prop · FZ03135 · 1975-12-31 00:00:00 — Statenskulturråd konstaterar alt del är svårt att för varje uppkommande situation angevilka uppgifter länsslyrelsen skall ha i förhållande lili de funktioner somlänsmuseel skall svara för Arbetsfördelningen blir enligl beroendeav de olika förhållandena i skilda län. i länframhåller alt del i åtskilliga fall mäste vara själva arten av en konkretkullurminnesfräga som avgör om frågan i första hand skall 1975/76:135 175 lasupp av eller av länsmuseel. Åtskilligaremissinstanser är i större eller mindre utsträckning kritiska mot denföreslagna ansvarsfördelningen. Kritiken går i flera fall ut på attansvarsfördelningen är oklar och att en precisering bör ske för au undvikadubbelarbete och kompetenstvisier. Till dem som framför kritik eller synpunkteri frågan hör bl, a, riksaniikvarieämbeiet och slatens historiska museer,statens planverk, en tiotal länsstyrelser och ungefär lika många kommuner,flera landsting och hembygdsförbund samt Landsaniikvarieorganisationernassamarbetsråd. Riksantikvarieämbeteioch statens historiska museer finner det vara nödvändigt alt en närmareprecisering sker i kommande instruktion och sials-bidragskungörelse beträffanderådgivnings- och anvisningsverksamheten. finner delotillfredsställande alt arbetsfördelningen inom ett sä vikligl samhällsområde företerbrister i fråga om klarhet och konsekvens och lill sin verkan ofla blirberoende av tilirälligheler. Sundsvallskommun finner att arbetsgruppen inte i tillräcklig grad har tagit hänsyn tillde faktiska förhållandena i de olika länen. En praxis som varierar frän läntill län förefaller emellertid inle enligl läns fornminnesföreningeflerslrävansvärd. Föreningen anser det nödvändigt att en mera preciseradarbetsordning utarbetas för arbetsfördelningen mellan länsslyrelsen ochlänsmuseet. kommun finner alt del därvid är angeläget all underlättabyggnadsnämndernas samråds- och remissarbete i plan- och bygg-nadslovsfrågor. Tankenpä en framlida precisering av gränsdragningen mellan ochlänsmuseets uppgifter förs fram av bl, a, länsstyrelserna i ,och , som finner att erfarenheterna fär utvisa vilkakompletterande riktlinjer som bör läggas fast för arbetsfördelningen. Dennauppfattning delas av Stiftelsen som påpekar att det torde varasärskilt väsentligt att kommunerna ges klara direktiv i vilka frågor dehar att vända sig till länsslyrelsen resp, . Principernaför en gränsdragning berörs av några remissinstanser. anserdel vara gemensamt för uppgifter inom kulturminnesvården -planering, prioritering samt principer för bevarande -att de representerarmyndighetsfunktioner medan de pä länsmuseel ankommande uppgifterna i allmänhetär av forsknings- och servicekarakiär. a. finner delväsentligt att verksamhet inom kulturområdet i huvudsak hållersig till frågor som har anknytning till den fysiska regionplaneringen. Detförefaller enligt SACOISR och läns hembygdsförbund av praktiska skäluppenbart alt kontroll av reslaureringsarbelen, arkeologiska undersökningar,velenskaplig dokumentation, inventeringar och vårdarbeten bör ankomma pålänsmuseet. Stiftelsen tillägger alt bör svaraför biträde med sakkunskap i byggnadsnämndernas och kommunernas löpande arbetesamt för information och rådgivning lill 1975/76:135 176 enskilda.Stiftelsen ansluter sig vidare lill de synpunkter som uttalas av FöreningenSveriges landsantikvarier och läns fornminnesförening, vilka finner alluppdelningen mellan statligt och kommunalt är viktig. Fördelningen bör ske såatt det klart framgår alt länsmuseel kan betraktas som kommunernas expertorgan. Arbetsgruppensförslag alt liinsstyrelsen skall vara regional remissinstans älriksantikvarieämbetet i ärenden om kulturminnen och kulturmiljöer lämnas iallmänhet utan erinran av remissinstanserna. i ochSACO/SR framhåller alt det bör åligga att i sädana fall höralänsmuset, enligl /SR inte minst med tanke på behovet av ettförtroendefullt samarbete mellan och . Förslagetatt skall vara remissinstans åt i ärendenom kyrkobyggnader avstyrks dock av tio remissinstanser, bl, a, Stockholmskommun. SACOISR, några hembygdsförbund. Föreningen , som i stället förordar alt kyrkobyggnadsärenden ilikhet med ärenden om kyrkliga inventarier remitteras direkt till länsmuseet.Stiftelsen framhåller all ärenden om kyrkoinvenlarier ochkyrkobyggnader hör nära samman och behandlas gemensamt vid de flestakyrkorestaureringar. FöreningenSveriges landsantikvarier konstaterar att ärenden om kyrkobyggnader i fiertaletfall handläggs efter remiss lill , som utför huvuddelen avgransknings- och utredningsarbetet saml svarar för kontrollen avresiaureringsarbelena. Arbetsgruppens önskemål all skall kunnafölja den aktuella verksamheten bör enligt föreningen utan svårighet kunnatillgodoses genom del nära samarbete och informationsutbyte som arbetsgruppenförutsätter. Förslagetatt samråd och rådgivning i första hand bör sökas med stöds avbl, a, riksantikvarieämbetei och slatens historiska museer som i likhet medarbetsgruppen anser all målsättningen bör vara alt sä långt som möjligt skapaförulsällningar för klara och enhetiiga kontaktvägar inom den regionalakulturminnesvården. Fleraremissinstanser, bl, a. slatens kulturråd, framhåller betydelse somserviceorgan för kommunerna och deras nämnder. i län ochÖrebro läns hembygdslörbund betonar att kommunerna barett eget beslutsfäll avstörsta betydelse för kulturminnesvården, nämligen ärenden rörande byggnads-och rivningslov. Hit hör numera också rätten att vägra rivning avkulturhistoriska skäl. Då endast ett fåtal kommuner har egen antikvariskexpertis, är del enligl dessa båda instanser naturligt att kommunerna ifortsättningen utnyttjar länsmuseel som remissorgan. Förslagetatt skall vara kontaktorgan för kommunema och svara förrådgivning till de kommunala planförfaiiarna kritiseras av bl. a, , . och kommuner, Landsiingsför- Prop.1975/76:135 177 några hembygdslörbund och Föreningen vilkai huvudsak förordar alt kommunerna ulan förmedling av länsslyrelsen fritt skallkunna anlita som service- och expertorgan, Karlstadskommun menar att del klart bör utsägas, att det finns många kulturminnesfrågordär kommunerna kan och bör samverka med utan alt länsslyrelsenbehöver delta. Detta gäller t, ex. i fråga om upprättande av bevaringsprogram.Landstingsförbundet anser all en redan elablerad samråds- ochkontaktverksamhet bör kunna bibehållas hos länsmuseel i den män det regionalaplaneringsarbetet inte berörs. Bl, a. Stiftelsen läns museumframhåller all länsmuseel bör vara det organ som bislår kommunerna i denlöpande handläggningen av ärendena, Länsslyrelsen börenligt stiftelsen kopplasin dä denna granskning visar alt speciallagstiftningen berörs pä sådant sättatt måste besluta i ärendet. Arbetsgruppensförslag i fräga om fördelningen av ansvaret för i n fo r-mation, inventeringaroch k u 11 u r h i s 1 o r i s k forskning lämnas i allmänhet utan erinran avremissinstanserna. Attlänsslyrelsen skall fä ett ansvar för planering, prioritering och principer förvärd av kulturminnen och kulturmiljöer stöds av bl. a. AMS, som framhåller altlänsstyrelsen redan nu i viss omfattning medverkar vid prioritering ochbedömning av objekt som avses komma lill utförande som beredskapsarbeten.Östergötlands anser alt huvudansvaret förplanering m. m. av beredskapsarbetena även fortsättningsvis bör ligga påriksantikvarieämbetets värdsektion i samverkan med . Viiierhetsakademlenanför bl, a, att de regionala organens eventuella ansvar för akademinsfastigheter behöver ytterligare utredas för att värden skall bli effektiv. Medstöd av avtalet mellan staten och akademin kräver akademin dels allfastigheterna värdas effektivt med anlitande av fackman-namässig personal viddet centrala verket, dels alt de regionala organen endast inkopplas i sädanafall där dessa har verkligt sakkunniga lill förfogande. Fleraremissinstanser är tveksamma eller i vissa fall negativa beiräffandemöjligheten för den nye tjänstemannen all klara de uppgifter som arbetsgruppenföreslär. En sådan inställning redovisas bl, a, av riks-antikvarieämbeiei ochstatens historiska museer, slatens naiuivårdsverk, statens planverk,länsstyrelserna i , , . , ,och . Riksantikvarieämbetetoch slatens historiska museer upplever en konflikt mellan ä ena sidan deriktlinjer för kompetensområde som angetts av arbetsgruppen ochsom verket i princip kan ansluta sig lill och ä andra sidan en lill de faktiskabehoven inte avpassad resursdimensionering, hemställer alt frägan om en särskild enhet för kultur- 12Riksdagen 1975/76. Prop, 1975/76:135 178 minnesvärdensnarast las upp lill förnyad prövning och att en översyn görs avkulturminnesvårdens personalfrågor med sikte pä behovet av förstärkning medkvalificerad arbetskraft. Även I finner all delredan frän början bör inrättas en kullurminnesenhet med erförderliga resurser ifråga om handläggning och biträde. Länsstyrelseni menar all man måste välja mellan att endera placerakulturminnesvårdens representant inom planenheien eller bygga upp enkulturminnesenhet med minst två handläggare. Länsslyrelsen vill för sin delförorda alt tjänstemannen inordnas i planenheten. Landsiingsförbundeianser all en ökad flexibiliiet med en eller flera kvalificerade medarbetarelill tjänstemannen är nödvändig i län där arbetets omfattning så kräver. Remissinstansernastöder i allmänhet förslaget alt länsslyrelsetjänstemannen skall hakullurhisiorisk kompetens, RRV anser att när det yttrarsig över de sökandes kompetens bör beakta alt den nye tjänstemannen skall hakunskap och erfarenhet som kompletterar den som finns vid ochlänsmuseet. Tjänstemannen vid länsslyrelsen bör dessutom enligt RRV vara merainriktad på regional och fysisk planering än i,cx, en tjänsteman vid ettlänsmuseum. Länsstyrelseni lön menar alt del för tjänsten torde krävas såvälbyggnadshistoriska som arkeologiska kunskaper vilket torde begränsa antaletkompetenta sökande. I framhåller all del tordeligga bäst i linje med utvecklingen på andra områden att några formellabehörighetskrav inle uppställs. LänsstyrelsernaI och finner all tjänstemannen bör besitta denkompetens som landsantikvarien f. n. anser att tjänslemannen bör ha akademisk utbildning ikonstvetenskap, folklivsforskning och nordisk arkeologi saml äga hög kompetensi något av dessa ämnen eller äga motsvarande kompetens genom stor erfarenhet. Fränmuseihäll framhålls alt don etnologiska sidan av kulturminnesvården är av storvikt. Nordiska museei bör därför enligl bl. Föreningen museum,. och beredas tillfälle attyttra sig över de sökandes kompelens. Remissopinionenär delad i frägan om t i i e I för länsstyrclscijänstcman-ncn, ljugotalinstanser är positiva lill förslaget kulturvärdsdircklör. Ungefär lika mångaavstyrker benämningen tänsanlikvarie. Flera av remissinstanserna utgår i sittavstyrkande från att titeln landsantikvarie kommer att bestå. Titelnlänsantikvarie förordas i princip av tio remissinstanser, av vilka någraföreslär att chef skall benämnas "museichef" eller"länsmuseichef. Andraförslag lill lilel för den nye ijänstemannen är bl, a, planantikvaric ochöverantikvarie. Som alternativ nämns även en neutral byråtitel med Prop.1975/76:135 179 tillägget"för kullurminnesvårdande frågor", har ien särskild skrivelse i första hand föreslagit benämningen överan-tikvaric, iandra hand benämningen kullurminnesdirektör. Arbetsgruppensuttalande att tjänstemannen i praktiken bör ges en ställning motsvarandeenhetschef i länsslyrelsen fär ett positivt mottagande av bl, a,riksaniikvarieämbeiet och statens historiska museer, slatens kulturråd, ettanlal länsstyrelser och Föreningen . framhåller all tjänstemannens ansvar och självständigaställning i förhållande till de andra fackenheterna måste vara klart uttalad. Behovetav biträdeshjälp för länsslyrelsetjänstemannen understryks kraftigt av deltrettiotal instanser som yttrar sig i frågan. Bland dessa återfinnsriksaniikvarieämbeiet och statens historiska museer, statens planverk,flertalet länsstyrelser. SACOISR, Föreningen ochNordiska museei. Arkivfråganbehandlas ingående av som finner att arkivfrågans ekonomiska,organisatoriska och kulturella aspekter bör belysas mera allsidigt. mäste länsmuseernas arkiv och bibliotek kompletteras med deiippgifter som saknas om kulturminnesvärden i resp. regioner och som kan hämtasur riksanlikvarieämbelels antikvariskl-topo-grafiska arkiv (). Vidare börarkivbesländiga kopior av länsstyrelsernas beslut och därtill hörande underlagi kulturminnesfrägor rutinmässigt överlämnas till länsmuseerna och inordnas ideras samlingar. anser att allmänna arkivstadgan också bör omfattalänsmuseerna vilkas arkiv innehäller ell ofta unikt material. En annan lösningär all riksarkivel efter samråd bestämmer vilka delar av arkivförfatlningarnasom skall gälla för länsmuseerna. finner det nödvändigt, attföreskrifier utfärdas om att länsstyrelsernas beslut i kulturminnesvärdsfrågoroch därtill hörande underlag i arkivbeständiga kopior tillställsriksantikvarieämbetet för att inordnas i . Arkivfråganbehandlas även av bl. a. länsstyrelserna i och län.Jämtlands läns landsting, , flera hembygdsförbund. En uppfattning som återkommer i mänga remissvar ärbetydelsen av all arkiv även i fortsättningen tillförsinformationsmaterial. Fräganom v i k a r i e för länsstyrelsetjänstemannen vid t. ex. en längresammanhängande bortovaro kan enligl arbetsgruppen lösas genom alt tjänstemanhos länsmuseel eller förordnas som ersättare ilänsslyrelsen. Förslaget föranleder bl.a. uttalanden frän flera remissinstanserom betydelsen att kunna förordna ersättare för länsslyrelsetjänstemannen vidbåde längre och kortare bortovaro. Flertalet remissinstanser som yttrar sig ifrägan tillstyrker all tjänsteman vid länsmuseel vikarierar förlänsslyrelsetjänstemannen. 1975/76:135 180 Dennye tjänstemannen i länsslyrelsen fär befattning med handläggningen av delsbefintliga ärenden, dels nytillkomna ärenden. När det gäller nytillkomnaärenden enligt speciallagstiftningen föreslår arbetsgruppen att beslutsnivånläggs relativt högt inom länsslyrelsen. Förslaget til beslutsnivå fär ellblandat mottagande av remissinstanserna, Äv de ca 35 instanser som yttrar sig ifrågan förordar flertalet en lägre beslutsnivå som är mer anpassad till vad somgäller för övriga enheter inom planeringsavdelningen. Arbetsgruppensförslag får dock i huvudsak ett uttalat stöd av bl, a, länsstyrelserna IUppsala. , , , , , Alvsborgs, , och . Flera av dessaremissinisianser gör emellertid även vissa uttalanden till förmån för en lägrebeslutsnivå. Tilldem som i större eller mindre utsträckning är kritiska mol den föreslagnabeslutsnivån eller direkt förordar en lägre beslutsnivå hör bl, a,och statens historiska museer, statens planverk, tiolänsstyrelser, , SACOISR. flera hembygdsförbund.Lands-aniikvaiieoiganlsationernas samarbetsråd och Föreningen . Molbakgrund av all tjänstemannen i praktiken bör ges en ställning motsvarandeenhetschef anser och statens historiska museer all endelegering av beslutsfunktioner bör ske enligt huvudprincipen all lill den nyeijänstemannen förs sådana beslut där odelat har att företrädakulturhistoriska bedömningar. Fleralänsstyrelser, bl, a, länsstyrelserna i . ,, (Dch uttalar sig till förmän för altvissa ärenden blir enmansärenden med den nye tjänslemannen som beslutande,SACOISR anser att del kan övervägas att tjänstemannen själv beslutar irutinärenden. Landsantikvarleorganisaiionernassamarbetsråd delar arbetsgruppens principiella inställning men menar likvälalt den föreslagna arbetsordningen är alltför tidskrävande. Samarbetsrädelanser i likhet med Föreningen all besluten ommöjligt bör ligga i nivå med vad som gäller motsvarande ärendelyper inom andraenheter. Den arbetsordning som arbetsgruppen föreslår ger enligt föreningentjänstemannen en osjälvständig ställning jämfört med kollegorna inom andraenheter. Liknande synpunkter framförs av bl. hembygdslörbund och StiftelsenVästerbottens museum. Arbetsgruppenredovisar särskilda överväganden i fråga om , och Bohussaml . Beiräffande föreslår arbetsgruppen all tretjänster som handläggare och en tjänst som biträde inrättas vid . Någraremissinstanser är tveksamma till principen att föreslå särlösningar för vissalän. Riksaniikvarieämbeiet och slatens historiska museer. Prop.1975/76:135 181 seeioch RiksJörbuiidet för hembygdsvård anser att förhållandena i länen i principbör vara så lika som möjligt. Statskontoretfinner att de speciella förhållandena i motiverar att denbefintliga organisationen i sin helhet förs över till . Ävenlänsslyrelsen i tillstyrker förslaget. Den föreslagna bemanningenav kulturminnesenheten synes emellertid enligt bli alltför svag,kuliurminnesråd ansluter sig i huvudsak till länsstyrelsensuppfattning. Svenskakomiminförbundei finner det nödvändigt att olika alternativ övervägs för attlösa frägan om antikvarisk service till kommunerna i , Stockholmskommun finner det liksom /SR förvånande alt utredningen inle hardiskuterat möjligheten all bibehålla landsanlikvariekontorel och därmed uppnåen större likformighet med andra län. Arbetsgruppens förslag innebär enliglStockholms kommun all kommunema i , utom , inte kommer altha tillgång till någon antikvarisk expertis utanför länsslyrelsen. Ettalternativ lill ett eventuellt reorganiserat kuliurminnesråd skulle enliglkommunens uppfattning kunna vara ett organ direkt under primär- och/ellerlandslingskommunali huvudmannaskap, Norrtäljeoch kommuner stöder arbetsgruppens förslag i stort, kommunframhåller därvid särskilt vikten av att en servicefunktion för kommunerna iStockholms län motsvarande nuvarande landsanlikva-riekontor bibehålls. Stockholmsläns landsting redovisar i sitt yttrande bl, a, den utredning som har utförtsav landstingels arbetsgrupp för ett kulturpolitiskl handlingsprogram, I dennautredning föreslås alt ett nytt decentraliserat länsmuseum inrättas. Ensamordningsfunktion skall enligl utredningen uppehållas genom inrättandet avStockholms läns musei- och ulslällningsråd pä tjänstemannanivå. Detförhållandet att landsantikvarien blir statlig tjänsteman inom länsslyrelsentorde enligt knappast få någon återhållande effekt på de kommuneroch enskilda som söker kontakt i rådgivningsärenden, Siatskontoret,och statens historiska museer, i Göteborgsoch län, och kommuner, och länslandsting saml /SR stöder arbetsgruppens uttalande om enpersonalförstärkning för länsslyrelsen i . Vadgäller understryker och slatens historiskamuseer pä samma sätt som i fräga om vikten avytterligare resurser. Även statskontoret, i , ,och kommuner, landstingen i Krislian-stads och Malmöhuslän, /SR och ansluter sig till arbetsgruppensuppfattning att ytterligare handläggare och biträdes-personal bör anställas idetta län. Riksförbundet.för fiembygdsvård anser all museet i gott kan Prop.1975/76:135 182 tänkasfylla uppgiften som bas för länsmuseiverksamhel. Även för är detenligl förbundet angelägel all en länsmuseiverksamhel i likhet med i andra länkommer till stånd. Denföreslagna avgränsningen av beslutanderätt fär ettpositivt mottagande av flertalet remissinstanser. Ett principiellt bifalluttalas av bl. a. statskontoret, RRV, 16 länsstyrelser,decentraUseringsuiredning-en. Svenska kommunförbundei, ett antal kommuner.Landstingsförbundet, några landsting, TCO, flera hembygdsförbund,Landsanllkvarieorganisationernas samarbetsråd och Föreningen . Länsslyrelseni som i huvudsak tillstyrker förslaget utgår från alt del skallvisa sig möjligt och rationellt all efter hand flytta över ytterligare beslutfrån . En liknande bedömning görs av iAlvsboigs län som finner all bör utfärda råd ochanvisningar. Allmänna uttalanden till förmän för en ytteriigaredecentralisering görs vidare av bl, a, i län.Dalarnas fornminnes- och hembygdslörbund saml Landsaniikvarieorganisalionernassamarbetsråd. Förslagetatt länsslyrelsen beiräffande lagen om fornminnen skall besluta i ärenden omfasta fornlämningar föranleder i allmänhet inle några erinringar frånremissinstanserna. Ett nära femtonlal instanser, bl, a. riksaniikvarieämbeietoch statens historiska museer. Svenska arkeologiska samfundet, insUtutionernaför arkeologi, särskUt nordeuropeisk, och medeltidsarkeologi vid , institutionerna för arkeologi, särskUtnordeuropeisk, vid universiteten i , , och samtstatens humanistiska forskningsråd, är dock negativa till alt iärenden enligt lagen om fornminnen kan komma alt avgöra vad som är fastfornlämning. Riksantikvarieämbetetoch statens historiska museer anser i likhet med /SR och att ett sådant avgörande skall fattas på vetenskapliga grundermed vissa avvägningar mot andra samhällsintressen. Enligt verkets meningförutsätter arbetsgruppens ställningstagande en fortlöpande överprövning avlänsstyrelsens beslut hos . Verket finner därför all delbör införas en särskild bestämmelse som stadgar, all riksantikvarieämbetetbeslutar om vad som är fast fornlämning. En sådan bestämmelse föreslås också avSvenska arkeologiska samfundet som erinrar om all bl, a.genom organisationen med forskningsnämnd och samrädsgrupper har tillgäng tilllandets högsta sakkunskap rörande fasta fornlämningar. De tidigare nämndaInstltutlonernajör arkeologi och statens humanistiska forskningsråd för framliknande synpunkter. Undersökningarav fast fornlämning enligl 5 § och av plats för fornfynd 1975/76:135 183 enligt15 § utgör enligt och statens historiska museer vetenskapligaföretag med ofta vittgående ekonomiska konsekvenser. Företagen börundantagslöst sältas i gång och bedrivas i nära samråd med riksantikvarieämbetet.Verket föreslår därför att i 5 och 15 §§ intas en bestämmelse som stadgar attbeslut om undersökning skall fattas i samråd med , tnstituiionenför arkeologi vid understryker all bl. 5 och 15 §§ ärav avgörande belydelse för den arkeologiska forskningens och de arkeologiskamuseernas framlid. Institutionen anser därför liksom Svenska arkeologiskasamfundet att den föreslagna lydelsen av 5 och 15 §§ inte kan accepteras. Istället föreslår dessa instanser all orden "under villkor somriksantikvarieämbetet bestämmer" förs in i 5 § första styckei och altmotsvarande ändringar görs i 5 >} andra styckei och 15 § första stycket.SACOISR och redovisaren liknande uppfattning medan är negativ till förslaget att skallbesluta om undersökning enligt 5 §. Beträffande tillstånd attta bort fast fornlämning m. m. enligt 6 § anser SACOISR att de invändningar moten decentralisering som har framförts i andra sammanhang alltjämt är aktuella.Svenska arkeologiska samfundet föreslår att 6 § kompletteras med orden "påvillkor som bestämmer". Vidareavstyrker institutionerna för arkeologi vid Lunds universitets historiskamuseum samt vid universiteten i , och arbetsgruppensförslag beiräffande 5, 6 och 9 §§. Institutionerna anser att tillståndsgivningför alt undersöka och ta bort fornlämningar är det viktigaste medlet somriksantikvarieämbetet förfogar över då det gäller skyddet och dokumentationenav landels fornminnen. Vadgäller samråd vid arbetsförelag som berör fast fornlämning, m. m. enligt 8 §föreslår i , , länslandsllng, några hembygdsförbund och Föreningen alttermen länsmuseel resp, /landsantikvarien förs in i lagtexten,/SR och läns hembygdsförbund ifrågasätter om inte anmälan enligl 8 §angående påträffad fast fornlämning bör kunna ges in till länsmuseet.Föreningen påpekar all konlaklen med allmänheten ipraktiken sker via som är öppet och . Genommuseets utåtriktade funktioner är del enligt föreningen naturiigt att behålladenna kontakt. Kostnadsregelni 9 S berörs av /SR som framhåller att arbetsgruppen inletillfredsställande har utrett de ekonomiska konsekvenserna för statsverket,läns fornminnesförening anser att det förefaller oklart vad som händerom inle finner det skäligt, alt undersökningskostnaden helt ellerlill viss del drabbar enskild, och medel inte finns alt få från . Förslagetall ocksä i fortsättningen skall besluta 1975/76:135 184 iärenden om skeppsvrak kritiseras av I och FöreningenGollands fornvänner. scm hävdar all det inle finns anledning au behandlaärenden om skeppsvrak pä annat sätt än ärenden om andra fornlämningar. Ävendecentrafiseringsuiredningen anser alt förutsättningar för en decentraliseringföreligger.