prop · FZ03166 · 1975-12-31 00:00:00 — framhåller att muntiiga träffar mångagånger kan vara lämpliga men varnar för att alltför omfattande sammankomsterofta inte ger utrymme för frågor och diskussioner med anknytning till lokalaproblem. Länsstyrelsernaunderstryker genomgående delegationens uppfattning att de muntliga kontaktemabör utvecklas. delar delegationens uppfattning attmöjligheter tiU muntiiga kontakter bör tas till vara t. ex. genom attrepresentanter för samhällsorganen deltar i informationsmöten med företrädareför företagen och de anställda. i påpekar informella informationsträffar med företagsledning och de anställda isamverkan mellan länsstyrelse, övriga länsorgan och respektive kommun ävenbättre skulle kunna anpassas tUl det i hög grad varierade informationsbehovethos företagen. Även SHIO anser att muntliga informationsträffar bör utvecklasvarvid SHIO:s länsorganisationer och de lokala hantverks- ochindustriorganisationerna kan utgöra lämpliga kontaktkanaler. Fleralänsstyrelser och kommunförbundet är positiva till delegationens förslag om enförbättrad årspublikation. anser att dennaskrift bör inriktas på att ge mer varaktig information och ha karaktär avuppslagskatalog. Den aktuella och situa-tionsanpassade informationen däremotbör utges mera frekvent. Fleralänsstyrelser samt behandlar särskiltresursbehovet för muntliga kontakter. Ambitionsnivån, som genomgående harvarit hög, kan inte upprätthållas i fortsättningen utan att andra uppgiftermåste åsidosättas, eftersom provisoriska lösningar tillämpats. Nämndenframhåller som sin bedömning att om informationssystemet skall fylla avseddfunktion krävs bl. a. en särskild informationsutbildad kontaktman på varjelänsstyrelse och i de större kommunema. 4.4Informationen mellan samhällsorganen ra. Behovetav samordning av de statliga organens uppgiftsinhämtande från företagen Uksombristerna i informationsspridningen mellan olika samhällsorgan framhålls iflera remissvar. 1975/76:166 42 väsentligtatt uppgifter som kommit fram vid överläggningar mellan större företag ochcentrala myndigheter förs vidare till de regionala och lokala organ för viUcauppgiftema kan vara av stor betydelse. i län menar att mycketinformationsmaterial redan finns insamlat, men att detta inte är känt blandandra myndigheter. För att detta material skall kunna utnyttjas måste emeUertidsekretessbestämmelserna mjukas upp, vilket bör kunna ske utan att inkräkta påskyddet för företagens uppgifter eller på förtroendet för informationssystemet. delegationens rapport uttryckta uppfattningen att de kommuner som så önskarskall ha tillgång till primärmaterialet från rapportsystemets enkäter tas uppi många remissyttranden. Man är genomgående positiv till förslaget och mångaunderstryker förslagets betydelse. önskar ungefär hälften av kommunerna tillgång tUl samtligaprimäruppgifter i rapportsystemets enkäter. Skälen är dels att länsstyrelsernainte kan bedöma vad som är intressant för kommunema, dels att materialet önskasför egna värderingar vid diskussioner om länsplaneringen och för prognoser ochplanering inom ramen för kommunens egen planering. Större kommuner vill i högreutsträckning än de mindre ha tillgång tUl primärmaterialet. En majoritet avkommunerna anser att en komplettering med egna frågor på rapportsystemetsblanketter skulle kunna utgöra ett alternativ till enkäter i egen regi underföratsättning att primärmaterialet tillställs kommunerna utan dröjsmål. Mångaremissinstanser tar även i övrigt upp kommunernas roll i rapportsystemet.Enligt , och kommuner samt länsslyrelsen i länbör kommunerna beredas tillfälle att delta i uppläggningen av rapportsystemetsenkäter, både vad gäller urvalet av företag och frågor. Kommunernabör enligt få delta i utsorteringen av intressanta fall,eftersom kommunerna har en ofta viktig och unik bakgrundsinformation om företaginom kommunen. Genom att kombinera denna med information från rapportsystemetkan man på ett mera nyanserat sätt urskilja de verkligt intressanta faUen. SCBpekar på det angelägna i att det föreslagna utbildningspaketet kommer tillstånd och framhåller att detta är en absolut nödvändighet för attrapportsystemets uppgifter skall kunna tolkas och utnyttjas i enlighet meddelegationens intentioner. Om inte så sker är risken stor att användningen avsystemet för exempelvis intressanta fall eller systematiska muntliga företagskontakterkommer att minska i stället för att öka, som statistiktabdlema får enoproportionerligt stor betydelse. Liknandesynpunkter anförs av flera remissinstanser. Prop.1975/76:166 43 -Skaraborgslän framhåUer dämtöver att det bör ske en utbUdning i hur sekretessbelagtmaterial bör och får utnyttjas. anser att det är viktigt förkommunema och andra samhällsorgan att känna till under vUka föratsättningarföretagen planerar sin verksamhet samt att kunna bedöma osäker itiformation.Förbundet är positivt till ett ökat samarbete med delegationen iutbUdningsfrågor som rör informationssystemet. 4.4.3Samordning inellan rapportsystemet och andra informationssystem Enstark regional organisation med översikt över informationsutbud ochinformationsbehov kan enligt i ge bådecentrala organ och kommuner betydande service öch i hög grad bidra till ensamordning av informationsinhämtandet från företagen. Även ochlandstinget i och län framhåUer de samordningsvinster och denarbetsbesparuig som kan åstadkommas enom regionala databaser och regionalhantering av företagsuppgifter. EnligtEskUstuna kommun bör SCB få i uppdrag att samordna och redovisa näringsHvsstatistikenså att kommunema i ett sammanhang kan få en överblick över "sitt"näringsliv. Statskontoret och SCB hänvisar till de planer som finns på att vidSCB skapa en kontakt-, informations-och samordningsfunktion för denregionalstatistiska verksamheten. TiUförslaget att samtiiga länsstyrelser och kommuner skall ha tUlgång tUlcentrala företagsregistrets uppgifter ansluter sig SHIO, och de flesta regionala och lokala remissinstanser.Länsstyrelsen i anser emellertid att dessa uppgifter skall varakvar i rapportsystemets enkäter tUls centrala företagsregistret fått sammaaktualitet som rapportsystemet. SCB hänvisar i sitt yttrande till att enförsöksverksamhet med samarbete i företagsregisterfrågor mellan SCB, länsstyrelsemaoch några kommuner just skall påbörjas. Vadgäller möjlighetema att samordna kommunala enkäter med rapportsystemet anförkommunförbundet att det kan finnas starka skäl för en kommun att gå utmed egna enkäter i speciella frågor även än medrapportsystemets enkäter. Rapportsystemet kan dock inte ens efterkomplettering helt ersätta förekommande kommunala enkäter. Viss restriktivitetmed sådana enkäter bör dock Sakttagas enligt förbundet. Statskontoretpåpekar att rapportsystemet, insamlingen av företagsdata i samband medlångtidsutredningen samt SCB:s industristatistik ut-jgör exempel påförekommande dubbelarbete. anför latt en integrationmellan de två förstnämnda enkätema är angelägen och att möjlighetema till ensamordning därför bör övervägas. Verket anser vidare att rapportsystemet kan geen, viss översiktlig information av värde för de branschutredningar som verketgenomför. Prop.1975/76:166 44 AMSframhåller att informationssystemet inte kan ersätta det kortsiktigainformationsinhämtande som sker genom informella kontakter mdlanarbetsförmedling och länsarbetsnänmd och näringslivet. Det är emellertidangeläget att insamling av information om företagens planering på medellångsikt sker regelbundet och så långt möjligt samordnas. iStockholms län och SHIO tillstyrker att rapportsystemet ochlänsarbetsnämndernas investeringsenkäter samordnas. anser attden basinformation som behövs för urskiljningen av intressanta fall intenödvändigtvis behöver insamlas genom ett särskilt informationssystem.Möjligheterna att utnyttja redan befintiigt uppgiftsinhämtande, t. ex. isamband med länsarbetsnämndernas investeringsenkäter, borde utretts meringående. Länsstyrelseni är kritisk till utformningen av rapportsystemets enkäteroch anser att erforderliga uppgifter mycket väl kan inhämtas genom ensamordning med andra redan förekommande enkäter. Att exempelvislänsarbetsnämndernas sysselsättningsprognoser endast arbetar på kort siktutgör inte något reellt hinder för en samordning med informationsinhämtande ommera långsiktiga planer. anser att ansvaret förinformationssystemet bör överföras tUl de organ som har ansvar för arbetsmarknadsfrågorna.Länsarbetsnämnderna bör därför svara för inhämtandet av informationen frånföretagen. Ensamordnad utsändning av olika enkäter bör enligt iVästernorrlands län kunna vara till fördel för företagen genom att underlätta fördem att planera sitt uppgiftslämnande. Liknande synpunkter anförs av bl. a.Svensk industriförening och . Handelskammaren iÖstergötlands och föreslår att företagens uppgiftslämnandeskall koncentreras till en gång och ske i form av enföretagsdeklaration. Datainspektionenerinrar om att det enligt datalagen erfordras tUlstånd om de tUlrapportsystemet insamlade personuppgifterna skall samköras med andra uppgiftereller personregister. Deremissinstanser som behandlar sekretessproblematiken understryker den storabetydelse sekretessreglerna har för insamlade uppgifters kvalhet ochinformationssystemets användbarhet och utnyttjande. Samtliga handels kamrar,ochSAF/indu-striförbundet/handdskammareförbundet anser att varken den hittillsvarandeeller den föreslagna lagen ger ett tillfredsställande sekretessskydd för deinsamlade uppgiftema. De sistnämnda organisationema finner att det framlagdalagförslaget visserligen innebär förbättringar, men att problemen ändå harlänmats i huvudsak olösta. i län finner inte heller attnågon lösning av sekretessfrågan ännu lagts fram. 1975/76:166 45 Kommunförbundetliksom flertalet kommuner menar att enhetliga regler måste skapas så attsamtliga kommuner behandlas lika vid sina ansökningar om tillgång tUlprimärmaterialet. Förbundet anser att erforderliga garantier föreligger föratt kommimema inte kommer att handha det sekretessbelagda materialet så att detmedför skada för enskilda företag. Förbundet hänvisar tUl att kommunerna iandra sammanhang handhar sekretesskyddade uppgifter. Planverketpåpekar att sekretessreglema sätter så snäva ramar för ett rationelltutnyttjande att dubbelarbete måste utföras. vill därför kraftigtunderstryka betydelsen av att sekretessproblematiken löses och att kommunernapå lika villkor som statliga organ får tiUgång till sådana sekretessbelagdauppgifter som är av betydelse för den kommunala planeringen. finnerdelegationens förslag vara ett steg i rätt riktning. , och Vimmerbykommuner liksom kommunförbundet framhåller vikten av att sekretessreglerna utformasså att de medger kommunerna tiUgång till primärmaterialet för samtligaarbetsställen i den egna kommunen. Överstyrelsenför ekonomiskt försvar framhåller vikten av att uppgiftslämnarna ges garantierför att uppgifterna inte används tUl andra syften än för vilka de samlats. JKanför liknande synpunkter och menar att den i lagförslagets 2 § angivnabegränsningen av vad infordrad uppgift får användas till är värdefull och synesväl avvägd. Konsekvensen av detta blir att endast myndigheter medplaneringsansvar bör ha möjlighet att ta del av uppgifter om enskildaarbetsställen. anser sig inte ha någon erinran mot varkenförslagets föreskrifter om användningen (2 §) eller om skyldighet att göraerforderliga förbehåll vid ett utiämnande (3 §). Datainspektionenframhåller att uppgiftsplikten ytterligare bör preciseras i lagen omuppgiftsplikt, bl. a. därför att statistikproducent och statistikkonsumentannars tUlsammans kan besluta om vUka uppgifter som skall infordras. JK,och statskontoret framhåller att den nya lagen bör samordnas medkommande ny lag om allmänna handlingar och tystnadsplikt. SCBanser att den föreslagna preciseringen i lagtexten av uppgifternasanvändningsområde kommer att underlätta den prövning som alltid måste föregåett utiämnande av primärmaterial. Denna uppfattning delas av fleralänsstyrelser. i finner det emellertid synnerligenangeläget att det skapas fuUständig garanti mot att uppgiftema inte ytterligaresprids vidare sedan de överlämnats till annan myndighet. SAFIindustriförbundetthandelskammareförbundetframhåller att den insamlande myndigheten formellt sett inte kan kontroUeraeller ens följa en eventuell fortsatt spridning i följande led, eftersom varjemyn- Prop.1975/76:166 46 dighetsjälv kan fatta beslut om vidare spridning. Detta medför en risk förotillbörligt utnyttjande av uppgiftema som är utomordentligt allvarlig, ävenom risken är liten. Särskilt anser organisationema att detta gäller ett systemmed mtinmässig insamling och spridning av primäruppgifter om företagensplanering. Organisationernakonstaterar vidare att styrelseledamöter och tjänstemän vid verk ochmyndigheter som förfogar över primärmaterialet kan beredas tillgång till dessauppgifter inom ramen för gällande sekretessbestämmelser. Som exempel anges attenheter inom industridepartementet, som har tiU uppgift att utveckla denstatliga företagsamheten, skulle kunna skaffa sig en överblick och användauppgifter om konkurrerande företag. Med en omfattande spridning anserorganisationerna att det även finns risk för att informationen på ettotUlbörligt sätt bUdar utgångspunkt för åtgärder riktade "motföretaget" från tjänstemän i offentiiga organ, politiker, fackligaförtroendemän m. fl. Kommunförbundetframhåller möjligheten för kommunstyrelsen att uppdra till viss ledamot ellertjänsteman att handha granskning, bearbetning och förvaring avsekretesskyddade primämppgifter. SCB, i ,kommunförbundet m.fl. understryker att möjligheten att vid utiämnandet avuppgifter göra förbehåll förstärker sekretesskyddet för uppgiftslämnarna. 5 Lagstiftning om offentlig styrelserepresentation m. m. 5.1Lagen om offentliga styrelseledamöter i vissa aktiebolag och stiftelser Försöksverksamhetenenligt beslut sker på olika nivåer. För samarbete på central nivåtillkom lagen om offentlig styrdserepresenta-tion. Enligt denna lag fårregeringen tillsätta styrelseledamöter i högst trettio aktiebolagoch stiftelser av viss beskaffenhet. Försöksverksamheten omfattar uteslutandeaktiebolag som kan utöva ägarinflytande över grapper av andra företag, dvs.större förvaltnings- och Investmentbolag, samt stiftelser vilkas förmögenhethuvudsakligen består av aktier i svenska bolag. Lagen om offentligstyrelserepresentation, som trädde i kraft och gäller tillutgången av , innehåller i huvudsak följande. Enligt1 § har regeringen rätt att förordna en ledamot (offentlig styrelseledamot)och en suppleant för denne i styrelsen för aktiebolag, vars verksamhethuvudsakligen är inriktad på att äga eller förvalta fast eller lös egendom,eUer sådan allmännyttig stiftelse som har tillgångar överstigande fem milj.kronor. får dock' högst trettio aktiebolag och stiftelser omfattas avoffentlig styrelserepresentation. Enligt2 § åligger det offentlig styrelseledamot att särskilt verka för Prop.1975/76:166 47 attsamhällets intressen beaktas i bolagets eller stiftelsens verksamhet. Denoffentliga styrelseledamoten avses tillföra styrelsen samhälleliga synpunkterpå de ärenden som tas upp. I stiftelser tUlkommer den viktiga uppgiften attiakttaga att verksamheten bedrivs på sådant sätt att de syften som utgjortgrunden för stiftelsens gynnade ställning i skattehänseende tillgodoses. Iprincip har emellertid offentlig styrelseledamot och suppleant för sådanledamot samma ställning, samma uppgifter och samma ansvar som övrigastyrelseledamöter och suppleanter. Den överordnade uppgiften är således attefter bästa förmåga främja företagets fortbestånd och utveckling. Detta kommertill uttryck i 5 §, enligt vilken bestämmelserna i aktiebolagslagen (1944:705)om styrelseledamöter och suppleanter skaU äga motsvarande, tillämpning, om ejannat följer av lagen om offentlig styrelserepresentation. Enligt4 § utses offentlig styrelseledamot för tid som regeringen bestämmer. Det harförutsatts att mandattiderna i möjligaste mån anpassas till dem som gäller förövriga styrelseledamöter. Enligt 6 § har offentlig styrelseledamot ochsuppleant rätt till ersättning för uppdraget av företaget med belopp somregeringen bestämmer. Dethar inte ansetts behövligt att i lagen ta in bestämmelse om att offentiigstyrelseledamot skaU ha rätt att medverka i arbetsutskott e. d. som inrättatsinom styrelsen. Ej heller har det ansetts behövligt att reglera frågan på vadsätt de offentliga styrelseledamöterna skall informeras om de samhälleHgaintentionerna eller i vilka former dessa ledamöter skall underrätta regeringenom företagets intentioner. Ifråga om stiftelser saknas civilrättsliga regler om vem som utser ledamöter istyrelser, om antalet ledamöter i styrelsen, styrelseledamöternas mandattid,styrelsens uppgifter etc. Sådana frågor regleras i första hand genomstiftelseurkunder, stadgar m. m. Regeringen har därför genom en särskildbestämmelse i 3 § lagen om offentlig styrelserepresentation givits rätt attfrån stiftelse i vilken styrelserepresentation kan komma i fråga infordrastiftelseurkund, stadgar och andra handUngar som bestämmer stiftelsensverksamhet eller visar dess tiUgångar. En sådan begäran kan förenas med vite. 5.2Lagen (1955:183) 6m bankrörelse Sedanår 1970 (jfr prop. 1970: 141, BaU 1970: 141, rskr 1970: 395) finns i lagen(1955: 183) om bankrörelse (banklagen) bestämmelser om offentiig styrelserepresentationi affärsbankernas styrelse. Enligt 71 § banklagen har sålunda regeringen rättatt utse högst fem offentUga ledamöter i styrelserna för dessa banker. Deoffentliga styrelseledamöterna har till uppgift att särskilt verka för attsamhäUets intressen beaktas i bankens verksamhet. Enligt 74 § har en av deoffentliga styrelserepresentanterna rätt att närvara öch ta del iöverläggningarna när ärende. 1975/76:166 48 somsenare skall avgöras av styrelsen, förbereds av därtill särskUt utsedda styrelseledamötereller befattningshavare i banken. För det fall att styrelsen med stöd av 74 §andra stycket har uppdragit åt andra än verkställande direktör att avgöraärenden av beskaffenhet att eljest aii-komma på styrelsens prövning, kanregeringen förordna att uppdraget skall omfatta också offentligstyrelseledamot. Offentlig styrelseledamot är underkastad de kvalifikationskravoch bestämmelser i övrigt som gäller styrelseledamöter utsedda av banksbolagsstämma. Detta innebär bl. a. att den offentliga styrelseledamoten ärunderställd inte bara banklagens skadestånds- och straffbestämmelser utanockså sekretessbestämmelsen i 192 § samma lag. Offentlig styrelseledamot ibank har enligt 159 § andra stycket rätt tUl arvode av bankbolaget med beloppsom regeringen bestämmer. Regeringenhar i prop. 1975/76: 53 föreslagit att systemet med offentiigrepresentation i affärsbankerna byggs ut. EnUgt förslaget skall regeringen fårätt att tillsätta en offentlig ledamot i de styrelser som inom de större bankernaleder verksamheten för en viss region. Vidare skall kommunfullmäktige ikommunen, där affärsbank har lokalkontor, tillsätta två ledamöter i styrelsesom är knuten till kontoret. Det föreslås också att offentlig styrelseledamot iaffärsbanks huvudstyrelse liksom offentlig ledamot i regionstyrelse skaU harätt att närvara och delta i överläggningama inom direktion eller annat organunder styrelsen. 1972: 116 med förslag till bl. a. lagen om offentlig styrelserepresentationtogs också upp frågor om styrelserepresentation i vissa företag.Departementschefen anförde i detta sammanhang bl. a. följande (s. 117 f). Systemetmed offentlig styrelserepresentation i styrelserna för vissa aktiebolag ochstiftelser tar, som tidigare nämnts, främst sikte på att pröva en ny väg förinformation och samarbete mellan dessa institutioner och centralasamhällsorgan. Den ekonomiska strukturen i vårt land är emellertid sådan attnäringsverksamheten inom många kommuner kraftigt domineras av ett eller ett parstörre företag. Utvecklingen av sysselsättningen, bostadsbyggandet och andrasamhällsinvesteringar liksom skatteunderlaget påverkas här i avgörande grad avförändringar i dessa företags verksamhet och framtidsplaner. Jag anser att detvore väl motiverat att kommunen i dessa fall bereddes tillfälle utse enrepresentant i det dominerande företagets styrelse. Det är därför enligt minmening av intresse att även få till stånd en försöksverksamhet med kommunalstyrdserepresentation som ett komplement tUl det tidigare föreslagna nyainformationssystemet. Jag utgår från att det inom flera företag, som intar ensådan ställning i kommunens ekonomiska liv som här avses, finns ett motsvarandeintresse för att pröva denna form för vidgat samarbete i syfte att ernå enförbättrad samordning mellan samhäUets och företagets framtidsplanering. Enförsöksverksamhet bör således här 1975/76:166 49 t.v. baseras på frivilliga överenskommelser mellan berörda kommuner och företag.Jag föratsätter dock att riktlinjerna för denna verksamhet tas upp tillöverläggning mellan kommunförbundet och andra berörda organisationer. Underförsöksperioden har frivillig försöksverksamhet kommit till stånd endast imycket begränsad utsträckning. Frågan har tagits upp av utredningen (C 1970:29) om den kommunala demokratin i dess huvudbetänkande (SOU 1975: 41) Kommunaldemokrati. Utredningen pekar där på att planeringen i vissa kommuner, somkraftigt domineras av ett eUer ett par företag är i hög grad beroende av dessaföretags utveckling. Enligt utredningen (s. 312) kan en kommunalstyrelserepresentation i dessa företag vara ett lämpligt komplement tUl andrainformationssystem. Utredningen föreslår därför att en försöksverksamhetinleds med styrelserepresentation i företag som är dominerande i kommunerna.Utredningens förslag har remissbehandlats. Därvid har framkommit att det blandremissinstanserna råder delade meningar i denna fråga. Somframgår av avsnittet 5.2 innebär det i prop. 1975/76: 53 framlagda förslagetrörande offentlig representation i affärsbankerna att en kommunalstyrdserepresentation skall införas på detta område. 5.4Stiftelseutrednmgen (Ju 1975: 01) Medstöd av regeringens bemyndigande har statsrådet sakkunniga för att se över lagstiftningen rörande stiftelser. EnUgtdirektiven till de sakkunniga, som har antagit namnet stiftelseutredningen, börutgångspunkten för en ny lagstiftning vara den att alla stiftelser skallanmälas för registrering. En viktig fråga som utredningen skall ta ställningtill är om stiftelse skall tillåtas för varjehanda ändamål. Starkaskäl talar enligt direktiven för att stiftelseinstitutet skall förbehållasändamål som främjar ett allmänt intresse. a. bör närmare övervägas i vilkenutsträckning stiftelse lämpligen bör tillåtas driva näring. Därvid bör desakkunniga uppmärksamma att en stiftelse också kan utöva näringsverksamhet iden formen att stiftelsen äger del i majoriteten i ett rörelsedrivande bolag. Idirektiven framhålls vidare nödvändigheten av att samhäUet tar på sig ansvaretför att förvaltningen anordnas så, att stiftelsens ändamål tas tillvara. Föratt en kontroll härvidlag skaU bli effektiv bör krävas att företrädare för det allmännahar möjlighet att löpande följa hur stiftelsen . De aUmännyttigastiftelsemas privUegierade ställning i skattehänseende är också ett starktargument för att företrädare för det allmänna ges god insyn i och möjlighet attpåverka förvaltningen. De anförda skälen sägs tala för att samhället börtiUerkännas rätt att genom en av statiig myn- 4 1975/76. 1975/76:166 50 dighetutsedd representant delta i stiftelsens förvaltning när det är fråga omsjälvständiga stiftelser med mer betydande tiUgångar. Idirektiven erinras vidare om den försöksverksamhet med offentligastyrelseledamöter i vissa stiftelser som pågår enligt lagen om offentligstyrelserepresentation. Det är för dagen, anförs det i direktiven, inte möjligtatt säga om denna lagstiftning kommer att förlängas såvitt den gällerstiftelser. Vid utformningen av en mera permanent lagstiftning om rätt församhället att ta del i stiftelsers förvaltning bör de sakkun-iiiga emellertidsöka ledning i de erfarenheter som vunnits under försöksverksamheten.