prop · FZ03126 · 1975-12-31 00:00:00 — Blir detlamöjligl bör även konvenlionen om migrerande arbetare (reviderad 1949) ulansvårighet kunna ratificeras. För den händelse statsmakterna skulle vilja avvaktapensionskommitténs ställningstaganden i fråga om den sociala tryggheten börSverige dock ratificera del I. Viss tveksamhet kan visserligen rådaom 67 § utlänningslagen är förenlig med konventionen men med hänsyn liU syftetmed stadgandet kan en sådan tolkning möjligen vara försvarlig. I annal faU bör67 § anpassas lill konventionens krav. Övriga remissinstanser anför bl. a. följande. Art. 8 mom. 2 Ett eventueUt hinder för ratificering kan, pkpelnarsocialstyrelsen, föreligga genom all del i arbelsmarknadskungörelsen(1966:368, omtryckl 1972: 300, ändrad senast 1975:124) slår attarbelslöshetshjälp, som ges i form av beredskapsarbete, arkivarbete ochmusikerhjälp, i regel endast ges ål arbetslös svensk medborgare och utiänningsom är medborgare i stat, med vUken träffat överenskommelse omömsesidighet ifråga om hjälpåtgärder vid arbetslöshet. Enligl den europeiskaöverenskommelsen skall flyktingar saml medborgare i etl antal angivna länderefler sex månaders vistelse i vara berättigade till arbelslöshetshjälppå samma villkor som svenska medborgare under fömtsättning all vederbörandeföre arbetslöshetens inträde stadigvarande bosatt sig i . Detsamma skallenligt nr 118 gäUa stalslösa samt medborgare i ell antalutomeuropeiska länder. De flesta migrerande arbetare lorde falla inom någon avdessa överenskommelser och konventioner. För dem som inte berörs skulle docken ratificering, varvid följer behov av ändringar i arbetsmarknadskungörelsen,innebära en icke oväsentiig förbättring av de migrerande arbetarnas situation. Prop.1975/76:126 21 Tidigareangivna olikheter beiräffande utlänningar i förhållande till svenska medborgarei fråga om folkpension m. m. utgör enligt riksförsäkringsverketratifikalionshinder. LOoch TCO anför alt, även om del av artikeln inte klart framgår vad som skaUinnefattas i begreppet social trygghet, det ur svensk synvinkel är naturUgt atlhit hänföra rätt liU folkpension. saknar många invandrare räll härtill.Enligl organisationernas mening bör därför vid ratifikation avkonvenlionen göra förbehåll för del II. Iratifikationsfrågan åberopar hinder som har anförts och avstyrkerratifikation. I övrigt tillstyrker remissinstanserna utifrån resp.utgångspunkter att konventionen nr 143 ratificeras av , i vissa fall medförbehåll för del II. LO och TCO tillfogar, all de eventuella hinder somföreligger för alt ratificera konventionen ulan förbehåll bör, om möjligt,undanröjas . 1sitt yttrande över rekommendationen hänvisar i tillämpliga delar tillyttrandei över konvenlionen och anför i övrigt bl. a. följande. Sverigehar tidigare inle i högre grad gmndat invandringspolitiken på de ekonomiska ochsociala behoven i urspmngsländema eller på migratio-nens konsekvenser på långsikt för de berörda samhällena. Delta sammanhänger bl. a. med de uppfattningarom migrationens följder som förhärskat. förslag till mål för invandrar- och minoritetspoUtiken framhöU invandramtredningen(SOU 1974:69) i samband med jämlikhelsmålet atl migrationens hämmande effekterpå utvandrariänderna borde motverkas genom ökat ekonomiskt samarbete mellaninvandrings- och utvandringsländer för atl skapa alternativasysselsättningsmöjligheter i urspmngslan-del för den som eljesi nödgasutvandra. Utredningensförslag kan i sig vara värdefullt. synes emellertidbehovet komma atl kvarstå all beakta de olika ulvandrar-ländemas varierandebehov i själva invandringspolitiken. All arbetskraftsinvandring av betydelsebör enligt SIV:s mening ske i samförstånd med del enskilda ulvandringslandetmen ulan atl man därför går så långl all staterna får räll alt hindraindividens rätt atl migrera. Allmäntkan sägas atl en effektiv likställdhet fömtsätter alt språkproblemen kanbemästras. Lagen om räll till ledighet och lön vid svenskundervisning är avstor betydelse men dess fulla genomförande måsle säkerställas. Frågan om stödtUl de hemarbetande - i huvudsak kvinnor - vid svenskundervisning är ännu intelöst vUket måste betraktas som myckel otillfredsställande. Vidare krävs enutvidgad tolkservice, ökat antal flerspråkig personal och mer information påinvandrarspråk. Prop.1975/76:126 22 derslrykas behoven för de invandrare som inte är läs- ochskrivkunniga. De befinner sig i det svenska samhället i en myckel prekärsituation och förtjänar elt starkt slöd. b) och c) Det är ofla mycket svårt för invandrare atl fåtillgodoräkna sig tidigare teoretiska och praktiska erfarenheler frånhemlandet. Problemen kan yttra sig på många olika sätt. Flerårig utbUdning kant. ex. krävas för en formell svensk kompetens som reellt redan fmns. Lägre lönkan utgå för atl svensk gymnasieskola inle genomgåtts och utiändsk intetillgodoräknas. Resultatet blir ofla att invandraren får sämre betaldanstäUning med mindre arbetstillfredsställelse och sämre möjligheter lill utvecklingän personer som har moisvarande erfarenheler från svenskt ulbUdningsväsendeoch arbelsUv. f) Utlänningar kan i motsats till svenskar intelUlgodoräkna sig värn pliktstjänstgöring i samband med vissa sociala förmåner. kommer atl överväga möjligheten av initiativ i denna fråga. g) Utlänning måsle ha dispens för alt vara fackligslyrelserepresenlanl i aktiebolag. Del kan även nämnas beiräffande arbetslöshetskassor all dis pens krävs för utiänning bl. a. för uppdrag som styrelseledamot. kom mer all överväga elt initiativ i även dessa frågor. i) Det råder slor brist på flerspråkig personal. Effektivlikställdhet har härigenom inte kunnat uppnås. Behoven är stora på en radområden. Särskilt kan framhållas sådan service där terapeutiska samtal ingårsom en fömtsättning. En för och gemensam arbetsgrupp ominvandramas psykiska problem arbetar bl. a. med denna fråga. En förteckningöver läkare som kan ge behandling på andra språk än svenska håUer f. n. på allfärdigställas av gmppen. Vidare bör samhäUel tillvarata de möjligheter detväxande antalet invandramngdomar ger. Den svenska socialpolitiken kan inte sägas särskilt varabaserad på undersökning av förhåUandena inom de migrerandes urspmngsländer.Detla vore givelvis önskvärt. En viklig aspekt härav är att invandraren behöverinformation om utvecklingen i hemlandet efter utvandringstiUfällel. Han kommerannars helt naturligt all inta en mer konservativ attityd i vissa frågor änsom motsvarar den allmänna uppfattningen i hemlandet. Delta kan bl. a. motverkaen omvärdering av mäns och kvinnors roUer och förslärkageneralionsmotsätlningar. Invandramas boendeförhäUanden bör främst förbättras genomgenerella bostadspolitiska insatser och andra åtgärder som motverkar den socioekonomiskasegregationen i boendel. Dämtöver finns emellertid elt stort behov av särskildaåtgärder för all ge invandrama service i bostadsområdena. Prop.1975/76:126 23 Introduktionenär relativt tillfredsställande i vissa företag men är i allmänhet heltotillräcklig. Del finns anledning alt understryka de ökande behoven avinformation lill de anstäUda invandrama med anledning av de vidgade kunskapemaom bl. a. kemiska ämnen och den utökade användningen av dessa. Högstadomstolen har fastslagit arbetsgivarens ansvar för all även icke svenskspråkigaförstår säkerhets- och hälsorisker i arbetet (Nytt juridiskt arkiv 1973:95). e)En handledning utarbetades av SAF, LO och för dem som handläggerinvandrarfrågoma i förelagen. Fortsall uppmärksamhet krävs för att säkerstäUaatt förslagen tillvaratas. Varoch en som är föremål för elt beslut om avlägsnande bör ha räll till offentligtbiträde. Arbetarskyddsstyrelsenuppger atl den avser alt även i fortsättningen tiUämpa de principer påarbetarskyddets område som återfinnes i rekommendationen. Den svenskaarbelarskyddslagstiflningen ger styrelsen sådana befogenheter. Styrelsen har idetla sammanhang noterat alt arbetsmiljöutredningen även ägnat uppmärksamhetåt frågan om invandrare och alt kommentarerna på denna punkt i utredningensnyligen framlagda slutbetänkande ligger väl i Unje med rekommendationensprinciper. Övrigaremissinstanser ansluter sig utifrån resp. utgångspunkter i stort till rekommendationensprinciper. första behandling av ämnet Migrerande arbetare år 1974föreslog kommittén att konventionen (nr 97) (behandlad i det följande) ochrekommendationen (nr 86) om migrerande arbetare skulle revideras saml alt -under fömtsättning atl den förordade revisionen verkligen kom liU stånd - demigrerande arbetstagamas rätt till social trygghet i alla former skuUe ges enframträdande plats i den nya konventionen. Utfalletav konferensens arbete blev emellertid på denna och andra punkter ett annat ändet av kommittén förordade. Inte desto mindre får slutresultatet i form av enny konvention (nr 143) och en rekommendation (nr 151) anses tillfredsslällande.I det sammanhanget kan noteras att den 1975/76:126 24 avkommitténs majoritet föreslagna kompromissen beträffande instramenlens formlyckades samla en majoritet vid arbetskonferensen. Förslagel innebar ihuvudsak all konventionens delar I och II skullegöras ratificerbara var för sig. Demål som släUs upp i de nyantagna instmmenlen överensstämmer väl med deriktlinjer för invandrar- och minoriletspolitiken som antogs av år1975 (prop. 1975: 26, InU 1975:6, rskr 1975:160). Därmed existerar, enliglkommitténs bedömning, de allmänna fömtsättningama för att tillträdakonventionen nr 143. ILO-kommitténär inle övertygad om alt konventionen i sig är etl effektivt instmment för attkomma tillrätta med olika former av missbmk i samband med migration. det önskvärt alt om möjligt ratificerar konventionensdel 1 och därmed ålar sig alt på de sätt som föreskrivs verka för konventionenssyfle. I skall varje medlemsstat för vUken konventionen är gäUande respekteraalla migrerande arbetstagares gmndläggande mänskliga rättigheter. SIVifrågasätter om vissa bestämmelser i utiämningslagen (1957:668) och iutlänningslagen (1954: 193, ändrad : 1358) slår helt iöverensstämmelse med konventionskraven. Bestämmelsema avser regeringens rällatt förordna, att den som enligl beslut skall utlämnas i avbidan påverkställigheten skall tagas i förvar eller stäUas under uppsikt, resp.polismyndighets skyldighet att i visst fall ta i förvar utiänning som bedömsvara terrorist saml gällande inskränkning av rällen alt överklaga beslut omlagande eller kvarhållande i förvar när beslulel meddelats av regeringen. SIVhänvisar till all den som berövats friheten har rätt till domstolsprövningenligl bl. a. om de mänskliga rättighetema ochgmndläggande frihelema. 1denna del vUl peka på att beslut av polismyndighet, ,länsstyrelse eller förvaltningsmyndighet om förvarstagande i utiän-ningsärendesom handläggs av myndigheten kan överklagas till domstol. När polismyndighet beslutarom förvarslagande i ärende som handläggs av annan myndighet, åligger del dennamyndighet atl la stäUning till den provisoriskt beslutade åtgärden. Genomdessa bestämmelser måste konventionskraven angående rätt till domstolsprövningav frihetsberövande i utlänningsärenden anses ha tillgodoselts. Beslutom förvarslagande enligt utiämningslagen fömtsätter atl högsta domstolen ansettalt utiämning lagligen kan ske saml atl regeringen därefter meddelar beslut omutlämning. Förvarstagande får ske i avbidan på verkställighet av beslutet. Inteheller dessa bestämmelser slår enligl kommitténs mening i strid med artikel 1i konventionen. Socialstyrelsenifrågasätter om bestämmelsema i arbelsmarknadskun- görelsenstår i överensstämmelse med konventionens arl. 8 mom. 2. AMS anför attjämställdhet mellan migrerande arbetare och svenska medborgare föreligger ipraktiken och att i de fall gällande författningar medger särbehandling av denutiändska arbetskraften dessa bestämmelser toUas generöst. ILO-kommitténfinner det emellertid önskvärt och nödvändigt för fullständig tillämpning avkonvenlionen att arbelsmarknadskungörelsens formella krav i vissa fall påsvenskt medborgarskap slopas. Detla lorde kunna ske sedan beslut om ratifikationfallals. ILO-kommitténär tveksam beträffande innebörden av konventionens art. 9 mom. I och dess kravpå likställdhet med avseende på social trygghet som gmndar sig på tidigareanställning. Kommittén vill därför föreslå att regeringen hos internationellaarbelsbyrån söker upplysning om kravens innebörd och med ledning därav prövarde invändningar mol ratifikation som anförts av remissinstanserna. SIVifrågasätter utlänningslagens (§ 67) förenlighet med art. 9 mom. 3. Även om,såsom verket anför, utlänningen inte heller nu i allmänhet bestrider kostnadenför avlägsnande kan, enligl kommitténs uppfattning, här anses föreligga ellratifikalionshinder. De sakkunniga som enligt regeringens beslut skaU se överutiänningslagsliflningen bör enligt kommittén överväga gällande bestämmelser iförhåUande till konvenlionen. ger del i prop. 1975:26 formulerade jämhkhels-målel den aUmännafömtsättningen för en successiv tiUämpning av konventionen i dess helhet.Kommittén viU understryka atl konventionsbestämmelsema redan nu på mångapunkter tiUämpas fuUl ut och all den svenska invandrarpolhiken i många styckeninspirerat de inlemationeUa strävandena på området, däribland till väsentligadelar den nu behandlade konvenlionen. I vissa fall går den svenska politikenlångl utöver vad som f n. kan skrivas in i en intemationell konvention. Somexempel härpå kan anföras den röslrällsreform som fattade beslut omhösten 1975 (prop. 1975/76:23, KU 1975/76:25, rskr 1975/76:78). 1likhet med remissinstansema finner kommittén emellertid atl vissa ratifikalionshinderföreligger. Viktigast härvidlag är bristen på överensstämmelse mellan desvenska bestämmelsema om social trygghet och konventionens krav (art. 10) pålikställdhet mellan migrerande arbetare och egna medborgare. Såsom nämnts harpensionskommittén (S 1970:40) fått i uppgift bl. a. all fömtsättningslöstpröva för- och nackdelar med lagfästa minimiregler för invandrares rätt tillfolkpension. föreslår atl tUl pensionskommittén överlämnastextema liU föreliggande konvention och rekommendationen nr 151 samt däröveravgivna yttranden för beaktande i dess fortsatta arbete. Tillträdetill konventionens del II aktualiserar också vissa andra förfall- 1975/76:126 26 ningsändringar.SIV påpekar all 16 kap. 9 § om olaga diskriminering inte gälleranställning och anser att det finns anledning atl överväga en lagändring. Enutredning om invandramas rättsliga ställning, bl. a. i vad avser anställningoch yrkesutövning pågår f. n. hos . SIVpåpekar slutiigen alt del aUtjäml gällande svensk-italienskaarbels-kraftsavtalel strider mol likslälldhelskravet vad gäUerskydd mot tvång att tillhöra sammanslutning. vUl för sin del föreslåatl åtgärder vidtas för alt överenskommelsen ändras på denna punkt eller sägsupp. Såsomanförts ovan finner hinder f.n. föreligga mot svensk ratifikationav konvenlionen nr 143. Kommittén utesluter emeUertid inle atl hindrensuccessivt kan undanröjas och föreslår atl åtgärder härför vidtas sommöjliggör ratifikation omfattande åtminstone del I. Iövrigt föreslår kommittén alt texterna till konventionen nr 143 och rekommendationennr 151 jämte däröver avgivna yttranden överlämnas till i dess egenskap avsamordnande myndighet vad gäller åtgärder för alt främja invandrares ochspråkliga minoriteters sociala och kulturella situation i . Texternabör överlämnas också lill arbelsgivamas och arbetstagarnas organisationer. Konvention (nr 97) om migrerande arbetare Konventionennr 97 antogs jämte en reviderad rekommendation (nr 86) om migrerande arbetarevid internationella arbetskonferensens 32:a sammanträde och föreladesföljande år (prop. 1950:188, 2LU 1950: 35, rskr 1950: 239). Ipropositionen pekade chefen för på svårigheler atltillämpa konventionens artikel 6 som - med vissa undanlag - föreskriver altinvandrare skall likställas med landets egna medborgare i fråga om bl. Han framhöU därvid atl vissa sociala förmåner i , l.ex.folkpension, var förbehåUna svenska medborgare. Även om del var önskvärt altSverige gav sitt stöd åt de internationella strävandena på konventionensområde förordade han all svensk ratifikation av konventionen t. v. borde anslå.Andra lagutskottet hänvisade lill en av anlagen resolution meduppmaning till medlemsstatema atl ratificera konventionen ochförordade en skyndsam översyn av bestämmelserna på det område som konventionenavser. anslöt sig till utskottets förslag. Fråganom ratifikation av konvenlionen nr 97 behandlades av senast år1969.1 yttrande lill statsrådet och chefen för atl kravet på svenskt medborgarskap hade slopats förvissa sociala förmåner. Frågan skulle fortlöpande prövas och om prövningen gavpositivt resultat skuUe kommittén komma Prop.1975/76:126 27 inmed förslag om svensk ratifikation. Prövningen ulföU emeUertid negativt, ochvid sammanträde beslöt kommittén bordlägga frågan omratifikation av konvention nr 97. Denaktuella remissbehandlingen har syftat till all utröna humvida tidigareanförda ralifikationshinder beträffande konventionen nr 97 kvarstår. I ärendethar yttranden inhämtats från samma instanser som angavs i föregående avsnitt. Liksomi fråga om konventionen nr 143 pekar vissa remissinstanser på de svenskabestämmelserna om social trygghet som etl hinder för ratifikation avkonventionen nr 97. Rfv hävdar emellertid nu liksom tidigare med hänvisningtill de undantagsbestämmelser, som finns inskrivna i konventionens art. 6 mom.I (b) ii och som saknar motsvarighet i konventionen nr 143, alt de svenskabestämmelsema om folkpension, ATP och bambi-drag inte utgörratifikationshinder. finner det för sin del önskvärt atlkonventionen ratificeras men anser del dock rimma dåligt med konventionens andaom från dess tiUämpning skulle undantas en så grundläggande social förmån somfolkpensionssyslemel. Konventionstexlen bör överlämnas tiU pensionskommitténför beaktande i dess fortsalta arbete och ralifikationsfrågan prövas på nytt dådess utredningsarbete redovisas. Deklaration om kvinnUga arbetstagares jämställdhet med tillhörande aktionsplan Vid1972 års arbelskonferens antogs en resolution om kvinnliga arbetstagare. Denhade föreslagils av bl. a. de nordiska arbelslagarombuden vid konferensen. Iresolutionen uppmanades att överväga att på dagordningen för1975 års konferens ta upp frågan om jämstäUdhet för kvinnliga arbetstagare. Ämnet"Lika möjligheter för och lika behandling av kvinnliga arbetstagare"hade i enlighet härmed lagils upp på dagordningen för en aUmän diskussion. Arbetskonferensenantog med stor majoritet en deklaration i ämnet och enhälligt en aktionsplan. DessaILO-dokument jämte den vid världskonferensen för det intemationella kvinnoårelgodkända världsaktionsplanen remitterades genom statsrådsberedningens försorgliU ell stort antal myndigheter och organisationer för yttrande. En avremissinstansema var . Kommittén bereddes inför sin behandlingtiUfälle att la del av yttranden i ärendet från samtliga myndigheler,arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer 1975/76:126 28 somär företrädda i kommittén m.fl. Ärendet bereds f. n. i . Somunderlag för arbetskonferensens behandling av ämnet "Lika möjligheter föroch lika behandling av kvinnliga arbetstagare" hade intemationellaarbelsbyrån utarbetat en rapport som mynnade ut i förslag lill endeklaration och en aktionsplan. Efter remiss till bl.a. arbetsmarknadens parterbehandlades rapporten i vid två sammanträden . Iett yttrande till redovisade kommittén aUmännasynpunkter på rapporten och detaljerade ändringsförslag beiräffandedeklaralionsutkastet. Kommitténs yttrande var enhälligt och kom atl ligga liUgmnd för den svenska regeringsdelegationens ställningstaganden i ämnet underkonferensen i . På förslag av kommittén överlämnades en kopia av dessyttrande liU inför den intemationella kvinnokonferensen iMexico. I ulskollsdebal-len i höU den svenske regeringsdelegalen eltanförande som även de svenska arbetsgivar- och arbetstagarrepresenlanlema stäUlsig bakom och som huvudsakligen byggde på yttrandet från . Kommitténkonslalerar med liUfredsställelse all flera av dess förslag vann gehör vidkonferensen. Detta gäller också del avsnitt VIII i rekommendationen omutvecklingen av mänskliga resurser (anlagen av samma konferens) som citeras iaktionsplanens punkt 3 om yrkesvägledning och yrkesutbildning. Ikommitténs uppföljningsarbete ingår bl.a. all till rapportera omtiUämpningen av ratificerade konventioner saml rekommendationer. Rapporter harregelbundet lämnals om tillämpningen av konvention (nr 100) om likalön och konvention (nr 1 II) om diskriminering (anställning ochyrkesutövning), vilka båda ratificerades av . Inför1975 års arbelskonferens hade lLO:s styrelse beslutat att låta inhämtarapporter om tillämpningen av likalönskonventionen (nr 100) ochrekommendationen (nr 90) i samma ämne. På gmndval av dessa rapporter hade lLO:sexpertkommitté gjort en allmän översikt av tillämpningen vilken diskuterades ikonferensens utskott för dylika frågor. Till denna diskussion inbjödsmedlemmama i utskottet för jämställdhet för kvinnliga arbetstagare. Utskottetnoterade med tillfredsställelse att andelen rapporterande medlemsländer ()var den högsta som någonsin uppnåtts. 1 den allmänna debatten underströksvärdet av konventionen som hade stimulerat många fackföreningskrav ochinitiativ i parlament och påverkal nationella åtgärder. Del var en av de mestkända och ratificerade konventionema. Detla berodde inle bara på konventionensprincip ulan också på konventionens främjande karaktär och dess flexibilitetvad gäller metoderna all lillämpa 1975/76:126 29 principen.Det underströks dock atl problem förekommer i alla länder, även sådana somsedan länge accepterat likalönsprincipen, i fråga om dess praktiska tiUämpning.Debatten utmynnade i atl likalönsfrågan måste placeras i etl vidare sammanhangsom gällde kvinnans ställning i arbetslivet över huvud taget. Utskottetuppmanade alla medlemsländer atl mer helhjärtat främja genomförandel avprincipen om lika lön. Medanledning av att instmmenlen om lika lön var föremål för särskild behandling avutskottet inriktades granskningen av medlemsländemas tilllämpning avratificerade konventioner på konvenlionen nr 100. Såväl , ,och som ett flertal andra länder fanns med på den lista avenskilda fall som skulle diskuteras med utgångspunkt från expertkommitténskommentarer. I fråga om de nordiska ländema riktades ingen allvarlig kritik mottillämpningen av konvenlionen utan kommentarerna rörde mer önskemål omytterligare information. För del gällde frågoma vilka ytterligareframsteg som gjorts för atl genomföra likalönsprincipen genom särskildalåglönesatsningar, vilka framsteg som gjorts i fråga om upprättande av en nyyrkesnomenklatur samt bidrag från delegationen för jämställdhet mellan män ochkvinnor till all genomföra likalönsprincipen. Arbetstagargmppen ansåg atlupprättandet av en jäm-slälldhetsdelegation och dess arbete kunde tjäna somexempel för andra länder, och utskottet uppmanade alt hålla lLO:sexpertkommitté underrättad bl. a. om delegationens fortsatta arbete. Såsom framgår av delsagda, framhåller , gällde uppmaningen att mer helhjärtattillämpa likalönsinslmmenlen också . De organ för kontroU avILO-konventionemas tillämpning som förfogar över i sin expertkommitté och iarbetskonferensens utskott för tillämpningsfrågor är emeUertid mycketåterhållsamma i sina bedömningar. Delta belyses av att inget land ådrog sigformell anmärkning från konferensen för brotl mot likalönskonventionen. En del av förklaringen tilldetta faktum kan enligt kommittén vara att kontrollorganen begränsar sig tillformella bestämmelser. Såsom flera av de övriga remissinstanserna påpekarexisterar t. ex. i vårt land knappast några formella hinder mot jämställdhetmellan män och kvinnor. Den ojämlikhet som råder i praktiken är svårare atlkomma åt med formella regler. framhöll i sitt yttrande överlLO:s rapport räcker formell jämställdhet inle för alt förändra enverklighet som präglas av diskriminerande värderingar och attityder.