prop · FZ0333 · 1975-12-31 00:00:00 — Kommunen påpekar att verksamheten kanvara av sådant slag att den både reellt och formellt kommer atl falla utanförramen för vad kommunen enligl kommunallagen har rätt att ägna sig åt. FörÖrebro kommuns dei är inle det förhållandet att överiåtelse av aktier fallerutanför Prop.1975/76:33 58 förköpslagenstillämpningsområde ett problem som motiverar den lagstiftning som förslagetinnebär. Byggnadslagen och expropriationslagen ger kommunen tillräckligamöjligheter att tvångsvis förvärva fastigheter från bolag som missköter dem. Enligt promemorian är någon obillighetsklausulliknande den som förekommer i förköpslagen inle behövlig i den föreslagnalagstiftningen. Häremot vänder sig , och . Alla tre remissinstanserna är eniga omatt en sådan regel inte kan undvaras av rättssäkerhetsskäl. Advokatsamfundetpåpekar att det i fåmansbolagen är vanligt alt aktieägarna eller vissaaktieägare reglerar sina interna förhållanden som aktieägare i bolaget isärskilda konsortialavtal. Sådana avtal innehåller ofta bestämmelser om i vilkafall och på vilka villkor aktieägare har rätt eller skyldighet atl överiåtasina aktier lill annan aktieägare. Ofta har aktieägarna också för bevarande avkontinuiteten i bolaget intagit hembudsklausul i bolagsordningen. Enovillkorlig förköpsrätt för kommunen till varje aktiepost som utbjuds i ett sådantbolag skulle enligl samfundet på ett synneriigen allvariigl sätt kunna rubba deförutsättningar på vilka samarbetet mellan aktieägarna i bolaget grundats.Sparbanksföreningen efterlyser regler för hur löseskillingen skall bestämmas isådana fall där livräntor, undanlagsförmåner etc. ulgör en del av den avtaladeköpeskillingen. Det är enligt föreningen inte ovanligt att aktier överlåtsgenom avtal om alt köpeskillingen skall eriäggas bl. a. i form av åriigautbetalningar av livränta. Ett sådant avtal kan innehålla överenskommelser omskattebördans fördelning, vilket i och för sig accepteras i skallepraxis.Näringslivets byggnadsdelegation framhåller särskilt atl optionsförvärvgenerellt bör undantas från den kommunala inlösenrätlen. Bedöms köpare som förvärvargenom option olämplig, bör egendomen enligt delegationen återgå till säljaren. I fråga om förfarandet vid inlösen påpekar bl. a.Kommunförbundet och atl den tid inom vilken kommun skallframställa lösenanspråk är för kort. 5 Föredraganden 5.1 Inledning Svensk bostadspolitik har grundats påuppfattningen att tillgång till en god och tillräckligt rymlig bostad i godmiljö och till skäliga kostnader är en omistlig social rättighet. För all nådelta mål har en lång rad åtgärder vidtagits . Kommunernahar därvid lait ansvaret för att vidta de åtgärder som behövs för altåstadkomma tillräckliga produktionsinitialiv och ett ändamålsenligt byggandeoch förvallande av bostäderna. Bostadspolitiken har inriktats på atlspekulativa vinstintressen skall hållas borta. Huvuddelen av nya flerfamiljshusförvaltas av allmän- Prop.1975/76:33 59 nyttigaförelag som arbetar utan enskilt vinstintresse. Genom byggnadslagstiftning fick kommunernaett avgörande inflytande över bebyggelseutformning och markanvändning.Betydande bostadspolitiska reformer genomfördes under åren 1967 och 1968.Enligt de av då antagna markpolitiska riktlinjerna skulle kommunernaförvärva mark i så stor omfattning att de fick ett dominerande inflytande överde marktillgångar som inom överskådlig lid kan beräknas bli tagna i anspråk församhällsbyggandet. I samband därmed infördes förköpslagen (1967:868) som gerkommunen rätt all inträda i faslighelsköpares ställe. Vidare harexpropriationslagsliftningen ändrats i syfte atl ökakommunernas möjligheter att tvångsvis förvärva mark och alt dämpamarkprisstegringen. I de nya riktlinjer för bostadspolitiken som antogs av riksdagenförra året slogs fast att en aktiv markpolitik är nödvändig för altdel allmänna skali tå ett bestämmande inflytande över samhällsbyggandet. Föralt underiätta kommunernas markpolitik beslöts i samband därmed alt bostadslånför nybyggnad och sanering i princip inte skall kunna utgå med mindre markenhar upplåtits av kommunen fördel projekt som låneansökan avser, det s. k.markvillkoret. har också flera reformer genomförtspå hyresrättens område. Den hyrespolitiska reform som beslöts innebarväsentligen alt statsmakterna genom en ny allmän hyreslag fastställde regler omförbättrat besittningsskydd för hyresgäster och om spärrar mot oskäliga hyrorgenom de s. k. bruksvärdereglerna. Dessa innebar att de allmännyttiga bostadsföretagenmed sina i princip självkostnadsbeslämda hyror tilldelades en viktig roll genomalt deras hyror i väsentlig mån blir normgivande vid prövningen av skälig hyra.Bruksvärdereglerna jämkades i syfte alt ytteriigare understryka de allmännyttigaföretagens prisledande roll vid tillämpningen av bruksvärdereglerna. Samtidigtändrades hyresprocesslag-sliftningen så all en ny instans för överprövning avhyresnämndernas avgöranden inrättades, nämligen bosladsdomstolen. Flera åtgärder har också vidtagits i syfte attförbättra boendemiljön. Lagen (1970:246) om tvångsförvallning avbostadsfastighel (tvångsförvallningslagen) innebär att bostadsfastighel kanställas under tvångsförvaltning, om ägaren väsentligen försummar vården av fastigheteneller underiåter att vidta uppenbart angelägna åtgärder för att bevara sundhet,ordning och skick inom fastigheten och det finns anledning anta att rättelseinte kommer att ske. Ändamålet med förvaltningen är atl fastigheten skall få entillfredsställande skötsel saml att missförhållanden skall undanröjas och fastighetenpå ett ekonomiskt försvarbart sätt förbättras och moderniseras. Enligt bosladssaneringslagen (1973:531) harkommunen fått möjlighet att hos hyresnämnden begära åläggande för ägare avbostadsfastighel att rusta upp bostadslägenhet till lägsta godtagbara standard,s. Kommunen kan också utverka förbud mot attlägenheten används för bostadsändamål, s.k. användningsförbud. Enligt en år1974 beslutad lagändringskall hyresgästerna genom sin organisation kunna göra ansökan omupprastningsåläggande. Detta gäller emellertid bara i vissa kommuner som angesi lagen och i särskilda av regeringen meddelade föreskrifter (SFS 1975:596). 1 den inom i samråd medbostadsdepartementet upprättade promemorian (Ds Ju 1975:10) Förslag till lagom tillståndsprövning av förvärv av vissa bostadsfastigheter m. m. konstaterasatt de senare årens strävanden att ge kommunerna ansvar för bostadsbyggandetoch bostadsförsörjningen och att hålla hyrorna på en nivå, som inte överstigerden som de allmännyttiga bostadsföretagen håller, motverkas om intebostadsfas-tighetema i mesta möjliga mån skyddas mot spekulativavinstintressen. Spekulativa förvärv av främst äldre ofta saneringsmognaflerfamiljsfastig-heter förekommer dock inom framför allt vissastorstadsområden. För att råda bot på detta problem föreslås i promemorian attförvärv av bostadsfastigheter med fler än fyra bostadslägenheter görs beroendepå tillstånd av hyresnämnd. Även tomträtt och byggnad på ofri grand skallräknas som fastighet vid tillämpning av de föreslagna reglema. Kontrollenföreslås också omfatta förvärv av aktier eller andelar i vissa bostadsbolag. 1anslutning härtill föreslås alt kommun skall ges möjlighet alt i samband medöveriåtelse av aktier i sådana bolag lösa till sig aktierna. Vid remissbehandlingen har åtskilligaremissinstanser, bl. , Landstingsförbundetoch , hälsat förslaget med tillfredsställelse. 1 ettantal remissyttranden avstyrks dock förslagel eller redovisas en negalivinställning lill den anvisade lösningen. Vad som framför allt föranlett kriiikär att promemorian saknar statistiskt material som ger stöd för antagandena omden ökande spekulationen i hyresfastigheter samt all den föreslagnalagstiftningen är alltför ingripande och administrativt tungrodd mot bakgrundav det relativt sett ringa antal ingripanden som förmodas bli aktuellt med stödav lagen. För egen del vill jag först anföra alt spekulationi hyresfastigheter medför allvariiga problem för hyresgästerna. Såsomframhållits i promemorian och som framgår även av remissutfallet förekommerframför allt inom vissa storstadsområden spekulativa faslighetsöveriåtelser.Hur många är svårt att säga, och en undersökning för att med statistisktmaterial belysa frågan är knappast möjlig, eftersom gränsen mellan spekulativaoch seriösa förvärv självfallet är flytande. Täta ägarbyten måste mednödvändighet medföra att fastighetsförvaltningen eftersattes. Samma effektinträder, om hyresvärdens främsta intresse av fastighetsinnehavet är att tjänaså myckel pengar som möjligt. Jag anser därför atl åtgärder måste vidtas i utsträckning som är möjlig för all hindra all bostadsfastigheter iframliden kommer att behandlas som handelsvara i kretsar där mindre nogräknadepersoner etablerar sig som fastighetsägare. Det är alltså redan av detta skälmotiverat atl genomföra promemorieförslaget, som synes vara en lämplig åtgärd idetta syfte, om en sådan ordning kan genomföras ulan alltför stora ad- Prop.1975/76:33 61 ministralivaolägenheter för fastighetsomsättningen och de tillämpande myndigheterna. Idet redan anförda ligger alt det är utomordentligtviktigt att hyresgästerna har hyresvärdar som är beredda atl följa de reglersom gäller på hyresmarknaden. Delta skäl har emellertid en räckvidd somsträcker sig utöver de rent spekulativa faslighelsförvärven. Del är visseriigenredan nu möjligt all med olika medel ingripa mot hyresvärdar som inle fullgörsina skyldigheter på elt tillfredsställande sätt. Sådana regler lideremellertid av den ofrånkomliga svagheten att de endasl medger ingripanden iefterhand, när skadan redan är skedd. Enligl min mening skulle del innebära enväsentlig förbättring all lill de medel som redan finns foga ett kontrollsystemsom gör att ingripande i efterhand blir aktuellt i så 11 fall som möjligt. Promemoriansförslag atl förvärv av bostadsfasligheter och av aktier eller andelar i vissabostadsbolag skall göras beroende på tillstånd öppnar en sådan möjlighet. Jagdelar i och för sig uppfattningen, som kommii till uttryck i promemorian ochvid remissbehandlingen, att de fiesta fastighetsägare fullgör sina åliggandensom hyresvärdar på ett tillfredsställande sätt. Men det finns åtskilligaundantag. Erfarenheten visaratt det på sina håll förekommer fastighetsägare somingalunda uppfyller de krav som kan ställas på en hyresvärd. Detta har ocksåbekräftats av många remissinstanser med särskild insikt i förhållandena påhyresmarknaden. Del är viktigt att sådana personer kan hållas borta från bostadsmarknaden.Intresset härav är enligl min mening så starkt atl även det motiverar eltlillståndsförfarande av del slag som har förordats i promemorian. Som jag kommer atl närmare utveckla i det följandekan lillslåndsförfarandet med vissa ändringar i promemorieförslaget läggas uppså att det inte medför någon större fördröjning eller eljest leder tillbesvärande administrativ omgång för de seriösa fastighetsägarna. Jag anslutermig därför till förslaget i promemorian att förvärv av bostadsfastigheter skallgöras beroende på tillstånd av hyresnämnd. Jag återkommer till behövliga ändringari promemorieförslaget i samband med behandlingen av förslagets olika delar. Som jag har anfört bör huvudsyftet med den nyalagstiftningen vara alt så långt möjligt hindra spekulativa överiåtelser avhyresfastigheter och att även i övrigt skapa garantier för alt hyresgästernahar hyresvärdar som är beredda alt följa de regler som gäller påhyresmarknaden. Förvärvskontrollen bör därför, som också har föreslagits ipromemorian, inriktas på bostadsfasligheter. Promemorieförslaget innebäratl kontrollen skallbegränsas till fastigheter på vilka finns fier än fyra bostadslägenheter.Undanlag skall dock göras 1975/76:33 62 förjordbruks- och industrifastigheter. Förslagel har på denna punkt kritiseratsav fiera remissinstanser. Några av dessa anser atl förvärvskontrollen börbegränsas lill fastigheter med ett högre minimiantal bostadslägenheter, medanandra ifrågasätter, om inle också fastigheter med tre och fyra bostadslägenheterbör omfattas av kontrollen. För egen del är jag av den meningen atlgränsdragningen bör ske på ett sådant sätt alt den tillgodoser inle bara syftetmed förvärvskontrollen ulan också berättigade krav på klarhet vid lagenstillämpning. Mol bakgrund av att syftet med lagstiftningen är all sökaförhindra att personer, som är olämpliga som hyresvärdar, förvärvarbostadsfasligheter framstår det som mindre lämpligt att fasligheter med treeller fyra bostadslägenheter utesluts från kontrollsystemet. Härtill kommer attden i promemorian föreslagna gränsdragningen medför svårigheter vidtillämpningen. Vad jag främst vänder mig mot är alt särskild utredning omantalet bostadslägenheter på en fastighet krävs för att klarhet skall vinnas ifrågan huruvida förvärv av fastigheten är tillslåndspliktigt eller inle. Svaretpå den frågan bör enligt min mening kunna erhållas på ell betydligt enklaresätt, nämligen genom alt utgå från uppgifter i fastighetslaxeringslängden. Enligt folk- och bostadsräkning uppgickantalet lägenheter i bostadshus med tre eller fiera lägenheter till omkring 1770000. Av dessa fanns 112 500 eller någol mer än 6 96 i hus med tre eller fyralägenheter. Att låta också dessa lägenheter omfattas av kontrollen kan i ochför sig synas vara en blygsam ökning av kontrollens omfattning. Ser man lillantalet fasligheter, blir ökningen dock väsentligt större. Denna ökning kan uppskattastill storleksordningen . Jag anser emellertid att det finns väl så starkaskäl för alt också de som bor i mindre hyreshus får samma skydd mol olämpligfastighetsförvaltning som övriga hyresgäster. Även intresset av att förenklatillämpningen av lagen lalar föratt lagstiftningen skall omfatta ocksåbostadsfastigheter med tre eller fyra lägenheter. Jag föreslår därför atllagstiftningen avgränsas så alt av de mindre bostadsfastighelerna endast en-och tvåfamiljshus utesluts från lagens tillämpningsområde. Enligt promemorian är lagen tillämplig endast ifråga om fastighet som är taxerad som annan fastighet. Med ledning av 1970 årsfolk- och bostadsräkning kan uppskattas all det finns omkring 75 000bostadslägenheter i hus som i huvudsak utnyttjas för andra ändamål än bostadsändamål.Sådana fastigheter kan vara så beskaffade alt kretsen av intressenter vid enförsäljning är begränsad lill en eller ett låtal rörelse- ellerindustriidkare. Att kräva tillstånd till förvärvei enligt den nu föreslagnalagstiftningen enbart av det skälet att ett låtal bostadslägenheter finns påfastigheten är inte motiverat. Jag är därför inte beredd att föreslå attlagstiftningen skall omfatta andra fastigheter än sådana som taxerats som annanfastighet och därvid klassificerats som hyresfastighet. 1975/76:33 63 Det anförda innebär atl jordbruksfastigheter,småhusfastigheter (bl. a. en-och ivåfamiljsvillor), industrifastigheter,exploateringsfastigheter och s. k. specialfastigheter (skolor, sjukhus m. )undantas från lagstiftningens till-lämpningsområde. 1 likhet med ett par remissinstanser anser jag nämligen all detsaknas anledning att låta lagen omfatta sådana fastigheter. 1 sammanhanget villjag också nämna att jag inte anser det motiverat att i lagen jämställa byggnadpå ofri grund med fast egendom, eftersom det förefaller mig osannolikt althyreshus förekommer på annans mark annat än i samband med tomträtt. Däremotbör, som föreslagits i promemorian, tomträtt likställas med fast egendom vidtill-lämpning av lagen. Med den av mig förordade avgränsningen kommer denföreslagna lagstiftningen att omfatta en faslighelsgrupp som med lätthet gåratt identifiera med ledning av de typkoder som finns i fastighetslaxeringslängden.Av typkoderna svarar följande fem mol sådana fasligheter som avses med lagen:20 (hyresfastighet; uppgifter för närmare klassificering saknas), 21 (tomt förhyreshus), 22, 24 och 26 (hyreshus med varierande proportioner mellan bosläderoch lokaler). Med ledning av uppgift om fastighets lypkod - en uppgift somnumera framgår av laxeringsbevis - kan således avgöras atl förvärv avfastigheter som har någon av de angivna typkoderna är underkastadetillståndsprövning. Som framgår av redogörelsen för lypkoderna kan detbland de fastigheter som omfattas av lagstiftningen finnas sådana som inle ärbebyggda med hyreshus. Vidare kan det ha inträffat att byggnaderna påfastigheten rivits eller förstörts genom eldsvåda. I sådana fall bortfallerenligt min mening intresset av alt pröva förvärvet enligl den nu föreslagnalagen. Såvitt angår tomt för hyreshus som ännu inte är bebyggd är dettillräckligt med den kontroll som kan utövas genom del tidigare omtalademarkvillkoret. Jag anser därför att lagen bör innehålla en särskild regelenligt vilken förvärvstillstånd inte får vägras, om sådana förhållanden som nusagts visas vara för handen. Förvärvstillstånd bör inte heller få vägras, omdel visas all fasligheten är bebyggd med hyreshus som inte innehåller fler äntvå lägenheter avsedda för bostadsändamål. Det kan i vissa fall tänkas alt fastigheten enligtgällande planer skall användas för annat ändamål än för uppförande av hyreshus.För dessa fall bör man enligt min mening inle ha någon bestämmelse motsvarandeden som . Orsaken härtill är atl många planer är föråldrade och audet framstår som ovisst om de kommer atl förverkligas. I stället börförvärvstillstånd kunna ges även till sökande som inte i övrigi fyller lagenskrav. En förutsättning härför måste dock vara au det framstår som sannolikt planerade förändringen kommer till stånd . I promemorian föreslås atl kontrollen skall omfattaäven förvärv av aktier i bolag, som är s. k. fåmansbolag. eller andelar ihandelsbolag i sådana fall 1975/76:33 64 därbolaget till huvudsaklig del ägnar sig åt förvaltning av bostadsfastigheter.Förslaget har i denna del inle mötts av några principiella invändningar vidremissbehandlingen. För min del är jag övertygad om alt en regel om tillståndsprövningav förvärv av hyresfastigheter skulle föriora mycket av sin slagkraft, om intesamtidigt införs en kontroll av förvärv av aktier eller andelar i bolag, somlill huvudsaklig del ägnar sig ål förvaltning av hyresfastigheter. Jagförordar därför atl en tillståndsprövning vid aklie- och andelsförvärv införs. Som framhållits i promemorian innebär ett syslemmed tillståndsprövning vid aktieförvärv ett avsteg från den inomakliebolagsrätten rådande principen om aktiers fria överiåtbarhei. Ett sådantavsteg behöver inte väcka några betänkligheter när det är fråga om aktiebolagmed elt fåtal aktieägare, eftersom handeln med aktier i sådana bolag ärbegränsad. Annoriunda är förhållandet när det gäller bolag med en störreaklieägarekrels. Införs ett kontrollsystem beträffande sådana bolag skullestora svårigheter uppstå för aktiehandeln. Mot den bakgrunden delar jag den ipromemorian uttryckta uppfattningen att kontrollsystemet bör begränsas till attgälla lamansbolag. Därmed uppkommer frågan hur kretsen lamansbolag börbestämmas. I promemorian föreslås efter mönster av vissa skatlerättsliga ochbolagsrättsliga regler all med lamansbolag skall förstås bolag vari aktiernalill huvudsaklig del ägs eller på därmed jämföriigl sätt innehas av en ellerett latal fysiska personer. Några remissinstanser har kritiserat dennadefinition av begreppet lamansbolag på den grunden alt definitionen inle ärtillräckligt klar särskill mot bakgrund av att påföljden för att tillstånd intesöks är civilrältslig ogiltighet. Jag har förståelse för den kritiken. Det ärangeläget atl lagen så klart som möjligt anger vilken krets av bolag som skallomfattas av det föreslagna kontrollsystemet. En klarare avgränsning åstadkommesom man i lagen direkt anger hur stor del av aktierna som skall ägas av ettvisst i lagen angivet antal personer för atl kontrollsystemet skall varatillämpligt. Det ligger då nära lill hands alt utgå från en inom skatterättentidigare tillämpad definition på lamansbolag, nämligen all som lamansbolagräknas aktiebolag vari av aktierna ägs eller på därmed jämföriiglsätt innehas av högst tio fysiska personer. För atl försvåra kringgåenden avlagstiftningen bestående i atl aktieförvärv sprids lill släktingar bör regelnkompletteras med en bestämmelse som innebär atl aktier som innehas av vissavarandra närstående personer skall anses tillhöra en fysisk person vidtillämpningen av lagens definition på lamansbolag. Till detta problem återkommerjag i specialmotiveringen. Bedömningen av huruvida bolag lill huvudsaklig delägnar sig ål förvaltning av bostadsfastigheter skall enligl promemorian skemed ledning av bolagets balansräkning. Som en lämplig avgränsning föreslås ipromemorian att tillståndsprövningen skall avse förvärv av aktier ellerandelar i bolag som äger bostadsfasligheter, vilkas laxerade värde är minst tregånger större än det enligt senasie balansräkning bokförda värdet av bolagetsövriga 1975/76:33 , , , 65 tillgångar.Förslaget har på denna punkt kritiserats av Näringslivets byggnadsdelegationoch , som anser alt bosiadsfastigheternas värde bör vara meradominerande för att förvärvskontroll skall äga rum. Självfallet kan man ha olika meningar i frågan hurstor del av bolagets tillgångar som bör bestå av hyresfastigheter för att lagenskall bli tillämplig. Den i promemorian föreslagna avgränsningen synes mig dockgodtagbar. I vissa fall kan måhända avgränsningen lå mindre lämpliga följder,nämligen om det är fråga om ett bolag med betydande anläggningstillgångar avannat slag än hyresfastigheter, vilkas bokförda värde är särskill lågt. Med denfrihet all skriva ned värdet på tillgångarna som råder enligl svensk bolagsrältär det emellertid så gott som omöjligt att undvika alt sådana effekteruppkommer. Det kan f. ö. påpekas alt bolaget i fråga har möjlighet all skrivaupp värdet på anläggningstillgångarna i samband med en fondemission. Ochskulle bolaget inte göra det, finns alltid möjligheten för tillståndsmyndighetenatl vid tillståndsprövningen la hänsyn till de särskilda förhållandena. Mot denbakgrunden biträder jag promemorieförslagel. Jag kan inte heller dela remissinstansernasfarhågor för all förslagel leder till för stora krav på aklieköparnas förmågaall kunna analysera huruvida bolaget är sådant atl förvärvstillstånd skallsökas vid aktieförvärv. Med den precisering av begreppet fåmansbolag som jaghar förordat i det föregående kommer lagstiftningen atl omfatta en lättdefinierbar grupp av aktiebolag. De personer som inlåter sig på affärer medaktier i dessa bolag bör vara väl medvetna om all förvärvstillstånd fordras, omtaxeringsvärdet av bolagets hyresfastigheter står i viss relation lillbolagets övriga tillgångar. Uppgifter lill ledning för denna bedömning skallenligt vad jag kommer att föreslå i det följande finnas i bolagensbalansräkningar. Del bör således vara en relativt enkel sak all avgöra huruvidaförvärvstillstånd krävs eller inte. F. ö. kan förmodas att åtskilligatillståndsärenden kommer atl avse fall där ägaren av ett fastighetsförvallandeenmansbolag överiåter samlliga aktier i bolaget och där således någon tvekan omlagstiftningens tillämplighet inte gärna kan föreligga. Slutligen vill jagframhålla alt en köpare alltid har möjlighet alt i tveksamma fall begärahyresnämndens prövning av frågan. Med anledning av att elt par remissinstanser harifrågasatt om inte också förvärv av andel i bostadsförening i annat syfte änatt bereda förvärvaren bostad bör omfattas av tillslåndstvång vill jagframhålla att det - frånsett vissa lokala förhållanden - torde vara ganskaovanligt att bostadsföreningar förekommer i större utsträckning. Det förhållersig dessutom så att nya bostadsföreningar inte lagligen kan bildas. Det äralltså inte möjligt att kringgå lagstiftningen genom att bildabostadsföreningar. Av dessa skäl anser jag det inte nödvändigt att föreslåtillståndstvång i fråga om förvärv av andel i bostadsförening. Vid remissbehandlingen har också framförts förslagom atl konlrollag-stiftningens tillämpning skall begränsas lill vissastorstadsområden. Jag är väl medveten om alt de problem som behandlas ipromemorian i första .1 Regeringen 1975/76. 1975/76:33 66 handförekommer i storstäderna.