prop · FZ0390 · 1975-12-31 00:00:00 — I etl av riksdaggodkänt uttalande av första lagutskottet i anledning av en motion angåendehäktades ställning och rättsäkerhet (ILU 1966: 39) uttalade utskottet attbehandlingen av häktade, anhållna och gripna borde ses över i vissa avseenden.Utredningsarbetet borde enligt utskottets mening kopplas samman med en översynav lagstiftningen om behandling i fångvårdsanstalt. 1967 utfärdadedirektiven till KAIK instämde dåvarande chefen för i vadutskottet sålunda anfört. Han anförde vidare att de sakkunniga borde beaktamöjligheterna alt rationellt lösa bl. a. behandlingsfrågoma gemensamt förhäktade och på fångvårdsanstalt intagna. I sitt betänkande lade KAIK fram eltförslag tUl ny lag om behandlmgen av häktade och anhållna m. fl. Beiräffandereformbehovet på detta område ansåg KAIK främst all möjligheterna att ge deintagna kurativt socialt stöd behövde byggas ul och att tUlfälle behövde skapasför intagna som så önskar att få arbete eller annan lämplig sysselsättning inomanstalten. Dessutom innefattade KAIK:s förslag smärre jämkningar av gäUandebehandlingsregler i syfte att mildra de intagnas isolering. Prop.1975/76: 90 103 Kriminalvårdsberedningentog i sitt belänkande upp frågan om att förbättra möjligheterna för de häktadealt erhålla kurativt, socialt stöd saml frågan om arbete eller annan lämpligsysselsättning under häktningsliden. I övrigt gick beredningen inte närmare inpå KÄIK:s förslag rörande behandlingen av häktade. I enlighet med förslag i1973 års statsverksproposition anvisade samma års riksdag medel tillförstärkningar av den kurativa verksamheten och UtbUdnings- och kontaktverksamhetenbland intagna på allmänna häkten. 1973 och riksdagar har vidarebifallit förslag i samma års statsverkspropositioner om medel för vissatjänster i syfte atl bereda sysselsättning åt personer som är intagna iallmänna häkten. Ar 1973 genomfördes vissaändringar i lagstiftningen om personundersökning i brottmål (prop. 1973: 173,SFS 1973: 1214). Ändringarna syftar bl. a. lill att förbättra möjligheternaför den som är misstänkt för brott att före målets avgörande få kurativt,socialt stöd. Frågan om en reform närdet gäller behandlingen av häktade och anhållna har behandlals av i samband med ställningstagandet till förslaget liU KraL m. m. Medanledning av vissa motioner med begäran om ny häkteslagsliftning anmärktejustitieutskottet (JuU 1974: 2) alt spörsmålet om regleringen av tvångsmedlenenligt (RB) på sitt sätt är artskilt från den sedan längepåträngande och mera begränsade problematiken hur man lagstiftningsvägen skallkunna åstadkomma praktiska förbättringar för dem som är häktade, anhållnaeller gripna. Utskottet förordade för sin del att de i motionerna berördafrågorna skulle las upp lill övervägande i syfte alt förslag tUl nyhäkteslagstiftning skulle kunna föreläggas . Utskottethemställde att detta skulle ges Kungl. Maj:t till känna. biföllutskottets hemstäUan (rskr 1974: 99). Riksåklagaren () harvåren 1974 lagt fram en undersökning rörande praxis beträffande destraffprocessuella frihetsberövandena. Undersökningen innefattar enkartiäggning av. frUielsberövandenas antal och varaktighet. Dessutom belysesförhållandet mellan frihetsberövandena och utgången i de efterföljandebrottmålen. Med stöd av Kungl. Maj:tsbemyndigande har statsrådet och chefen förjustitiedepartementet tillkallat sakkunniga för atl se över bestämmelserna ornhäktning m.m. (Ju 1974:17). Utredningen gäller främst förutsättningarna föranvändningen av skilda personella tvångsmedel i straffprocessen. I direktivenupplystes alt frågan om vissa omedelbara ändringar i bestämmelsema ombehandlingen av häktade m. fl. övervägdes inom justitiedepartemenlet pch att endepartementspromemoria i ämnet beräknades kunna bli framlagd senare underåret. I anslutning därtUl konstaterades vidare att frågan hur man bör anordnaförvaringen och behandlingen av dem som är föremål för häktning m. m. ochdärmed sammanhängande frågor om tillgängliga resurser kan 1975/76: 90 104 påverkasav en ändrad utformning av bestämmelsema i RB om häktning m. m. Det bordedärför vara en väsentUg uppgift för de sakkunniga att under hänsynstagandehärtill även ta upp frågan om behandlingens utformning till förnyad prövning.I det sammanhanget borde de sakkunniga bl. a. överväga i vad mån frågor ombehandlingens utformning i större utsträckning bör kunna överprövas i domstol. hari augusii 1974 beslutat tillsälta en arbetsgrupp med uppgift alt se över denpraktiska utformningen av behandlingen i häkten m. m. Förevarande inomjustitiedepartementet upprättade promemoria innehåUer förslag tUl ändradebestämmelser när det gäller behandlingen av häktade m. fl. Enligt förslagetersätts den nuvarande häkt?slagen och lillämpningsktmgörelsen med två nyaförfattningar. Vid utarbetandet av dessa förslag har beaktats bl. a. detlagsförslag som KAIK lagt fram i sitt betänkande samt kriminalvårdsberedningenssynpunkter på behandlingen av häktade m. fl. Vidare har samråd ägt ram med deninom tillsatta arbetsgrappen om behandlingen vid häktenm. m. samt med representanter för riksåklagaren och . IenUghet med det anförda framläggs i promemorian förslag till 1. lag (1975: 000) om behandUngenav häktade och anhållna m. fl. 2. förordning (1975:000) angåendetillämpningen av lagen (1975: 000) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. 2 Allmänt om nuvarande ordning Häkteslagen(1958: 213) är i första hand tUlämplig på den som häktats på grund avmisstanke om brott eller av annan anledning, t. ex. på grund av vägran attavlägga ed enligt konkurslagen (1 §). Enligt särskild beslämmelse skall vad somföreskrivits om häktad äga motsvarande tilllämpning på den som anhåUits ellergripits på grund av misstanke om brott (10 §) Enligt24 kap. 11 § RB skall den som är anhållen hållas i förvar men får i övrigt inteunderkastas annan inskränkning i sin frihet än som påkallas av ändamålet medanhållandet, ordningen på förvaringsplatsen eller allmän säkerhet. Den som ärhäktad skall enligt 24 kap. 22 § RB ulan dröjsmål föras till allmänt häkte.Häktad krigsman får dock i stället föras tiU mUitärhäkte. Om det är avsynnerlig vikt för uiredningen kan rätten förordna att med överförandet tUlhäkte skall anstå tills vidare. Beträffandeförvaringen av häktade personer bör i delta sammanhang Prop.1975/76: 90 105 framhållasatt häkteslagens regler inte är knutna tUl förutsättningen att den häktade ärintagen i visst slag av förvaringslokal. Däremot gäUer som allmän grundsats atthäktad inte skall förvaras tiUsammans med dem som undergår straff eller annanfrihelsberövande påföljd (prop. 1969: 22 s. 8). Häktad som förvaras ikriminalvårdsanstalt, där det också finns intagna som undergår påföljd,förvaras därför i allmänhet i särskild häklesavdelning. Om särskUdhäktesavdelning inte finns tUlgänglig, förvaras den häktade i varje fallavskUd från andra intagna. I fråga om behandlingen är han därvid självfalletunderkastad häklesla-gens regler. Detbör i detta sammanhang påpekas att häkteslagen är tUlämplig även på den somhäktats eller anhåUits i mUitärt mål, oavsett om han tas in i civilt ellermilitärt häkte (jämför även 86 § andra stycket militära rätlegångslagen (1948:472). Häkteslagen är emeUertidtUlämplig även på vissa andra kategorier omhändertagna personer, nämligen densom "eljest, för annat ändamål än verkställighet av straffdom, intages ifångvårdsanslalt eUer häkte eller, på gmnd av fylleri eller av annan orsak,tages i förvar i polisarrest" (11 §). Bestämmelsema i lagen skaU i dessafaU med särskilt beaktande av anledningen tiU intagningen, i tillämpliga delarlända tUl efterrättelse, om inle annal är föreskrivet i lag eller annanförfattning. Lagen är sålimdauttryckligen tillämplig på personer som omhändertagits på grund av fylleri.Bland de övriga kategorier omhändertagna personer som omfattas av lagen kan somexempel nämnas följande. Enligt35 § utlänningslagen (1954:193) kan utlänning under vissa förutsättningartagas i förvar, vilket enligt 80 § utlänningskungörelsen (1969: 136) sker genomintagning i fångvårdsanstalt, allmänt häkte eller polisarrest elleromhändertagande på annat sätt. Uppkommer fråga attförklara vUlkorligt medgiven frihet från verkslällighel av fängelse förverkadkan övervakningsnämnd enligt 26 kap. 22 § (BrB) förordna att denfrigivne skaU omhändertas på lämpligt sätt i avbidan på vidare förordnande.Motsvarande bestämmelser fiims beträffande den som undergår skyddslUlsyn,ungdomsfängelse eller internering i 28 kap. 11 §, 29 kap. 11 § resp. 30 kap. 14§ BrB. I 38 kap. 12 § samma balk föreskrivs skyldighet för polismyndighet attlämna handräckning för omhändertagande enligt dessa bestämmelser eller för dendömdes inställande i mål eUer ärende enligt balken. Någrabestämmelser om sättet för omhändertagande enligt förordnande avövervakningsnämnd finns inte. övervakningsnämnden får bestämma så som denfinner lämpUgt. Det vanliga torde emellertid vara, atl nämnden låter placeraden omhändertagne i fristående arrest eller i arrest som är ansluten tUlallmänt häkte. rad författningar fiims bestämmelser som ger möjlighet att hospolismyndighet påkalla handräckning för omhändertagande eller instäl- Prop.1975/76: 90 106 lelsehos viss myndighet. Som exempel på sådana bestämmelser kan nämnas 94 §barnavårdslagen (1960:97), 56 § nykterhetsvårdslagen (1954: 579) och 35 § lagen(1966: 293) om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall. Den somomhändertagits enligt något av dessa lagrum i avbidan på transport eller beslutom placering på viss inrättning kan för varaomhändertagen i arrest som är fristående eller ansluten lill allmänt häkte. Iallmänhet sträcker sig förvaringstiden eller . Iundantagsfall kan den bli ell par veckor. Slutligen kan här nämnasfall av omhändertagande enligt 33 § bamavårdslagen, 21 § nykterhetsvårdslagenoch 7 § lagen om beredande av., sluten psykiatrisk vård i vissa fall. Dessabestämmelser innebär att polisstyrelse i avbidan på annan myndighels beslutkan besluta omhänderta någon för all underlätta att lämplig vård sätts in ellerannan åtgärd kan vidtas. Av betydelse i detla sammanhang är vidare 1 § lagen(1973: 558) om tUlfälligt omhändertagande som gör det möjligt för polisman atti ifrågavarande fall göra ett tillfälUgt omhändertagande i avbidan på polisstyrelsensbeslut, om dröjsmål med omhändertagandet umebär fara för den omhändertagneseller annans liv eller hälsa eller fara i annal hänseende. Irikspolisstyrelsens lUlämpningsföreskrifter till denna lag (Allmännameddelanden från nr 1973:29) uttalas att omhändertagenperson normalt inle skall sättas in i polisarrest. Under vissa förhållanden kandock enligt dessa föreskrifter den omhändertagnes frihet inskränkas genomförvaring i polisarrest, exempelvis om meddelade föreskrifter inte respekteraseller om den omhändertagne uppträder störande eller visar tecken på att viljaavvika och tillräcklig bevakningspersonal inte finns tillgänglig. 2.2Förvaltningen av häkten, arrester m. m. Sedanhäktesorganisalionen reformerades utövar krimmal- vårdsstyrelsen tUlsynen över allmänna häkten pch poUsarrester som är anordnade i anslutning tUl sådana häkten. har till synen över övriga polisarrester (8 § kungörelsen (1958: 215) med vissa föreskrifter om allmänna häkten och polisarrester). AUmänna häkten och lill dem anslutna arrester är tUlsammans med; skyddskonsulentdislriklen och lokalanstaltema inordnade i de sex geo grafiska kriminal vårdsregionema (20 och 22 §§ instruktionen (1974: 555) för kriminalvårdsverket). Ensuccessiv utbyggnad ay allmänna häkten har fortgått, . Vid 1965års ingång fanns i landet fem allmänna,häkten. Antalet har stigit lUI 18. Deär belägna i , , ,, , , ,, , , , , , , ,, , och,. kommer ett nytt allmänt häkte i kvarteret Prop.1975/76: 90 107 Kronobergi att tas i bruk. 1 blir ett nytt häkte klart våren 1975.Genom beslut har Kungl. Maj:t uppdragit åt byggnadsstyrelsenatt i utföra nybyggnad för bl. a. häkteslokaler. Vidare pågårprojektering för allmänt häkte i . Föratomallmänna häkten finns t. v. särskilda häklesavdelningar vid vissakriminalvårdsanstalter. Häktesavdelningar är i bruk vid riksan-stallernaHall och samt vid lokalanstaltema , , ,, , och . Häklesav-delningama vid anstalternaKristianstad, , och kommer att läggas ned i sambandmed att de nya häktena på dessa orter tas i bmk. Delsamma gäller nuvarandeallmänna häktet i . 2.3Statistiska uppgifter om intagna i häkten m. m. Avredogörelsen avsnitt 2.1 framgår att häkteslagen är tiUämplig på en rad skildakategorier personer som tiUfälligt har berövats sin frihet. Beträffandeintagna i polisarrest finns inte något fullständigt siffermaterial. Antaletintagningar är emeUertid mycket stort. förekom sålunda inlemindre än 110 000 omhändertaganden för fylleri. Den genomsnittliga tiden försådant omhändertagande torde uppgå till något . Omkring25 000 personer anhåUs . Maximitiden är i sådant fall normalt ,men det stora flertalet anhåUanden är betydligt kortvarigare. Äv RA:s tidigarenämnda undersökning framgår sålunda bl: a. att av alla anhållnaunder frigavs senast dagen efter anhållandet. Avkriminalvårdsstyrelsens statistik framgår att nära 29 000 personer togs in i deallmänna häktena . I genomsnitt var 414 personer intagna där per dag.På fångvårdsanstallerna intogs sammanlagt 2 381 häktade, gripna elleranhåUna och i genomsnitt fanns där 336 personer av denna kategori per dag. Tidenför omhändertagandet skiftar starkt mellan olika kategorier av dem somomhändertas på de allmänna häktena och vid kriminalvårds-anstalternas häktesavdelningar.I många fall varar omhändertagandet , t. ex. när en personomhändertas enligt de sociala vårdlagarna för att inställas på sjukhus, anstaltel. dyl. I de fall då en inlagen är häktad uppgår tiden för frihetsberövandet räknat för anhållandet ofta tUl mellan tre och fem veckor.Längre lider förekommer särskilt i fråga om häktade som skall genomgårättspsykiatrisk undersöknmg eller i anlednmg av fullföljd talan motunderrätts dom. Denblandning av olika kategorier omhändertagna som förekommer på häkten belyses aven härvid fogad sammanställning avseende allmänna häktet i (TabeU 1). Prop.1975/76: 90 (N (N i-H O v£» + -l- + -h + - + -f+ + r 00 w -M ( " r c (N C3V ro o in o -H IO CN r- "O o <3v»n »n v-1 vo flt- O (NO O o M »n .-, -l--f--)--H- -f-1- -I- -f + -I- -f-f-f-f-f-f v-ir M (N o f-o o 1 -t-4--f-f-1- vo oc-i - r-oo -H(N r-l -., fN -f-H--f o »n CNr-. -1-+ -f-f-F-f-H- oo l~- O o CN *>n CM (N o o oo -l--H--f 4--f-f-f- -f-f-f ;2;"° '"'-:2 vovo Ot)-coOc<1cCN 00 |-~ -f-f -f-l- + -f-f-h ov rvoovtO- ov v O v-i i r-l fsl r "-I o o o o r- -f-H--)--l--t--f-f-f-f- -f o oo o VI-1 o IN o "O c<-i O vo Ti- c CI CN -\- + 4--f-f 4--f >o <3v vo ri r- VO 00oo Tt n m i rTi- « o o -f-f-f-I--t- 5)-I vo CN I- O r- r* O VC O r r * I I + -f-f -f-f -f-f -f-f CnV-1 TtTtt00-*O r- 00 t-, vo v-i CN -f-f + -l--f vo* t "O V-l O Tt VO VI CN CN r.j CN r «o r (N c c M j: o3 u-p 60 ._ .cs .B ' «J B 5j a .60 ._ V 'JJ.S 60 1, t: b: (/i .cs c >, > > 1975/76: 90 109 Kriminalvårdsstyrelsensofficiella statistik innehåller uppgifter om beläggningen på de allmännahäktena. Enligt denna statistik är beläggningen på de allra flesta häkten iregel betydligt lägre än antalet tillgängliga platser. Emellertid börframhållas bl. a. att beläggnmgssLffrorna endast avser antalet intagna vidmidnatt och att man vid den tidptmkten regelmässigt har det lägstaantalet intagna. I realiteten råder besvärliga beläggningsförhållandenpå åtskUliga allmänna häkten och på häktesavdelningarna vid flerakriminalvårdsanstalter. I har förelegat en mer ellermindre överbeläggning. 2.4Nuvarande behandlingsregler i korthet Inledningsviskan erinras om att bestämmelsema i häkteslagen i första hand är tiUämpliga påhäktade men att enligt särskilda bestämmelser tillämpningsområdet är utvidgatäven till andra kategorier tillfälligt omhändertagna (avsnitt 2.1). Häkteslageninleds med en bestämmelse som anger att den häktade skall behandlas med lUlbörlighänsyn så att skadliga verkningar av frihetsförlusten såvitt möjligt förebyggs(1 §). Den allvarligaste frihetsinskränkningen fängsel får användas endastom det behövs för att förekomma flykt eller eljest är nödvändigt med hänsyn tUlordning och säkerhet (2 § första stycket). Även i övrigt gäller att häktad intefår underkastas annan inskränkning sin frihet än som påkaUas av ändamålet medhäktningen samt ordning och säkerhet (2 § andra stycket). Senastvid ankomsten till förvaringslokalen skall den häktade visiteras. Visileringenskall ske med all den hänsyn som omständighetema medger och om möjligt ivittnes närvaro. Pengar, värdesaker, legitimationshandlingar och sådanaföremål som kan äventyra ordning och säkerhet skall tas ifrån den häktade föralt förvaras på särskUt sätt (3 §). Ivarje rum får inte förvaras mer än en person om det inte är nödvändigt avutrymmesskäl eller av annan särskild anledning (4 §). Vid den häktadesbehandling skall hänsyn tas tUl hans ålder, kön och hälsotillstånd. Läkaresanvisning om vården skall beaktas (5 §). Häktadhar ingen skyldighet alt arbeta. Däremot har han rätt att utföra lämpligtarbete om det kan ske utan olägenhet. Någon skyldighet för myndighet attanskaffa arbete lill häktad föreligger i princip inte (6 §, jämför dock 8 §första stycket tillämpningskungörelsen). Omdet är förenligt med god ordning och inte orsakar olägenheter får häktad skaffasig eller ta emot underhåll eller bekvämlighet utöver vad häktet beslår honom(7 §). Häktadfår avsända eller ta emot brev eller annan försändelse eUer ta emot besökendast om det kan ske utan risk för ordnmg och säkerhet eller utan att medförafara för att bevis imdanröjs eller utredning om Prop.1975/76: 90 110 Han får dock alltid avsända skrift till justitiekanslern,justitieombudsman, och offentlig försvarare samt, öm han förvarasi kriminalvårdsanstalt, (8 §). Omdet inte föreligger risk för missbrak, kan häktad få besöka närstående som ärsvårt sjuk eller bevista närståendes begravning och även i annat fall då detföreligger synnerliga skäl därtill få lämna förvaringslokalen för viss korttid (9 §). Föreskriftema i tUlämpningskungördseninnebär bl. a. följande: Beläggs den omhändertagne med fängsel, skallanteckning härom göras i en särskild liggare (2 §). Visitation av kvinna fårinte verkställas eller bevittnas av annan än kvinna eller läkare. Förteckningöver egendom, som omhändertagits i samband med visitation, skall upprättas isärskild liggare och undertecknas av den som utfört visilationen. Egendomen skaUför den omhändertagnes räkning förvaras under överinseende av föreståndaren förförvaringslokalen (3 §). Den som är farlig för annans personliga säkerhet skallhållas skUd från övriga. Personer av olika kön skall hållas skilda frånvarandra. I övrigt skall eftersträvas atl omhändertagen, särskilt om han ärunder , ej utsätts för olämpligt inflytande av annan intagen (4 §).Person, som företer tecken tiU sjukdom eller begär att läkare skalltillkallas, skall så snart ske kan undersökas av läkare, såvida det inteframgår av omständighetema, att det är utan gagn. Är han i behov avsjukhusvård, skall sådan beredas honom så snart ske kan. Kostnad för sjukvårdfår inte åläggas honom. Avlider den omhändertagne eller träffas han av svåraresjukdoms- eller olycksfall, skall närstående ofördröjligen underrättas (5 §). Närmare regler om hurhäktes- och arrestlokaler skall vara inrättade m, m. lämnas i kungörelsen(1958: 215) med vissa föreskrifter om aUmänna häkten och poUsarrester. Slutligen kan här anmärkasalt i kungörelsen (1948: 691) ang. den militära rättsvården intagils vissabestämmelser om militärhäkte och behandlingen i sådant häkte (3338 §§). Enöversyn av de regler som gäller för behandlingen av häktade och andrakategorier personer som omfattas av häkteslagen har fått ökad aktualitet genomden pågående kriminalvårdsreformen. Som elt led i reformen har genomförts nylagstiftning, bl. a. KraL, som trädde i kraft . En grundtankebakom denna författning är vikten av en ökad integrering mellan anstaltsvårdoch frivård, en integrering soiri bl. a. skall åstadkommas genom att frivårdenspersonal med aktiva insatser redan under den dömdes vistelse i lokalanstaltsöker främja en successiv utslussning lill tillvaron i frihet. Av storbetydelse är vidare att Prop.1975/76: 90 111 dei krimmalvårdsanslalt mtagna i ökad utsträckning får möjlighet att tillgodogöra sig det stöd och den hjälp som samhällets sociala organ er bjuder medborgama i aUmänhet. Den nya lagen innebär också påtagliga lättnader i de regler som gäller för intagnas anstaltsvistelse. Här kan sär skilt framhållas att möjlighetema att hålla en mtagen isolerad från andra intagna har mmskats i förhållande tUl vad som gällde tidigare, alt besöksreglerna har fått en mindre restirUrtiv karaktär och att brevgransk ningen har inskränkts. Vidare ger lagen uttryck för en ökad satsning på fysisk träning och fritidsaktiviteter av olika slag. De principer som sålundapräglar kriminalvårdsreformen bör naturligen i görligaste mån även blitillämpliga vid behandlmgen av häktade m. fl. I vissa hänseenden har åtgärderredan vidtagits för att förbättra de häktades situation men ytterligare förbättrmgari olika hänseenden framstår som angelägna. Emellertid måste man varamedveten om alt vissa skillnader i behandlingen måsle upprätthållas mellan åena sidan de personer som är intagna i häkten (och polisarrester) och å andrasidan dein som är intagna i undergå påföljd. Gmndemaför omhändertagandet i häkte gör bl. a. att någon arbetsplikt inte kan åläggasden i häkte intagne. kan utredningsskäl i en del fall nödvändiggöraatt den som är häktad som misstänkt för brott hålls i större avskildhet än densom imdergår påföljd. Även säkerhetsskäl, bl. a. risken för rymning, kan ivissa fall motivera en mer restriktiv behandling av den häktade. Skillnader ibehandlingen på' häkten och i kriminalvårds-anstalter kan också i många fallvara en naturlig följd av det förhållandet alt en stor del av de i häkteintagna personerna vistas där under en mycket kort tidsperiod. Inom häkteslagenstillämpningsområde faller som tidigare nämnts personer som underkastats fribetsberövandenav en rad vitt skilda- anledningar. Varaktigheten av frihetsberövandet kanallt efter grunden för ingripandel och omständigheterna i övrigt varieramellan någon eller och eller i undanlagsfallmånader. Tydligt är alt behovet av ändringar i gällande behandlingsregler ochrutiner i första hand gör sig gällande beträffande de personer som är berövadefriheten . Dessa personer finns huvudsakligenbland dem som på gmnd av åklagares eUer domstols beslut är intagna i allmänthäkte eller i häktesavdelning vid kriminalvårdsanstalt. Alt så är falletundanskymmer givelvis inte det angelägna i att även söka förbättraförhållandena för de personer som under en mera är omhändertagna ihäkte eller i polisarrest. Det bör därför inte komma i fråga att göra någonskärp åtskUlnad mellan olika personkategorier vid behandlingsreglemasutformning. Särskilda problem gör siggällande i fråga om personer som är omhändertagna för fylleri. Behandlingen avdenna kategori är emellertid Prop.1975/76: 90 112 föremålför separata överväganden inom och har därför inte ägnatsnågon närmare uppmärksamhet i förevarande promemoria. Enav de huvudfrågor som påkallar uppmärksamhet vid den nu aktuella översynen av behandlmgsreglemagäller möjligheterna att ge häktade och därmed jämställda socialt, kurativtstöd. Detsamma gäller åtgärder för att bereda häktade, som så önskar, tiUfälletiU arbete eller annan sysselsättmng. I båda dessa frågor har i olikasammanhang åtgärder redan vidtagits för att förbättra de häktades situation. Ävväsentlig betydelse är vidare att på olika sätt söka mmska de häktadesisolering. Frågor som därvid bör övervägas är att öka möjligheterna tillgemenskap mellan intagna i häkten och att främja de häktades kontakt medomvärlden genom brevväxling, besök av anhöriga m. fl. samt genom tUlgång tilltelefon, tidningar, radio och TV m. m. De m-skränkningar i de häktades rätthärvidlag som kan bli nödvändiga av utrednings- eller säkerhetsskäl bör integöras mer omfattande än vad som i varje enskilt fall är påkallat.