prop · FY039 · 1975-12-31 00:00:00 — Beslut som rör en viss del av en utbildningslinje fårsjälvfallet inte heller fattas utan hänsyn till övriga delar och till linjensom helhet. Administrativa gränser får, som jag förat diskuterat, inle läggahinder i vägen för utveckling av utbildningslinjer där kurser från olika hållkombineras. Det är vidare angeläget alt ulbudet av enstaka kurser kan samordnasoch presenteras samlat över hela högskolefället. Krav av det här antyddaslagest ger självklara begränsningar i raöjligheterna att inom politisktangivna mål och ramar lägga ansvar och befogenheter på den enskildainstitutionen, den enskilda utbildningslinjen eller, i vissa fall, denenskilda uti)ildningsenheten. Detta hindrar inle att sirävan raåste vara attlägga varje uppgift och beslutanderätten i varje grupp av ärenden så nära denverklighet sora berörs som möjligt. De juridiskl-adminislrativa uppgifteirna påcentral och regional nivå bör i enlighet härmed har delar jag U 68:s och U68-beredningens uppfattning vara så få som möjligl. De cenirala ochregionala organ jag kommer att föreslå i det följand!e skall i första hand haplaneringsuppgifter. Detbör vara raöjligt att, under förutsättningar som jag strax skall redovisa, gede enskilda enheterna för högskoleulbildning och forskning vidgade befogenheteroch större handlingsfrihet i skilda hänseenden. Jag är övertygad om att en ökadlokal frihet att beslula om utbildningens innehåll och organisation, omdis;positionen av anvisade medel och om verksamhets- och arbelsformer iutbildningen och forskningen kommer all stimulera det lokala engagemanget iplanerings- och utvecklingsarbetet, öka effektiviteten i användningen avtillgängliga resurser inom enheterna och främja en fortlöpande förnyelse avhögskoleutbildningen. Tvåviktiga förutsättningar gäller enligt min mening för en sådan decentraliseringav beslutanderätt. Den ena är den tolaldiraensioneringav den grandläggandehögskoleutbildningen, som jag föreslagit i det föregående, med deförutsättningar den ger statsmakterna all konlrollera de totala koslnaderna förverksamheten. Den andra föratsättningen är att de beslutande organen inomhögskolan har en sammansättning som är avvägd med hänsyn till såväl högskolanssamhälleliga betydelse och uppgifter som de särskilda kunskaperna ocherfarenheterna hos olika grupper av de inom högskolan verksararaa och kravetpå medinflytande för de anställda och de studerande över den egna arbetsmiljönoch arbetssituationen. Jag går över till den sistnämnda frågan. Förhållandenanär det gäller olika intressenters inflylande över planeringen och ledningenav den grundläggande högskoleutbildningen inonn de ramar som riksdag ochregering angett skiftar f. n. påtagligt mellan olika delar av högskolan. Icentrala styrelser och nämnder m. m. raed uppgifier avseende högskoleulbildningdominerar allmänintressena i form av ledamöter som utsetts av regeringen. Oftahar dessa ledamöter sin bakgrund inom verksarahet som har särskild anknytningtill vederbörande organs ansvarsområde. Ifråga om den lokala ledningen av högskoleutbildningen finns å ena sidan dedirekt på politisk grund utsedda komraunala skolstyrelsema ochlandstingskommunala utbildningsnämnderna, å andra sidan de helt inomläroanstalterna rekryterade konsistorierna vid bl. a. universiteten. Interntrekryterade är också rektorsnärandema vid lärarhögskolorna, där dock rektor formelltbeslutar ensam i många frågor. Flertalet övriga statliga högskolor m. m. har avregeringen utsedda styrelser som i huvudsak består av lekmän, ofta medanknytning tUl yrkesområdet i fråga. Dessa styrelser har rektor och i vissafall försöksvis enstaka förelrädare för studerande och anställda som endaintemt rekryterade inslag. I ulbildnmgsnämnderna, delokala organ som är närmast ansvariga för den statliga högskoleutbUdningensinnehåll och organisation, är i huvudsak lärare och studerande vid läroanslaltemaföreträdda. Inom den kommunala organisationen saknas organ sammansatta på dettasätt. Ulbildningens innehåll regleras här i betydande utsträckning centralt. UtbUdningar med så vittskilda fömtsättningar som de här berörda kan inte utan vidare fogas in i ettenhetiigt organisatoriskt mönster. Som jag förut framhållit finns det hellerinte anledning att när det gäller utforraningen av högskolans organisationeftersträva fuUständig enhetlighet. En så central fråga som den om avvägningenav olika intressens inflytande i utbildningens planering och ledning raåsteemellertid enligt rain mening lösas efter vissa generella principer. I ettvidare perspektiv än ett enbart historiskt kan det svårligen motiveras attutbUdningslinjer som är besläktade med varandra planeras och leds i former somhelt skiljer sig åt i fråga om olika gruppers och intressens inflylande.Exempel på sådana skillnader ger dels socionomutbildningen jämförd mednärbesläktad utbildning vid samhällsvetenskaplig fakultet, dels bl. a.sjuksköterskeulbildningen jämförd med läkaratbildningen. Jag vill erinra om vad jaganfört i det föregående om vissa för högskoleutbildningen i dess helhetgemensamma mål och om en utveckling av sambandet mellan grandläggande utbUdningoch forskning/forskarutbildning över hela högskolan. Ett närmande avstyrelseformerna inom olika delar av högskolan till varandra utifrån enprincipiell helhelssyn är enligl min mening en konsekvens av del vidgadehögskolebegreppel och också en förutsättning för att detla praktiskt skall slåigenom i planerings- och ulvecklingsarbelet. Högskoleutbildningenär en del av det offentliga utbildningssystemet. Huvuddelen av detla innefattande en inte obelydlig del av högskolan leds f. n. i former som ärgängse i offenilig verksarahet, dvs. styrelserutsedda av politiskt ansvariga organ. En huvudUnje i de förslag jag redovisat idet föregående är sirävan att öppna högskolan för nya grupper, att tUlgodosenya utbUdningsbehov och att över huvud öka samspelet mellan högskolan och detomgivande sarahället, inte rainst yrkeslivel. Liksom U 68, raångaremissinstanser och U 68-beredningen är jag övertygad om att delta siftefrämjas genora att företrädare för allmänna intressen och för arbetslivet meragenerellt ges medansvar för högskolans verksamhei. I de organ som skall svatabl. a. för avvägningar mellan olika utbildningssektorer och raellan olikahögskoleenheter Och orter uppgifier som i huvudsak fullgörs inomdepartement och verk och enligl mina förslag i det följande till beiydandedekskall fullgöras regionalt är skälen för en stark representation förallmänintressena enUgt min uppfattning uppenbara. Med den anknytning tillsamhällsplaneringen och användningen av samhäUets resurser i stort som dessauppgifter har kan de inte rimligen vara angelägenheter uteslutande eller ens iförsta hand för de inom läroanstalterna verksararaa. Saratidigt är tiden nuraogen all över hela högskolan stadfästa ett inflytande över verksaraheteninora läroanslaltema för alla där verksamma gmpper. I den statligahögskoleorganisationen har lärare och studerande länge haft inflylande iutbildningsnärandema. Gmppen ordinarie lärare har vidare ensara ingått ifakulteter och raotsvarande organ särat inom universitetsområdet dominerat ävenkonsistorier och institutioner, detta tills försöksverksamheten med nya formerför samarbete raellan studerande, lärare och övrig piersonal inleddes för någraår sedan. Denna verksamhet har inom universiteten och skilda slag av högskolorgelt övervägande positiva erfarenheter av olika gruppers medverkan iplanerande och förvaltande organ på alla nivåer i den lokala organisationen. Grundläggande för densammansättning som styrelserna för universiteten och vissa högskolor, konsistorierna,gavs vid reformering av universitetsorganisationen var sirävan altåstadkomraa elt förtroendefullt förhållande raellan högskoleadministralionenoch'forskama. Enligt min mening är det angeläget att ett förtroendefulltförhållande skapas raellan läroanstaltens ledning och aUa vid läroanstaltenverksamma grupper, däribland forskarna. Universitetsväsendet har genom sintradition med styrelser rekryterade :inom läroanstalterna ovanligt godaförutsältningar att ta del i den förvaltningsderaokratiska utveckling som pågårinom statsförvaltningen. Det gäller nu alt inom hela: högskolan dra nytta avdessa förutsältningar och ge de anstäUda och självfallet även de studerande möjligheter till etl perraanent inflytande över sin arbetsmiljö och iplaneringen för verksamhetens utveckling. Likaviktigt är emellerlid all främja önisesidigl förtroende raeUan de inomläroanstalterna verksamma och övriga medborgare. Prop.1975: 9 503 ärenligl min raening en representation för allmänintressena i läroanstalternasledning motiverad. Jag är övertygad om att en sådan representation positivipåverkar förlroendeförhållandet raellan de vid läroanstalterna verksararaa åden ena sidan, sarahället i övrigt och de politiskt ansvariga organen å denandra. Den förhållandevis starka centrala reglering som f. n. kännetecknaruniversitetsområdet torde bL a. vara en följd av all andra organisatoriskaformer för att tillvarata aUmänna intressen i fråga om universitetensverksarahet saknats. Med inslag av allraänrepresenlation i ledningen också förden del av högskolan som leds av helt internt rekryterade styrelser blirförutsättningama för en decentralisering av beslutanderätt givelvisannorlunda. Den nuvarandestyrelseformen vid universilelen har ofta hävdats vara en garanti förforskningens frihet. Jag utgår då från atl raed forskningens frihet avses ienlighet med universiletsulrednings definition i första hand denenskilde forskarens rätt att välja objekt och metoder för sin forskning och altoffentliggöra forskningsresultat. Konsistorierna har inga befogenheteratt gripa in i eller styra forskning vid läroanstalterna på ett sätt somslrider raot denna princip. U 68 har inte avsett att på något sätt ändra dessaförhållanden. Även jag ansluter raig helt till principen ora forskningensfrihet i den angivna raeningen. Jag delar saratidigt U 68:s bedömning all dellainle är en fråga om styrelsens samraansätlning utan om statsmakternas viljaatt garantera en i de nämnda avseendena oberoende forskning. Det är angelägetalt den angivna principen nu på nylt slås fast sora en grundval förforsknings-verksarahelen inora högskolan. Enligt min mening ärslutiigen en representation för arbetstagare och arbetsgivare inora berörda yrkesområdeni de organ som svarar för planering m. m. i fråga om utbUdningslinjer ellergrupper av linjer en ändamålsenlig väg att underlälta samspel mellan högskolanoch arbetslivet, någol som jag ser som väsentligt för den fortlöpandeförnyelsen av hög skolans utbildningslinjer och också som en önskvärdinspirationskälla för forskningen och forskamtbildningen. Sammanfattningsvis bör detönskvärda samspelet mellan å ena sidan interna högskoleintressen och expertis iutbildning (Kh forskning, å andra sidan sarahälls- och arbetslivet i övrigt, iökad utsträckning komma till stånd inom högskoleorganisationens ram. Detta börske genom att de planerande och förvallande organen sätts samraan så atl deinlressen och erfarenheter som är av betydelse i sammanhanget balanseras motvarandra. De avvägningar sora härvid måste göras leder lill olika resultat förolika nivåer och organ inom högskolan. Allmänl selt är det enligt min meningangeläget alt stärka inslagen av allmänintressen och arbetsliv där de internahögskoleintressena helt dominerar saml att stärka möjligheterna tillinflytande för anställda öch studerande där de är svagt utvecklade. 8.2Huvudmannaskap m. m. Denoffentliga utbildning sora enligl vad jag förordat i det föregående skallbetecknas som grundläggande högskoleutbUdning har f. n. statlig,landstingskomraunal eller primärkommunal huvudman. Den statiiga utbildningenutgör den störsia delen. Ulbildning med landstingskommunal huvudman finns ihuvudsak inom vårdsektorn. Den är nära knuten till annan vårdutbildning ochtill landslingens sjukvårdsplanering. Primärkommunal utbildning finns i fötstahand inora det adrainistrativa och ekonomiska orarådet och utgör, liksom delvisden landslingskomraunala, en del av gyranasieskolan. U 68bedörade att frågan ora huvudmannaskap för den offentliga högskoleutbildningenmåste ses i perspektivet av den generella fördelningen av uppgifter raellanstat och kommun. Utredningen utgick från tills vidare oförändradehvudmannaskapsförhållanden. U68:s bedömning har vid remissbehandlingen godtagils av bl. a. ,och . Åtskilliga remissinstanserutlalar sig emellertid för ett slalligt huvudmannaskap för allhögskoleutbildning, i varje fall . TiU dessa hör bl. a. UKÄ, AMS, ,TCO och sjuksköterskeelevers förbund. Även länsberedningen anför isitt yttrande att en strävan bör vara att möjligt övervinnahögskoleutbildningens splittring på flera huvudmän, varvid ett statligthuvudmannaskap förefaller beredningen mest naturligt. U68-beredningen anser alt viisentliga skäl både principieUa och praktiska kan anföras för etl: samlat huvudmannaskap för högskoleutbUdningen.Beredningen är medveten om alt en sådan förändring är förhållandeviskomplicerad och föratsätter ett omfattande utredningsarbete. Beredningen anserdet angeläget att frågan om ett enhetligt, statligt huvudmannaskap föi:högskoleutbildningen tas upp till behandling i samband med ställningstagandenatill länsberedningens förslag. Länsberedningenhar till chefen för kommundepartementet överlämnat betänkandet(SOU 1974: 84) Stat och koramun i samverkan. Beredningen föreslår vissaförändringar i uppgiftsfördelningen mellan stal och kommun men dessa berörinle utbildningsväsendet. Länsberedningens belänkande remissbehandlas f. n. Föregen del anser jag liksom vissa remissinstanser och U 68-beredningen all delfinns skäl för elt enhetligt huvudmannaskap för högskoleutbildningen, i försiahand elt slatligl. Ett samlat huvudmannaskap skulle fräraja den helhetssyn påden grundläggande högskoleutbUdningen som jag betonat i det föregående. Detskulle också praktiskt underlätta ett förverkligande av de liktiinjer jag förordatför utveckling av utbildningens innehåll och organisation och av sarabandet raellan grundläggandeutbildning och forskning/forskarutbildning liksora en till-lärapning av deprinciper jag föreslagit för den fraratida dimensioneringen och lokaliseringenav högskoleutbildningen. Debetydande praktiska svårighetema atl åstadkomma en förändring med hänsyn tillden berörda kommunala utbildningens nära samband med främstgymnasieskoleutbildningen är saratidigt omvittnade. Väsentliga frågor omfördelningen mellan stat och kommuner av ansvaret för bl. a. gymnasieskolanutreds f. n. av utredningen om skolan, staten och kommunerna (SSK). Enligt minmening finns det anledning att i anslutning till detta utredningsarbete ta uppfrågan om fördelningen av ansvaret också för den f. n. kommunala utbUdning somenligt mina förslag i del föregående skall tillhöra högskolan. Jag avser att iannat sammanhang återkomraa lill regeringen i denna fråga. TUls vidare räknarjag emellerlid liksom U 68 med oförändrade huvudmannaskapsförhållanden för denoffentiiga högskoleutbildningen. Jag vill tillägga alt den regionalaorganisation som jag kommer att föreslå i det följande väsentligt börunderiätla samplanering och samordning raellan bl. a. statlig och kommunalhögskoleutbildning. Ifrågan om huvudmannaskapet för högskoleutbUdningen har jag samrått med chefenför komraundepartemenlel. Alten högskoleutbUdning koramer atl ha koraraunal huvudman innebär inte allutbUdningen skaU planeras ined hänsyn enbart till vederbörande primär- ellerlandstingskommuns behov. För den kommunala högskoleutbildningen bör gälla sammamål och i allt väsentligt samma grundläggande bestämmelser som för denstatliga. I enlighet med U 68:s förslag bör kommun eller landstingskommun varaskyldig atl som studerande i högskoleutbildning ta emot även den som intelillhör kommunen eller landstingskommunen. Som utredningen föreslagit bör i sådantfall interkommunal ersättning utgå på samma sätt som f. n. gäller i fråga om gymnasieskoleutbildning.Frågan om statliga raedel för högskoleutbildning tar jag upp i detföljande i samband med anslagssyslemel. Närdet gäller enskild utbildning av högskolekaraktär förordar U 68 att frågan omett förstatligande av utbildningen vid och Institutet förhögre kommunikations- och reklamutbUdning skall tas upp till prövning.UtrednUigens förslag står i överenssläraraelse raed önskeraål sora kommit framfrån institutens huvudmän. Förslaget har tillstyrkts eller lämnats utanerinran av remissinstanserna. Jag avser att i annat sararaanhang föreslåregeringen alt låla uppta förhandlingar om ett överförande av utbildningen vidde båda instituten till statligt huvudmannaskap. TCOhar i sitt yttrande förordat att förhandlingar skall upptas också medhuvudmännen för dels i , dels Konst-, industriskolani om ett förstatligande av dessa läroanstalter. Giltighetstiden fördet nuvarande avtalet mellan staten, kom- Prop.1975: 9 506 mun,i Stockholra och i Stockholmdirektion löper ut . Frågan om det framtida förhållandel mellanslaten och får prövas i samband härraed. Vad beträffarKonstindustriskolan vUl jag erinra ora det utredningsarbete sora genom K 73pågår rörande ulbildning inom bildkonst, konsthantverk och design. Enligt vadjag erfarit komraer detta arbete alt avslutas . Underlag förställningslagande i frågan om del framtida förhållandet mellan staten ochKonstinduslriskolan bör finnas sedan K 73:s förslag remissbehandlals. Detla böräven gälla'beträffande i , som har komraunalhuvudman. Fråganom statlig reglering av organisaiionen för enskUd ulbildning på högskolenivåfår prövas från fall lill fall i samband med frågan om statsbidrag tillvederbörande utbUdning. Viss utbildning vid folkhögskolor är av sådan karaktärall den bör betraktas som högskoleutbildning. Vad gäller eventuell regleringav organisationen för denna utbildning och av formema för att lillgodosebehovet av samplanering raed högskolan bör resultatet avfolkhögskoleutredningens fortsalla arbete avvaktas. Detkoraraunala huvudmannaskapet för viss högskoleutbildning föranleds sora jagnyss närant av denna utbildnings saraband med annan, frärast gyranasialutbUdning som har koraraunal huvudman. Den institutionella organisationen förden koraraunala högskoleutbildningen raåste grandas på detla saraband. Enutgångspunkt bör således vara att koramuns skolstyrelse och landstingskomraunsutbildningsnämnd liksom nu gäller för motsvarande utbildning skall varastyrelse även för berörd högskoleutbUdning. Med hänsyn till dennaförutsättning för utformningen av slyrelseorganjsalionen för den kommunalahögskoleutbildningen och lUl alt denna ulbildning endast utgör en mindre delavhögskoleutbildningen som helhet koraraer jag i det följande alt i första handdiskutera organisationen av den statliga högskolan och relatera minaprincipiella överväganden till den. Jag tar därefter upp frågor ora denkomraunala högskolans organisation. Denhelt övervägande delen av den statliga högskoleutbildningen meddelas videnheter där i princip ingen annan ulbildning än högskoleulbildning bedrivs. Avnaturliga skäl komraer raina överväganden och förslag i det följande att ihuvudsak beröra denna del av högskolan, för vilken jag använder termen statligahögskoleenheter. Först skall jag eraellertid ta upp ett par specieUa frågororii statlig högskoleutbildning. Särskildaförhållanden gäller i fråga om . Även om denna är statlig harAkademien för de fria konstema sådana funktioner gentemot högskolan attförhållandet närmast måste beskrivas som ett mellan staten och delathuvudmannaskap. I det följande komraer jag att förorda att skaUingå bland de slalliga högskoleenheterna. Jag föreslår att i det sararaanhangetförhandlingar tasupp med för de fria konsterna ora det framtida förhållandet mellanslaten och och den fortsatta samverkan mellan ochkonsthögskolan. Vid sjöbefälsskolornaanordnas såväl viss utbildning som av U 68 förts till högskoleutbUdningen,nämligen utbildning på sjöingenjörs- och sjökaptenslinjerna, som annanulbildning. Sarabandet raellan de olika utbildningarna vid skoloma harföranlett U 68 att inte föreslä någoii förändring av den institutionellaorganisationen inora detta område. Vissa remissinstanser har förordat eninstitutionell samordning av sjöbefälsutbUdningen raed den statligahögskoleutbildningen i övrigt. Sora jag fömt närant pågårf. n. inora SÖ en översyn av bl. a. sjöbefälsutbUdningen. I avvaktan påresultatet av denna bör de nuvarande sjöbefälsskoloraa inte förändras i vadavser den yttre organisaiionen. Inom ramen för den regionala organisaiionen,sora jag kommer all föreslå i det följande, blir det möjligl att tills vidarebevaka också behov av samplanering och samordning raellan högskoleutbildningenvid dessa skolor och den statliga högskoleutbUdningen i övrigt. det närandautredningsarbetet ger förutsättningar för det, får frågan ora ettadrai-nislrativt inordnande av sjöbefälsutbUdningen i statliga högskoleenheterrenare tas upp till prövning. Utbildningenav hälsovårdsinspektörer är f. n. knuten lill slatens naturvårdsverk.Utbildningen har setts över av en ulredning, som i sitt betänkande (Ds S 1973:4) föreslagit att en reviderad utbildning inom orarådet skall knytas tillsocialhögskola. Beredningen av denna fråga är ännu inte avslutad. Jag avser atti annat sararaanhang återkomma till regeringen i frågan. Jag räknar raed attulbUdningen till hälsovårdsinspektör, i saraband med att den förändras pågrundval av den nämn- 8.3De statliga högskoleenheternas organisation Ienlighel med U 68 :s förslag utgår jag från att statiiga högskoleenheterinledningsvis skall omfatta följande befintiiga statliga läroanstalter m.m.: 1975: 9 508 seminariernaför huslig utbildning, utbildning av sjuksköterskor (), universiteten(innefattande universitetsfilialerna) Avdessa har gymnastik- och i , högskoloma i Linköpingoch , , lantbmkshögskolan, de sex störrelärarhögskoloma, skogshögskolan, de tekniska högskolorna, universilelen ochvelerinärhögskolan fasta resurser för forskning och forskarutbUdnmg.Lantbnikshögskolan, skogshögskolan, statens skogsmästarskola ochveterinärhögskolan tillhör jordbmksdeparteraen-tels ansvarsområde, övrigaenheter utbUdningsdepartementets. De berörda enheterna är förlagda tUlsammanlagt 19 orter eUer par äv orter, nämligen de fem universitetsorterna, 13av de 14 orter jag i det föregående föreslagit som utbyggnadsorler förgrandläggande högskoleutbildning samt . U68 föreslår alt de berörda enheterna utom jordbrukets högskolor skall inom vartoch ett av 19 högskoleområden i regel ett eller två län föras saraman myndighet, benämnd högskola, under en styrelse, högskolestyrelsen. Dennaskall bestå av företrädare för dels allmänna intressen, dels de inom högskolanverksamma med de förra i knapp majoritet. Utredningen fömtsätter att de slörstahögskolorna skall delas in i förvaltningsenheter för den löpande verksamhetenoch att högskolestyrelsen skaU delegera beslutanderätt i bl. ä. resursfrågortill förvaltningsenheternas ledningsorgan, förvaltningsnämnder. Dessa skall beståhelt av inom enheterna verksamma. Som basenheter för utbUdning och, iförekommande fall, forskning skaU enligt U 68 vid varje högskola finnasinstitutioner. För indelningen i sådana skall ämnesinstitutions-principen varaen utgångspunkt. Institution skall ledas av en styrelse bestående avföreträdare för de vid institutionen verksamma. U68 föreslår vidare att planeringen och ledningen av den grundläggandehögskoleutbildningen vid varje högskola primärt skall ankomma på vid högskolan företrädd yrkesutbildningsseklor.Under utbildningsnämnden skall vid behov kunna inrältas linjenämnder raedplanerings- och ledningsuppgifter i fråga om enskilda linjereller grupper av linjer. Utbildnings- och linjenämnder föreslås be stå av till1/3 vardera lärare, studerande och företrädare för yrkeslivet. UtbUdnings- ochlinjenämnder skall enligt utredningens förslag efter högskolestyrelsensbestämmande svara för planerings- och ledningsupp-,gifler också i fråga om kurseroch studiekurser utanför utbUdningslinjerna.