prop · FY03103 · 1975-12-31 00:00:00 — Föregen del kan jag ansluta mig till förslaget att bolag i de nu angivnasituationerna skall kunna förvärva egna aktier. Frågan är emellertid omföreslagna undantagsbestämmelser kan utvidgas något. På något håll har underremissbehandlingen föreslagits att aktiebolag skall få möjlighet att förvärvaegna aktier upp till en gräns av av aktiekapitalet. Vidare har förordatsatt bolag av viss storlek skall kunna få förvärva egna aktier i vissutsträckning i syfte att underlätta för sina anslällda att på förmånligavillkor förvärva sådana aktier. Slutligen har framhållits att det finns behovav att kunna ge dispens från regeln att aktie som förvärvats genom övertagandeav affärsrörelse måste avyttras . Enligtmin mening har de skäl som talar för förbudet att förvärva egna aktier sådantyngd att det måste fordras särskilda skäl för att man skall överväga att göraundantag från den principiella huvudregeln. Jag har inte blivit övertygad omatt det såsom hävdats av en remissinstans finns påtagligt praktiskt behovav en regel som tillåter aktiebolag att förvärva egna aktier avaktiekapitalet. Jag kan därför inte biträda förslaget härom. Vad härefter angårdet under remissbehandlingen väckta förslaget om förvärv av egna aktier hardet inte det samband med frågan om anställdas rätt att förvärva aktier ibolagen som remissinsianserna velat antyda. Jag är inte beredd att förordanågot slags undantag från det principiella förbudet för bolag att förvärva egnaaktier i syfte att bereda de anställda möjligheler att köpa aktier. Jagdelar utredningens uppfattning att egen aktie som förvärvats i samband medövertagande av affärsrörelse skall avyttras inom förhållandevis . Denav utredningen förordade absoluta tidsfristen kan emellertid iundantagsfall leda till att bolag får tvingas av-' yttra egen aktie medförlust. För att undvika något sådant föreslår jag att regeringen ellermyndighet regeringen bestämmer ges rätt att dispensera från tvåårsregeln. Aktiekapitaletkan gå helt eller delvis förlorat genom att bolagels rörelse går med förlust.För denna situation innehåller gällande lag vissa bestämmelser omtvångslikvidalion. Om aktiekapitalet gått förlorat till 2/3 och bristen inteinom blivit fylld, skall bolaget träda i likvidation och upplösas.Det åligger styrelsen och verkställande direktören att upprätta en särskildlikvidationsbalansräkning när det finns anledning att misstänka attaktiekapitalet gått förlorat tUl 2/3. Visar det sig att bristen iaktiekapitalet överstiger 2/3, skall bolagsstämma utlysas för prövning avbalansräkningen och av frågan om bolaget skall träda i likvidation.Bolagsstämman kan då antingen besluta om likvidation eller också ordna så atthela bristen täcks genom kapitaltillskott eller genom nedsättning avaktiekapitalet. Detta måste i så fall ske efter det attlikvidationsbalansräkningen framlades för stämman. När fyramånadersfristenutgått kan ansökan om tvångslikvidation göras hos rätten. Utredningsförslagetinnebär vissa uppmjukningar i reglerna om tvångslikvidalion. I förslagetbehålls själva utgångspunkten för tvångslikvidationsreglerna nämligen attaktiekapitalet gått förlorat tUl 2/3. Det åligger styrelsen i sådant fall attsnarast möjligt tUl bolagsstämman hänskjuta frågan om bolagets trädande ilikvidation. Beslutar stämman inte om likvidation, får bolaget respit tiUordinarie bolagsstämma under näslföljande räkenskapsår. Fastställs inte viddenna stämma en balansräkning som visar att det egna kapitalet eventuelltefter kapitalnedsättning uppgår till halva aktiekapitalet skall styrelsen,om stämma inte fattat likvidationsbeslut, inge ansökan tUl rätten omtvångslikvidation. Utredningsförslagethar i sina huvudlinjer allmänt godtagits av de remissinstanser som yttrat sigi ämnet. Eftersomreglerna om det bundna kapitalet skall ersätta delägarnas personUga ansvarighetför bolagets skulder, bör enligt min mening ett aktiebolag inte kunna fortsättasin verksamhet, om aktiekapitalet helt eller tiU väsentlig del har gåttförlorat. Ett bolag som befinner sig i det läget att det är skyldigt att trädai likvidation har dock i och för sig goda möjligheter att undgå detta. Ett sättär att skaffa nytt kapital genom nyemission. Ett annat sätt är att sätta neddet befintliga aktiekapitalet och använda nedsättningsbeloppet för att täckabalanserad förlust, varefter någon likvidationsskyldighet inte längreföreligger. Bolagets balansräkning utvisar nämligen efter nedsättningen avaktiekapitalet att aktiekapitalet i sin helhet täcks av bolagets tillgångar.Det kan synas som om detta innebär ett slags kringgående av reglerna omtvångslikvidation. Nedsättningen av aktiekapitalet kan ju sägas utgöra en renbokföringsåtgärd, som emeUertid innebär att bolaget undgår likvidationstvånget.Man får dock inte förbise, att ett sådant bolag efter nedsättning avaktiekapitalet utåt redovisar ett mycket mindre aktiekapital änvad det har gjort. Den säkerhet för fordringsägarna som aktiekapitaletär avsett att utgöra har med andra ord minskat betydligt i värde och dettamåste redovisas offentligt. Detta har givetvis betydelse både för bolagetsaktuella fordringsägare och för personer som avser att träda i förbindelse medbolaget. Jag ansluter mig tillutredningsförslaget om att utgångspunkten för tvångsUkvidationsförfarandet börvara att aktiekapitalet gått förlorat till 2/3. På den punkten föreslår jagalltså inte någon ändring i gällande lag. Gällande lag innebär emellertid, somnyss nämndes, att bolaget måste täcka hela bristen i aktiekapitalet för attundgå tvångslikvidation. Jag delar utredningens uppfattning att detta krav äralltför strängt. Det kan inträffa att ett företag belastas med stora utgifterunder en förhållandevis . Särskilt gäller detta i fråga omnystartade företag under deras uppbyggnadsperiod. Det kan också hända att dessautgifter inte motsvaras av några nyförvärvade tillgångar vilkas värde enligtbalansräkningen uppgår till de erlagda utgiftema. Sådana företag kan iblandkomma över den gräns vid vilken likvidationsskyldighet föreligger. Det kan dåvara mycket svårt, för att inte säga omöjUgt, att täcka helabristen i aktiekapitalet. En Ukvidation kan för sådana företag innebära enonödig värdeförstörelse som går ut över kapitalägarna och de anställda iföretaget. Inte minst från de anställdas synpunkt är det nödvändigt att gelikvidalionshotade företag ett visst rådrum för att undgå tvångslikvidation.Det är också från den synpunkten påkallat att minska kraven på anskaffning avnytt kapital. Jag biträder därför utredningsförslaget om att bolaget skallkunna få respit till ordinarie bolagsstämma under näslföljande räkenskapsår.Jag förordar vidare den ändringen i gällande lag att likvidationsskyldighetskall kunna undgås, om vid denna stämma det egna kapitalet uppgår till halvaaktiekapitalet i stället för som är fallet . Ettbolag kan öka sitt aktiekapital genom tillskott från aktieägarna eller genomatt använda fonderade vinstmedel eller dolda reserver. Bolaget kan vidare fåsitt kapitalbehov täckt genom krediter. De medel som erhålls genomkreditgivning brakar betecknas främmande kapital. Relationerna mellan eget ochfrämmande kapital varierar mellan företagen och med konjunkturema. Det gårinte att uppställa någon allmängiltig princip för relationerna mellan eget ochfrämmande kapital i företagen. Det bör emellertid anmärkas att kreditgivare isin kreditgivning uppställer vissa krav på dessa relationer. Anser enkreditgivare att ett bolags egna kapital är för litet i förhållande till dessfrämmande kapital, vägras krediter till bolaget. Somframgår av det förut anförda är aktieägarna delägare i företagets egna kapital.Det är vanligt att alla aktier därvidlag har lika rätt. Det förekommeremellertid också att åtskillnad görs mellan olika aktieslag. Olikheterna kanavse aktiernas andel i bolagets tUlgångar och vinst. Olikheterna, som måsteframgå av bolagsordningen, består i de flesta fall i att vissa aktier fårföreträde framför andra. Man brakar använda beteckningen preferensaktier föraktier med företräde medan de övriga aktiema kallas stamaktier. Företrädesrättenavser vanUgtvis rätten till vinstutdelning. Företrädesrätten tillvinstutdelning kan varieras på olika sätt. Ofta kombineras företrädesrättentill utdelning med en bestämmelse att preferensaktier vid bolagets upplösninghar företrädesrätt tUl sitt nominella belopp men därutöver ingen rätt alls.Eventuellt överskott tUlkommer alltså stamaktiema ensamma när bolagetupplöses. Denna typ av preferensaktier kan i själva verket sägas utgöra ettslags mellanform mellan stamaktier och obligationer. I fråga om preferensaktierbör vidare nämnas att det är vanligt att sådana aktier har företrädesrätt tillackumulativ utdelning. Innebörden härav är att preferensaktieägarna har rättatt få ut alla resterande företrädes-berättigade belopp innanvinstutdelning får ske till stamaktieägama. Enannan åtskUlnad som ofta görs mellan aktier av olika slag avser rösträtten.Även sådana åtskillnader måste framgå av bolagsordningen. Enligt gällande lagfår rösträttslösa aktier inte förekomma. Däremot kan rösträtten graderas mellanolika aktier. Röstvärdet för en aktie får dock aldrig överstiga tio gångerröstvärdet för en annan aktie. Bestämmelser om olikhet i röstvärde införs oftaför att garantera en viss grupp aktieägare ett dominerande inflytande i ettaktiebolag. Regler om olUchet i röstvärde måste emellertid också ses motbakgrund av bestämmelserna lag. Den lagen innebär nämligenatt bolag som har s. k. utiänningsklausul i sin bolagsordning får förvärva fastegendom utan tillstånd, vUket annars krävs även om bolaget är svenskt.Utlänningsklausulen måste innebära att utiändska rättssubjekt ellertillståndspliktiga svenska rättssubjekt bara får inneha en mindre del avaktiema i bolaget, nämligen av rösträtten och avaktiekapitalet. Bolag som vUl dra lill sig utländskt kapital och som därförönskar utnyttja möjligheten att låta av aktiekapitalet ligga iutiändsk hand måste alltså införa regler om olikhet i röstvärde för att kunnautnyttja utländskt kapital i sådan omfattning. Utredningen angående utländskaöverlaganden av svenska företag har i uppgift att göra en allmän översyn av1916 års lag. Aktiebolagsutredningensförslag har redan föranlett vissa ändringar i gällande lag i syfte attunderlätta företagens kapitalförsörjning. Sålunda har möjlighet införts föraktiebolag att vid nyemission av aktier mot betalning i pengar besluta omavvikelse från den företrädesrätt att delta i nyemissionensom annars tillkommer aktieägarna. Vidare har styrelsen fått behörighet altefler bemyndigande av bolagsstämman besluta om nyemission och om avvikelse frånaktieägares företrädesrätt alt delta i nyemission. Aktiebolag har också givitsrätt att ge ut dels konvertibla skuldebrev, dvs. skuldebrev som kan bytas utmot aktier i det läntagande bolaget, dels skuldebrev förenade med optionsrättatt teckna nya aktier i det lånlagande bolaget och dels slutligen konvertiblaaktier, dvs. aktier som kan omvandlas tUl aktier av annat slag (SFS 1973: 302 och303). De frågor rörande företagens kapitalförsörjning som i detta sammanhangåterstår att behandla rör vinstandelsbevis, emission till underkurs ochrösträtlslösa aktier. I det följande behandlar jag dessa frågor under olikaavsnitt. Närett bolag behöver skaffa nytt kapital kan det ske på i princip två vägar.Bolaget kan öka det egna kapitalet genom nyemission. Bolaget kan också öka detfrämmande kapitalet genom att ta upp lån vUket vanUgtvis sker mot obligationereller andra skuldebrev. Aktier har i motsats till fordringar rösträtt och annanrätt att medverka i bolagets förvaltning. Fordringsägamas anspråk på betalningoch ränta går å andra sidan före aktieägarnas anspråk på utdelning ochlikvidationskvot. Emellertid kan olika mellanformer mellan aktier ochfordringar förekomma. På grundval av prop. 1973: 93 infördes sålunda i svenskrätt regler om konvertibla skuldebrev, dvs. obligationer som gerfordringsägaren rätt att på vissa villkor byta ut skuldebrevet mot aktier i bolaget.Samtidigt infördes regler om skuldebrev med optionsrätt till nyteckning som gerfordringsägaren rält att teckna aktier i bolaget mot betalning i pengar. Enfordring kan vidare likställas med en aktie så till vida att räntans storlekgörs beroende av bolagets vinst eller av vinstutdelningen på bolagets aktier,s. k. vinstandelsbevis eller participating debentures. Vinstandelslånenhar tidigare kommit till användning i . a. utgavs participatingdebentures av Aktiebolaget . Gällanderätt sätter inte några hinder i vägen för bolagen att emittera vinstandelslånoch beslut härom torde kunna fattas av styrelsen. På grand av den misstro sommötte vinstandelslånen efter det att Aktiebolaget i konkurs har emellertid vinstandelslånen knappast kommit till någonslörre användning i . En annan härtUl bidragande anledning är att detråder osäkerhet i frågan om den variabla avkastningen på vinstandelsbevisen fårdras av vid beskattningen som kostnad för bolaget eller om den skall jämställasmed aktieutdelning. Utredningenlägger fram förslag om vinstandelsbevis. Ingen remissinstans har motsatt sigatt regler om vinstandelslån införs i aktiebolagslagen. Underremissbehandlingen har emellertid några remissinstanser påpekat att vUlkorenför vinstandelslån kan varieras på skilda sätt. Man bmkar enligt dessaremissinstanser skilja mellan olika slag av vinstandelsbevis, nämligenlånedebentures och delägardebentures. Lånedebentures medför rätt tillåterbetalning av lånet med ett nominellt eller eventuellt indexberäknatbelopp. Delägardebentures medför däremot rätt till betalning ur bolagetstiUgångar vid likvidation eller uppsägning med belopp som t. ex. motsvarar visskvotdel i bolagets tUlgångar eller som beräknas efler den genomsnittiigamarknadskursen före uppsägningen eller likvidationen. Enligt min mening är detviktigt att skilja mellan dessa olika slag av vinstandelsbevis. Vinstandelslåninrymmer alltid vissa osäkerhetsmoment. Det spekulativa momentet är emellertidinte så framträdande, om lånet skall inlösas till ett nominellt ellereventuellt med hänsyn till penningvärdesförändringen bestämt belopp vid en påförhand fixerad tidpunkt. Det finns enligt min mening inte heller någonanledning att genom lagstiftning hindra bolagen att använda den speciellamellanform mellan aktie och obligation som denna typ av vinstandelsbevis utgör. Ärvarken inlösentidpunkten eller återbetalningsbeloppel på förhand fixerade harinnehavaren av vinstandelsbevis däremot en mycket osäker slällning. Ärvinstandelslånet konstruerat så att innehavaren av vinstandelsbevis får enandelsrätt i bolagets förmögenhet, intar i själva verket innehavare av sådanavinstandelsbevis en ställning som ligger mycket nära aktieägarens (jfr NJA 1935s. Efiersom en innehavare av elt vinstandelsbevis dock är att anse somkreditgivare, har han inte rösträtt på bolagsstämma och saknar varje möjlighetatt ingripa mot inte önskvärda bolagsstämmobeslut. Han har heller inte någonmotsvarighet till aktieägarens principiella rätt tUl företräde vid nyemission.Det betyder att en innehavare av ett vinstandelsbevis av det nu berörda slagetmåste finna sig i att värdet av hans andels-rätt minskar allteftersom nyavinstandelsbevis med rätt till andel i bolagets förmögenhet ges ut. Man kandärför med visst fog påstå att en innehavare av ett vinslandelsbevis av nuberört slag i realiteten intar samma ställning som aktieägare men ulan att kunnadeltaga i bolagets förvaltning och utan att kunna åberopa några av deskyddsregler som gäller för aktieägare. Den otrygga ställning en innehavare aven delägar-debenture på delta sätt får är enligt min mening ägnad atl väckastarka betänkligheter. Något påtagligt behov för bolagen att använda dennaspeciella form av vinstandelsbevis synes inte föreligga. Jag förordar därföratt delägardebentures förbjuds i den nya aktiebolagslagen. Förbudet kanlämpligen ges den formen att i lagen föreskrivs att penninglån skall betalasmed elt nominellt eller indexberäknat belopp såvida inte annat följer av lagensbestämmelser om konverteringslån. Enligtutredningsförslaget ankommer det på bolagsstämman att be- slutaom upptagande av vinstandelslån. Stämman har emellertid enligt förslagetmöjlighet att delegera sin beslutanderätt till styrelsen. Beslut om upptagandeav vinstandelslån eller om att delegera beslutanderätten till styrelsen måsteenligt förslaget fattas med kvalificerad majoritet. Under remissbehandlingenhar näringslivet kritiserat förslaget att det skall ankomma på bolagsstämmanatt besluta om upptagande av vinstandelslån som grandas på lånedebentures.Näringslivet påpekar därvid alt sådana lån endast utgör en variation av normalaperminglån och att det enligt gällande lag ankommer på styrelsen att besluta omupptagande av lån för bolagets räkning. Delta synes mig i och för sig varariktigt. Det för vinstandelslån karakteristiska systemet med ett variabelttillägg till en fast ränta kan emellertid påverka aktieägamas möjlighet att fåutdelning i bolaget. Det kan därför med visst fog hävdas att ett beslut omupplagande av vinslandelslån är mer ingripande för aktieägarna än ett beslutom upptagande av ett traditionellt lån. Jag är därför inle beredd att gå ifrånutredningens förslag om att det i princip är bolagsstämmans sak att besluta omupptagande av sådana lån. Å andra sidan synes mig utredningen ha gått förlångt då den kräver kvalificerad majoritet för sådana beslut. Jag förordar förmin del att beslul om upptagande av vinstandelslån skall beslutas avbolagsstämman, att stämman skall kunna delegera sin beslutanderätt tillstyrelsen och att dessa beslut av stämman skall kunna fattas med enkelmajoritet såvida inte bolagsordningen uppställer krav på kvalificeradmajoritet. Liksomgällande lag innebär utredningsförslaget ett absolut förbud mot att emitteraaktier till en kurs som understiger det nominella beloppet. har i en särskild framställning begärt undantag från detabsoluta förbudet mot emission till underkurs. Innehållet i framställningenhar redovisats tidigare (avsnitt 7.4). Enligtmin mening är det av central betydelse alt aktiekapitalet verkligen tillförsbolaget. Utgångspunkten måste, som förut nämts, under alla omständigheter varaatt tUlgångar som motsvarar aktiernas nominella belopp jämte eventuellöverkurs har inbetalts eller eljest tillförts bolaget. Annars kan inteaktiekapitalet och det övriga bundna egna kapitalet på ett tillfredsställandesätt fullgöra sin funktion av säkerhetsfaklor för bolagets borgenärer. En annansak är att aktiekapitalet och det övriga bundna egna kapitalet kan komma atturholkas genom att bolagets rörelse går med förlust. Reglerna omtvångslikvidation innebär dock alt en sådan process inte kan fortgå hur längesom helst. har som nämnts väckt frågan om undanlag från det absolutaförbudet mot emission till underkurs när det är fråga om en nyemission genomkontantbetalning. Förbudet mot emission till underkurs medför nämligen enligtbankföreningen och in- dustriförbundetätt ett börsregistrerat aktiebolag, vars aktier noteras under eller kringpari, inte har möjlighet att skaffa kapital genom nyemission eftersomemissionskursen måste sättas så högt att emissionen inte kan placeras påmarknaden. ochindustriförbundet är naturligtvis i och för sig rikligt. Ärdet fråga om ett bolag vars rörelse har gått så dåligt att dess bundna egnakapital urholkats till den grad att full täckning inte längre finns för helaaktiekapitalet, är det emellertid enligt min mening alldeles i sin ordning attbolaget i fråga inte får göra en nyemission till underkurs. Ett sådant bolagbör rekonstmeras. En nedsättning av aktiekapitalet kan ingå som ett led i ensådan rekonstruktion. Sker nedsättningen på det sättet att aktiemas nominellabelopp sänks, blir det därefter möjligt att emittera aktier till en kurs somligger vid eller renlav överstiger det nya nominella beloppet för aktierna. Nutorde emellertid bankföreningen och industriförbundet med sin framställninginte åsyfta företag av det slag jag nu berörde. Man synes i stället närmast hai åtanke sådana bolag vars egna kapital i och för sig kan beräknas ha ettvärde som överstiger det sammanlagda nominella beloppet av bolagets aktier,men där värdet på dessa enligt börsens uppfattning ligger lägre. Utgångspunkten förframställningen är att man med en tillämpning av de i aktiebolagslagen intagnareglema om värdering av bolagets tillgångar och skulder kommer till att detegna kapitalet är större än vad börskursen utvisar. Antag att ett bolag med ettaktiekapital på 100 milj. kr., fördelat på 1 milj. aktier å , medtillämpning av värderingsreglerna i aktiebolagslagen och med hänsyn tagen tilldolda reserver och latent skatteskuld måste anses ha ett eget kapital på 120milj. Aktiens värde uppgår alltså enligt denna beräkning till 120 kr.Börskursen har emellertid legat på . Jagvill ingalunda bestrida, att sådana situationer kan uppkomma. Frågan äremellertid om man i det läget skall ge företräde åt det värde som börs-kursenrepresenterar eller det som framkommer vid värdering enligt aktiebolagslagen. Börskursen kan påverkas aven mängd olika faktorer, t. ex. förväntningar på avkastning inom de olikabolagen, det allmänna ränteläget och förekomsten av stora utbud resp. storainköp. Börskursen representerar dock en marknadsvärdering av bolagen. Omemission lill underkurs skulle tillåtas i det fall som avses i framställningenbetyder det att man underkänner den marknadsvärdering som börskursen innebäroch i stället ger företräde åt den bokföringsmässiga värdering som görs pågrundval av årsredovisningsreglerna. För egen del anser jag övervägande skältala för att man i stället bör ge företräde åt den värdering som börskurseninnebär. Vidarebör framhållas att en emission till underkurs knappast kan bli aktuellannat än i sällsynta fall. Det praktiska behovet är alltså inte stort. Bolagsom befinner sig i den situation som diskuteras har alllid möjlighet attplacera en nyemission efter det att bolagets aktier stämplats ned i sambandmed en nedsättning av aktiekapitalet, låt vara att nedsättningen avaktiekapitalet allmänt torde uppfattas som en drastisk åtgärd. Det synesemellertid osäkert om aktiemarknaden skulle ställa sig mer positiv till enemission till underkurs. En sådan emission kan lätt uppfattas som enbekräftelse på att bolagets stäUning är dålig. Jag är inle övertygad om att deti det hänseendet råder någon avgörande skillnad mellan en emission tillunderkurs och en nyemission kombinerad med nedsättning av aktiekapitalet. Ienlighet med dessa överväganden har jag kommit tiU den slutsatsen att emissionlill underkurs inte bör tUlåtas. Enligtgällande lag är utgångspunkten att varje aktie har en röst. Härifrån kanavvikelse göras genom bestämmelse i bolagsordningen. Ingen aktie får dock haett röstvärde som överstiger tio gånger röstvärdet för annan aktie. a. alt rösträttslösa aktier inte får förekomma. Utredningenföreslår inte några ändringar på dessa punkter. TUlföljd av bestämmelsema lag har det stora flertalet större svenskabolag s. k. utlänningsklausul. Detta innebär som tidigare nämnts att utländskarättssubjekt eller tillståndspliktiga svenska rättssubjekt bara får inneha enmindre del av aktiema i bolaget nämligen upp tUl av rösträtten och avaktiekapitalet. Systemet med utiänningsklausuler begränsar bolagensmöjligheter att skaffa utländskt kapital genom nyemission eller genomkonverteringslån eller lån med optionsrätt till nyteckning. Detta är i och försig naturligt, syftet med lag är just att begränsa det utländskainflytandet över svenska företag. Näringslivet har föreslagit att störredifferenser än 110 skall tilllåtas. Åtminstone borde enligt näringslivet endifferens på 120 vara möjlig. Som skäl för dessa yrkanden anförs väsentligenföljande. Denpågående internationaliseringen av företagsverksamheten och behovet av att iökad utsträckning ta utländskt kapital i anspråk för att tillgodose de svenskaföretagens finansieringsbehov medför att bolagen behöver ökat svängrum. KanskesärskUt påtagligt är detta behov när det gäller för elt svenskt företag attförvärva utländska företag.