prop · FZ03139 · 1975-12-31 00:00:00 — om särskild ersättningtill skadade värnpliktiga m. Regeringenföreslår att antaga det förslag som har upptagits i bifogade utdragav regeringsprolokoll. Ipropositionen föreslås särskild ersättning åt värnpliktiga, vapenfria tjänsteplikliga,civilförsvarspliktiga och vissa frivilliga som har skadats svårt vid olycksfallunder tjänstgöring inom försvaret före . Enligtförslaget skall den särskilda ersättningen ulgå till personer som är födda år1908 eller senare om skadan har medfört rätt till livränta av statliga medeloch orsakat en bestående nedsättning av arbetsförmågan med minst en fjärdedel.Vid fullständig invaliditet föreslås en engångsersättning om . och vidpartiell invaliditet ett lägre belopp som beräknas efter invaliditetsgraden. Statenskostnader för den särskilda ersättningen beräknas uppgå lill omkring 10 milj.kr. 1 1975/76.1 saml. Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , , , ,, , Propositionom särskild ersättning till skadade värnpliktiga m. fl. Densom drabbas av personskada vid olyckshändelse under tjänstgöring inomförsvaret har ett tillfredsställande ekonomiskt skydd. Ersättningsreglerna harsuccessivt blivit mer generösa. Äldre skadefall har emellertid inte omfattatsav alla förbättringar. Många människor har tvingats att leva under svåraförhållanden på grund av skador som har inträffat när mindre generösaersättningsregler gällde. Jag har inom deparlemenlei, med biträde av expertfrån , låtit utreda möjligheten att utge särskildersättning till värnpliktiga och andra inte anställda som har skadats undertjänstgöring inom försvaret. 1975/76:100 (bil. 6 s. 300) har regeringenföreslagit att till Vissa ersättningar m. m. för /77anvisa , varav 10 milj. kr. avses för ersättning tillvärnpliktiga som har skadats vid olycksfall eller tidigare. 1 dennämnda propositionen uttalade jag att jag avsåg all senare återkomma medförslag om särskild ersättning till dessa personer. Jag anhåller att nu la taupp denna fråga. Gällandebestämmelser m. m. Värnpliktiga,vissa volontärer och visst slammanskap erhöll ekonomiskt grundskydd vidolycksfall under militärtjänstgöring enligt bestämmelserna iförordningen (1909:89) om ersättning i anledning av kroppsskada, ådragen undermilitärtjänstgöring. Bestämmelserna mi-litärersättningsförordninganslöt sig i stort sett till den då gällande lagen (1901:39) angåendeersättning för skada till följd av olycksfall i arbeie. Ersättningsbeloppenvar dock högre enligl förordningen. Om en olycksfallsskada orsakade enbestående nedsättning av arbetsförmågan med 1975/76:139 3 minst10%, var den skadade berättigad lill livränta enligt förordningen. Förlust avarbetsförmågan ersattes med en årlig livränta på . Vid nedsättning avarbetsförmågan utgavs ett i motsvarande mån lägre belopp. Värnpliktigs civilaarbetsförtjänst inverkade inle vid beräkningen av livräntans storlek.Ersättningsbeloppen fördubblades men förordningens ersättningsbestämmelserblev med tiden ändå otillfredsställande i åtskilliga hänseenden. Förordningenupphävdes genom förordningen (1927:234) om ersättning i anledning avkroppsskada, ådragen under militärtjänstgöring.. miliiärersällningsrörordning, som innebar enanpassning lill den då gällande lagen(1916:235) om försäkring för olycksfall i arbete, trädde i kraft den 1 januari1928 och omfattade värnpliktiga och viss fast anställd personal. Maj:tfick enligl förordningen rätt att besluta om ersättning enligl angivna grunder lillpersoner som skadats under frivilligt dellagande i militärtjänstgöring. Ikungörelse (1944:466) förordnades att mi-litärersältningsförordningskulle äga tillämpning på krigsfrivilliga och medlemmar av Sjövärnskåren,därtill anslutna sammanslutningar,Frivilliga automobilkåren. Föreningen korsetsamt praktikanter vid flygvapnet. Enligt förordningen utgavs åriig livränta däolycksfallsskada under militärtjänstgöring medförde fullständigarbetsoförmåga. Livräntebeloppet motsvarade i huvudsak två tredjedelar av denskadades årliga arbetsförtjänst. Då skadan medfört en beslående nedsättning avarbetsförmågan med minst 10 96 utgavs livränta med ett i motsvarande mån lägrebelopp. För värnpliktiga gällde enligl förordningen att deras ådigaarbetsförtjänst antogs uppgå till vissa belopp. Dessa belopp varierade beroendepå bl. a. värnpliktstjänstgöringens art, men de var helt oberoende av devärnpliktigas faktiska civila arbetsförtjänster. Det lägsta beloppet var 1 764kr. och det högsta beloppet var . Hemvärnsmänoch civilförsvarspliktiga tillförsäkrades grundskydd vid olycksfall enligt beslämmelsernai förordningen (1941:593) om ersättning i anledning av kroppsskada, ådragenunder hemvärnstjänstgöring resp. förordningen (1941:595) om ersättning ianledning av kroppsskada, ådragen under tjänstgöring i civilförsvaret. Maj:tfick beslula att förordningarna skulle tillämpas på skador som inträffat föreden , då förordningarna trädde i krafl. 1927års miliiärersätiningsförordning avlöstes av den nu gällande militärersättningsförordningen(1950:261, ändrad senast 1974:788). Den trädde i kraft den Ijuli 1950 ochomfattar värnpliktiga och frivilliga. Med värnpliktiga förstås de som fullgörtjänstgöring enligl värnpliktslagen eller eljest åtnjuter förmåner enliglgrunder som gäller för värnpliktiga. Med frivilliga förslås hemvärnspersonalsamt sådan i militänjänstgöring frivilligt deltagande personal som enligtregeringens förordnande hänförs under militär- r 7975/76, ; saml. Prop.1975/76:139 4 ersältningsförordningen.1 kungörelsen (1950:334) med tillämpningsföreskrifter lill militärersättningsförordningen(ändrad senast 1970:312) hänförs under militärersättningsförordningen bl. a.medlemmar av de frivilliga försvarsorganisationerna. Förordningen omfattarskador som inträffar under tjänstgöringen, däri inbegripet färd till eller fråntjänstgöringen samt under permission och fritid inom förläggningsplats ellervid vistelse på allmän plats inom tjänstgöringsorten eller den omgivning avorten där personalen vanligen vistas under fntid. Enligl förordningen ersättsvissa nödvändiga kostnader med anledning av skadan. Förlust eller nedsättningav arbetsförmågan berättigar lill sjukpenning eller livränta. Föratt livräntaskall utgå krävs att den ersättningsgilla skadan har medfört en beslåendenedsättning av arbetsförmågan med minst en tiondel. Livräntan beräknas pågrundval av ell ersäilningsunderlag, som fastställs med beaktande av denskadades åriiga arbetsförtjänst. Arbetsförtjänsten beräknas i överensstämmelsemed reglerna i lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring (omtryckt 1962:408,ändrad senast 1975:699). Den åriiga arbetsförtjänsten för värnpliktiga får dockinle beräknas lill lägre belopp än det basbelopp enligl lagen(1962:381) om allmän försäkring (omtryckt 1973:908, ändrad senast 1975:1160)som gällde vid ingången av det år då skadan inträffade. Basbeloppet förjanuari 1976 är . Vid fastställande av ersätlningsun-deriagei medräknasden årliga arbetsförtjänst som inte överstiger två gånger basbeloppet till helasitt belopp. Den del av arbetsförtjänsten som överstiger två men inte trebasbelopp medräknas till tre fjärdedelar och den del som överstiger trebasbelopp lill hälften. Arbetsförtjänst som överstiger fem basbelopp beaklasinte. Livräntans åriiga belopp blir, vid nedsättning av arbetsförmågan medminst tre tiondelar, en mol graden av nedsättningen svarande del av ersältningsunderlaget,minskad med en tolftedel av delta. Vid nedsättning av arbetsförmågan med mindreän tre tiondelar blir livräntan lika med den del av två tredjedelar av ersältningsunderlagetsom svarar mot graden av nedsättningen. Ävenden som själv genom vårdslöshet orsakat sig personskada får ersättning enligt militärersättningsförordningen.Den som skadar sig med avsikt är däremot inte berättigad till ersättning.Ideell skada, dvs. sveda och värk. lyte och annat stadigvarande men samtölägenheter i övrigi, ersätts inte enligt förordningen. Förcivilförsvarspliktiga gäller numera förordningen (1954:249) om ersättning ianledning av kroppsskada, ådragen under tjänstgöring i civilförsvaret (ändrad1970:313). Bestämmelserna i den förordningen, som upphävde förordningi samma ämne, ansluter nära till militärersättningsförordningen ochyrkesskadeförsäkringslagen. Vidsidan av nu redovisade förordningar gäller lagen om allmän försäkring. För hälso-och sjukvård under lj.änstgöringsiid gäller särskilda bestämmelser. Underde gångna åren har reglerna om ersättning vid olycksfall under militärtjänstgöringvid ett Uertal tillfällen ändrats till de skadelidandes för- 1975/76:139 5 mån.Vidare har provisoriska bestämmelser utfärdats och omreglering av vissaersättningar skett. Exempel härpå är förordningar om dyrtidstillägg m. (1943:449, 1946:344), författningar angående familjebidrag åt värnpliktiga m. n.som drabbats av kroppsskada (1940:730,1941:591, 1946:348), förordningen(1946:347) angående provisorisk förbättring av vissa ersättningar i anledningav kroppsskada, ådragen under militärtjänstgöring vid förstärktförsvarsberedskap m. m. och förordningen (1950:262) angående omreglering avvissa ersättningar i anledning av kroppsskada, ådragen under militärtjänstgöring.Livräntorna har också genom förordningen (1967:920) om värdesäkring avyrkesskadelivräntor, som utgår av statsmedel, m. m. (ändrad 1974:144) värdesäkratsmed anknytning lill gällande basbelopp enligt lagen om allmän försäkring. Yrkesskadeförsäkringskommitlén(S 1971:01) har i sitt betänkande (SOU 1975:84) Ersättning vid arbetsskada lagtfram förslag till lag om arbels-skadeförsäkring. Enligl förslaget är deförmåner som tillförsäkras en skadad till sin typ desamma som gäller enligtlagen om yrkesskadeförsäkring men de har i materiellt hänseende inriktats påall i princip försätta den skadade i samma ekonomiska situation som om han intehade skadats. Kommittén avser alt i ell senare t)etänkande behandla återståendeutredningsuppgifter, bl. a. översyn av militärersättningsförordningen ochfrågan om hur man skall förfara med äldre skadefall vid den nya lagstiftningensinförande. Värnpliktiga,vapenfria tjänstepliktiga och civilförsvarspliktiga har, utöver del grundskyddsom nu har redovisats, särskilt skydd vid vissa olycksfall. Beslämmelser omdelta finns bl, a, i kungörelsen (1969:761) om särskilt olycksfallsskydd förvärnpliktiga m.fl, (ändrad 1972:359) och innebär följande. Skyddet omfallarskador som inträffar saml under inrycknings- ochutryckningsresor. Skador som inträffar uianför förläggningen under ledighetoch fritid undantas dock från kungörelsens till-lämpningsomräde. Ersättningutgår vid föriust eller beslående nedsättning av arbetsförmågan på grund avskadan. Vid fullständig invaliditet utgår ersättning med . och vidpartiell invaliditet utgår ett i motsvarande mån lägre belopp. Ersättningensamordnas inle med andra ersättningsförmåner i vidare mån än att ersättningenligt kungörelsen (1969:113) om statligt förarskydd (ändrad 1974:668) avräknasoch att det sammanlagda beloppet av skadestånd och det särskilda olycksfallsskyddelinte får överstiga beloppet av fullt skadestånd. Del särskilda olycksfallsskyddelomfattar skador som har inträffat och . Detsärskilda olycksfallsskyddet omfattar inte frivilliga. För dem har skydd, sommotsvarar del särskilda olycksfallsskyddel, anordnats genom kollektivaolycksfallsförsäkringar. Dessa tecknas av de frivilliga försvarsorganisationerna,som erhåller statsbidrag till premierna. Skadeslåndsrällsligaregler kompletterar grundskyddel vid vissa skador. Om en personskada inträffatunder sådana omständigheter att någon är skyldig all utge skadestånd lill denskadelidande, är denne berättigad till 1975/76:139 6 ersättningför ideell skada, inkomsirödust och utgifter på grund av personskadan. Detekonomiska värdet av rätten till skadestånd är beroende av denskadeståndsskyldiges ekonomiska möjligheter att utge ersättning. För all enskadelidande skall vara berättigad till skadestånd gäller alltjämt somhuvudregel att den uppkomna skadan skall ha orsakats med avsikt eller av oaktsamhetav annan person än den skadelidande. Vid sidan av huvudregeln finns olikaformer av strikt skadeståndsansvar, dvs. ansvar oberoende av om vållandeföreligger. Som exempel kan nämnas ansvar för skador till följd av trafik medmotorfordon och vid särskilt fariig militär verksamhel. Enligtskadeståndslagen (1972:207, omtryckt 1975:404, ändrad senast 1975:1411), somträdde i kraft , svarar staten för skada som värnpliktiga m. fi.vållar genom fel eller försummelse i tjänsten. gällde att staten jämteskadevållaren var skadeslåndsskyldig endast då den som vållat skadan var befäleller fullgjorde en ur risksynpunkt särskilt farlig uppgifl. Möjligheten alljämka skadestånd vid personskada på grund av skadelidandes medvållande harsuccessivt minskal. gäller att jämkning i princip endasl får ske om denskadelidande uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet har medverkat lillskadan. Idetta sammanhang bör också nämnas att stiftelsen folket för fosteriandetger ekonomiskt stöd till personer som har skadats eller blivit sjuka under miliiärijänsloch lill deras efterlevande. Stiftelsen tillkom och nära 5 900 personerhar fått bidrag ur fonden med sammanlagt ca 9 milj. kr. Mellanstatens avtalsverk och statstjänstemännens fyra huvudorganisationer träffadesår 1972 avtal om ersättning för personskada vid olycksfall i arbetet sominträffat efter utgången av . I fördelningsavtalet kom avtalsverkelsaml och Tjänstemännens centralorganisations statstjänstemannasektionöverens om att ersättning skulle utgå även för skada som arbetstagare åsamkatsgenom olycksfall i arbete före utgången av . Avtalet godkändes av Kungl.Maj:t. Genombeslut föreskrev Kungl. a. följande. Ersättningutgår till den som ar född eller senare om han har ådragit sigkroppsskada som har förorsakats av uppenbart olycksfall under utförande avarbete i anställning för vilken avlöningsförmånerna har fastställts under medverkanav Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämt eller föranletls avvåld eller misshandel på grund av sådan anställning. Ersättning utgår inte omdel visas att den skadade själv har vållat skadan uppsåtligen eller av grovvårdslöshet. Om inte synneriiga skäl föranleder annal, utgår ersättning endasl lillden vars invalidilelsgrad för återstående livstid har fastställts, eller kanantas bli fastställd, till minsl enligt 1975/76:139 7 lagen(1954:243) om yrkesskadeförsäkring eller motsvarande bestämmelser. Ersättningutgår för sveda och värk saml för lyte eller annal stadigvarande men med ettengångsbelopp. Vid fastställande av ersättning skall hänsyn lagas tillersättning för sveda och värk samt för lyte och men som har utgått enligtkungörelsen (1969:113) om statligt förarskydd eller på arbetsgivarensbekostnad. Fråga om ersättning prövas av en särskild nämnd, trygg-heisnämnden. Trygghelsnämndenhar behandlat ca 1 100 fall till en sammanlagd kostnad av ca 15 milj.kr. Vid bestämmande av beloppets storiek i det särskilda fallet har nämndenutgått från skadans omfattning, dvs, i princip från den medicinskainvaliditetsgraden. Ersättningarna har normalt varierat mellan ca 10 000 och , I ca 75 fall har ersättning utbetalats till fast anställd militärpersonal med närmare 1,5 milj. kr. Utredningenhar syftat till att fl fram antalet värnpliktiga, vapenfria tjänsteplikliga, civilförsvarspliktigaoch frivilliga, födda eller senare, som till följd av olycksfall år1968 eller har livränta enligt militärersättningsförordningen ellermotsvarande författning för skada som har medfört en invaliditet om minst enfjärdedel. Delta antal är 556. I 120 av dessa fall kan del antas alt denskadelidande har rätt till skadestånd. Om särskild ersättning utges med beloppvarierande . med hänsyn till invaliditetsgraden, kanden totala kostnaden bli ca 10,3 milj. kr., varav ca 2,2 milj. kr. utgörersättning i fall där den skadelidande möjligen har erhållit skadestånd. 1 ca98 % av de 556 fallen har skadan uppkommit under värnpliktstjänstgöring. De flestaav de övriga fallen rör skador som har inträffat under hemvärnsövningar. Vibygger vårt försvar på principen att var och en ärskyldig att ställa sig till förfogande för olika former av tjänstgöring inomförsvaret. Många människor gör också betydande insatser i statens intressegenom att frivilligt genomgå utbildning och delta i övningar av militärbeskaffenhet eller inom civilförsvaret. Den som tjänstgör inom försvaretsolika områden utsätts för risk alt bli skadad. De ekonomiska följder somskadefall får har slalen sökt minska genom all betala ersättning. Det ekonomiskaskyddet vid skador på grund av olycksfall under arbetsulövning har successivtförbättrats inom både den civila och den militära sektorn av samhällslivet, Beslämmelsernaom ersättning för skada under obligatorisk eller frivillig tjänstgöring inomförsvaret har ändrats åtskilliga gånger i en för skadelidande personer förmånligriktning och innebär ell gott skydd för ekonomisk skada. Prop.1975/76:139 8 År1969 förbättrades möjligheterna au fa ersäUning vid beslående personskada tillföljd av olycksfall under obligatorisk tjänstgöring avsevärt. Då infördes beslämmelserom särskilt olycksfallsskydd för värnplikiiga m. fi. Dessa beslämmelser ärutformade efter mönster av det frivilliga olycksfallsförsäkringssystem somfinns inom arbetslivet och gör det möjligt all snabbt utbetala ersättning lillpersoner med allvariiga skador, också i fall där den skadade är berättigad tillskadestånd. 1 sådana fall sker dock samordning mellan ersättningen ochskadeståndet. Statligamedel till frivilliga försvarsorganisationer har i vart fall efter år 1969gjort del möjligt för dessa organisationer att försäkra sina medlemmar för olycksfallunder tjänstgöring och på detta sätt garantera medlemmarna ersättning utövervad som utgår enligt allmänna bestämmelser i militärersättningsförordningen(1950:261). Närden skadade är berättigad till fullt skadestånd far han, om den som svarar förskadeståndet har ekonomiska möjligheter till detta, full ersättning förekonomisk skada och för sveda och värk, lyte och men saml olägenheter i övrigi,s. k. ideell skada. Värnpliktigas möjligheter att erhålla skadestånd av slalenhar ökat väsentligt i och med all skadeståndslagen (1972:207) trädde i kraftden . Enligt lagen svarar staten som arbetsgivare även för skadorsom värnpliktiga m. fi. vållar i tjänsten. Deförbättringar av ersättningsmöjligheterna vid olycksfallsskador som har skettunder senare år har också aktualiserat frågan om särskild ersättning till demsom har tillfogats allvarliga skador vid olycksfall i arbete eller under tjänstgöringnär mindre generösa ersättningsregler gällde. Fördessa s. k. äldre skadefall har i viss utsträckning särskild ersättning utbetalats.Vad gäller personskador som har förorsakats av uppenbart olycksfall underutförande av arbete i anställning hos slalen har personer födda ellersenare tillerkänts viss ideell ersättning om skadan har lett lill en beståendeinvaliditet om minsl . Till fast anställd militär personal har i ungefär 75fall utbetalats ersättning i detta hänseende med belopp som normalt harvarierat mellan ca 10 000 och . Äldreskadefall som har inträffat under militärtjänstgöring har utgåendelivräntor uppräknade och värdesäkrade. 1 vissa fall har staten ulgetlersättning av billighet och i åtskilliga fall har bidrag utbetalats av Kungafonden.Likväl finns det ett fierial personer som har blivit allvariigt skadadevid olycksfall och därför har levt under besväriiga förhållanden utan möjlighetalt kompensera skadan med en tillfredsställande ekonomisk ersättning. Jagfinner det angeläget alt förbättra de ekonomiska villkoren för denna grupp avmänniskor. Deskadefall som det nu gäller har inträffat avomkring . Samma typ av skada har inneburit olika mycket i ersättning lill denskadade beroende på bl. a. när skadan inträffade, om skadestånd har kunnaterhållas eller om ersättning har betalats ut på grund av försäkring, avbillighet eller genom insamling. Personer som har fått likartade skador 1975/76:139 9 vidolycksfall och i stort sett har fåll samma ersättning på grund av skadorna kanav olika skäl ha drabbats av helt olika förvärvsmässiga och personliga konskvenserav skadorna. Det torde inte vara möjligt att nu söka anpassa den särskildaersättningen i varje enskilt skadefall så att ersättningen fördelas mellan deaktuella personerna på ett helt rättvist sätt. Jag anser det inle heller varalämpligt alt som förutsättning för att ersättning skall utgå kräva ingåendeutredning i de enskilda skadefallen. En sådan utredning skulle sannolikt blitidsödande och möjligen beröra personliga förhållanden av känslig art.Reglerna för att utge en särskild ersättning bör därför utformas efter en schablonmetodsom medger en enkel administration vid utbetalning. Ersättningsbeloppet böranpassas så att resultatet ter sig så rättvist som möjligt vid en jämförelsemellan olika enskilda skadefall. Jagförordar att särskild ersättning enligt följande riktlinjer utges till värnpliktiga,vapenfria tjänslepliktiga, civilförsvarspliktiga ocb frivilliga som har skadatssvårt vid olycksfall under tjänstgöring inom försvaret. Enförsta förutsättning föratt ersättning skall ulgå bör vara att den skadade vidutgången av hade räu till livränta enligt någon av militärer-sätlningsförordningarnaeller motsvarande bestämmelser för civilförsvarspliktiga och hemvärnsmän.Denna förutsättning böranses vara uppfylld också i de fall där den skadade haderätt till livränta eller grunderna för någon av de nämnda författningarna. 1969års reform om olycksfallsskydd för värnpliktiga m. fi. har inneburit all lillfredsslällandeersättning utgått till dem som har skadats under obligatorisk tjänstgöring år1969 eller . De som har skadats under frivillig tjänstgöring under dennatid har i stort sett fåll motsvarande ersättning på grund av försäkring. Den nuaktuella ersättningen bör därför endast avse olycksfallsskador som harinträffat före , Närdet gäller frågan om vilka åldersklasser som bör tillerkännas ersättning finnerjag del vara väsentligt att jämställa de värnpliktiga m, fi, med dem som harskadats under utförande av arbeie i anställning. Delta innebär att personer somär födda eller senare bör få möjlighet att erhålla den särskildaersättningen. Jaganser vidare att skadan skall ha medfört en relativt hög invalidilelsgrad föralt ersättning skall utges. Bestämmande av invalidiletsgraden inom yrkesskadeförsäkringensker ofta enligt schematiska grunder. Man använder sig av tabeller, som ihuvudsak utgår från den inverkan en skada ansågs ha på en kroppsarbetaresarbetsförmåga. Vissa justeringar har skett med hänsyn lill förhållandena i delsärskilda fallet. Denna s. k. medicinska invaliditetsbedömning har dock lett lillall den för livränta fastställda invaliditeten endast i begränsad utsträckningsvarar mot en förvärvsmässig invaliditet. Enligl företagna undersökningar har yrkesskadelivränlanfaktiskt kommit att helt eller delvis bli någoi annal än kompensation förinkomstbortfall för den anlalsmässigt övervägande delen yrkesskadade, främstde med lindriga skador. Den medicinska invaliditetsgraden är dock en god Prop.1975/76:139 10 utgångspunktför att bedöma skadans bestående konsekvens i ideellt hänseende. Vidbedömning av vilken grad av invaliditet som bör berättiga lill särskild ersättningfinner jag övervägande skäl tala för alt ersättning inte bör ulgå för skadorsom har lett till en t)estående invaliditet som är lägre än 25 96, Eninom försvarsdepartementet företagen utredning visar alt 556 värnpliktiga m, n.,födda eller senare, har skadats vid olycksfall under tjänstgöring föreår 1969 så allvariigt att nedsättningen av arbetsförmågan har bedömts varaminst 25 96. Ilikhet med vad som gäller för det särskilda olycksfallsskyddet för skador somhar inträffat bör särskild ersättning ulgå för skador undertjänstgöringstiden, däri inbegripet inrycknings- och utryckningsresor, men inteför skador som har inträffat under ledighet eller frilid uianför föriäggnings-områdeo,d.