyttranden 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 353 Därvid har flera myndigheter pekat särskUt på möjligheternaatt nå snabba besparingseffekter genom en satsning på information tillenergianvändarna och utbildning av drifts- och förvaltningspersonal. Fråganhar också tagits upp av EPK i promemorian om behovet av prototyper ochdemonstrationsanläggningar och av den sakkunnige i referensgruppen förenergunformation i promemorian om förbättring av informationen i energifrågor. Närdet gäller näringslivets energianvändning framhåller statens industriverk attfördjupade studier av möjligheterna tUl energibesparingar bör genomföras isamarbete med olika branschförbund. Informations-och utbildningsinsatser samtrådgivning och förmedling av erfarenheter och sparresultat kan enligt verketske via företagareföreningar och branschförbund. Sannolikt behövs ocksåinsatser av branschkonsulter som är speciellt inriktade på förbättradenergianvändning inom mindre och medelstora företag. Inomtransportsektorn kan enligt bl. a. statens vägverk en bred informationsverksamhetge märkbara energibesparingar redan på kort sikt, t. ex. genom bättrefordonsunderhåll och mer energibesparande körsätt. Krav på varudeklaration avbränsleekonomin i nya bUmodeller nämns som exempel på åtgärder som på längresikt kan ge besparingar. SärskUtstora möjligheter anses föreligga inom byggnadsområdet, både i bostäder och iandra lokaler. Således hävdar statens råd för byggnadsforskning i sitt svar påsparundersökningen bl. a. att insatser på information och UtbUdning snabbt kange goda resultat i form av ökad driftseffektivitet när det gäller uppvärmnings-och ventilationssystem. På kan enligt byggnadsforskningsrådet enöversyn av driftsorganisationerna och en kraftig satsning i utbUdningssystemet inkl. särskilda utbUdningslinjer på gymnasie- och högskolenivå ytterligarehöja effektiviteten. Sådanaåtgärder är enligt byggnadsforskningsrådet goda alternativ till ombyggnader ochny utrustning när det gäller att nå avsevärda besparingar inom existerandebyggnadsbestånd. I enlighet härmed anser rådet bl. a. att stöd bör utgå också ifortsättningen tUl kursverksamheten inom SIFU-enheten vid statens industriverk.Stöd bör vidare lämnas tUl de fastighetsskötarskolor som finns inom t. ex.kommunförbundet och . Härutöverpekar rådet på att information behöver lämnas tUl hushållen dels som underlagför köp av hushållsutmstning, dels för det löpande hushållsarbetet. Mångahushåll är dessutom fastighetsförvaltare i enfamiljshus och svåra att nå medutbUdningsinsatscr. Synpunkteroch förslag i dessa frågor framförs också av ÖEF, , och planverket. Förslagen om lämpligasteorganisation för rådgivning till energikonsumenterna är dock något olUca.Konsimientverket anser således att ett 23 1975.1 saml. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 354 landsomfattandenät av värmekonsulter skulle vara en lösning, medan planverket anser att landetsbyggnadsnämnder efter resursförstärkning bör åläggas uppgiften. Istort ansluter jag mig till de synpunkter, som har redovisats om behovet avintensifierade informations- och utbildningsinsatser. De mål förenergikonsumtionens utveckling som jag har förordat innebär en inteoväsentlig sänkning av den ökningstakt som annars skulle ha varit sannolik.Fömtsättningar för att målen skall nås är att konsumenterna i många avseendenändrar sina vanor och sitt sätt att utnyttja energin samt att nya material ochny teknik tas i brak. Detta kan nås endast genom en systematisk, kontinuerligverksamhet för att sprida kunskaper till och i vissa fall särskilt utbildaenergianvändarna. Iallmänhet sker denna kunskapsspridning bäst i anslutning tUl de övriga åtgärdersom vidtas i samma syfte. En etablerad kontakt finns då mellan den som ger ochden som får informationen. Den som ger informationen har ingående kännedom ombåde den aktuella frågan och om andra berörda frågor i sammanhanget.Fömtsättningama blir goda för initiativ och för återkoppling av initiativ ocherfarenheter. Hänsyn kan tas till individuella konsumenters problem. Jaghar därför bedömt att specialiserad information och rådgivning tillenergianvändare i första hand bör åligga de organ som på resp. område har dereguljära kontakterna med energianvändaraa. Detta innebär bl. a. att jag i detföljande förordar att statens industriverk får i uppgift att svara förinformationen och andra typer av kimskapsför-medling tUl näringslivet när detgäller dess energianvändning. Det innebär vidare att jag beräknar medel ävenför information inom ramen för de anslag som jag förordar skaU anvisas tUlenergibesparande åtgärder i näringslivets byggnader och till ett FoU-program påenergiområdet. Hämtöverkommer emellertid enligt min mening att föreligga behov av en samordnadinformationsverksamhet, inriktad på att höja den allmänna energimedvetenheteni samhället och underbygga strävandena efter effektivitet och sparsamhet i allslags energianvändning. TUl en sådan verksamhet bör höra att samordna ochstödja myndigheternas informationsinsatser, att vid behov planera ochgenomföra sparkampanjer samt att följa och informera om energisparandetsutveckling och ta de initiativ som utvecklingen föranleder. Behovetav denna verksamhet bedömer jag vara särskilt stort , i och med attenergispaiprogrammet vilar på frivUliga åtgärder från bygg- ochsamhällsplanerarna, fastighetsförvaltama, företagen och de enskildakonsumenterna. Energihushållningen innebär för samtliga ett i många avseendenhelt nytt moment, och det är mycket svårt att förutsäga hur de olikasparåtgärderna kommer att verka och vUken den sammanlagda effekten påkonsumtionsutvecklingen blir. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 355 F.n. finns inte något permanent organ hos vilket denna samordnadeinformationsverksamhet naturligen' hör hemma. Inom energisparkommittén bedrivsemellertid arbeten av likartad karaktär och i nära kontakt med de närmastberörda myndigheterna , planverket och industriverket. Enligtmin mening utgör sparkommittén ett lämpligt organ för den av mig förordade,samordnade och mer övergripande informationsverksamheten. Jag avser därför attföreslå att kommitténs uppdrag utvidgas och förlängs genom tilläggsdirektiv. Kostnadernaför verksamheten bör liksom bestridas från trettonde huvudtitelnskommittéanslag. För nästa budgetår har jag beräknat kostnaderna till 6 mUj.kr. Jag avser att senare återkomma med förslag om anvisning av medel på tilläggsbudgetI till statsbudgeten för /76. Jaghar anfört att behov föreligger av intensifierade utbUdningsinsatscr somsyftar till en bättre hushållning med energin hos olUca energianvändare. Enligtmin uppfattning, vilken också stöds av flera remissinstanser, bör insatser föratt minska energibehovet för lokaluppvärmning kunna ge en relativt snabb ochpåtaglig sänkning av den totala energiförbrukningen. Jag finner det därförangeläget att en utbyggnad sker av kursverksamheten inom detta område vadgäller både uppvärmningstekniska och ventilationstekniska frågor. En sådanutbyggd verksamhet bör i första hand ta sikte på att nå olika typer avdriftspersonal (maskinister, fastighetsskötare, värmeverkspersonal m. medanknytning till såväl industri- som bostads- och förvaltningslokaler. ÄvenvUla-ägare bör kunna omfattas av verksamheten. Speciell uppmärksamhet bör ägnasåt de mindre och medelstora företagen. Enligtmin uppfattning bör ifrågavarande kursverksamhet ges en så flexibel utformningsom möjligt. Kursprogram och kursmaterial bör vara anpassat till de olikapersonalkategoriernas specieUa fömtsättningar och behov. För att utbildningensnabbare skall nå ut tUl målgrupperna bör den enligt min uppfattning kunnakanaliseras genom olika kursarrangörer. SIFU-enheten vid industriverket harredan en etablerad verksamhet inom området och bör utnyttjas liksom även andraarrangörer t. ex. kommunförbundet, studieförbunden och HSB. är den centrala myndigheten på verksplanet för bl. a.energifrågor finner jag det lämpligt att verket ges det övergripande ansvaretför den intensifierade kursverksamheten. Inom ramen för de program som verketsålunda kommer att lägga ut på olika kursarrangörer har dessa attsjälvständigt sköta planermg, genomförande m. m. av kursaktivitetema. Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 355