prop · FZ03160 · 1975-12-31 00:00:00 — Socialstyrelsenställer frägan i vilken ulsträckning utlämnande av handlingar kan ske, därinte samtycke föreligger från den till vars förmän sekretessen gäller. Förnärvarande tilläts, med stöd av 14 ij första stycket näst sista punkten SekrL,t. ex. nära anhörig att få ta del av patients sjukjournal utan att samtyckeföreligger frän patienten. Samtycke kan ibland vara omöjligt eller bedömas somolämpligt att införskaffa, men utlämnande av journalen kan ändå ske i de falldel kan lagas för visst att patientens inlressen inte kommer till skada. Sädantutlämnande sker givetvis under angivna förutsättningar ocksä till andra änanförvanter. Vad nu sagts gälleräven handlingar i ärenden rörande t.ex.hälsovård, socialhjälp, barnavård och nykterhetsvård. 1angivna och liknande fall finns det ej sällan ett berättigat intresse förtredje man att fl del av en handling i hithörande slag av ärenden. Dettaintresse bör i vissa fall kunna göra sig gällande även i förhällande till denmycket långtgående sekretess som föreslås i 40 § försia stycket. Viss sådanmöjlighet synes föreligga med stöd av den föreslagna 56 § men det förefalleroklart hur tänkt sig att denna bestämmelse skall tillämpas i praktiken.Enligt mening bör till ledning för de myndigheter som skalltillämpa hilhörande lagregler 40 § första styckei kompletteras med en föreskriftmotsvarande den som återfinns i 14 § första stycket näst sista punkten SekrL.Självfallet bör som vid utlämnande erforderliga förbehåll göras. Nyssnämndabestämmelse i 14 § SekrL utnyttjas f n. ocksä när handlingar åslundas förforsknings- eller annat angeläget ändamål. Enligt uppfattningsaknas anledning alt vidtaga någon ändring härvidlag. Det nuvarande systemethar veteriigen ej medfört olägenheter. Sominledningsvis under denna paragraf antytts anser riksförsäkringsverkel att detför arbetet inom verkets ämbetsområde är oundgängligen nödvändigl att demyndigheter som arbetar inom detta inte avskärmas frän möjligheten att få allldet material rörande den enskildes hälsotillstånd som behövs för att rätt kunnahandlägga hans försäkringsärende - även sädant material som till äventyrs kanvara negativt för honom vid handläggningen av hans Prop.1975/76:160. ärendeinom nämnda område. Folksamerinrar om att det i försäkringsrörelse, t. ex. inom personförsäkring, i inleobetydlig omfattning krävs att försäkringsgivaren får tillgång till handlingarsom i och för sig skall hållas hemliga, exempelvis sjukhusjournaler. Såvittvi förstår innebär de föreslagna lagreglerna i dessa avseenden inte någraändrade förutsäUningar för försäkringsverksamhelen. i specialmotiveringen till 40 § att förslaget innebär en betydligtmer skärpt sekretess än som gäller för just sjukhusjournaler.Vi betvivlar inte att kommittén allmänt sett har rätt när man gör dettagällande men i förhällandet läkarna-försäkringsbolagen tillämpas redan nuenligt vår erfarenhet denna höga sekretessgrad, något som vi funnit goda skälför och även anpassat oss till. SjukvårdsstyrelsenI kommun diskuterar det förhållandet att föreslagen sekretess i föreningmed den tystnadsplikt rörande enskilds personliga förhållanden somsjukvårdshuvudmännen är skyldiga att iakttaga, säsom sägs i utredningen, iblandkan leda till att en sjukvårdshuvudman får utstå en mycket kraftig kritik imassmedia just därför att man till följd av sin tystnadsplikt är förhindrad attklariägga alla detaljer i ett ärende. Enligt styrelsens uppfattning kan maninte bortse från det faktum att myndigheternas begränsade möjligheter attkunna förklara och lägga till rätta pä läng sikt kan rubba tilltron till olikaoffentliga organ, särskilt i beaktande av massmedias av olika anledningar ökadeintresse att vilja skydda enskilda personer mot som man i vissa fall uttryckerdet "mygel" och "maktövergrepp". TysiadspllktskommUténdiskuterar ;s uttalande i frägan om förhål-landet mellan läkarenslystnadsplikt och hans skyldighet att göra anmälan enligt lag eller annan f ö rf a 11 n i n g , t. ex. 93 § barnavårdslagen eller körkortsbestämmelserna.Kommittén anför i denna del. Kommittén(dvs. ) hävdar ati tystnadsplikten även i förtroendefallen genombryts avanmälningsskyldighet. Ett liknande uttalande finns i prop. 1975:8 (s. 71). JOhar gjort ett uttalande i samma riktning (1963 s, 428). JO motiveradeemellertid sin ståndpunkt främst med all anmälningsplikten (enligtbarnavårdslagen) var stadgad i lag och tystnadsplikten endast i instruktion,och han redovisade inte några överväganden om konsekvenserna av atianmälningsplikten finge företräde. - vill erinra om attdenna tolkning av 93 § barnavårdslagen inte har stöd i förarbetena.Föredragande statsrådet avstod uttryckligen från att la ställning till frågan (prop.1960:10 s. 385), och denna kan inte heller anses ha fått någon slutgiltiglösning i den nya bestämmelsen i 3 § lagen (1975:100) med vissa bestämmelserför personal inom hälso- och sjukvård m. fl. Tystnadspliktskommiltén vill försin del framhålla att del är svårt &U finna någon enkel och klar lösning avkonflikten mellan anmälningsplikt och tystnadsplikt i förtroendefallen inomsjukvärden. Frågan, hur en läkare skall handla i fall då patienten (eller vårdnadshavaren)inte samtycker till att anmälan 1975/76:160. Bilaga3 '2' görestill myndighet med maktbefogenheter, måste ofta bli beroende av en mångfaldsvåra överväganden; del är fåfängt att tro alt den har fått en praktisktfungerande lösning genom den nämnda regeln i 3 tj SFS 1975:100. Datainspektionen,landsarkivet I , länsslyrelsen i och JO pekarpå de svårigheter vid tillämpningen som uppkommer hos myndigheter som saknartillgång till medicinsk sakkunskap. Datainspektionen erinrar om attomständigheterna vid handlingens tillkomst blir avgörande för om den larhemlighållas. För att underiätta utredandet av dessa omständigheter senare, närhandlingen begärs utlämnad, är det önskvärt att de framgårav självahandlingen. i anser att man i förslaget har underskattatmöjligheten av förekomst hos offentliga arkivinstitutioner av handlingarrörande sjuk- och socialvård. Redan i dagens läge finns avsevärda beståndsädana handlingar i offentliga arkiv. I de fiesta fall sker utlåning tillsjuk- och vårdinrättningar men fall, dä berörd part har begärt att lå ta del avsin egen sjukjournal, har förekommit. Det vore i sädana fall önskvärt, om engenerell regel fanns, enligt vilken man i dylika fall hänvisade vederbörandetill nägon vårdinstitution som inlånar handlingen och sedan tar ställning till utlämningsfräganeller, vid behov, ger vederbörande önskade upplysningar ur journalen. Det tordevara ofrånkomligt alt denna procedur lar någon tid. Enligt landsarkivets åsiktbör det vidare inte vara nödvändigt att just den "utfärdande" läkarenfar ta ställning till ärendet. Är så möjligt, är det givetvis utmärkt, menäven en annan läkare bör kunna fylla samma funktion. - JO:s uttalande i dennafråga har återgivits tidigare under denna paragraf är kriliskt mot den föreslagna tidsbegränsningen avsekretesskyddet. En redovisning av förbundets synpunkter lämnas underSl ij. Härkan redovisas ocksä vad TCO anfört med anledning av den ordning med läkarintygtill försäkringskassa som till-lämpas inom stat, landsting och kommuner i samband med anställds sjukdom. Densjuke är skyldig att efter karenslidens slut lämna läkarintyg tillförsäkringskassan enligt ett fastställt formulär. I intyget anger läkaren intebara den lid under vilken patienten bör avhälla sig frän arbete utan ocksäsjukdomsdiagnos. Pä senare tid har de offentliga arbetsgivarna mer och merbörjat begära att intyget skall uppvisas också pä arbetsplatsen. Härigenomröjs sjukdomsorsaken för helt ovidkommande personer inom kassa-ochpersonalavdelningar. EnligtTCOs uppfattning är det icke nödvändigt att annan än flrreda pä sjukdomsdiagnosen. Vilken sjukdom patienten lider av aren förtrolig sakmellan läkaren, patienten och . Därför bör enförändring ske av gällande bestämmelser sä att arbetsgivaren icke har rätt attavkräva arbetslagaren läkarintyg om sjukdomens art eller att utfrågavederbörande härom. 1 de fall arbetsgivaren önskar intyg omsjukskrivningsperiodens längd bör sådani intyg kunna utfärdas av försäkringskassan.Så länge det nuvarande systemet med läkarintyg, som även upptarsjukdomsdiagnos, tillämpas bör dock intyg, som lämnats till arbetsgivaren/myndighetenfalla under sekretessbestämmelserna. 1975/76:160. Motutformningen av socialvärdssekretessen ställer sig fiera remissinstanserkritiska. , I , kommunfuUmäktige iGöteborg, sociala centralnämnden i kommun, socialutredningen, , och Centralorganisationen SACOISR anseratt frågan om socialvärdssekretessen bör övervägas pä nytt mot bakgrund av denpågående utvecklingen inom socialvården i riktning mot allt mindre inslag avmyndighetsutövning. OSKhar utgått från att den förtroendesekretess som föreslås inom sjukvården intekan uppställas för socialvårdens del. Ur saklig synpunkt finns det enligtsocialstyrelsens mening ej anledning att här göra nägon skillnad mellan dessavårdområden. Förtroendesiluationer av det slag som inträffar i sjukvårdenförekommer i betydande utsträckning också inom socialvården. De uppgifter ochupplysningar som därvid framkommer eller lämnas torde vara av ungefärligensamma slag i båda vårdområdena. I själva verket lorde den förlroendesituationsom föreligger vid besök av en hjälpsökande hos en socialassistent i ettnykterhetsvårds- eller barnavårdsärende inte skilja sig myckel från vad som idetta hänseende gäller i samband med en patients undersökning eller behandlingav en psykiater. OSKhar ansett att den myndighetsutövning som sker inom socialvärden ulgör hinderför en förtroendesekretess av del slag som föreslås för sjuk-värden. Gentemotdetta vill framhålla att långt ifrån allt av den mängd olikaärenden som handläggs inom socialvårdsområdel i vid bemärkelse innefattarmyndighetsutövning. Pä senare tid har det dessutom inom socialvärden i ökandeomfattning skett en övergäng till en verksamhet som innefattar åtgärderbaserade på frivillig medverkan från den persons sida som är föremål föråtgärden och inslaget av tvångsåtgärder har blivit allt mindre markerat.Styrelsen vill för övrigt erinra om att det också förekommermyndighetsutövning inom sjukvården, såsom då värd meddelas med stöd av LSPV(lagen om sluten psykiatrisk värd). Härtillkommer att enligl gällande synsätt behandling inom hälso- och sjukvärden sker molbakgrunden av en social helhetssyn. 1 behandlingsarbetet bör de rentmedicinska åtgärderna inte isoleras frän sådana sociala faktorer som är avbetydelse för den sjukes vård och tillfrisknande. Det sagda är uttryck förpågående och av statsmakterna understödd integrering mellan hälso-, sjuk- ochsocialvård. Meningen är att arbetet inom hälso-och sjukvärden skall ske ibehandlingslag, i vilka företrädare för såväl medicinalpersonal .som socialpersonal ingår. I båda fallen är det fråga om vård av människor, där det kanvara svårt alt dra en bestämd gräns mellan handlingar som tillhörsjukvårdsärende och handlingar som ingår i socialvårdsärende. Konkret exempel härpåärDalby-ochTierpsprojekten.Självfallet kan det uppstå svårigheter i behandlingsarbetet om sekretessreglerav olika slag skall gälla försjukvärdspersonal åden ena sidan ochsocialpersonal åden andra. Underåberopande av det anförda lår föreslå att sekretessensomfattning i socialärenden bringas i så nära överensstämmelse som möjligt medvad som gäller på sjukvårdens område i detta hänseende. 1 den mån enförtroendesituation föreligger inom socialvården bör således bestämmelserna i40 tj första stycket bli tillämpliga. Det saknas anledning ati inte låta sammaregel gälla i motsvarande situation i ett hälsovårdsärende. Detta innebär attenhetliga sekretessregler bör införas för sjukvården, hälsovården och socialvården,inklusive barnavården och nykterhetsvården. Prop.1975/76:160. Bilaga 3 '23 Socialulredningenger uttryck för samma grundsyn i sitt yttrande och uttalar. Socialutredningenvill i detta sammanhang framhålla att en strävan inom socialvärden är attsä långt sig göra låter undvika åtgärder, som står i strid med den enskildesvilja. Ett av huvudmålen för socialutredningens arbete är alt skapa ettförtroendefullt förhällande mellan socialvårdens organ och dess klienter, såatt besluten kan fattas i samförstånd. Huvudvikten kommer att läggas vid attlämna råd och stöd i olika former. Det ter sig därför också naturiigt attkoppla familjerådgivningen till socialvården. Samråd mellan socialvårdens ochmedicinalvårdens företrädare kan förutsättas bli alll vanligare. Behovet av attskapa en förtroendesekretess även pä socialvårdens område kommer därför attbli mer markant . I den begränsade utsträckning vidtagande avåtgärder mol den enskildes vilja alltjämt anses nödvändiga kommerbestämmelserna härom med största sannolikhet att intagas i en särskild lag ochsannolikt kommer beslutanderätten i sådana ärenden att i försia instans läggaspä länsrätterna. Härigenom skapas även bättre fömtsättningar för att införa ensärskild förtroendesekretess på socialvårdsområdel. Socialutredningenär emellertid ej beredd att nu ta slutlig ställning till om de skäl, som talarmot en förtroendesekretess pä hela socialvårdsområdel, väger så tungt attönskemålet om att införa en sådan sekretess får vika. Till denna fråga avsersocialutredningen att återkomma i sitt lagbetänkande i samband med behandlingenav tystnadsplikten på socialvårdsområdel. Skälen mol en förtroendesekretessanges pä följande sätt av socialutredningen. Emellertidbör i sammanhanget också framhållas, att vissa skäl alltjämt kan andragas motinförandet av förtroendesekretess pä socialvårdsområdet. Prövningen av ärendenrörande socialhjälp och andra bidrag är sålunda f n. att hänföra tillmyndighetsutövning enligt 3 § Fvl (förvaltningslagen). Vidare kvarstår detförhållandet att de sociala organens medverkan för att göra utredningar ochavge ytirande i brottmål, vårdnadsmäl, adoptions- och namnärenden m.m. ävenfortsättningsvis kommer att erfordras. Del torde ej heller vara möjligt att -då det gäller åtgärder mot den enskildes vilja - helt bortse från det material,som finns samlat hos det kommunala socialorganel. Följaktligen är det ejmöjligt att på socialvårdens område i alla situationer tillgodose önskemåletom fullständig sekretess för lämnade uppgifter. Svårigheter kommer alltså ävenframdeles att föreligga, då det gäller att bedöma, å ena sidan, vilka uppgiftersom fär anses ha lämnats i förtroende och därför skall åtnjuta särskildsekretess, och, å andra sidan, vilka uppgifter som inhämtats i ärende, där detfinns ett inslag av myndighetsutövning, och därför skall bedömas på annat sättur sekretessynpunkt. Socialutredningenanför också andra kritiska synpunkter. mening bör vid utformningen av reglerna om sekretesskydd pä socialvårdsområdeltvå principer vara vägledande. För det första skall enskilda personers intresseav att ej fl uppgifter om sina personliga förhållanden utlämnade till obehörigatillgodoses. Fördel andra bör reglerna härom vara lätta att tillämpa. Dessaprinciper har ej i erforderiig grad tillgodosetts av . OmOSK:s förslag genomförs flr man, såsom tidigare nämnts, räkna med 1975/76:160. störreoffentlighet än vad som är fallet. Mången gång kan det ej förutses, att enhandlings utlämnande kommer att medföra skada, ehuru sä senare visar sig blifallet. Vid prövningen av om handlingen bör utlämnas kan vidare missbedömningarske, som länder den enskilde till skada. Med stor sannolikhet kommer enhuvudregel om offentlighet att inge en sådan osäkerhetskänsla hos allmänheten,att risk föreligger för att man ej vågar anförtro socialtjänstemannenuppgifter om sina personliga förhållanden. Frågan är om icke ett genomförandeav OSK:s förslag kommer att leda lill att sekretesskyddet pä det socialaområdet försvinner eller i allt fall helt föriorar sin betydelse. Vidaremåste beaktas att tillämpningen av de regler föreslär ställer socialatjänstemän och myndigheter inför betydligt svårare avgöranden än vad som förnärvarande är fallet. Utgångspunkten är att handlingarna är sekretesskyddade.En prövning fär därefter ske om något undantag frän denna regel gäller. Dennaprövning är begränsad till ett fåtal särskilt angivna situationer och torde ejmedföra några större komplikationer. Om OSK:s förslag godtages, skallsocialvårdens företrädare utgå frän att handlingarna är offentliga. Därefterskall en prövning ske, om utlämnande likväl bör nekas med tanke pä attutlämnande skulle kunna leda till skada för den vars förhållanden berörs ihandlingen eller någon honom närstående. Alt vid denna prövning i de olikatyper av ärenden som förekommer inom socialvården kunna förutse allasituationer som kan uppkomma torde vara hart när omöjligt. Därjämte kommer denföreslagna ordningen att medföra besväriigheter, då det gäller att i ett beslutmotivera varför handlingen ej utlämnas. Risk föreligger att man ibeslutsmotiveringen nödgas antyda just det som bör hemlighållas. Det bör idetta sammanhang ocksä observeras, att en sä utformad sekretess som OSKföreslagit kommer att göra det än besväriigare än försocialvårdstjänstemannen att dra gränsen för del område, beträffande vilkettystnadsplikt råder. föreslår därför att som huvudregelalltjämt skall gälla att handlingar på socialvårdsområdel skall vara sekretesskyddadei vad de avser enskilds personliga förhållanden samt att de undantag härifrånsom krävs anges pä ett så enkelt och klart sätt som möjligt. Denna synpunktbehöver enligl socialutredningens mening ej komma i kollision medhuvudprincipen att allmänna handlingar som regel bör vara offentliga. Dennaregel hör hemma i TF eller den grundlag som kommer att ersätta dennaförordning. Undantag från denna regel måste dock finnas. Att man, dä man angerundantagen, däri inbegriper en viss grupp av handlingar, nämligen sådanahandlingar på socialvårdsområdet som angår enskilds personliga förhållandenkan knappast vara ägnat att rubba huvudprincipen om handlingars offentlighet. Avslutningsvisanför socialutredningen, att det, om förtroendesekretess ej införs, är av änstörre vikt att offentlighetsprincipen ej får gälla som huvudregel påsocialvårdsområdet utan att utgångspunkten - liksom fallet är - får varaatt handlingarna är sekretesskyddade. KommunstyrelsernaI och förklarar alt de godtar OSK:s förslag till socialvårdssekretessför närvarande. Kommunstyrelsen i pekar dock på att betydande avsnitt avsocialvården snart kommer att kunna uppvisa principiellt samma förutsättningarför en förtroendesekretess som sjukvården gör . Kommunstyrelsen i Umeåanser i motsats till kommunens sociala centralnämnd att det inte är motiveratatt sociala behandlingsjournaler om- Prop.1975/76:160. fattasav utökat sekretesskydd, eftersom det i sociala sammanhang även rör sig ommyndighetsutövning, som bör vara föremål för ofTentlig insyn. Nägraremissinstanser diskuterar kravet all del är handling i ärende rörandesocialvård som kan hemlighällas enligt delta och de tvä följande styckena iparagrafen. Enligt regeringsrätten torde ordet ärende i detta sammanhang börauppfattas i samma betydelse som denna term fått i 3 § förvaltningslagen.Regeringsrätten vill här hänvisa till sitt avgörande in pleno RRK R 75 2:21. Avdetta rättsfall framgår att värd vid en inrättning, i vart fall om den äravslutad, inte är att betrakta som ett ärende. Den sekretess, som anges i andraoch tredje styckena, kan sälunda tillämpas endast pä handlingar som ingår i ettförvaltningsrättsligt ärende. Huvuddelen av de handlingar som är aktuella tordetillhöra ett sädant ärende om t. ex. barnavård, nykterhetsvård, socialhjälpeller annan socialvård, abort, kastrering, omsorg etc. Klart är dock alt detfinns stora grupper av allmänna handlingar inom denna sektor som inte tillhörett ärende. Inom socialvärden kan förekomma handlingar i uppsökande värd utanatt nägot ärende uppstått. Fortlöpande värd utgör inte något ärende, ochhandlingar som tillhör sådan vård omfattas inte av den föreslagna skeretessen.En komplettering är här erforderiig, enligt regeringsrätten. EnligtOSK:s mening, sid 261 mitten, är uppsökande verksamhet inom socialvården - ochförmodligen då också inom sjukvården och hälsovården - ett ärende som omfattaren stor mängd personer. Innebörden synes vara att den samlade mängden ifylldaintervjuformulär eller blodprovsresultat utgör ett ärende men också attsärskilda ärenden därefter kan uppstå beträffande varje person för vilken denuppsökande verksamheten leder till nägra värd- eller hjälpåtgärder. Vidare hari förvaltningslagen begreppet ärende en speciell innebörd, I förarbetena (prop.1971:30 sid 315) lill förvaltningslagen diskuteras gränsdragningen mellanmyndigheternas handläggning av ärenden och s. k. faktiska handlingar. Däranförs som exempel att utförandet av en operation på ett sjukhus enligl normaltspråkbruk inte kan betecknas som handläggning av ett ärende. Datainspektionenfinner del svårt att förstå varför begränsningen till ärende erfordras i andra-fjärdestyckena, särskilt som dessa innehäller skaderekvisit. KommunfuUmäktige IGöteborg påpekar att med en dylik utformning av bestämmelsen en annars hemlighandling synes bli offentlig om den finns i ärende som rör nägot annat än vad iandra stycket omnämns. Skaderekvisitethar, som framgått av det tidigare, rönt kritik från socialulredningen. Inteheller finner skäl att den nuvarande presumtionen försekretess beträffande denna typ av handlingar skall frångås. Kommunförbundetutvecklar sin syn på följande sätl. Atividga allmänhetens insyn i sjukvårdens och socialvärdens handlingar som omfatiarenskilda människors personliga förhållanden, synes styrelsen mindre väl överensstämmamed tidsenliga krav på skydd för enskilds personliga integritet. 1975/76:160. Ipraktiken skulle en bedömning av huruvida ett utlämnande är menligt för denvars personliga förhållanden handlingen behandlar eller för någon av hansnärstående vara förenat med betydande svårigheter, då konsekvenserna av ettutlämnande ofta är svåröverskådliga. EnligtOSK:s förslag skall den befattningshavare (eller nämnd) inom socialvärden somhar att pröva frågan om utlämnande utgä från att handlingen är offentlig.Därefter skall han pröva om utlämnandet skulle kunna leda lill skada för denvars förhållanden berörs i handlingen eller någon honom närstående. En sådanbedömning torde inför de skiftande situationer som möter inom den sociala verksamheienofta vara praktiskl taget omöjlig att göra. OSK:s förslag på denna punkt synesenligt styrelsens mening sakna tillräcklig praktisk förankring för alt kunnagodtagas. Socialstyrelsendelar inte socialutredningens och kommunförbundets farhågor att förslagetleder till minskad sekretess. Styrelsen uttalar i stället följande uppfattning. Avspecialmotiveringen framgår ej att någon ändring i denna del av bestämmelsendärmed avses i förhållande till vad nu gäller enligt 14 § första stycket SekrL.Språkligt sett finner ordet "menligt" dock innebäraett svagare skaderekvisit än del nuvarande begreppet "missbrukas tillskada eller förklenande" och att därför handlingar med stöd av denföreslagna bestämmelsen kan och förmodligen kommer att hemlighållas i stöneomfattning än vad som är fallet. Enligtlänsstyrelsen i är det en brist i bestämmelsen som lagstiftarenbör undanröja att det ej anges vad som skall rymmas i begreppet"menligt". Inte minst för de kommunala nämnderna, där viss riskföreligger all regeln kan leda till överdriven sekretess, är ett klariäggandeav detta begrepp väsentligt. Enrad remissinstanser diskuterar vad som innefattas i resp. bör innefattas ibegreppet "socialvård". nämner att bestämmelsenhuvudsakligen avser handlingar som upprättas inom socialvården i vidbemärkelse, dvs. med OSK:s terminologi allt det som en social centralnämnd fårgöra.