prop · FY039 · 1975-12-31 00:00:00 — Den underiättar också ihög grad den enskildes kommunikationer med högskoleorgaiusationen ochgaranterar etl samband mellan olika läroanstalter, av betydelse för etteffektivt utnyttjande av den befintUga ut-bUdningskapaciteten. En helt lokalantagning ställer, sora framgår av bl. KK:s redovisning, stora krav pålokala system och resurser för antagningen. En sådan ordning lägger vidare börda på den enskilde som, om han söker tUl en utbildnmgslinje somerbjuds vid flera läroanstalter, måste ha kontakt med var och en av dessaseparat. Den kan också befaras leda till ett totalt sett mindre effektivtuinyttjande av de samlade resurserna. Minslulsats blu: att en central antagnings fördelar så långt möjligt bör tas tiUvara även i fråga ora utbUdningslinjerna inora de nuvarande fUosofiskafakultetemas område. Ambitionsnivån i fråga ora den centrala antagningensinnebörd för denna del av högskolan bör eraellertid av redovisade skälbegränsas och en annan avvägning än i KK:s förslag göras meUan centralt och lokaltansvar för antagningen. Linjeorganisationeninom de nuvarande filosofiska fakulteternas område bygger enUgt U 68:s förslag i vad avser allinänna utbUdningslinjer på ett begränsat antal"ingångsämnen", dvs. studiekurser under det första läsåret. Underdet andra och än raer under det tredje läsåret skall den studerande normaltvälja den eller de kurser som profilerar hans utbildning genora att inriktaden mot ett visst yrkesområde och ger den karaklär av utbildningslinje inom enyrkesutbildningsseklor. VarkenU 68 eller KK har ansett det realistiskt att med en studieorganisation avdetla slag låla den centrala antagningen, och därmed den studerandesplatsgaranti, avse en utbildningslinje i dess helhet. har gjort avvägningen atl från högskolans och den enskildes synpimkten antagning till elt studieprogram om de tre första terminernas studier ärrimlig. För egen del anser jag betydande praktiska fördelar vara att vinnagenora att som bl. a. statskontoret förordat i sitt yttrande låta detstudieprogram som antagningen avser begränsas till högst två terminers studier.Härigenom kan antalet sökalternativ nedbringas så att det blir raeralätthanterligt. Ettväsentligt syfte raed den föreslagna UtbUdningslinjeorganisalionen är attunderlätta studiemas inriktnmg raot visst ora än ofta brett yrkesoraråde.För den lokala och den övergripande utbildningsplaneringen och förraålinriklningen i den enskildes studier är det därför enligt min meningnödvändigt att antagningen till allmän utbUdningslinje inom det nu berördaområdet avser, föratom studieprogram, också yrkesutbildningsseklor. Genomden föreslagna ordningen garanteras den enskilde att efter det inledandestudieprogrammet få fullfölja sina studier med avsedd yrkes- 1975: 9 484 inriktningpå någon av de alternativa vägar som står till buds. Det är självfalletangeläget att i saraband raed ansökan önskeraålen om fortsatt studievägpreciseras så att läroanstaltens planering kan inriklas på att inora de givnararaarna tUlgodose individuella önskemål. För att den enskUde skall så långldet är möjligt få fullfölja den studiegång han prioriterar högst bör enligtmin mening antagningen tUl kurser efter det inledande studieprogrammet göraslokalt. De uppgifier om sina önskemål som de enskilda studerande här ger börvara vägledande för läroanstaltemas planering och fördelnmg av de saraladeresurserna inora givna raraar. Också när det gäller deinledande studieprograramen inom de nuvarande filosofiska fakulletemas orarådebör anlagningssysteraet utforraas så atl största raöjliga hänsyn tUl deutbUdningssökandes önskemål medges och smidighet i utnyttjandet av tillgängligaresurser främjas. I detla syfte kan det vara motiverat att här någon tid företerminsstarten överföra ansvaret för antagningen tUl läroanstalterna för attdärigenom underlätta för dessa att inora givna ramar göra de omdispositionersom kan föranledas av de sökandes prioriteringar av studieprogram. Med en sådanordning blir det visseriigen inle möjligt att fullt ut tUlämpa de fastlagdaurvalsprincipema. Detta är emellertid enligt mui bedömning försvarbart på ettsent stadium av antagningsprocessen för alt högskolans resurser skall kunnaulnyltjas effektivt och individuella önskemål så långt möjUgt kunnatillgodoses. Självfallet bör även den lokala antagningen bygga på gäUandeurvalsregler och på den rangordning av de sökande som gjorts inom det centralaantagningssystemet. En ordning av det här antydda slaget bör prövas ochmodifieras i den mån erfarenhetema föranleder det. Vissautbildningslinjer inom de nuvarande filosofiska fakulteternas område koraraeralt beslå av en avslutande del sora organisatoriskt f. n. är ålskUd frånämnessludierna i övrigt. gäller ämneslärar- och bibliotekarieutbUdnmgarna. Vidfastställande av kapaciteten för utbUdning inom olika ämnesområden inomsektorn för utbildnuig för undervisningsyrken bör självklart hänsyn tas tilldet framtida behovet av lärare med olika ämneskombinationer. Detta behov börockså ligga tUl gmnd för fördelningen på ämneskombinationer av den samladekapaciteten för praktisk-pedagogisk utbildning. Den blivande läraren börenligt min raening antas dels lUl ell studieprogram om två terminer soraomfatlar en del av en äraneskorabi-nation i lärartjänst, dels iHl sektorn förutbildning för undervisningsyrken. Saratliga här avsedda linjer inom dennasektor avslutas raed praktisk-pedagogisk utbildning. Så långt det är raöjligtbör genora saraplanering av diraensioneringen av iiraneslärarutbildningensolika delar den enskilde studerande garanteras önskad studieväg. Del kanhärvid, liksora f. n., inte alltid bli fråga ora plals i praktisk-pedagogiskutbildning iomedelbar anslutning tUl de äranesteoretiska studierna eller jusl på den ortdär den studerande genoragålt sina äranesteoretiska studier. FörbibliotekarieutbUdningens del synes det med hänsyn till all de studerandeförutsätts rekryteras till den avslutande utbildningen på skUda vägar inlemöjligt att tiUämpa en raotsvarande ordning. Antagning får här göras separatdels till t. ex. individuell utbildningslinje, dels vid slutet av deäranesteoretiska studiema till den avslutande utbildningen vid nuvarandebibliotekshögskolan. Med de här angivnautgångspunkterna i fråga ora antagning till allraänna UtbUdningslinjer synesdet praktiskt att i regel lUlärapa central antagning också till sådan lokalutbUdningslinje som inleds raed ett stu-dieprograra som motsvarar förstastudieåret på någon allmän utbildningslinje. Formema för antagning tUl annanlokal utbUdningslinje måste enligt min bedömning prövas från fall tiU fall medhänsyn till linjens karaktär, uppbyggnad och rekrytering. Det bör vara möjligtför den läroanstalt som så önskar att få en lokal utbUdningslinje inordnad idet centrala antagningssystemet. För övriga lokala utbUdningslinjer får antagningenske vid läroanstalten. I likhet raed KK förordar jag att också antagningen tillindividuell utbUdningslinje och till enstaka kurs görs lokalt. Med hänsyn tillatt vissa sökande tiU utbUdning som ingår i den centrala antagningen kan antaskomma att söka också till utbUdning med lokal antagnUig bör, som bl. a. SCBpåpekat, i det fortsatta planeringsarbetet frågan om komraunikation raellancentral och lokal antagning ägnas uppraärksamhet. Jag utgår från att dencenirala antagningen skall omfatta de utbildningar KK föreslagit. Dock bör, iavvaktan på resultatet av den pågående översynen av joumalistutbUdningen,beslut om denna utbildning skall innefattas i den centrala antagningen tUlsvidare anstå. Den utvidgning av den dalorbaserade centrala antagningen inomhögskolan som jag sålunda förordar liksom sararaanförandel av befintligacentrala antagningssystera kräver ett orafatlande planerings- ochutvecklingsarbete. Jag avser alt i annat sararaanhang föreslå regeringen altanförtro detta arbete åt en särskild arbetsgmpp sora bör nära samverka med bl.a. berörda centrala myndigheter. Frågan om en utvidgning av dén ceniralaantagningen till att orafatta ytterligare utbildningslinjer bör enligt minmening prövas i detta samraanhang. Jag räknar med alt antagningen till deUtbUdningar sora inte Omfattas av KK:s förslag tUls vidare skall fortgå inuvarande former. Som KK framhållit måsteantagningssystemets huvudfunktion vara behörighetsbedömnuig och urval förantagning av nya studerande. Därutöver kan det i vissa fall fullgöra rutinersom f. h. förekoraraer vid inskrivning av studerande. Antagningssystemet kandäremot - sora KK framhåUer inle ge alla de uppgifier ora studerande ochstudieresultat 1975: 9 486 somkrävs som underlag för läroanstalternas planering. Vid genomförande av minaförslag komraer kraven på den lokala planeringen att öka. Enligt min mening bör med ulgångspunkt i dessa krav en översyn och utveckling av nuvarandeinformationssystem uiom den vidgade högskolan komraa tiU stånd. Självfalletbör också inforraationen om högskolans oUka delar så långt raöjligt varajämförbara. Jag avser att i annat sammanhang föreslå regeringen alt uppdra ålen särskild arbetsgmpp alt i samverkan raed bl. a. berörda rayndigheter svaraför detta utvecklingsarbete i nära kontakt med det förat nämnda arbetet med dencentrala antagningens organisation och raed det centrala och lokalaplaneringsarbetet i övrigt. Jagvill avslutningsvis frarahåUa att underlaget för den lokala planeringen iförsia hand måste inhämtas lokalt, genom ratiner anpassade till de skiftandefömtsättnmgama vid olika utbUdningar och läroanstalter av olika storlek. Utbyggnadenav permanenta resurser för grundläggande högskoleutbUdning under denplaneringsperiod U 68 arbetat med tiU omkringraitten av skall enligt utredningens förslag i aUt väsentUgtförläggas tiU 14 orter eller par av orter uiöver de nuvarandeuniversitetsorterna. De föreslagna utbyggnadsortema har redan med någotundantag i skiftande omfattning permanenta resurser för högskoleutbUdning. U68 frarahåUer att en uibyggnad av högskoleutbildning på ett större antal orterbör bidra tiU en socialt och geografiskt järanare rekrylering tiU högreutbildning. EnUgt U 68 :s uppfattning utredningen stöder sig på studier denlåtit genomföra utgör de geografiska avstånden lill utbUdningseiUieternaalltjämt påtagUga hinder för många när det gäller att få del avhögskoleutbUdning, U 68 framhåller vidare att etl utbyggt system medåterkommande utbildning på högskolenivå förutsätter en större spridning avfasla utbUdningsresurser. U68 bedömer vidare den högre utbUdiungen vara ett vikligl medel för alt främjaregional utveckling. Utrediungen redovisar undersökningar som visar en starkbenägenhet hos de utbUdade att bli kvar i studieortens närhet. Detta försvåraravsevärt möjligheterna att bygga upp bl. a. kvalificerad samhällsservice påstörre avstånd från universitetsorternas. blir i detta samraanhangåterkommande utbUdning på högskolenivå av stor betydeLie för de olikaregionernas förmåga att behålla och förbättra utvecklmgsmöjUgheterna. a.mot denna bakgrund och med hänvisning tiU lokaliserings- ochregionalpolitiska beslut tmder senare år stryker U 68 under betydelsen av attplane- 1975: 9 487 ringenav den högre utbildningen i framliden sker i närmare samband raed den övergripanderegionala samhällsplaneringen än . Flertalet reraissinstanserär positiva till alt högskoleutbildningen i ökad utsträckning bUr tUlgängligför dera som bor utanför de nuvarande universitetsorterna med omgivningar. Etlstort antal myndigheter och organisationer, bl. SÖ, AMS, åtskiUigalänsstyrelser, LO och TCO, anser att detta på ett raera påtagligt sätt kanåsladkoraraas endast genora att permanenta utbildningsresurser förläggs tillandra orter än universitetsorterna. I fråga om takten för utbyggnadenredovisar dessa instanser skiftande uppfattningar. Flertalet förordar enutbyggnad i lång-sararaare takt än den som anges i utredningens exerapel. Andra remissinstanser återavstyrker alt U 68:s utbyggnadsförslag förverkligas. Framför allt mångauniversitetsorgan uttrycker oro för alt en uibyggnad på ytterligare orter avutbUdning raotsvarande den nuvarande vid filosofisk fakultet skulle medförasvårigheter atl på ett tillfredsställande sätt utnyttja personella ochmateriella resurser för sådan utbildning vid universilelen (raolsv.) Vidare avvisas tanken på en uibyggnad av universitetsutbildningulan institutionell anknytning till forskning. En del remissinstanser bl. a.elt antal universitetsorgan, och anser att en ökad användning avnya distributionsformer bör kunna utgöra alternativ till en utbyggnad av högskoleutbildningi vanliga former. U 68-beredningen haranslutit sig tiU U 68:s principförslag om lokalisering av nytillkommandehögskoleutbildning och liksom ulredningen betonat att takten i utbyggnadenmåste anpassas efter förutsättningarna i form av efterfrågan på utbildning ra.m. Beredningen har vidare klargjort vUka förutsättningar som enligt dessmening bör gälla för förverkligandet av utbyggnaden. Sålunda slår beredningenfast att redan befintliga resurser för högskoleutbildning måste utnytljaseffektivt och all investeringar som redan gjorts för utbUdning och forskninginte får äventyras. Mot bakgrund av sin bedömning att huvuddelen av högskoleutbildningensexpansion den närmasle liden bör avse förulora enstaka kurser korlareyrkesinriktade utbildningslinjer konstaterar beredningen vidare att det idelta planeringsskede inte blir fråga ora all bygga ut traditionelluniversitetsulbUdrUng på ylterligare ett fierlal orter. För att bl. a.underlätta en samordning av utbyggnaden på de olika berörda orterna föreslårberedningen en regional orgatusalion för högskoleutbUdning, sora får sora enviktig uppgift att säkerställa att de olika regionernas saralade resurser förhögskoleutbildning ulnyltjas effektivt. De sora yttrat sig över U68-beredningens promemoria har i lokaliseringsfrågan redovisat i stort settsamraa ståndpunkt sora i sina yttranden över U 68-förslagen. Föregen del får jag anföra följande. Idet föregående har jag frarahållit vikten av en helhetssyn på den grundläggandehögskoleutbildningen och av en sararaanhållen planering av dess utveckling ochutbyggnad, såväl kvalitativt som kvantitativt. Lokaliseringen av de saraladeresurserna för högskoleulbildning är en av de väsentligaste faktorerna när detgäUer att förverkliga uppställda raål i fråga ora individernas tiUgång tillulbildning och sarahällets försörjning med utbildad arbetskraft. EnUgt minmening bör principer för lokalisering av grandläggande högskoleulbildning nuläggas fast på grundval av U 68:s och U 68-berediungens förslag. En självklarutgångspunkt är härvid kraven att bredda och differentiera utbildningsutbudet,att öppna högskolan för nya grupper och att också i övrigt göra utbildningenmera tiUgängUg. Grundläggandehögskoleulbildning enligt den avgränsning jag förordat i det föregående bedrivsi f. n. i permanent form på ett trettiotal orter i landet, alltifrånuniversitetsorterna med ett orafatlande och rikt varierat utbud av bådeutbildning och forskning till orter raed bara någon enstaka utbildningslinje.I Ukhet med U 68-beredningen räknar jag raed att permanent högskoleutbildningsora finns på en ort skall finnas kvar eller, ora en förändrUig skullebli aktuell i visst fall, så långt möjligl ersättas med annan jämförbarulbildning. Idebatten kring U 68-förslagen har raan ofta talat ora den föreslagna"utlokaUseringen". Detta ger intrycket att del skulle röra sig oraflyttning till annan ort av befintliga enheter eller verksaraheler, dvs. om enomlokalisering- En sådan kan givetvis bli aktuell i enskilda fall också inomhögskoleutbildningens område. Det kan t. ex. erinras om att de senaste årenbeslut har fattats orn att veterinär- och skogshögskolorna skall oralokaUserastill i huvudsak och Uraeå. Vidare har vissa resurser inom sektionen förbergsvetenskap vid tekniska högskolan i flyttats till högskolan iLuleå. Någon "ullokalisering" av högskoleulbildning har eraellertidinte föreslagits av U 68 och är, utöver de redan beslutade, enligt rainbedömning f. n. inte heller aktueU. Jagdelar helt U 68 :s, raånga i.-emissinstansers och U 68-beredningens uppfattningom betydelsen av att öka högskoleulbildningens tillgänglighet i geografiskthänseende. Avstånden till utbildningsenheterna utgör etl faktiskt hinderför raånga att få del av den högskoleutbUdning som de har behov eUer iniresseav och förutsättningar för. Detla hinder torde upplevas sora särskilt påtagligtbland studerande från arbetarhem. En fortsatt utbyggnad av högskcleutbildningpå flera orter ulanför universitetsorterna bör därraed verksarat kunna bidratill att i socialt hänseende utjämna rekryteringen till högre studier. Interainst lorde för många människor närhet till ulbildningstillfällena vara enviktig förutsättning för att ålerkoraraande utbildning skall kunna bliverklighet. Enutbyggnad raed denna inriklning är självfallel också, sora U 68 närmareutvecklat, av stor regionalpoUtisk betydelse. Ett ökal tillvaratagande av deföratsättningar för att anordna högskoleutbildning som bl.a. den sociala och ekonomiska strukturen i olika regioner ger kan på-lagUgtstimulera den regionala utvecklingen. Enligt min mening underlättar det ocksåden anpassning av det saralade utbudet av högskoleutbildning lill nya behov iarbetslivet som jag ser som synnerligen angelägen. En förnyelse avutbildningen på universitetsorterna med deras omfattande resurser inom mångaoraråden är elt vikligl inslag i en sådan utveckling. Men det är uppenbart atti många fall andra orter har lika goda fömtsättningar som universitetsorternaatt raed ulgångspunkt i lokala resurser och arbetsmarknadsförhållandenutveckla nya utbildningsvägar. Elt gott exempel på detta är den yrkestekniskahögskoleutbild-nmg som jag komraer alt lägga fram förslag om i det följande.Sora jag fömt framhållit är det i första hand behov av utbUdningar av dettaslag ofta kortare sådana som bör tUlgodoses i den fortsatta utbyggnaden. Del fmns sålunda enligtmin mening tungt vägande skäl för att förlägga nytiUkomraande grundläggandehögskoleutbildning till orter utanför de nuvarande universitetsortema. Jagvill erinra om att dåvarande chefen för , efter samråd raedraui företrädare, i prop. 1972:111 (s. 513) anförde att den utbyggnad av deneftergymnasiala utbildningen som kunde komraa alt ske bordeäga mm i första hand utanför de äldre universitetsorterna. Detta uttalandeföranledde ingen erinran (InU 1972: 28, rskr 1972: 347). I debatten har ofta talatsom att den föreslagna ulbyggnaden skulle avse ett anlal nya högskolor. U 68:sförslag i lokaliseringsfrågan, tillstyrkt av U 68-beredningen, utgåremellertid från förekomsten av befintliga enheter för högskoleutbildning ochavser så gott som undantagslöst en breddning och utbyggnad av utbUdningen videller i anknytning till dessa. Också jag anser alt en uibyggnad av permanentaresurser för högskoleutbildning på orter sora inte redan har sådana endast iundantagsfall bör komma i fråga. Den fortsatta utbyggnaden av grundläggandehögskoleutbildning bör sålunda enligt rain raening i allt väsentligt knytastill befintliga enheter raed högskoleutbildning. På orter sora saknarpermanenta resurser för högskoleutbildning bör utbildning i enstaka kurserkunna erbjudas. Enligt mina förslag i det föregående skall sådan UtbUdningprioriteras . Kritik mot förslagel oraen utbyggnad på flera orter ulanför de nuvarande universitetsortema har, sorajag tidigare nämnt, grundals på att utbildningen på flertalet berörda orterskulle komma alt sakna anknytning till forskning. Vidare har hävdats att dettotala studerandeunderlaget inte skulle vara tiUräckligt och att en utbyggnadefter de föreslagna riktiinjerna därmed skulle innebära en splittring avresurserna raed negativa konsekvenser för den befintiiga verksamheten vid bl.a. universiteten. Som alternativ lill en utbyggnad av de permanenta resursernaför högskoleutbildning har från många håll förordats en ökad salsning på nyaformer för distribution av utbUdning i t. ex. universitetens regi. Jag skallnärraast ta upp dessa synpunkter. Vad försl gäller dengrundläggande utbildningens forskningsanknytning vill jag erinra ora atlendast sju av de omkring 30 orter där i vissa faU perraanentgrundläggande högskoleutbildning bedrivs har forsknings- ochfoiskarutbUdningsorganisation. På ytterligare tre orter, universitetsfUialorterna,har viss utbUdning etl forraellt samband raed sådan organisation. U 68 harutgått från att en förläggning av perraanent forskningsorganisation inorahögskolan till ylterligare orter f. n. inle är aktuell. Som jag förutredovisat delar jag i likhet med många berörda remissinstanser dennabedöraning. I det föregående har jaganslutit mig till U 68-beredningens förslag alt etl samband med forskning ochforskarutbildning skall utvecklas för all grundläggande högskoleutbildning. Jaghar härvid förordal bl. a. anordningar för alt på regional bas stärkakontaktema raellan enheter med och enheter utan fast forskningsorganisation. Iprincip bör givetvis all grundläggande högskoleutbUdning, även den vid enheterraed myckel begränsat ulbud, innefattas i, detta regionala system förforskningsanknytning. De reeUa nriöjlighete;ma att dra fördel av systemet t.ex. genom byten av tjänstgöringsställen eller genom förläggnUig av forskningsprojekttill enheter utanför universitetsortema måste dock rimligen bli siörre förenheter raed jämförelsevis brett utbildningsutbud och mera omfattande resurseroch därraed allraänt en mera fruktbar miljö för utbildning och forskning. Vad sedan gäUer risker förett ineffektivt utnyttjande av de samlade resursema vill jag i likhet raed U68-beredningen slå fast alt det för den närraasle planeringsperioden inle ärfråga ora atl bygga ut den traditionella universitelsutbUdningen. Det primäramålel är i slället att tUlgodose det växande och mångskiftande behovet av klarlyrkesmriklade UtbUdningar på högskolenivå. Som jag nämnt har andra orter änuniversitetsorterna ofta utmilrkla förutsättningar atl med ulgångspunkt ibefintliga resurser och verksamheter både inom utbildningssystemet och inomandra samhällssektorer utveckla sådana utbildningar. Den provkarta påaktuella förslag och idéer från inte minst olika föreslagna utbyggnadsorter m.fl. som U 68 redovisat ger en god belysning av de raöjligheter som finnshärvidlag. Detär likväl mycket angeläg<;t att en utbyggnad av högskoleutbUdningen påvissa orter genoraförs inle bara under samordning raellan de olikautbyggnadsorterna utan även under slor hänsyn till verksaraheten på övrigahögskoleorter, inle rainst universitetsorterna. Självfallet skall den UtbUdningsora redan finns på berörda orter utvecklas och de resurser som är anvisadeför den utnyttjas på ell tillfredsställande sätt. Jag ansluler mig till U68-beredninge;ns bedömning atl som en förutsättning för den fortsattautbyggnaden bi5r gälla att befintliga resurser för hög- skoleutbildningskall ulnyltjas effektivt och atl invesieringar sora gjorts för utbUdning ochforskning inle får äventyras. Jag viU redan i dettasararaanhang slå fast all den regionala organisation för planering av dengrundläggande högskoleutbildningen sora U 68-beredningen föreslagit enligt minmening är väl ägnad alt inom regionema garantera ett ändamålsenUgt ocheffektivt utnyttjande av de samlade resurserna för grundläggandehögskoleutbildning. Med en samordnad regional planering, inriktad på atlendast sådan högskoleutbildning skall utvecklas på utbyggnadsorterna som delssvarar mol behov i arbetslivet och efterfrågan hos individerna, dels interaedför risker för verksamheten på övriga högskoleorter, finns del enligl rainraening ingen anledning att med hänvisning lill resurssplittring avvisa enutbyggnad utanför universitetsorterna. Vad gäUer frågan om nyadistributionsformer som alternativ tUl permanenta utbUdningsresurser på fleraorter konslaterar jag med tillfredssläUelse det stora intresse som på bl.a. universitelshåll visas för den av U 1970 initierade s. k-distansundervisningen. Jag delar bedöraningen att det är viktigt att fortsättautvecklingen av metoder för alt göra högskoleutbildningen tillgängUg ävenutanför högskoleorternas närmaste omgivningar.