prop · FY0320 · 1975-12-31 00:00:00 — För Filminstitutets del har den medfört försämrade ekonomiskaförutsättningar för verksamheten. Utredningen anser vidare att den film som visas i TV oftainte fyUer rimUga kvalitetskrav. De kvalitetsfilmer som visas i TV sänds dessutomofta på sådana tider att de måste få en liten publik. Utredningen förordar kraftfulla åtgärder för att stärkasambandet mellan biograffilmsproduktion och TV. Syftet bör vara att komma framtill en kvalitativt bättre filmrepertoar än f. n. I första hand bör man söka nåfram till en friviUig överenskommelse mellan och berörda parterpå filmområdet. I andra hand bör lagstiftningsåtgärder övervägas. En förhandlingsuppgörelse bör omfatta såvälkulturpolitiska aspekter som kommersiella frågor. Möjligheten att med hjälp aven insats av skattemedel stimulera till en uppgörelse bör inte uteslutas. Utredningen skisserar en ordning som kan tjänstgöra somutgångspunkt för ett förhandlingsuppdrag, alternativt särskild lagstiftning. TV bör inordnas i filmavtalet genom att biograffilmvisningi TV beläggs med visningsavgift. Avgift bör utgå för alla filmer som haftbiografpremiär i eller utomlands eller som har sådan premiär i utlandetinom från visningen i svensk TV. Genomsnittsbeloppet för avgiftenföreslås tUl . Avgiften bör kunna sättas lägre förvärdefulla filmer. Härigenom bör kvaliteten på TV: s filmrepertoar öka, menarutredningen. En annan effekt av avgiftsbeläggningen bör vara att det totalabiograffilmutbudet i TV minskar något. Intäkterna från visningsavgiften, som utredningenuppskattar till ca 10 milj. kr. , bör i princip disponeras enligt vidvarje tidpunkt gällande filmavtaL En annan möjUghet skulle vara att låta medlenutgöra underlag för ett svs.tem av samproduktioner mellan TV och filmen. Om den skisserade ordningen kommer till stånd bör SverigesRadio få en förstärkt representation i olika organ. Utredningen anser att en viss kompensation till SverigesRadio för visningsavgifterna är motiverad. 7.2.9 Filmfrågornas plats i samhälletskulturadministration Enligt förslag i betänkandet Ny kulturpolitikskall den nya centrala kulturorganisationens ansvarsområde innefatta film meninte radio och TV, pressen och de nya audiovisuella mediema. FUmfrågorförutsätts bli handlagda av en nämnd, som också skall ha ansvaret för teater,dans och musik. kan inte finna en sådan ansvarsfördelningändamålsenlig. Behovet av en samordnad film/ TV-politik är redan nu högstpåtagligt och kommer att accentueras ännu mer i samband med införandet av nyaaudiovisuella medier såsom videogram och kabel-TV. Dessa medier kan komma attdominera bilden om ett tiotal år. En hög beredskap är nödvändig för att samhälletskall kunna ingripa om utvecklingen skulle skada påtagliga samhällsintressen.Filmen har vidare ett eget stödsystem, reglerat i filmavtalet. På grund avfilmens speciella problem kan bidragsformer och stödåtgärder som kulturrådetförespråkar inte generellt tillämpas på filmområdet eller lämpligen handhas avstatens kulturråd. förordar därför att filmen inte skall ingåi statens kulturråds ansvarsområde om radio, TV och de nya audiovisuellamedierna faller utanför. För den händelse att dessa medier skulle ingå ikulturrådets ansvarsområde borde de föras samman med filmen till ettansvarsområde. När det gäller den lokala kulturorganisationen betonarfUmutredningen att fUmen skall omfattas av kommunernas insatser inomkulturområdet. Detta bör gälla även på regional nivå. 1 slutbetänkandet diskuterar utredningen den framtidaomfattningen av uppgifter och dess ekonomiska situation. anser att uppgifter börvidgas på vissa områden. Filmrestaurering är ett område som kräver ökadeinsatser. Vidare kan ökade resurser fordras för filmproduktion om de ekonomiskavillkoren försämras ytterligare för de svenska filmproducenterna. Betydelsefulltär att utveckla de produktionsmöjligheter som finns i filmhuset.Filminstitutet bör behålla sina ateljéer och produktionsfaciliteter och hålladem i gott skick. Vidare bör ha ansvar som icke-kommersielltserviceorgan för investering i tekniska nyheter på filmområdet. Forskning och teknisktutvecklingsarbete bör få stöd genom bl. a. genom att institutetsbibliotek, klipparkiv och annan filmdokumentation ges resurseratt följa med iutvecklingen. Det minskande antalet besök på biograferna och ökadeutgifter till följd av allmänna kostnadsstegringar har fortlöpande försäm- Med hänsyn tillfilmbranschens ekonomiska problem antar utredningen att branschens möjligheteratt finansiera verksamhet kommer att vara starkt försämrade dåfilmavtalet löper ut . Utredningen förutsätter att regeringengenom en särskild utredning prövar formerna förinstitutets ställning i det svenska filmlivet efter avtalstidens utgång. Utredningenförordar att staten successivt utvecklar ett stöd tillFilminstitutet. Man föreslår i första hand att ekonomiförstärks genom att institutets bidrag till finansieringen av dramatiskainstitutet (. ) och professuren i filmforskning viduniversitetet i (. Vidare föreslås attstaten ställer 1,5 milj. kr. till FUminstitutetsförfogande för restaurering av äldre svenska filmer. 7.2.11 Undervisning om film och TV I filmutredningens andra delbetänkande behandlasundervisning om film och TV. Utredningen har granskat läroplanerna förgrundskolan och gymnasieskolan och konstaterar att det finns åtskilliga områdendär man inte har tagit tillräckligt stor hänsyn till den rörliga bildens alltstörre betydelse i samhället. Vidare beaktas i stort sett inte elevernasmöjligheter att använda kamera och filmkamera vid t. ex. kunskapsredovisning.Inte heller användningen av film som läromedel har fått tillräcklig plats. i ettlängre perspektiv ter sig gränserna mellan de ämnen som har ett huvudansvar förelevernas kommunikationsträning allt mer konstlade. I en kommandeläroplansutveckling bör man pröva möjligheterna att blocklägga i första handämnena svenska, teckning och musik. Också utanför skolan anser utredningen att filmstudiernabör få en starkare ställning. Studieförbunden bör söka få till stånd ett ökatstudiecirkelarbete kring film och TV. Det förordas också samarbete på områdetmellan studieförbund, folkhögskolor, bibliotek och filmstudios. När detgäller mer konkreta åtgärder föreslår utredningen att SÖ utarbetar tvåsärskilda häften med läroplanssupplement för undervisningen om film och TV, ettför och ett för gymnasieskolan. I supplementen bör huvudsakligen deorganisatoriska aspekterna på undervisningen behandlas. Utredningenanser att det bör finnas stora möjligheter att utnyttja filmmediet inomspecialundervisningen samt inom förskola och fritidshem. Utredningen föreslåren försöksverksamhet inom de nämnda områdena. Syftet med försöksverksamhetenskall vara att klarlägga möjligheterna att bedriva undervisning om film och TV,frainför allt genom praktiskt filmarbete, och att använda film som uttrycksformoch fritidssysselsättning. Kostnaden beräknas till sammanlagt ca 400 000 kr.för en treårsperiod. Utredningen förordar att en konsulenttjänst för undervisningenom film och TV inrättas. Tjänsten bör kunna anknytas till den föreslagna filmcentralen.Filmkonsulenten skall svara för bl. a. framställning och distribution avinformationsmaterial. Ett nära samarbete med SÖ i pedagogiska frågorförutsätts. Om förslaget om en filmcentral inte genomförs bör tjänsten istället förläggas till SÖ. Den århga kostnaden för konsulenttjänsten beräknastill ca . Enligt utredningens mening bör på varje skola finnas enlärare som i första hand har ansvaret för samordningen av undervisningen omfilm och TV i skolan. Därför föreslår utredningen att det öppnas möjligheteratt inrätta arvodestjänster som huvudlärare i ett ämne och ettämnesövergripande moment. Sådan arvodestjänst bör kunna få inrättas även omundervisningen i ämnet och det ämnesövergripande momentet är mindre än 40veckotimmar. Ett alternativ till denna lösning av ansvarsfrågan är att skolansledning till huvudansvarig utser en lärare som har ett tydligt intresse för fUmoch TV och förmåga att samordna undervisningen i skolan. Den som har huvudansvaret för undervisningen om film ochTV bör åläggas att genomföra minst ett samverkansprojekt varje läsår, i variefall under ett inledningsskede. Utredningen föreslår olika åtgärder för att lärarnas u t bi 1 d -n i n g i fråga om film och TV skall förbättras. FUm- och TV-kunskapens innehåll och omfattning vidlärarhögskolorna bör preciseras genom att särskilda s. k. studiegångarutarbetas. Härvid bör bl. a. behandlas vilka huvudmoment som skall ingå iutbildningen, samordningsfrågor och lärarnas möjligheter att på olika sätt fåinblick i filmproduktionens teknik. Utredningen föreslår vissa förändringar i det nuvarandemeritvärderingssystemet för intagning till praktisk-pedagogisk utbildning vidlärarhögskola. Utredningen föreslår att filmvetenskap räknas som s. k.stödjande ämne till flera ämnen i tjänsten än svenska. Litteraturvetenskap,alternativlinjen drama-leater-film, kompletterar på många sätt utbildningen isvenska. Den frivilliga fjärde studieterminen (D 1) i svenska bör därför frittkunna bytas ut mot grundkursen A 4 i litteraturvetenskap (drama-teater-film)och meritvärderas på samma sätt. 1 utbildningen av förskolans personal förekommer f. n.inte någon egentlig filmverksamhet. Inte heller i fritidspedagogutbUdningenfinns mycket utrymme härför. Utredningen föreslår att fUm- och TV-kunskap försin uttryckligen i förskollärarutbildningen samt i utbildningen avfritidspedagoger och speciallärare. Hur detta närmare skall ske skall övervägasmed beaktande av resultat som kan komma fram av den försöksverksamhet kringfilm och TV i bl. a. förskolan som utredningen föreslagit. Fortbildningen av lärare i film- och TV-kunskap ärotillräcklig, anser utredningen. Utredningen föreslår att s. k. pilotkurser ochstudieledarkurser för lärare ordnas i ämnet i ökad omfattning. få fram åtminstone ett par experter på film och TV i varjelän. Den filmkonsulenttjänst som föreslagits bör utnyttjas förkursverksamheten. Minst tre pilotkurser bör ordnas, fördelade på lärarefrån olika stadier. Studieledarkurser syftar tUl att lärare skaU kunna pålokal nivå leda och organisera studiecirklar och studiedagar i ämnet. Minst trekurser per sommar bör hållas. Kostnaden för fortbildningen beräknar utredningentill . För att ytterligare tillgodose fortbildningsbehovetföreslår utredningen att tjänstledighet med B-avdrag beviljas lärare förstudier i filmvetenskap (grundkurs A 1) och litteraturvetenskap (grundkurs A4). Fortbildningsbehovet för bl. a. förskolans områdeuppmärksammar utredningen i sitt första delbetänkande där det bl. a. föreslåsatt särskilda fortbUdningskurser i ämnet bam och film anordnas avFilminstitutet av . Arbetet bör ha karaktären avförsöksverksamhet i syfte att få fram lämpliga former för sådana kurser. Försökbör göras att lära deltagarna att själva leda fortbildning. Förslagsvis 20tvådagars kurser bör ordnas . Kursema bör riktas till förskollärare,fritidspedagoger, annan personal i barnstugeverksamheten liksom annan barn-och fritidsverksamhet, biblioteks- och museipersonal, lågstadielärare, ledareför barnfilmklubbar och personal vid barnsjukhus. I anslutning tiU kursernaskall sammanställa och tillhandahålla filmer och annatstudiematerial. Kostnaderna för fortbildningsverksamheten beräknar utredningentill sammanlagt ca . Ämnet filmvetenskap har betydelse som komplement tilllärarutbildningen i övrigt. Undervisningen i ämnet beaktar emellertid intefilmpedagogikens problem tillräckligt och är alltför teoretiskt inriktad.Utredningen föreslår att en alternativ filmpedagogisk studiegång inrättas inomAl-kursen med en konstruktion som bättre svarar mot skolans behov. Det ärönskvärt att en sådan utbildningslinje ordnas på ett flertal platser i landet. Utredningen förordar vidare en årlig fortbildningskurs ifilm- och TV-kunskap för universitetslärare. Kursema bör t. v. ordnas som torde ha lokala och tekniskaresurser att snabbt få i gång verksamheten. Arbetet bör ha karaktären avförsöksverksamhet i syfte att få fram lämpliga former för kurserna. Ominstitutionen inte har möjlighet att åta sig kurserna bör de i ställetförläggas tiU . Kostnaden för en kurs beräknas till . Men hänsyn till filmvetenskapens speciella struktur ochinriktning -med bl. a. betydande laborativa inslag föreslår utredningen attämnet får en anslagstilldelning som motsvarar musikvetenskapens. Om förslagetantas, innebär det en ökning av statens årliga kostnader för ämnet med ca . föreslås vidare fä ettanslag på . för teknisk utrustning. Studentfilmstudios bibliotek har fungerat som ersättareför filmvetenskapliga samhngar. Sådana saknas på de flesta universitetsinstitutioner.Utredningen anser det inte motiverat att filmbibliotek administreras av organutanför universiteten och föreslår därför att studiobibliotek och ev. samhngari övrigt inordnas i lokala institutions- eller universitetsbibliotek. Iavvaktan på att ett sådant förslag realiseras förordar utredningen för atttrygga bibliotekens bestånd - statligt stöd till studios som bedriver aktivfilmbibUoteksverksamhet. Stödet föreslås utgå med årliga belopp på 8 000 kr.till studios i och samt . till studios i ,och . När detgäller teknisk utrustning har skolan numera relativt god standard. Behov avytterligare utrustning finns främst ifråga om det praktiska arbetet. Det gällerbåde ungdomsskolan, förskola och fritidshem. Utredningen föreslår att dennödvändiga tekniska utrustningen skaffas möjligt. Vidare föreslårutredningen att SÖ upprättar läromedelsförteckningar för skolomas utrustning.Motsvarande bör komma till stånd för förskola och fritidshem. Det finns påtagliga brister när det gäller tillgången påfilm, lämplig för undervisningen. Utredningen föreslår att filmhyra och andra kostnader isamband med utnyttjande av film för film- och TV-undervisning skall anses som läromedelskostnad.Detsamma bör i princip gälla kostnaden för biografvisningar som ingår iundervisningen. De problem som möter vid biografvisning såsom inslag ifilm- och TV-undervisningen och de fördelar av olika slag som är förenade medsmalfilmen innebär sannoHkt att behovet av spelfilmvisningar i formatkommer att öka. Utredningen föreslår att tio lämpliga spelfilmernedkopieras format . Fördetta ändamål bör utgå ett årligtanslag på . Utredningen föreslår statligt stöd för anskaffning avexcerpter (filmantologier) och stödmaterial. Stödet bör utgå med dels ettengångsanslag på , dels årliga anslag på . Engångsanslagetskall användas för import och versionering av ett tjugotal utländska excerptersamt inköp av stödmaterial till dessa. Av det årliga anslaget skall 100 000 kr.täcka kostnaden för framställning av två svenska excerpter och . gåtill import av tre utländska excerpter. Verksamheten med nedkopiering av kvalitetsfilmer samt anskaffningav excerpter och stödmaterial föreslår utredningen skall skötas av denföreslagna filmcentralen eller av . Kostnaden för ad ministrationav olika uppgifter rörande undervisningen om film och TV, som utredningen harföreslagit skall åvila filmcentralen, uppskattas tUl , varav 80 000kr. Även den högre utbildningen och forskningen i film- ochTV-kunskap Uder brist på lämpligt filmmaterial. Det hänger bl. a. ihop medfilmarkivens situation. filmarkiv arbetar under trängdaekonomiska förhållanden. Dess möjligheter att tUlmötesgå den högreutbildningens och forskningens behov är alltför begränsade. till problemens räckvidd föreslår filmutredningen attarkivfrågan utreds i särskild ordning. Överenskommelse har inte träffats medbranschorganisationerna om filmförsörjningen för högre filmstudier. Denföreslagna utredningen skall därför innefatta frågan om möjligheten avlagstiftning beträffande tvångsdeponering av filmer. Utredningen skall skeunder medverkan av , filmbranschen, de närmast berörda avnämarintressenaoch upphovsrättslig expertis. Emellertid krävs omedelbara insatser för atträdda filmmaterial som hotas av förstörelse. föreslår därföratt åtgärder vidtas för att rädda de filmer som ar särskilt värdefulla förundervisning och forskning och som används mest. Utredningen betonar ocksåvikten av största möjliga samarbete mellan universiteten och Filminstitutetsfilmarkiv. Forskare som är orienterade mot TV- och massmedieforskning bör ävenfå tillgång till . För att förbättra tillgången på filmmaterial för den högreutbildningen och forskningen föreslår utredningen statsanslag på . omåret för framställning av visningskopior av sammanlagt 100svenska filmer. Anslaget bör tilldelas . Utredningen föreslår statsanslag på . om åretunder t. v. för inlåning till av utländska kvalitetsfilmer sominte förekommer på den kommersiella repertoaren och inte heller är deponerade iFilminstitutets filmarkiv på sådana villkor att de får visas istudentfilmstudios. Filmerna skall användas till distribution bland i förstahand sådana studios. Anslaget bör ställas till förfogande. Utredningen framhåller att bestämmelserna om tull ochmervärdeskatt vid införsel av undervisningsfilm och inspelningsapparatur förfilm och TV är otillfredsställande. Man föreslår därför en sådan ändring itulltaxan att all slags film skall kunna införas tullfritt. Vidare bör denfrihet från mervärdeskatt som följer med tullfrihet vid införsel avundervisningsfilm utvidgas till att gälla även annan undervisningsfilm än sådansom är direkt visningsbar. Exempelvis skall sålunda negativ undervisningsfilmkunna införas tull- och skattefritt. Dessutom bör Svenska filminstitutetinföras i förteckning över undervisningsinstitutioner m. m. vilket underlättarinförsel av undervisningsfilm inte bara tullfritt utan även skattefritt.Slutligen föreslås att bestämmelserna om reducerad tullrestitution utbyggs, såatt restitution möjliggörs efter tillfällig inlåning från utlandet av materialför inspelning av biograffilm eller TV-sändning, Ändringarna bör enhgtutredningen genomföras . 1 sitt slutbetänkande redovisar utredningen olikasynpunkter på yrkesutbildningen inom filmområdet som inhämtats genom en enkät bland verksamma filmarbetare.Utredningen avstår från att lägga fram egna förslag, men anser det motiveratatt såväl utbildningen vid dramatiska institutet som utbildningsfrågorna iövrigt för filmarbetare ses över. I departementspromemorian Smalfilmsdistribution föreslåsatt en filmcentral inrättas. Som skäl anförs att den nuvarande distributionsapparatenär sphttrad och att resurser saknas för viktiga funktioner. Distributionsapparaten för smalfilm har vuxit fram underen period då de olika kundkategoriernas behov av film skilde sig ganskakraftigt från varandra. a. skolreformerna, vuxenutbildningens ökadebetydelse och folkbibliotekens vidgade uppgifter har nya avnämarkategoriertillkommit och nya användningsområden öppnats. Gränserna meUan olika typer avfilm är diffusa. Företag som en gång var specialiserade på en kundkategori harförsökt expandera till andra näraliggande kategorier, vilket har lett tillförvirring bland kunderna. Företagen har inte heller tillräckliga resurser föratt på ett tillfredsställande sätt läcka de områden som de försöker omfatta. Förhållandena leder enligt promemorian till dåUg kännedombland kunderna om vilka distributörer som finns, ett dåligt och oenhetligtkatalogmaterial, bristfällig information om var en viss fUm finns att få ochstora variationer i prissättningen på samma film. Prisnivån på filmkopior blirhög som resurser saknas för uppsökande verksamhet, för import avlågfrekvent film och för systematiska exportanslrängningar. Många produceradefilmer, däribland en del som producerats med stöd av allmänna medel, når aldrigen publik. De program som produceras av TRU och utbildningsprogramenhetutnyttjas vidare i otillräcklig utsträckning. En stor del av utlåningen av smalfilm sker genom deregionala AV-centralerna, som i allmänhet har ett län som verksamhetsområde.AV-centralerna betjänar i första hand skolväsendet, men även t. ex. bibliotekoch folkbildningsorganisationer kan förses med film från AV-centralerna. Avekonomiska skäl kommer AV-centralerna att i första hand köpa det mest högfrekventafilmmaterialet, främst filmer för . Avnämarnas behov av övrig filmmåste täckas på riksplanet, varvid AV-centralerna kan biträda låntagarna medråd och beställningar. I promemorian hävdas alt det behövs en samordning av olikaresurser för att man skall komma till rätta med de brister som kännetecknarsmalfilmsdistributionen. Distributionen av film bör inte skiljas frän i förstahand information om film och i andra hand produktion och import av film. Ävenom en sammanhållen organisation ger möjlighet att utnyttja resursernaeffektivare krävs enligt promemorian ändå vissa anslag av allmänna medel föratt problemen skall kunna lösas. Mot denna bakgrund föreslås i promemorian att en svenskfilmcentral inrättas. Filmcentralen skulle få i uppgift att registrera ochkatalogisera all smalfilm samt ge ut kataloger m. m. Vidare skulle centralenadministrera granskning av barnfilm, undervisningsfilm och fri kortfilm.FUmcentralen skulle lagerhålla och distribuera dels film som är för lågfrekventför den kommersiella distributionen eller ÄV-centralema, dels barnfilm, s. k. fri film och sådan undervisningsfilmsom produceras av utbildningsprogramenhet och TRU. Även informationsfilmsom produceras av stat och kommun skulle distribueras av filmcentralen.Centralen skulle också importera barnfilm, undervisningsfilm och annansmalfilm av god kvalitet och exportera svensk kortfilm. Även produktion avläromedel i film- och TV-kunskap skulle åvila filmcentralen. I filmcentralensuppgifter skulle också ingå konsulentverksamhet av olika slag samtinternationella kontakter. borde verksamheten kunna utvidgas till attomfatta även andra medier än film. Vissa delar av filmcentralens verksamhet skall varasjälvfinansierade, andra föreslås bU bekostade med statsmedel. I promemorian diskuteras olika organisatoriska lösningarför filmcentralen. Som huvudalternativ föreslås att filmcentralen organiserassom ett självständigt organ, men också alternativa lösningar anges. Enligt huvudförslaget skall filmcentralen vara enstiftelse med staten som huvudman. Den bör ledas av en styrelse med treledamöter. Till styrelsen bör vara knutet ett förvaltningsråd medrepresentanter för olika intressentgrupper. Filmcentralen bör samarbeta med iinformationsfrågor, med Bibliotekstjänst beträffande tryckning av registerkortoch kataloger och med i fråga om import och export,dokumentation, framställning av läromedel för film- och TV-undervisning samtkursverksamhet. Enligt förslaget torde filmcentralen komma att svara förca av kopieförsäljningen och av filmuthyrningen i landet. I promemorian skisseras också tre andraorganisationsmodeller som alternativ tiU en statlig filmcentral. Det förstaalternativet är en integration av filmcentralen med . Detandra alternativet är ett samgående med . Det tredjealternativet innebär att man integrerar fUmcentralen med de folkrörelseägdadistributionsföretagen Föreningsfilmo och i en gemensam stiftelse. Enlösning enUgt det sistnämnda alternativet borde inte hindra en vidgad samverkanmed eUer Bibliotekstjänst. förslag utgår från uppfattningen attfilmen är en kulturaktivitet jämstäUd med andra. Samhällets stöd skaU avsefilmen som en del av kulturområdet och inte vara ett branschstöd. Dennauppfattning vinner stor anslutning bland de remissinstanser som yttrat sig ifrågan. Flera remissinstanser, däribland teater- och musikrådet,, Folkets husföreningarnas riksorganisation och ABF instämmerockså uttryckligen i förslaget att stödet till filmen skall fördelas enligt selektiva principer. MUF anser principiellt att gränsernaför det selektiva samhällsstödet inte får dras för snävt. a. RR V och understryker utredningensförslag att många av de föreslagna åtgärderna i första hand bör gesförsökskaraktär. Några remissinstanser tar upp utredningens resonemang omfilmhyres-systemet. är starkt kritiskt tiUberäkningarna och betonar att de svenska fUmhyrorna redan tUlhör de högsta iEuropa. Folkets husföreningarnas riksorganisation påpekar den principiella svaghetenmed ett ersättningssystem baserat på procentersättning.