prop · FZ03215 · 1975-12-31 00:00:00 — Fiskeriintendenten i nedre södra distriktet understryker att fiskerättsägamaofta är de skadelidande men att det ändå föreligger en naturligintressegemenskap i fråga om hushållningen med vattentillgångarna. Lantmäteristyrelsenframhåller att betänkandet infe innehåller någon närmare redovisning av hurutredningen tänkt sig fördelningen av uppgifter mellan vattenförbundet ochsådana fiskesamfälligheter som ingår i förbundet i fråga om åtgärder som rymsinom såväl förbundet som samfällighefens ram. Det kan behövas särskildabestämmelser för att reglera ansvarsfördelningen. Fråganom medlemskap för väghållare tas upp särskUt av några re< missinstanser. Detär härvid inte fråga om medlemskap på gmnd av 1975/76: 215 65 byggandei vatten, exempelvis av en bro. i framhällermotorvägarnas inverkan på vattenföringen i berörda vattendrag. Dessutom är detvatten som avrinner från vägar tämligen förorenat. föreslårdärför frivilligt medlemskap för . i Malmöhuslän framhåUer att dräneringsvatten från vägar, speciellt motorvägar, har menliginverkan på vattendragen och ifrågasätter därför om inte väghållare bör varaskyldig att gå in som medlem om det är av betydelse för förbundets verksamhet.Enligt lantbruksstyrelsen leder ett ökat antal trafikleder i vårt land i vissafall till att allt större mängder dagvatten leds direkt ner i vattendragen ochpåverkar vattnet. Lantbraksstyrelsen föreslår därför friviUigt medlemskap för vägförvaltningenoch anser att tvångsanslutning kan förordas i vissa faU. I samband medmedlemskretsen tar några remissinstanser upp frågor som hänger samman medvattenbehov för bevattning. framhåller att vattenuttag förbevattning i VL behandlas som byggande i vatten och anser det därför logisktatt bevattningsintresset i förekommande fall bör vara representerat genom attmarkägare med sådant intresse går in som medlem. i länanser att anslutningsrätt för företag eller sammanslutningar av företag för bevattningbör utredas ytterligare. Enligt lantbruksnämnden är det viktigt attbevattningsintresset genom medlemskap får inflytande på tillgången på vattenför bevattning och på vattnets kvalitet. Enligt lantbruksnämnden i Skaraborgslän bör anslutningsrätten omfatta även sammanslutning av bevaftningsintressenter.Lantbruksnämnden i anser att enskUda fastighetsägare bör kunnaanslutas som medlemmar om särskilda skäl föreligger och framhåller härvidfrämst vattenuttag för bevattningsändamål på en fastighet. i bör enskilda fastighetsägare med bevattnings-eller fiskeintressen kunna beredas möjlighet till medlemskap. Södertörnstingsrätt framhåller att det förekommit flera vattenmål om tUlståndtUl vattenbortledning för jordbruksbevattning. Erforderlig samverkan bl. a. förfördelning av vattnet kan stundom åstadkommas på frivillig väg. Ofta fordrasdock fastare former. Det bör enligt tingsrätten därför övervägas om behovföreligger av särskilda bestämmelser härom i VL. Tingsrätten anser atttillstånd till vattenbortledning kan behöva tidsbegränsas för att möjliggöraanpassning tiU ändrade behov. Utredningenanser inte att det är påkallat att koppla ihop medlemskap med äganderätt tillfastighet. i län kritiserar denna inställning och anseratt det bör övervägas att anknyta medlemskapet tiU viss fastighet. Utredningendiskuterar anslutningstvånget bör få göras gällande. Skåneshandelskammare anser att utrednmgens inställning är mindre välmotiverad ochinte står i överensstämmelse med ut- 5 1975176.1 saml. 1975/76: 215 66 talandenom att det är angeläget att undvika påtvingad samverkan. I motsats tillutredningen anser handelskammaren att ett förbunds verksamhet främjas bäst omdet endast har medlemmar som har ett påtagligt och aktuellt intresse av atfvara med. Handelskammaren förordar alltså att man utgår från aktuellaverksamhetsgrenar och att anslutningstvånget endast får göras gällande motintressenter vars ingrepp i vattenområdet har ett naturligt samband med den aktueUaverksamheten. De vars medverkan kan bli aktuell på bör givetvis harätt att friviUigt ansluta sig. Behovetav statsbidrag understiyks uttryckligen av länsstyrelserna i , ,och , lantbruksnämnderna i och ,, Nordvästra . Skövdegruppen, , och . Några av dessa remissinstanser anser att statsbidragsfråganmåste lösas redan i samband med lagstiftningsfrågan genom att anvisningarutarbetas för bidragsgivningen. i och Skövdegruppenfäster särskild vikt vid att statsbidrag bör kunna utgå även till frivilligasammanslutningar. Utredningensförslag tUl förbundsavgift kritiseras av tre lantbruksnämnder.Lantbruksnämnden i befarar att förbundsavgiften ibland kankomma att uppgå till betydande belopp och anser det därför befogat altkapitalstarka medlemmar, som kommuner och industrier, betalar en störreförbundsavgift än exempelvis torrläggningsföretag och fiskesammanslutningar.Lantbruksnämnden i län förordar att allmänna omkostnader fördelasefter samma grunder som övriga kostnader. i länifrågasätter om förvaltningskostnaderna bör fördelas med lika belopp på allamedlemmar, eftersom medlemmarnas intresse i ett förbund kan vara av väsentligtolika storlek. anser att de allmänna förvaltningskostnadernai största möjliga utrsträekning bör åvila kommunerna. Enligt föreningen måsteman i praktiken antagligen i väsentlig mån lita tiU att staten bidrar till kostnademaför att verksamheten skall komma igång. Utredningensförslag i fråga om andelstal godtas visserligen aUmänt av remissinstanserna menflera av dessa understryker behovet av ytterligare uttalanden och av tUlämpningsföreskrifterför att ett riktigt och rättvist resultat skall kunna erhållas i dennakomplicerade fråga. St(öv-degruppen delar åsikten att det är svårt attåstadkomma en rättvis och lätt accepterad form av kostnadsfördelning. Skövdegrappenkämpar själv med problemet och anser det viktigt att ytterligare försök görsatt 1975/76: 215 67 fåfram mera preciserade anvisningar. Det kan enligt Skövdegruppen i själva verketifrågasättas om ett vattenförbund kan fimgera effektivt utan en rationeUlösning av problematiken kring kostnadsfördelningen. framhåUeratt samhället bör bidra till kostnadema för underhållsarbeten som medför nyttaför rent allmänna intressen, exempelvis bad oeh naturvård. Det behöver närmareutredas i vilka former detta bör ske delaktighet i företaget ellerkostnadsbidrag. a. vid sjörestaurering är vanligen stat eller kommuninitiativtagare. Torrläggnings- oeh avloppsintressenas kostnadsansvar i sådanafall behöver penetreras. Fördelningen av kostnadsansvaret kan vara komplicerad.I lagen måste därför ges allmänna riktlinjer. En möjlighet att lösa problemetmed närsalter från jord- och skogsbmkets gödselmedel är enligt tingsrätten attbelägga handelsgödselmedel med en särskild avgift som sedan används förvattendragens underhåll. Enligt lantmäteristyrelsen bör lagen mot bakgmnd avrådande rättsläge utformas så att den ger ett klart stöd för en rimligarekostnadsfördelning mellan forrläggningsin-tresset och avloppsintresset.Östergötlands läns hushållningssällskap håller inte för uteslutet attbetydande svårigheter kan uppstå vid bestämmande av andelsfalen. Detta torde aUdelessärskUt bli fallet vid avgränsningen mellan å ena sidan jord- och skogsbraketsamt å andra sidan industrier och kommuner. Någon mera exakt värdemätare påjord- och skogsbrakets andel i vattendragens igenväxning finns enligt hushållningssällskapetinte och det kan ifrågasättas om det överhuvudtaget är möjligt att få fram ensådan. Om ett vattendrag redan är helt eller delvis förstört när ettvattenförbund bUdas är det enligt hushållningssällskapets mening inte rimligt attmarkägaren ges ett andelsfal som svarar mot hans framtida nytta avregenereringskostnaderna. Läget måste först nollställas genom att vattendragetåterges sin ursprungliga karaktär på bekostnad av dem som förorsakatförsämringen. Först därefter skall markägaren svara för sin andel i detframtida underhållet. Markägaren skall alltså i princip vara berättigad tillersättning för att ett honom tillhörigt vattendrag försämrats eller förstörtsutan hans egen förskyllan. framhåller att det finns vissasträckor i ett vattendrag som inte ingår i något torrläggningsföretag därföratt omgivande mark är relativt högt belägen. Även sådana sträckor behöverrensas för att vattendraget i sui helhet skall fungera. Det är enligt lantbrakshögsko-lanoklart hur utredningen anser att kostnaden härför skall bestridas.Lantbruksnämnden i framhåller att avloppsutsläpp från enskildafastigheter belastar vattenförbundens kostnader och undrar om det är tänkt attkommunen skall ta denna andel som sin eller infe. framhåUer att ettvattenförbunds åtgärder kan ingripa i ett meddelat tUlstånd. I så fall bör tUlståndshavareninte vara delaktig och påföras andelstal med avseende på dessa åtgärder. EnligtVASO bör det alltså klart uttalas att ett på gmndval av rättskraftigt tillståndnegativt Prop.1975/76: 215 68 intresseav en verksamhet skall beaktas vid bestämmande av andelstal. Vidare bör bestämmelsemaom andelstal modifieras så att inte inverkan i och för sig på vattenförhåUandenabestämmer andelstalet utan endast sådan inverkan i den mån den har inflytandepå förbundets verksamhet. framhåUer att förslagetmöjligen skulle kunna befaras medföra att en innehavare av tUlstånd tUlkraftverk eller reglering skulle bli skyldig att betala den väsentUga delen av kostaadernaför en aktion som är riktad mot honom själv. Inverkan på vattenförhållandenabör därför inte vara en avgörande faktor vid kostnadsfördelningen. Det ärenligt förenmgen lämpligare att fördela kostnaderna endast efter nytta ochintresse av förbundets uppgift. Utredningen föreslår vissmöjlighet tUl jämkning av andelstalen. handelskammare ansluter sig helttill de synpunkter som utredningen anför till stöd för förslaget. Enligthandelskammarens mening talar emellertid dessa synpunkter närmast för attbestämmelsen utformas inte som en jämkningsregel utan som en maximiregel. Dennamaximiregel skulle innebära att ingen medlem utan att han samtyckt till detskall kunna drabbas av högre kostnader för viss verksamhet i förbundets regi änvad som motsvarar hans kostnad för egna åtgärder, varigenom han kunnat uppnåsamma ändamål. De medlemmar som önskar att förbundet skall ha hand om viss verksamhettrots att den sammanlagda kostnaden därvid blir högre bör också svara föröverskjutande kostnad för övriga medlemmar. 5.6Förbupdsbildning, organisation och förvaltning Utredningensförslag till förfarande vid förbundsbildning utsätts för viss kritik. Dekritiska remissinstanserna förordar i sfället enbart en vattendomstolsprövningmed eller utan föregående förrättningsförfarande. i läninstämmer i utredningens uttalande att länsstyrelserna har god överblick övervattenförhållandena i länet. bör därför liksom hittUls verka sominitiativtagare och medverka vid förbundsbildning. Detta behöver inte innebäraatt också skall vara beslutande myndighet. Om det ärlänsstyrelsen som skall besluta om exempelvis tvångsanslutning kan det menligtinverka på möjligheter att ta initiativ osv. De frågor där tvistkan uppkomma är av sådan karaktär att regelmässigt måste anlitasakkunnig. På grund av det anförda anser att prövningen avfrågan om förbundsbildning bör ankomma på vattendomstol. Eftvattendomstolsförfarande är inte mer tungrott än ett förfarande vidlänsstyrelse. Däremot är den av utredningen föreslagna prövningen hos tvåinstanser onödigt tillkrånglad och kan uppenbarligen medföra egendomligakonsekvenser. Samma fråga kan komma att prövas både hos vattendomstol ochlänsstyrelse. i län anser också 1975/76: 215 69 altdet bör övervägas om inte ett förrättningsförfarande kan byggas upp eftermönster av anläggningslagen. Besvär skulle kunna anföras hos vattendomstol ochlänsstyrelsen skulle ha besvärsrätt. Alternativt skulle underställning sketill innan förrättningen avslutades. Sö-dertörns tingsrättanser det nödvändigt att samverkan i vattenförbund utformas vid förrättning avkvalificerad förrättningsmän och under full insyn från berörda intressen.Eftersom det är fråga om avvägning mellan olika enskUda och allmänna intressenär det enligt tingsrätten ofrånkomligt att de berörda får tillfäUe tillöverprövning under domstolsmässiga former. Den för sådan prövning erforderligatekniska sakkunskapen torde finnas endast i vattendomstolarna.Det är mindre lämpligt att prövning sker hos länsstyrelserna, som har att sompart företräda det allmänna. förordar att man låter vattendomstolarnasvara för prövningen, eventueUt efter föregående förrättning. Vattendomstolenmed sUt hydrologiskt och inte administrativt avgränsade domsområde har ensamlad överblick över det vattensystem som är aktuellt och som ofta sträckersig över flera län. har vidare sin juridiska och tekniskasakkunskap och erfarenhet inriktad på just sådana förhållanden som är aktueUai ett vattenförbund. Lantmäteristyrelsen uttalar rent allmänt att åtskilligafrågor skulle få en lämpligare lösning om lagstiftningen utformades i närmareanslutning till anläggningslagen. i anser att detkanske hade varit bäst om utredningen hade föreslagit en fristående för-rättningsmannaorganisationsom alltså skulle stå helt fri i förhållande till länsstyrelsensnaturvårdssektion. Kammarkollegietanser att någon berättigad invändning knappast torde kunna framställas mot denföreslagna beslutsordningen vid förbundsbildning (länsstyrelse och regering)men framhåller att de föreslagna villkoren för förbundsbUdning i och för siginrymmer inte oväsentliga moment med starkt rättslig anknytning. Denav utredningen föreslagna besvärsordningen vid förbundsbildning behandlas avnågra remissinstanser. Vattenöverdomstolen anser att frågan om medlemskap isynnerhet med den av domstolen föreslagna utvidgningen (se avsnitt 5.4) harså starka inslag av lämplighets- och ändamålsöverväganden att talan motlänsstyrelsens beslut i sådan fråga bör föras hos regeringen och inte hoskammarrätten. Kammarrätten i framför motsvarande synpunkt. Enligtkammarrätten hänger frågorna om vattenförbunds bildande, verksamhetsområde oehmedlemskrets nära samman. Eftersom skall avgöra frågorna samtidigtförefaller det orationellt atf ha skilda besvärsvägar. Överprövning avtvångsanslutning av kommun bör naturligen ankomma på regeringen. Lantbruksnämndeni ifrågasätter om inte är bättre änkammarrätten att vara besvärsinstans. Nämnden förklarar sig emellertid inse inte bör frångå de gene- 1975/76: 215 70 rellafullföljdsregler som gäller för talan mot beslut av länsstyrelse. Lantbruksnämndeni understryker att mångfalden av altemativa besvärsvägar görett svåröverskådligt intryck och anser att en förenkling av besvärsreglerna ärönskvärd. I fråga om tidpunkten förangivande av ändamålet med eft vattenförbunds verksamhet framförs några synpimkter.Lantmäteristyrelsen anser att i beslut om bildande av vattenförbund bör angesäven förbundets ändamål. Även i län och Sverigesadvokatsamfund anser att verksamhetens art bör preciseras redan från början. Frågorom upplösning av vattenförbund eller avveckling av verksamhetsgren bör enligt lantmäteristyrelsenprövas i samma ordning som bildande av vattenförbund med hänsyn till kravet påstadga i förbundens verksamhet och de betydande aUmänna intressen som ofta ärförknippade med vattendragen. i tar upp fråganom skyldighet att kvarstå som medlem och understryker vikten av långsiktigplanering och flerårig budgetering. Sådan planering skulle försvåras ommedlemskretsen alltför lätt kunde ändras. Remissinstanserna haråtskilliga synpunkter i fråga om vattenförbundens organisation ochförvaltning. Lantmäteristyrelsen finner det naturligt att i största möjligautsträckning bygga på lagen om förvaltning av samfälligheter och tillstyrkerutredningens förslag. anser att medlemmarnasbeslutanderätt begränsats i alltför hög grad och att länsstyrelsensbeslutanderätt gjorts alltför omfattande. Enligt nämnden är det onödigt attkräva fullständig enighet mellan medlemmarna i fråga om andelstal för att intebeslutanderätten skall gå över till . Särskilt mot bakgrund avvattenförbundens vittgående initiativrätt till olika åtgärder enligt VL är detenligt koncessionsnämnden egendomligt att överlämna praktiskt taget hela beslutanderätteni fråga om finansieringen till . anser att detbör vara tillräckligt med dels en på lämpligt säic kvalificerad majoritet blandmedlemmarna dels möjlighet att klandra förbundsstämmans beslut hoslänsstyrelsen eUer . Skövdegruppen anser att beslut omkostnadsfördelning bör kunna fattas med enkel majoritet med möjlighet tiUöverklagande. Även upptagande eller avslutande av viss verksamhetsgren börkunna grundas på enkel majoritet av förbundsstämma. iStockholms län anser det däremot otiUfredsställande att helt hänskjuta fråganom andelstalens storlek till medlemmarnas eget avgörande. Kammarrätten iGöteborg framhåller att överprövningen av beslut om andelstal ianläggningslagen har anförtrotts fastighetsdomstol. Med tanke på de tekniskaproblemen vid en andelstalsbestämning och det privaträttsliga inslaget ikostnadsfördelningen inom vattenförbunden föreslår kammarrätten atf hithörandefrågor prövas av vattendomstol i stället för av kammarrätt. Vattendomstolarnamed sina erfarenheter av likartade frågor är enligt kam- Prop.1975/76: 215 71 marrättensuppfattning bättre skickade för uppgiften än kammarrätterna. Skulle vadkammarrätten förordar vinna gehör, kan det med fog ifrågasättas om inte ävenövriga frågor som av utredningen föreslås bli föremål för kammarrätts prövningbör överflyttas på vattendomstol. En minskning av antalet besvärsmyndigheter'ären fördel och kammarrätten kan inte se något hinder mot att vattendomstolprövar även frågor om fastställande av vattenförbunds stadgar, förordnande avsammanträdesledare samt bestämmande av arvode till styrelseledamot och syssloman.Kammarkollegiet och i län framhåller att frågor somsammanhänger med förbundets stadgar kan komma att prövas både av länsstyrelseni samband med fastställelse och av vattendomstol efter klandertalan.Lantbruksnämnden i framhåller att besvärsreglerna ärsvårtolkade när det gäller mot vem talan skall föras. I vissa fall är det motlänsstyrelsen och i andra fall mot övriga medlemmar eller själva förbundet.Behovet av normalstadgar för vattenförbund understryks särskilt avlänsstyrelsen i och Skövdegruppen, som redan har sådanastadgar i funktion för de frivilliga förbunden. i länanser att omröstning i ekonomiska frågor regelmässigt bör ske efter andelstal.Lantbruksnämnden i framhåller att det kan uppkomma problem vidberäkning av röstetal för avgörande av fråga som är av ekonomisk betydelse förflera verksamhetsgrenar. Denna fråga bör enligt nämnden kunna regleras genom enbestämmelse i stadgarna om de skilda verksamhetsgrenarnas vikt vid beräkningav röstetal i gemensamma omröstningar. 6 Underhåll av dammar Ägarenav en byggnad i vatten är enligt 2 kap. 33 § VL skyldig att underhållabyggnaden så länge den består. Underhållet skall skötas så att byggnaden intekan föranleda fara för allmän eller enskild rätt. Om ägaren inte iakttargällande vattenhushållningsbestämmelser kan han ådraga sig straffansvar (13kap. 13 § VL) och det finns också möjligheter fill handräckning (13 kap. 9 § VL).För försummelse av själva underhållet finns däremot inte något straffansvar ochdef finns infe heller någon möjlighet till handräckning. Den som har liditskada genom bristfälligt underhåll eller kan befara att sådan skada skallinträffa är hänvisad till att vid domstol yrka skadestånd eller påkallaföreläggande för den ansvarige att fullgöra det försummade underhållet. Talan skallväckas vid vattendomstol beträffande de för vattenförhållandena viktigasteslagen av byggnader (se 11 kap. 17 § punkt 28 VL). Enligt3 kap. 10 § skaU byggnad i vatten eller annan anläggning som 1975/76: 215 72 gjortsför vattenreglering, där någons rätt kan vara därav beroende, av deltagarna iföretaget behörigen underhållas. Länsstyrelseni har mot bakgrund av den översvämningskatastrof som i juli 1973inträffade i vid lå-ttt genomföra en inventering avdammanläggningar i länet för att söka utröna riskema för nyaöversvämningskatastrofer vid andra dammar. Enligt inventeringen är 64 dammar imycket gott skick, 175 dammar i gott skick och 19 dammar i mindre gott skick.Genom inventeringen har enligt uppnåtts att berörda dammägarefått en påminnelse om att besiktning och tillsyn av dammanläggningarna måsteske fortlöpande. Iskrivelse anför att 2 kap. 33 § och 3 kap. 10 § VLinte ger något stöd för eller annan myndighet att ingripa vidförsummelse av tillsyn och underhåll av dammar. anser detta varaen allvarlig brist och hemställer att regeringen överväger sådan ändring av VL attansvariga myndigheter erhåller möjlighet att ålägga dammägarna att utföra kontmuerligbesiktning genom sakkunnig personal av dammarna och att utöva tiUsyn av dem vidstarka flöden. Ijustitiedepartementets promemoria påpekas att vattenlagsutredningen, somarbetar med en fullständig översyn av VL, i sitt slutbetänkande kommer att taupp frågan om underhåll av dammar (jfr LU 1974: 9). Om man vill genomföraprovisoriska åtgärder skulle enligt promemorian syftet med länsstyrelsensskrivelse kunna tillgodoses genom att i 2 kap. 33 § VL tas in ett nytt andrastycke av följande lydelse: "Har underhållet försummats, fårlänsstyrelsen antingen förordna om rättelse på den försumliges bekostnad ellervid vite tUlhålla den försumlige att själv vidtaga rättelse." Förebildtill en sådan bestämmelse finns i 2 kap. 65 § andra stycket VL som avser skyddför grandvatten-tiUgång. Enligt promemorian bör en hänvisning till den nyabestämmelsen tas in i 3 kap. 10 § första stycket VL. Talan mot länsstyrelsensbeslut skaU föras hos kammarrätten. Dei promemorian föreslagna ändringarna i VL tUlstyrks eller lämnas utan erinranav praktiskt taget samtliga remissinstanser. Förslaget avstyrks av ochVänersborgs tingsrätter. Depositiva remissinstanserna understryker behovet av lagändringen. Enligt vattenöverdomstolenbehövs både ett effektivare tillsyns- och kontrollsystem och bättre möjligheterän f. n. att få till stånd rättelse i individuella fall av försummelse. I avbidanpå atf vattenlagsutredningen utarbetar ett förslag fill lösning av dessa frågorförordar vattenöverdomstolen att en provisorisk lösning enligt förslagetgenomförs så snart 1975/76: 215 73 Vattenöverdomstolen anmärker härvid att 2 kap. 33 § VL avservattenbyggnader över huvud taget och inte bara dammar. Vattenlagsutredningenbekräftar att utredningen i blivande slutbetänkande kommer att ta upp frågan omunderhåll, tillsyn och utrivning av vattenbyggnader. Utredningen tillstyrkerpromemorieförslaget men framhåller att önskemål knappast fulltut tillgodoses. anser att den största risken förolyckor föreligger för det stora antalet smådammar som inte övervakasnöjaktigt. Föreningens medlemmar har däremot sina dammar under fortlöpande ochsakkunnig övervakning. anser att det onekligenföreligger ett behov av tvångssanktion. I awaktan på att frågan om underhåll avdammar behandlas av vattenlagsutredningen är eiUigt meningpromemorieförslaget ändamålsenligt och väl ägnat att understryka vikten av ochskapa garantier för att underhållsskyldigheten fullgörs i den omfattning somerfordras från katastrofsynpunkt. i framhålleratt hos i två fall påkallats åtgärder beträffande dammarsom på grund av bristande tUlsyn och underhåll ansetts kunna utgöra en faraför omgivningen. Att det saknas regler som ger ansvarig myndighet rätt atfförordna om erforderliga åtgärder i dylika faU är enligt meningen allvarlig brist. anser att översvämningsrisken i mångafall är så stor att provisorisk lagstiftning är motiverad. De provisoriska tvångsingreppenbör dock begränsas tUl att avse sådana dammar där det bristande underhålletinnebär påtaglig risk för skada på person eller egendom av betydande värde. Atfmeddela provisoriska bestämmelser även i de fall då det försummade underhåUetär till olägenhet för endast exempelvis naturvården är däremot enligttingsrättens mening inte påkallat. anser alt önskemålen omlagändring är av hög angelägenhetsgrad.