prop · FZ03113 · 1975-12-31 00:00:00 — Liksom f. n. lämnas sålunda polismannen ell visst utrymme allexempelvis överlåta vården av den bemsade på enskild person som bedöms kunna tahand om honom och är beredd atl göra det. Andra stycket innebär atl polisman - under defömtsättningar som gäller i övrigi - har befogenhet alt ta hand om en berusadperson också om denne anträffas i port, trappuppgång eller liknande utrymmeeUer annars inom område som gränsar tiU aUmän plats. Som en ytterligarefömtsättning för att omhänderteande skaU få ske i sådana fall har emeUertidangetts att det skall vara fråga om en situation då omständighetema ger vidhanden att den bemsade uppehåller sig på platsen endast tillfäUigtvis.Omhändertagande inom sådana områden eUer utrymmen som avses har hittUlsinte ansetts kunna ske med stöd av 184Lårs förordning men har ofta gmndats 1975/76:113 124 påandra författningar, främst PI och LTO. Som anförts i den allmänna motiveringenhar det emellertid otillfredsställande all inle låta en generellreglering av förfarandet vid omhändertagande av bemsade personer inbegripa ävensådana rätt vanliga och från vårdsynpunkl ofla särskilt angelägna faU som dethär är fråga om. De praktiskt setl typiska faUen atl kraftigtbemsade personer anträffas i portar eller trappuppgångar har enligt förslagetnämnts särskilt. Den föreslagna avfattningen av andra stycket avses vidare geslöd för elt ingripande i sådana situationer då bemsade personer uppehåller sigi rivningshus, kringbyggda gårdar e. d. liksom också i övrigi när del är frågaom tomt eller annan mark som är belägen intill allmän plats. Ensådan plats i del fria dit aUmänheten visserligen äger tillträde men där ingenallmänhet bmkar finnas torde inte kunna räknas som allmän plats, men ocksåinom elt sådanl område kan ett ingripande enligt andra slyckel äga rum, omområdet angränsar allmän plats och fömtsättningama i övrigi är uppfyUda. Medhänsyn lill kravet på alt del skall framgå alt personen uppehåller sig påplatsen endasl tillfälligtvis kan däremot etl omhändertagande av en bemsadperson som anträffas i sin egen trädgård eller eljest på privat område, t.ex.som gäst hos annan, inte gmndas på förevarande lag. Än mindre ger givelvislagen stöd för omhändertagande i enskilda bostäder. 1 paragrafen anges i överensslämmelse med allmännagmndsalser för polisens verksamhet att det vid omhändertagande skall ses tillatt åtgärden inte orsakar den omhändertagne slörre olägenhet än som äroundviklig eUer atl den väcker onödig uppmärksamhet. En föreskrift av sammainnehåU finns i 4 § LTO. I paragrafen föreskrivs enligt förslagel altomhändertagen så snart det kan ske skaU underkastas läkamndersökning, om detbehövs med hänsyn tiU hans tiUstånd. Som har betonats i den allmännamotiveringen är det av stor vikt alt bevakningspersonalen har tUlgång tillanvisningar som dels ger vägledning när det gäller fall då läkamndersökningregelmässigt bör ske, dels belyser sådana sjukdomstUlstånd av skilda slag somkan förväxlas med bemsning. InnehåUet i de anvisningar av RPS som f n. gäUer idetta hänseende (FAP 253-1) har redovisats i den allmänna motiveringen. Denna paragraf ger enligl förslagel polisenbefogenhet alt hålla kvar den omhändertagne i polisarrest eller annan lokal somstår till polisens förfogande för förvaring av bemsade personer.Förulsältningarna för all detta skall få ske är emellertid dels all del inlevid läkamndersökning har bestämts alt den omhändertagne skall föras tiUsjukhus eUer, om undersök- 1975/76:113 125 ningenhar ägt mm på sjukhus, stanna kvar där, dels atl annan vård inte heller eljesikan beredas honom. Det har sålunda förutsatts alt, i den mån andra praktiskamöjligheler än förvaring genom polisens försorg föreligger, dessa skaUtillgripas i första hand. Möjligheten till altemativa lösningar måsle t. v. istor ulslräckning bU beroende av de lokala förhåUandena, dvs. tillgången påsärskilda eller eljest lämpliga vårdresurser inom sjuk-och nykterhelsvården,Uksom fömtsättningama för överenskommelser som innebär att omhändertagna kanöverföras exempelvis lill sådan alko-holpoUklinik som har sängplatser ochjourtjänst eUer till sjukhus med särskild toxikomaniavdelning. Jag viU i dettasammanhang vidare erinra om vad jag i den allmänna motiveringen har anfört omatt den mest ändamålsenliga lösningen ibland kan vara att den omhändertagnegenom anhörigs eUer polisens försorg förs hem lill sin bostad. Därvid måsledock alltid en bedömning först ske humvida bemsningen har nått ett sådantstadium att den omhändertagne bör förvaras under tiUsyn och om sådan tillsynkan erbjudas honom i hemmet. Denna lösning får sålunda inle tillgripas om denskulle medföra risker med hänsyn till den omhändertagnes hälsotillstånd, Uksominle heller om denne är våldsam eUer oregerlig eller det annars kan varariskabeU med tanke på hans egen eller andras säkerhet atl lämna kvar honom ibostaden. Som också har anförts i den allmänna motiveringen kan förhållandenaibland vara sådana alt en hemtransport av den omhändertagne renlav skullekunna sägas slå i slrid mot den i 2 § uttryckta principen att omhändertagandelinle bör våUa onödig olägenhet eller uppmärksamhet. I denna paragraf anges i överensslämmelse med 5 §LTO all polisman, som har verkstäUt etl omhändertagande, så skyndsamt sommöjligt skall anmäla åtgärden för sin förman, dvs. i allmänhet del vaklhavandebefälet på polisstationen. Denna anmälningsskyldighet kan liksom när del gäUeringripande med slöd av 2 § LTO i vissa situationer fuUgöras i efterhand, t. ex.i fall då omhändertagandel har upphört genom atl den bemsade genom den enskildepolismannens försorg har avlämnats på sjukhus eller förts tiU sinbostad. Förmannens uppgift är i första hand all la stäUninglill frågan om omhändertagandet skall beslå eller om den omhändertagne börfriges eller överföras till vård i annan form, detta förutsatt attomhändertagandet inte redan har upphört när den polisman som verkstäUt del görsin anmälan. Vidare måste en prövning från förmannens sida ske av frågan omomhändertagandet gmndas på den nya lagen eller på annan författning, t. ex.LTO. Detta har nämligen betydelse inte bara för tillämpningen av den nya lagensbestämmelser om maximitid för omhändertagande m. m. ulan också när det gäUerföreskrifter i andra författningar såsom beträffande anmälningsskyldighetgentemot nykterhetsnämnden enligl 10 § Nvl i den utformning detla lagmm harfått enligt förslaget (jfr avsnitt 9.5). lO-Riksdagen 1975/76. 1975/76:113 126 I paragrafen har slagits fast den mycket viktigaregeln om all en omhändertagen som hålls kvar hos polisen skall underkastasfortlöpande tillsyn och alt han skall föras till sjukhus eller läkaretillkallas, så snart hans hälsotiUstånd ger anledning därtill. Frågan omtillsynen behandlas f. n. närmare i de fömt berörda anvisningar som harfaststäUts av RPS. Också i fortsättningen fömtsätts sådana anvisningar kunnameddelas i administrativ ordning. Paragrafeninnehåller regler om maximitid för omhändertagande. I överensstämmelse med vad som har anförts i denallmänna motiveringen har enligt första stycket huvudregeln utformats på delsättet alt den omhändertagne skall friges så snart del kan ske ulan men förhonom själv och anledning till omhändertagande inte längre föreligger.Frigivande skall dock alllid ske senast inom åtta limmar efler omhändertagandelutom i det faUet att det uppenbarligen är förenligt med hans eget mtresse atthan får stanna kvar dämlöver. Avfattningen av första stycket innebär i någon månen ulvidgning av polisens befogenhet alt håUa kvar den omhändertagne iförhåUande lill vad som ibland har ansetts följa av förordning. Enliglstyckets avfattning är frigivande inle helt obligatoriskt så snart anledninglill omhändertagande inle längre föreligger. Detta skulle ha kunnai uppfattasså all den omhändertagne ovillkorligen måste friges så snart han inle längre ärså höggradigt alkoholpåverkad atl han skuUe ha kunnat las om hand på allmänplats eller i port- eller trappuppgång e. d. 1 stycket har emellertid som enytterligare förutsättning för frigivande föreskrivits alt detta finnes kunnaske ulan men för den omhändertagne. Härigenom ges polisen en viss marginal allavvakta med ell frigivande när detta av särskilda skäl skulle leda till endireki olägenhet för den omhändertagne, såsom då denne har somnat i arresteneller då det är uppenbart alt han ännu inle är ålersläUd efter bemsningen. Ettannat sådant skäl kan vara all polisen anser det påkaUat att vidta särskildhjälpåtgärd före ell frigivande, t. ex. att la kontakt med socialt organ ellermed anhörig till den omhändertagne. Med hänsyn främst lill de rättssäkerhetssynpunktersom gör sig gäUande när det är fråga om frihelsberövande har vidare enmaximitid för kvarhållande enligt den nya lagen ansetts erforderlig. Denna tidhar enligt försleiget beslämts . Maximitiden får inleöverskridas annal än för all tillgodose den omhändertagnes eget intresse. Detkan t. ex. förhålla sig så all denne tillfälligt saknar övemattningssläUe ellerbegär hjälp från polisens sida i ett eller annat avseende. kan detockså efter själva tillnyklringsprocessen bedömas som nödvändigt, alt läkaretillkallas eller att den omhändertagne kommer under omedelbar vård tillförebyggande av att allmäntUlståndel förvärras och alt allvarlig skada ellersjukdom drabbar Prop.1975/76:113 127 honomi anslutning tUl elt frigivande. Med hänsyn liU all uttryckligt önskemål ellersamtycke från den omhändertagnes sida liU förlängt kvarhållande inte rimligenkan krävas t. ex. i det fallet att han sover i polisarresten vidåltalimmarsfristens utgång har regeln i andra meningen avfattats så atl frislenfår överskridas såvida del uppenbarligen är förenligt med den omhändertagnes egetintresse alt han får stanna kvar dämtöver. Överskridandet avmaximifrislen bör i regel avse endast helt , högsl en eUer elt partimmar. En ytterligare förskjutning av liden kan dock vara motiverad i faU dåfrigivningen annars skulle behöva ske under nattetid eller vid annan från denomhändertagnes synpunkt sett olämplig tidpunkt. Ett i praktiken inte helt ovanligt fall är alt denbemsade har avvikit från och skall återförasdit. Återförandet bör givetvis då i princip ske möjUgt, men om denomhändertagne är kraftigt bemsad och omhändertagandel har skell kananstalten ibland sakna resurser att ta emot honom . Även i ett sådantfall får polisen hålla kvar den omhändertagne för tillnyklring, om inle någonannan lösning är möjlig. Äv vikt är självfaUet att i en dylik situation fråganlöses i samförstånd mellan polisen och anstalten. I andra stycket anges i enUghet med vad som haranförts i den allmänna motiveringen all polisen, när den omhändertagne finnesvara i behov av hjälp eUer slöd från samhällets sida, skall tillhandagå honommed råd och upplysningar saml, i den mån del lämpligen kan ske, samråda medannal samhällsorgan som har till uppgift atl tillgodose sådanl behov. Somsärskilt angelägna har i den allmänna motiveringen pekats på fall då den omhändertagneliUfälligl saknar bostad eUer medel till sill omedelbara uppehälle. DetförhåUandet alt många omhändertaganden sker och under veckohelgermedför all polisens möjligheler all medverka till alt en omedelbar insats görsför den omhändertagne kan vara beroende av om särskild socialjour eUer annansådan form av beredskapsljänslgöring finns anordnad på orten. Paragrafen, som reglerar förfarandet medalkoholhaltiga drycker eller andra bemsningsmedel som påträffas hos denomhändertagne, har förebild i 63 § Nvl, 88 a § barnavårdslagen och 63 § lagenom kriminalvård i anstalt och motsvarar 14 § i fyUeristraffutredningensförslag. Enligl departementsförslaget skall sådana bemsningsmedel fråntas denomhändertagne om inte särskUda skäl talar däremol. Beslulel ankommer på denförman som har att pröva själva omhändertagandet. Med egendomen skall forfaraspå samma sätt som enligt 3 § lagen om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m., dvs. den skaU bevisligen förstöras eller säljas. Något förverkandeförfarandei formeU mening äger inte mm. Den omhändertagne kan enligt förslaget inteheller överklaga ett beslut som innebär att bemsningsmedel har tagits ifrånhonom. Som anförts i den allmänna motiveringen har han emellertid Prop.1975/76:113 128 möjlighetall begära ersättning av staten enligt 3 kap. 2 § skadeståndslagen, om hananser beslutet felaktigt, eventuellt i samband med ansökan om ersättning försjälva den frihetsinskränkning som omhändertagandet har inneburit. Paragrafenär i princip tiUämplig också på bemsningsmedel som liUhör annan än denomhändertagne, men denna omständighet kan i vissa fall utgöra ell särskilt skälmot atl egendomen tas ifrån den omhändertagne. Etl annat sådant skäl kan varaatt det rör sig om tabletter e. d. som har ordinerats honom av läkare. I andra stycket anges alt de nu ifrågavarandebestämmelsema får tillämpas även ifråga om injektionsspruta eller kanyl somkan användas för inspmlning i människokroppen. Paragrafen lar sikte på det i praktiken inleovanliga fallet all förutsättningar för omhändertagande samlidigl föreliggersåväl enligt den nya lagen som enligt 3 § LTO. Sistnämnda lagrum ger polisenbefogenhet till omhändertagande, när någon genom sitt uppträdande stör allmänordning eller utgör omedelbar fara för denna, såvida åtgärden är nödvändig förordningens upprälthäUande, liksom också när etl omhändertagande fordras för allavvärja straffbelagd gärning. Äv förevarande paragraf framgår emellertid allföreskrifterna i den nya lagen alltid skall tillämpas när någon som uppehållersig på allmän plats eller tillfälligtvis inom angränsande område eller utrymmeanträffas så bemsad att han inte kan ta vård om sig eller annars utgör en faraför sig själv eller annan, även om fömtsättningar för ett ingripande skuUe haförelegat ocksä enligt 3 § LTO. Detta innebär bl. a. att den nya lagensbestämmelser om läkamndersökning (3 §), tillsyn av person som kvarhåUils (6 §),maximitid för omhändertagande (7 §) och förfarandet med bemsningsmedel (8 §)blir tiUämpliga, liksom också föreskrifter i annan författning som fömtsätteratt omhändertagande enligt förevarande lag har ägt mm, t. ex. 10 § Nvlbeträffande anmälan tUl nykterhetsnämnd. Föreskriften om företräde för den nyalagen i förhåUande till LTO gäller bara beträffande ingripande enligt 3 §sistnämnda lag och således inte i fråga om 1 eller 2 § LTO. Enligt 10 § LTO har även den som ulan alt varapolisman förordnals all fuUgöra polisverksamhet - dvs. ordningsvakt -befogenhet all göra ingripande enligt 3 § samma lag. om annal ej framgår avförordnandet. En molsvarande befogenhet synes nödvändig också när del gäUeromhändertagande på grund av akut bemsning särskilt med tanke påordningsvaktemas funktion vid offentliga tillställningar. Enligl förslaget harsålunda i förevarande paragraf upptagils en regel om all vad som sägs i lagenom polisman skall gäUa även ordningsvakt, om annat inle framgår avförordnandet. Jag vill dock i detla sammanhang erinra om all bestämmelserna omordningsvakter f. n. ses över av ordningsvaktsutredningen (Ju 1974:15). 1975/76:113 129 9.3Förslaget till lag om ändring i militära rättegångslagen (1948:472) 3 och 9 §§ Ändringsförslaget innebär att hänvisnigama tiU 16kap. 15 § och 21 kap. 15 § BrB utgår. Paragrafen reglerar förutsättningarna för altkrigsman skall få las i förvar enligt förmans förordnande. F. n. förutsätts förlagande i förvar all krigsman inom område eller utrymme som nyttjas avförsvarsmakten eller, iklädd mililär tjänstedräkl, på allmän plats uppträderberusad så atl del framgår av hans åtbörder och tal eller eljest stör allmänordning eller ordningen inom krigsmaklen. Ändringsförslaget innebär allfömtsättningarna för lagande i förvar vid akut bemsning knyts lill de vUlkorsom avses gälla i fråga om omhändertagande enligl den allmänna lagen omomhändertagande av bemsade personer m. m. För lagande i förvar skall sålunda idetta fall krävas att krigsman inom område eller utrymme som nyttjas av försvarsmakteneller, iklädd mililär tjänstedräkl, på allmän plats anträffas så bemsad alt hanär ur stånd atl ta vård om sig eUer annars utgör en fara för sig själv eUerannan. Liksom f n. skall vidare krigsman kunna tas i förvar, om han uppträderså all han stör allmän ordning eller ordningen inom försvarsmakten. Andra stycket, som är nytt, motsvarar 3 § i denalhnänna lagen om omhändertagande av bemsade personer m. m. Tredje och fjärde styckena, som också är nya, avserförfarandet med alkoholhaltiga drycker eller andra bemsningsmedel m. m. sompåträffas hos krigsman som las i förvar på gmnd av bemsning. Dessa stycken harutformats på samma sätt som 8 § i förslaget tiU lag om omhändertagande av berusadepersoner m. m. och innebär sålunda att bemsningsmedel, Uksom ocksåinjektionsspmta eller kanyl som kan användas för inspmlning i människokroppen,skaU kunna las ifrån den bemsade, om inte särskilda skäl talar däremot.Egendomen får sedan bevisligen förstöras eller säljas. Beslul i fråga som nuavses skall enligl förslagel meddelas av den förman som har förordnal om självaomhändertagandet. 1 fall då fråga om förverkande enligl 1 § förstaslyckel lagen om förverkande av alkoholhaltiga drycker m. m. inle vidikraftträdandet har hunnit avgöras beträffande egendom som harlagils i beslag på gmnd av misstanke om fyUeri eller militärl fyUeri avsesäldre beslämmelser om förverkande fortfarande bli tillämpliga. Enövergångsbestämmelse av denna innebörd förordas vid förslaget tUl lag omändring i lagen om förverkande av alkoholhaltiga drycker m. m. (se avsnitt9.6). När i sådant fall beslaget har skett enligt 37 § miUtärarättegångslagen, bör sjäva handläggningen av förverkandefrågan få ske somdiscipUnmål, fastän straff inte kan åläggas i målet. På gmnd härav föreslås enövergångsbestämmelse tiU föreva- 1975/76:113 130 rande lag av del innehållet alt om fråga angåendeförverkande enligt 1 § första slyckel lagen om förverkande av alkoholhaltigadrycker m. m. inle före ikraftträdandet har avgjorts belräffande egendom somhar lagils i beslag enligt 37 §, frågan får prövas i den ordning som gällerför discipUnmål ulan hinder av atl ansvar för broll mol 16 kap. 15 §eller21kap.15 § BrB inle kan åläggas i målet. 9.4 Förslaget till lag om ändring irusdrycksförsäljningslagen (1954:521) Ändringsförslaget som harbehandlats i den allmänna motiveringen innebär att den automatiska spärtningenpå gmnd av upprepat fyUeri upphör vid fylleriels avkriminalisering. Enligt enföreslagen övergångsbestämmelse skaU den som vid ikraftträdandet är upptagenpå spärtlisla till följd av sådan automatisk spärming avföras från listan. 9.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1954:579)om nykterhetsvård Enligt första stycket i gällandelydelse har polis- och åklagarmyndighet, som får kännedom om all någon har gjortsig skyldig till fylleri eller eljest använt alkoholhaltiga drycker tilluppenbar skada för sig eller annan, skyldighet all ofördröjligen göra anmälanom förhållandel lill nykterhetsnämnden. Slyckel har enligl förslagel ändratspå del sättet att polismyndigheten får skyldighel alt ofördröjligen göraanmälan tUl nämnden när någon på gmnd av alkoholberusning har omhändertagitsenligl den nya lagen om omhändertagande av berusade personer m.m. Förslaget innebär däremot i sakingen ändring när det gäller den underrättelseskyldighet som redan f. n.föreligger för polismyndighet som i annal fall får kännedom om atl någon haranvänt alkoholhaltiga drycker lill uppenbar skada för sig eller annan. A vskäl som har angetts i den allmänna motiveringen har emellertid vad som f n.föreskrivs om åklagares anmälningsplikt föreslagits upphävt. Nuvarande tredje stycket berörförfarandet vid förvandling av böler för fyUeri och föreslås ulgå. Paragrafen avser Uksom nuvarandetredje stycket i 10 § förfarandet vid förvandling av böter för fylleri ochföreslås upphävd. Ändringsförslaget, som harbehandlats i den allmänna motiveringen, innebär att den s. k.fylleriindikationen som gmnd för tvångsåtgärd enligt Nvl las bort. 1975/76:113 131 Enligl den gällande lydelsen av första slyckelskall åklagaren pröva om åtal lämpligen bör ske när någon, som hartvångsinlagits på allmän eller somfrivilligt har ingått på sådan anstalt och förbundU sig atl stanna kvar därminst , misstänks för atl före utskrivning från anstalten ha begåttbrott av visst slag. De åsyftade brotten är sådana som hör under allmänt åtaloch inte är belagda med svårare straffan fängelse . Har brottetbegåtts innan den misslänkle har fyllt , skall lämplighetsprövning skeäven om svårare slraff än fängelse är stadgat för brotiet. 1 samband med den utvidgning avordningsbolssystemet som genomfördes gjordes i andra slyckel etltillägg lill paragrafen för alt möjliggöra särskild åklagarprövning också ifall då del ifrågavarande brottet har beivrats genom föreläggande avordningsbot. Enligt andra stycket skall åklagare, om del är lämpligt, förordnaatt ordningsbot för fylleri eller för fyUeri jämte annal broll inle skall lasul, när omständigheterna är sådana som avses i första slyckel. 1 denproposition varigenom förslaget till utvidgning av ordningsbolsinstilulelförelades (prop. I968i82 s. 67) uttalade dåvarande chefen förjuslitiedeparlemenlel i anslutning härtill alt man teoretiskt skuUe kunna hävdaatl den nu berörda regeln borde gälla även när andra broll än fyUeri beivratsgenom ordningsföreläggande men all det skulle vara hell opraktiskt all man isamtliga ordningsbolsfall skuUe undersöka om den misstänkte var inlagen förnykterhets vård. Del var också enligl departementschefen främsl i fyUerifallensom det förelåg beaktansvärd sannolikhet för alt en sådan intagning kunde varaför handen. En konsekvens av atl fyUeriel avkriminaliseras blirall den särskilda regeln om eflerhandsprövning av åklagare vidordningsföreläggande för fylleri ulgår. Del synes då knappast finnas anledningatl behålla en regel om sådan eflerhandsprövning när del gällerordningsföreläggande för andra förseelser i samband med akut bemsning. På grundhärav föreslås all nuvarande andra slyckel upphävs i anslutning lillfylleriets avkriminalisering och atl paragrafen återställs i sin årslagändring gällande lydelse, vilkel innebär all iredje slyckel, som reglerarskyldigheten för åklagare all inhämta yttrande från anslallsslyrelse, förssamman med första stycket. Genom övergångsbestämmelse bör dock föreskrivas attparagrafen gäUer i sin äldre lydelse i fråga om föreläggande av ordningsbot somhar godkänts före den nya lagstiftningens ikraftträdande. 9.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltigadrycker m.m. I del föregående har föreslagils all förfarandetmed alkoholhaltiga drycker och andra bemsningsmedel som påträffas hos den somhar tagils om hand enligl den nya lagen om omhändertagande av bemsade personer 1975/76:113 132 m. m. skall regleras genom en särskild beslämmelse i sammalag (8 §). Vidare har föreslagils en molsvarande regel för del fallet altkrigsman las i förvar på grund av bemsning enligt 36 § mililärarältegångslagen. På grund härav föreslås alt 1 § i den särskildaförverkandelagen ändras på det sättet atl reglema om förverkande vid fyllerienligt 16 kap. 15 § och 21 kap. 15 § BrB ulgår. De nya reglerna om förfarandet medsådana bemsningsmedel som här avses synes inte lämpligen böra gälla för fall dåbemsningsmedel har tagils i beslag på grund av misstanke om fyUeri ellermilitärt fylleri men förverkandefrågan inte har hunnit avgöras föreikraftträdandet. För sådana fall föreslås en övergångsbestämmelse av detinnehållet all äldre bestämmelser om förverkande fortfarande skall ägatillämpning i fråga om egendom som har påträffats före ikraftträdandet. Enfömtsättning för egendomens förverkande blir därigenom all vederbörande enligläldre bestämmelser skuUe ha kunnat fäUas liU ansvar för brott mol 16 kap. 15 §eller 21 kap. 15 § BrB. Övergångsbestämmelsen innebär vidare för normalfallenalt förverkandefrågan skaU avgöras av åklagare genom skriftligt förordnande enligtbestämmelsema i 2 § 3, som avser del fallet att lagföring inte sker för självafyUeriförseelsen.