prop · FZ03210 · 1975-12-31 00:00:00 — Frågor om skatteflykt skall enligt samfundetsmening omhänderhas av taxeringsmyndigheter och inte av konkursförvaltare ochheller inte av kronofogdemyndigheten. Samfundet påpekar vidare att omföretagsinteckningar i enlighet med ett framlagt förslag (jfr prop. 1975/76:12)ges företräde till betalning framför arbetstagares lönefordringar förvaltarensuppgifter i nu aktuella konkurser kommer att ytterligare kompliceras och i ökadutsträckning avse andra borgenärsintressen än statens. Detta talar motkronofogdemyndigheten som konkursförvaltare. HärtiU kommer enligt samfundet attkronofogdemyndigheten inte under några omständigheter bör ifrågakomma somförvaltare i sådana konkurser i vilka staten inte har praktisk möjlighet att fåutdelning. i anser logisktatt sanuna myndighet som har hand om specialexekutionen får hand om generalexekutionen.Kronofogdemyndigheten i distrikt anför att väsentliga likheter finnsmellan instituten utmätning och konkurs. Vid båda sker utredning om gäldenärensekonomiska och personliga förhållanden, omhändertagande och realisation avegendom, bedömande av vilken realisationsform som är lämplig, prövning av vilkafordringar som har rätt till betalning, fördelning av influtna medel mediakttagande av förmånsrätt m.m. Argumentetatt kronofogdemyndighet som förvaltare i förenklad konkurs ofta kan dra nyttaav utredning, som myndigheten har verkställt i ärende om skatteindrivning ellerutmätning för annan fordran än skatt hos gäldenären, åberopas särskilt avstatskontoret samt kronofogdemyndigheterna i , , ,, , och distrikt. Statskontoret framhålleratt det mera undantagsvis förekommer att konkursgäldenären är okänd förkronofogdemyndigheten men att det vanligaste förhållandet är att myndighetengenom olika exekutiva åtgärder mot gäldenären harkuimat bilda sig en god uppfattning om deimes ekonomiska förhållanden. Kronofogdemyndigheteni distrikt anför att vare sig konkurs initieras av kronofogdemyndigheteneller av enskild borgenär myndigheten vanligen redan har tillgång till ettutredningsmaterial som underlättar bouppteckning m.m. Medan kronofogdemyndigheten sålunda har åtskilligt 1975/76:210 113 utredningsmaterial gratis, måste vid advokatalternativetmaterialet införskaffas på nytt och detta blir ett förhåUandevis omfattandedubbelarbete som kan fördyra förfarandet. i Östersundsdistrikt antar att förenklad konkurs i de flesta fall kommer att föregås avutmätningar eller utmätningsförsök, och kronofogdemyndighetens för-valtarskapblir i stort sett en fortsättning på myndighetens tidigare mellanhavanden medgäldenären. i lägger vikt vid attkronofogdemyndigheten som företrädare för staten som borgenär tar initiativtill konkurs i det övervägande antalet fall och att staten och arbetstagamaoftast är förmånsberättigade i konkursen. Enligt myndigheten förefaUer detdärför från tids- och kostnadssynpunkt helt naturligt att kronofogdemyndighetenhar hand om förvaltningen. i distriktframhåller bl.a. att kronofogdemyndigheten har kontinuerliga och närakontakter med andra myndigheter och kan dra nytta också av dessa myndigheterskännedom om gäldenärens person och hans verksamhet. Gentemot synpunkter av nu berörda slag invänderadvokatsamfundet att det inte kan generellt förutsättas attkronofogdemyndigheten redan före konkursen har fått goda kunskaper omgäldenärens ekonomiska förhållanden. 1 reservationen konstateras nämligen attdetta i mindre grad gäller i storstadsdistrikten. Enligt samfundets meningförlorar argumentet härigenom sin bärkraft, eftersom det övervägande antaletförenklade konkurser torde vara att firma inom storstadsdistrikten. Beträffandekronofogdepersonalens kvalifikationer att ha hand om förvaltningen i förenkladkonkurs framhåller kronofogdemyndigheten i distrikt att kravet på attförvaltaren skall vara lagfaren torde kunna uppfyllas vid de flestakronofogdemyndigheter. Vidare är kronofogdemyndigheterna väl förtrogna medexekutionsrätt, kanske mer än några andra. Samma uppfattning harkronofogdemyndigheten i . anför bl.a. attkronofogdealternativet uppenbarligen medför att en viss enhetlighet kommer attprägla bedömningen i förekommande frågor men att detta knappast kan antas blifallet vid advokatalternativet. RSV framhåller att kronofogdemyndigheterna isin verksamhet har stöd av verket, men att motsvarighet härtiU saknas vidadvokataltemativet. Förvaltningsuppgifterna i de små konkurserna ställer vidarestora krav på affärsjuridiska kunskaper. i Mariestadsdistrikt gör gäUande att kronofogdemyndigheten har bättre förutsättningar änadvokat att driva förvaltningen också när det gäller förlikningsverksamhet,bl.a. med hänsyn tiU att kronofogdemyndighet som regel har ingående käimedom omgäldenären och har vana vid liknande överväganden i sin övriga verksamhet. En del remissinstanser som förordar kronofogdealternativetframhåUer att kronofogdemyndighetema bör ha rätt att anlita utomstående försådana förvaltningsuppgifter i förenklad konkurs som fordrar stor arbetsinsats 8 1975/76. 1975/76:210 114 eller särskilda kvalifikationer. iNorrköpings distrikt anför att kronofogdemyndighetema inte kan vara permanentrustade för mer krävande uppgifter som ibland kan förekonuna i förenkladkonkurs. Möjligheten måste åtminstone finnas övergångsvis, innankronofogdemyndighetema har fått behövlig personalförstärkning. Statskontoretföreslår att kronofogdemyndighet som förvaltare i förenklad konkurs i vissafall, då förvaltning av tillgångar över en längre tidsperiod aktualiseras,skall kurma hos konkursdomaren begära att någon förordnas att biträda vid förvaltningenav sådana tiUgångar. I län uttalar attkronofogdealternativet ger staten möjlighet att via konsulter tiUförakonkursförvaltningen specialkunskap i fråga om lokaliseringsstöd, lån ochgarantier samt statsbidrag till nedläggningshotade företag. Också de remissinstanser som förordar advokatalternativetsynes i allmänhet utgå från att kronofogdemyndighet får anses vara i och försig kompetent för förvaltningsuppgiften i förenklad konkurs. Advokatsamfundetifrågasätter emellertid i viss mån denna uppfattning. Kompetent för uppgiftenfår enligt samfundet i vart fall den anses vara som befinner sig ikronofogdekarriären. Om man skall se till kronofogdemyndighetens verksamhet istort, torde det inte vara en aUmänt vedertagen uppfattning attkronofogdemyndighetens indrivningsverksamhet fungerar särskilt effektivt.Förfarandet hos kronofogdemyndigheten får ibland en karaktär avslentrianmässighet och brist på personligt engagemang. Omkronofogdemyndighetema skall byggas ut ytterligare, finns vidare anledning attförmoda att de kommer att som större ämbetsverk fungera utan den effektivitetsom är önskvärd. Kronofogdemyndigheterna konuner dessutom att tvingasomhänderha en stor mängd olika ärenden. Samfundet har svårt att föreställa sigatt det kan vara en ändamålsenlig ordning att låta kronofogdemyndighetenavveckla en i gång varande rörelse. Det är i allmänhet inte förenligt medtanken på tillskapandet av större ämbetsverk att ge verken arbetsuppgifter,som utan tvekan bäst handhas av någon som är beredd att handlägga dessa på ettindividuellt sätt och betydligt mera flexibelt än vad som kan begäras avkronofogdemyndigheten. TiU detta kommer att det förefaller uteslutet att sådanapersoner som befinner sig i kronofogdekarriären konuner att ha tid ochmöjlighet att ägna konkursuppgiftema tillräcklig uppmärksamhet. Sannolikhetentalar för att konkursuppgiftema kommer att förläggas tillkronofogdeassistentplanet, vilket iimebär att de handläggs av personer medOtiUräcklig kompetens för uppgiften. Samfundet anser för sin del att en advokathar minst lika god kompetens som kronofogdemyndighet att handlägga de inledandeförvaltningsuppgifterna. I kronofogdemyndighetens vanliga arbetssätt ingårinte förhandlingar med spekulanter på gäldenärens rörelse eller övrigatillgångar. Hela den förvaltningsfrågan är i övrigt mycket olämplig attanförtro åt ett statligt verk, anser samfundet. Samfundet påpekar också att ireservationen har angetts att kronofogde- Prop.1975/76:210 115 myndighet skulle nedlägga större intensitet iförvaltningen och kunna åstadkomma snabbare avveckling. Något bärande skälhärför har emellertid inte anförts. Också i endel andra uttalanden ifrågasätts kronofogdealternativets lämplighet fråneffektivitetssynpunkt. i anser atteffektiviteten kan bli lidande på förvaltningens karaktär avmyndighetsutövning. Myndigheten framhåller att även kronofogdemyndighetenshandlande som företrädare för staten som borgenär i allmänna mål har sådankaraktär. Partsställningen skulle kräva särskild omsorg vid handläggningen avförvaltaruppgifterna och skulle inte underlätta snabbhet i förfarandet. Vidadvokataltemativet är däremot förvaltaren inte underkastad ämbetsansvar ochkan arbeta smidigare och effektivare för att åstadkomma en snabbkonkursavveckling. Bankinspektionen gör ett liknande uttalande.Handelskammarförbundet framhåller att kronofogdemyndighetema i allmänhet tordesakna personal med tiUräckliga affärsmässiga kunskaper och erfarenheter föratt framgångsrikt ta till vara borgenäremas intressen vid avvecklingen av t.ex.en rörelse. åberopar att kronofogdemyndigheten intehar den erfarenhet av affärslivet som vid advokatalternativet normalt krävsbeträffande den som utses till förvaltare. Invändningenmot kronofogdealternativet att byte av förvaltare måste ske i de fall dåförenklad konkurs övergår till ordinär konkurs bemöts med samma motivering somi reservationen av bl.a. utredningen om säkerhetsåtgärder m.m. iskatteprocessen. Utredningen tillägger att förvaltarbyte kan tänkas förekommaäven vid advokataltemativet, eftersom advokat som har förordnats tillförvaltare i förenklad konkurs kanske varken kan eller vUl av olika skäl åtasig avvecklingen av ett ordinärt konkursbo. i Örebrodistrikt erinrar om att personal hos denna myndighet i regel har förordnatstill god man i fattigkonkurser som har tillkonunit efter ansökan avmyndigheten. I de fall då konkursen har övergått till ordinär konkurs har godemannen överlämnat bouppteckningen jämte andra uppgifter till förvaltaren i denefterföljande ordinära konkursen. Denne har i många fall endast behövtombesörja försäljning och fördelning av influtna medel, och detta har sannoliktmedfört bl.a. lägre konkurskostnader än om konkursen från Ijörjan hadehandlagts av advokat. , handelskammarförbundet och SACOåberopar däremot som ett skäl för advokataltemativet att det är angeläget attundvika förvaltarbyte vid övergång från förenklad till ordinär konkurs.Tingsrätten anser inte osannolikt att sådana övergångar kommer att blivanligare än nu i motsvarande fall med hänsyn till att konkursdomaren kommeratt i inledningsskedet ha bristfälligt underlag för att bedöma konkursens omfattningoch svårhetsgrad. Vad kommittémajoriteten har anfört om att skäl talar föratt göra kronofogdemyndighetema till kontrollorgan i ordinär konkurs och attdet i Prop.1975/76:210 116 så fall inte är tillfredsställande att de också skullevara förvaltare i förenklad konkurs som eventuellt har föregått den ordinärakonkursen stryks under av några remissinstanser som förordaradvokatalternativet, nämligen hovrätten över och , Malmötingsrätt och . Också anser att det skulleinge starka betänkligheter att vid övergång från förenklad till ordinär konkurslåta kronofogdemyndighetema i egenskap av kontrollorgan pröva riktigheten ochlämpligheten av förvaltningsåtgärder som myndigheten själv har vidtagit.Tingsrätten framhåller emellertid att man inte behöver välja justkronofogdemyndighetema som kontrollorgan i ordinär konkurs. Möjligheten att de allmärma advokatbyråerna anlitas förförvaltaruppdrag i konkurser berörs av några remissinstanser som förordaradvokataltemativet. anför att det kan vara lämpligtatt advokat vid allmän advokatbyrå förordnas till förvaltare i förenkladkonkurs när endast skatteskulder finns. framhållerbeträffande konkurser i allmänhet, att i den mån större samhälleligt engagemanganses önskvärt detta kan åstadkommas genom att jurister vid de allmännaadvokatbyråerna anlitas som förvaltare. anför däremot attnågon prioritet just för de allmänna advokatbyråema till förvaltaruppdrag iförenklad konkurs inte bör komma i fråga. Advokaterna på de allmänna byråemasaknar dessutom f.n. i aUmänhet erfarenhet av konkursfrågor. Frågan om den planerade omorganisationen avexekutionsväsendet med minskat antal kronofogdedistrikt och störrepersonalorganisation inom distrikten har betydelse för kronofogdealternativetsgenomförande tas särskilt upp till behandling från några håll. DON samtkronofogdemyndigheterna i och distrikt hävdar att ombildningentill större distrikt är nödvändig för att kronofogdemyndigheterna skall kunnahandlägga dessa uppgifter. De anser därför att omorganisationen bör ha trätt ikraft och varit i funktion någon tid, innan uppgiften att varaförvaltningsorgan i förenklad konkurs förs över till kronofogdemyndigheterna.Enligt kronofogdemyndigheten i distrikt torde överförandet inte varamöjligt inom ramen för nuvarande organisation med hänsyn till denspecialisering som krävs för uppgiften. Frekvensen av förenklade konkurserskulle bli aUtför liten inom ett relativt stort antal kronofogdedistrikt föratt kronofogdealternativet skulle medföra åsyftade rationaliseringsvinster. Omaltemativet likväl skulle genomföras före den planerade omorganisationen avkronofogdemyndigheterna, förordar myndigheten att i varje fall inom vissa länförvaltarskapen i samtliga förenklade konkurser i länet samlas hos en endakronofogdemyndighet. RSV,kronofogdemyndigheten i och kronofogdeföreningenframhåller att rationaliseringsvinsterna med kronofogdealternativetsjälvfallet blir större med större kronofogdedistrikt men ser Prop.1975/76:210 117 inget hinder att genomföra alternativet inom ramen förnuvarande organisation. Enligt RSV får till och med de minsta nu existerande kronofogdemyndigheternaanses mer lämpliga att vara förvaltningsorgan i förenklad konkurs änallmänpraktiserande advokater med en- eller tvåmansbyrå. Också en del remissinstanser som förordaradvokataltemativet berör den planerade omorganisationen. tingsrättmenar att det eventuellt starkt minskade antalet kronofogdedistriktskulle medföra praktiska svårigheter vid kronofogdemyndighetemas utövande avförvaltarskapet i förenklad konkurs. anlägger sanuna synpunkt.Förbundet framhåller att det kommer att finnas ett behov av nära kontakt mellankonkursdomaren och förvaltaren. Förbindelsen måste vara inte blott skriftligoch formell utan även kunna ske vid personliga sammanträffanden. Förvaltarenmåste fiimas lätt tillgänglig och om möjligt på tingsrättens kansliort.Kostnadsberäkningarna för kronofogdealternativet i betänkandet kommer knappastatt visa sig hålla, om kronofogdemyndigheterna lokaliseras till endast ettfåtal platser i landet. Alla sammanträden inför konkursdomaren kommer då att talängre tid och kontakterna mellan konkursdomaren och förvaltaren försvåras. Det ireservationen anmärkta förhåUandet att kronofogdemyndigheterna enligt förslagetprövar frågor om stadig lönegaranti för fordringar i förenklad konkurs och attdenna prövning underlättas, om myndigheten också är förvaltare, åberopassärskilt av kronofogdemyndigheterna i , , , ,och distrikt samt LO. i distriktuppger att personal hos myndigheten som regel förordnas till god man ifattigkonkurser som tillkonunit efter ansökan av myndigheten och att sådanakonkurser regelmässigt avslutas inom betydligt än andra. Godemannen brukar under arbetet med bouppteckningen inhämta uppgifter om löne- ochpensionsskulder, och lönegarantibeloppen har i de flesta fall betalts ut redannågon vecka efter det att konkursen avskrivits. iSöderhamns distrikt anser att kronofogdealternativet borde ge bättre möjligheteratt hindra sådant missbruk av den statliga lönegarantin som ibland harpåtalats. LO anför att advokataltemativet skulle bli alltför omständligt,eftersom först advokaten skall utreda och pröva de arbetstagares löne- ochpensionsfordringar som är utdelningsberättigade och sedan lämna uppgift häromtiU konkursdomaren, som i sin tur skulle ha att vidarebefordra uppgiften tillkronofogdemyndigheten för den egentliga prövningen enligt lönegarantUagen. Inuvarande förvaltarkonkurser förekonuner enligt LO tämligen ofta attunderrättelse från förvaltaren till kronofogdemyndigheten om godkändabevakningar läinnas mycket senare än vad som kan anses vara "utandröjsmål". I vissa fall medför förvaltamas bristande tidsresurser attöverläggningar eller förhandlingar som de anställdas fackliga organisationerhar påkallat i frågor om anställningen 1975/76.210 118 inte kommer till stånd eller onödigt kompliceras. Omkostnaderna för de båda alternativen uttalar sig åtskiUiga remissinstanser. Avde remissinstanser som förordar kronofogdealternativet instämmer bl.a. RSV,kronofogdeföreningen samt kronofogdemyndigheterna i , ,, och distrikt i bedömningen i reservationenatt det allmännas kostnader blir väsentligt lägre vid kronofogdealtemativet änvid advokatalternativet. RSV konstaterar att även om personalbehovet vidmyndighetema skulle vara i det närmaste dubbelt så stort som har beräknatsskulle kronofogdealternativet ändå vara avsevärt mycket biUigare. ställer sig kritiska till beräkningama i fråga omkronofogdealtemativet och anser det inte alls sannolikt attkronofogdealtemativet är billigare. menar att detta altemativtorde förutsätta inte endast en utbyggnad utan även en omorganisation avkronofogdemyndighetema. På grund härav bör de beräkningar av ökade kostnadersom har redovisats i betänkandet före framläggandet av ett lagförslagytterligare analyseras och kompletteras. I detta sanunanhang anmärkersamfundet att erfarenheterna från rättshjälpsreformen visar att kostnaden förhandläggning av ett juridiskt ärende är lika stor vare sig enskild ellerstatsanställd advokat handhar ärendet. Samfundet vill vidare framhålla att enrealistisk bedönming av effekten av förhörsinstitutet och av bortfallet av des.k. 5.000-kronorsbolagen måste ge vid handen att antalet fattigkonkurserkonuner att nunska avsevärt. Att under dessa omständigheter bygga ut ochomorganisera kronofogdemyndighetema föranleder samfundet att starktifrågasätta om inte ett genomförande av kronofogdealtemativet kan konuna attinnebära ganska betydande kostnadsökningar utan motsvarande nytta för detallmänna. RRV, somförordar advokatalternativet, ifrågasätter inte att detta altemativ kan antasdra väsenUigt högre kostnader utan menar t.o.m. att skillnaden kan väntas blistörre än den angivna summan . RRV anser attadvokatalternativet inte bör genomföras utan att åtgärder vidtas för attåstadkomma en begränsning av kostnaderna. Härvid bör enligt RRV i första handtas fasta på kommitténs synpunkter angående användningen av taxor och påanlitande av de allmärma advokatbyråerna. Kommitténsuttalande att det är tänkbart att taxor kan utarbetas för bestämmandeav arvode till förvaltare i förenklad konkurs anser advokatsamfundetoacceptabelt, möjligen med undantag för fattigkonkurser i ordets egentligabemärkelse. lämpar sig enligt samfundet regelmässigtmycket illa för taxesättning. Förhållandena är ofta starkt varierande och detär alldeles uppenbart att arvodenas storlek kan variera starkt beroende påförhållandena i konkurserna. En taxesättning kommer ofrånkomligen att ha tillföljd att konkursförvaltaren inte känner någon uppmuntran att lägga ned detextra arbete på korUcurs-avvecklingen som kan vara till direkt fördel förborgenärema. Prop.1975/76:210 119 som staten kan ha i arvodessättningen enligt lagen omallmän rättshjälp gäller principieUt inte konkursfallen. Tvärtom tordeborgenärerna sakna förståelse för ett arvodessystem som kan komma att innebäraatt konkursförvaltaren av ekonomiska skäl känner sig förhindrad att lägga nedden energi på uppdragets fullföljande som är från alla synpunkter önskvärd. Frånorganisatorisk synpunkt framhåller slutligen RSV och kronofogdeföreningen somangeläget att ett genomförande av kronofogdealternativet tidsmässigt samordnasmed genomförande av förslaget till utsökningsbalk och den planeradeomläggningen av den summariska betalningsprocessen. RSV framhåller i dettasammanhang också att vid ett genomförande av kronofogdealtemativet utbildningenav personalen kommer att ägnas uppmärksamhet och att den omfattandefackutbildning verket bedriver utan svårigheter kan utvidgas till att omfatta dehär aktueUa uppgiftema. 4.2.4 Kontrollen över förvaltningen Förslaget att någon rättens ombudsman inte skall förordnasoch några granskningsmän inte förekomma i förenklad konkurs utan kontroUen överförvaltningen i stället utövas av i första hand konkursdomaren godtas avflertalet remissinstanser. Till dem som uttryckligen tiUstyrker reformen idenna del hör bl.a. RÅ, RSV, länsåklagarmyndigheten i ,, kronofogdemyndigheterna i , ochSundsvalls distrikt, , fastighetsägareförbundet och . LO, som förklarar sig inte ha något att invända mot att någon rättensombudsman inte skall förordnas i förenklad konkurs, säger sig ha denerfarenheten att det i viss utsträckning förekommer att advokater ibland ärkonkursförvaltare och ibland rättens ombudsman. Detta måste anses olämpligt ochinte vara befrämjande för den objektivitet och opartiskhet som rättensombudsman har att iaktta. anser att det vid genomförandeav kronofogdealtemativet torde vara nödvändigt att bygga upp ett lämpligtkontrollsystem. och är negativatill förslaget i förevarande del. ifrågasätter med tanke påkronofogdealternativet i fråga om förvaltningen om det är lämpligt att enmyndighet, tingsrätten, kontrollerar en arman myndighets ämbetsutövning.Enligt domareförbundets mening är även den av kommittén med utgångspunkt iadvokatalternativet föreslagna lösningen svår att godta, eftersomkonkursdomaren kommer att få ökade arbetsuppgifter, vilka i många fall kräverinte bara juridisk utan också ekonomisk sakkunskap. Uppgiftema blir interutinmässiga, vilket är fallet i nuvarande system. De måste därföri princip handhas av ordinarie domare. Prop.1975/76:210 120 De nya arbetsuppgifterna kräver enligt förbundet underalla omständigheter, att särskUd utbUdning anordnas, så att konkursdomaren fårtillräckliga kunskaper beträffande redovisning, bokföringsgranskning ochliknande. Härtill kommer enligt förbundets mening att halvårsberättelser enligt56 § KL inte torde kunna avvaras i förenklade konkurser om konkursdomaren skallvara kontrollorgan. 1 vart fall blir det enligt förbundet nödvändigt, attförvaltaren tillhandahåller material för en noggrarm prövning. Det skulledärför knappast bli fråga om en förenkling av arbetet för förvaltarens del.Advokatsamfundet understryker att den granskning av en redovisning som kangöras av rättens ombudsman måste vara avsevärt mera tiUfredsställande än dengranskning som kan göras av en person konkursdomaren eller annan som intehar följt avvecklingsarbetet. Konkursdomaren kommer att sakna förutsättningaratt göra en sakrevision av förvaltarens redovisning. Skall konkursdomaren gesig in på en verklig revision av redovisningarna, kommer detta att medföra ettbetydande merarbete för konkursdomaren, ett arbete som säkerligen blir meravidlyftigt än det arbete som en rättens ombudsman skulle behöva lägga ned påsaken. Någon tidsvinst kan erdigt samfundet inte åstadkommas genom att maninte utser rättens ombudsman i förenklade konkurser. Kostnadsmomentetbeträffande rättens ombudsmans medverkan är obetydligt och kan inte sägasutgöra ett reellt skäl för avskaffande av institutet i dessa konkurser. Enligtsamfundets mening är det därför angeläget att bibehåUa rättens ombudsman i deallra flesta konkurser som inte är egentliga fattigkonkurser. Ocksåandra remissinstanser tar upp frågan om konkursdomarens kvalifikationer ochmenar att de av kommittén föreslagna ändringarna, genom att de stäUer ökadekrav på konkursdomaren, medför att konkurs-göromålen vid tingsrätt i betydUgtstörre utsträckning än f.n. bör anförtros ordinarie domare. Till dessaremissinstanser hör JK, hovrätten över och , , RSV, någratingsrätter, kronofogdemyndigheten i ochfastighetsägareförbundet.