prop · FZ0311 · 1975-12-31 00:00:00 — Deövriga författningsförslag som utredningen har lagt fram avser ändringar i ettantal skattelagar samt tullagen, vilka innebär atl myndighet skall ha rätt atlfå tillträde till den granskades verksamhetsiokaler. I 41; lagen (1908:128) ombevillningsavgifter för särskilda förmåner och rättigheter föreslås vidare enändring på grund av att handräckningslagen skall upphävas närbevissäkringslagen träder i kraft. Slutligen föreslås en ändring i 7 1; AvgL avinnebörd, att arbetsgivare är skyldig att vid granskning utlämna tidkort ochliknande handlingar, som han inte obligatoriskt är skyldig upprätta om granskningsmyndighelenbegär det. Jaganser att dessa förslag bör genomföras med vissa ändringar. Även ifortsättningen bör gälla alt den granskade skall vara skyldig atl lämna granskningsmannentillträde till verksamhetslokalen. Med denna lösning är den föreslagnaändringen av FFL inle påkallad. Som jag har uttalat bör vitesbestämmelsernai 58 ! ; TL ändras så att de omfattar möjlighet att utsätta vite inte baia som fn. vid underlåtenhet att tillhandahålla räkenskaper och andra handlingar vidtaxeringsrevision utan också vid försummelse av annan skyldighet som enligt 56i; 2 mom. TL åligger skattskyldig i samband med taxeringsrevision. En ändringi samma syfte bör göras i 30 t; lagen (1958:295) om sjömansskatt. 8.4Lagen om skatterätt, fastighetstaxeringsrätt och länsrätt Enligt6 § andra stycket lagen (1971:52) om skatterätt, fastighetstaxeringsrätt ochlänsrätt är rätten i visst fall domför utan nämndemän. Vad som sägs i andrastycket gäller enligt tredje stycket också vid avgörande av mål om handräckningvid taxeringsrevision och handlings undantagande från taxeringsrevision. 1vad 6 § tredje stycket avser mål enligt handräckningslagen bör det ändras till atli stället avse mål enligt bevissäkringslagen. Bestämmelsen bör vidarekompletteras så alt den avser alla mål om handlings undanlagande frångranskning. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag till 1. bevissäkringslag för skatte- och avgiftsprocessen, 2. lag om ändring i lagen (1908:128 s. 1) ombevillningsavgifter för sär- Prop.1975/76:11 122 skildaförmåner och rättigheter, 3. lag om ändring i uppbördslagen (1953:272), 4. lag om ändring i taxeringslagen (1956:623), 5. lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt, 6. lag om ändring i lagen (1959:552) om uppbörd avvissa avgifter enligt lagen om allmän försäkring, m. m., 7. lag om ändring i lagen (1971:52) om skatterätt, faslighetstaxeringsrättoch länsrätt, 8. lag om ändring i tullagen (1973:670). Förslagenbör fogas till regeringsprotokollet i detta ärende som bilaga2.' 8.6Specialmotivering av förslaget till bevissäkringslag för skatte- och avgiftsprocessen Paragrafenöverensstämmer med utredningens lagförslag frånsett vissa ändringar avredaktionell natur. Vidare har orden "i fråga om skatt, tull elleravgift" utbytts mot "för fastställande av skatt, tull elleravgift", Lagenär tillämplig "vid revision eller annan granskning" enligt de uppräknadeförfattningarna. Termen granskning utgör en samlande beteckning på de olikametoder som myndigheterna får använda för att kontrollera lämnade uppgiftereller eljest skaffa underiag för ett fastställelsebeslut. Det skall alltså varafråga om granskning i fråga om beräkning av skatt eller avgift. Granskningarför annat ändamål - t. ex. intern kontroll av redovisningsansvar - omfattasinte av lagförslaget. De föreslagna säkringsåtgärderna utgör komplement tillde ivångsmedel, som f n. flnns, och kan således användas i kombination meddessa eller helt fristående. Sålunda inskränks tullmyndigheternas nuvarandebefogenheteratt använda tvångsmedel inte i något avseende. Isamband med frågan om samordning mellan olika myndigheters granskningsverksamhethar en remissinstans uttalat att det med hänsyn till bestämmelserna i lagen(1937:249) om inskränkningar i rätten atl utbekomma allmänna handlingar(sekretesslagen) i många fall kan vara tveksamt om hemliga uppgifter fårutlämnas till annan myndighet. Det kan med anledning härav erinras om attsekretesslagen inte är tillämplig när hemliga handlingar lämnas myndigheteremellan, även om också i sådana fall viss hänsyn bör tas till de intressen somlagen avser alt skydda (jfr JO:s ämbeisberättelse 1963 s. 425). Det är enligtmin mening även utan uttryckligt förfaitningsstöd uppenbart att enmyndighet,som kan omhänderta en handling hos en enskild person med stöd av dennu föreslagna lagen, också har rätt att ta del av handlingen om denna finns hosannan myndighet som har tagit handlingen i beslag. 'Bilaganhar uteslutits här. såvitt gäller de under 2-8 angivna lagförslagen. 1 dessadelar är bilagan likalydande med de förslag som är fogade lill proposilionen, frånselleu lilUigg i förslaget lill lag om ändring i lagen (1959:552) om uppbörd avvissa avgifter enligl lagen om allmän försäkring, m, m. Prop.1975/76:11 123 Paragrafen,som i stort sett överensstämmer med utredningens förslag, beskriver vad somavses med termerna säkringsåtgärd, bevismedel, förvar, utrymme ochgranskningsman. Säkringsåigärdernaenligt lagförslaget är av tre slag, nämligen beslag, försegling och eftersökning.En beskrivning av den faktiska innebörden av dessa åtgärder finns i 3 ! Ilagtexten sägs att till bevismedel hör "räkenskapsmaterial, varuprov ochdylikt, som enligt vad som är särskilt föreskrivet skall tillhandahållas förgranskning". Det måste vara fråga om det slags material, som den granskadeförfattningsenligt skall länina ifrån sig för granskning. Därmed anges denyttre ramen för begreppet bevismedel enligt lagförslaget. Vad som i det särskildafallet skall anses vara bevismaterial regleras således inte i paragrafen utan måslebedömas på grundval av tillämpliga bestämmelser i den aktuella granskningslorfattningen. Sombevismedel anses alltså endast sådant material, som den granskade utan särskildbegäran måste överiämna för kontroll eller som granskningsmyndigheten ägerbegära att den enskilde skall lämna ifrån sig i elt pågående konlrollärende. Ommaterialet kan få betydelse för granskningen eller komma att fläna till bevisi en kommande process saknar i och för sig betydelse vid prövningen av om detär fråga om bevismedel eller inte. Avgörande är i stället om materialet ärsådant som den enskilde måsle tillhandahålla myndigheterna enligt dentillämpliga granskningsförfattningen. Vemsom för tillfället har hand om den dokumentation, som skall tillhandahållasför granskning, är betydelselöst när det gäller att avgöra om materialet utgörbevismedel eller inte. En handling mister inte sin karaktär av bevismedeldärför att den vid kontrolltillfället befinner sig i tredje mans hand. Atl densom är föremål för en viss granskning förvarar sin bokföring hos sin revisorföranleder således inte att bokföringen därigenom skulle falla utanförbegreppet bevismedel. Har däremot en avtalspart ett eget kontraktsexemplar,blir detta inte bevismedel i ett granskningsärende, som avser den andraavtalsparten, om inte den tillämpliga granskningsförfattningen föreskriver alt iredjeman i en sådan situation måste lämna ifrån sig sådan dokumentation. Fråganvem som äger handlingen kan således vara av betydelse vid bedömningen om enviss handling är bevismedel enligt lagförslaget. I tveksamma fall bör presumtionenvara atl åtminstone allt material, som har anknytning till den granskadesverksamhet och förvaras i dennes utrymmen eller förvar eller hos etl ombud lillhonom i dennes lokaler, hör till den granskade verksamheten flfr prop. Innebördenav termerna /onior och utrymme anges med exempliflerande uppräkningar. Med förvaravses "skåp, låda, behållare, bankfack, väska, pärm, kuvert och liknandeanordning, som kan tillslutas". Prop.1975/76:11 124 hänförs"byggnad, lokal, gård, upplagsplats och liknande avgränsat utrymme". Begreppetförvar innefattar i första hand sådant förvaringsställe, där räkenskapsmaterialoch liknande dokumentation normalt förvaras. Eftersom lagförslaget ärtillämpligt också beträffande olika former av varubeskaltning nämns blandexemplen även anordningar, som är avsedda för vätska, pulver eller liknande.Genom exemplifieringar av begreppet utrymme markeras all det skall vara frågaom rum eller platser som är avgränsade och har så stor yta att en person kanröra sig fritt där. Om allmänheten äger tillträde eller ej är utan betydelseför begreppsbestämningen. En parkeringsplats för motorfordon är t. ex. att ansesom utrymme om den har inhägnats. I annat fall är parkeringsplatser på sammasätt som gator och torg varken förvar eller utrymme i lagförslagets mening. Gränsdragningenmellan förvar och utrymme kan i vissa fall medföra svårigheter. Följandeallmänna synpunkter, som ansluter sig till vad utredningen anfört i deltaavseende kan lämnas. Förvarenligt lagförslaget är till en böflan alla anordningar, som typiskt sett utgör förvaringsanordning.En viktig begränsning utgör den omständigheten att förvaringsanordningen skallkunna tillslutas på något sätt. Utanför begreppet faller således bord, öppnabokhyllor och liknande anordningar. En vanlig garderob utgör i likhet med ettfristående skåp ett förvar. Arkivrum får däremot anses falla under begreppetutrymme fastän det i regel är inrättat för förvaring av just räkenskapsmaterialeller dylikt. Bagageutrymmet i en personbil är givetvis ett förvar, men ävenpersonutrymmet bör anses som en sådan anordning. Detsamma gäller slutet utrymmei annat motorfordon, även om det kan vara relativt rymligt, liksom t.ex.lastrummet i en möbelbuss. Liksomi utredningens förslag avses med granskningsman enligt lagförslaget tvåkategorier av flänstemän. Tillden första kategorin hänförs flänstemän som har att övervaka granskningar inomsitt verksamhetsområde. Förebilden till denna beskrivning finns i 56! ; 3 mom. iredjestycket TL. Vem som på grund av sin flänst har befogenhet som granskningsmanframgår således inte av lagförslaget utan av arbetsordning eller instruktion fördenifrågavarande myndigheten. Skattecheferna och enhetscheferna vidlänsstyrelsernas skatteavdelningar tillhör den kategori av flänstemän, som utansärskilt förordnande har granskningsmans befogenheter enligt lagförslaget.Detsamma gäller de flänstemän inom RSV:s olika avdelningar, som i sin flänsthar motsvarande funktioner. Även chefen för lokal skattemyndighet, chefen förriksförsäkringsverkets revisionssektion och motsvarande befattningshavare inomtillämpningsområdet i övrigt är på grund av sin flänst granskningsmän ilagförslagets mening. Av orden "i sin flänst" följer atttaxeringsnämndsordförande inte är granskningsman enligt lagförslaget. Prop.1975/76:11 125 andra kategorin av granskningsmän innefattas "den som särskilt harförordnats att vara granskningsman enligt denna lag". Vilka flänstemän somskall ha sådant förordnande lår bestämmas i administrativ ordning. Detförutsätts att förordnande ges endast den som har särskild erfarenhet av ochtillräcklig utbildning för granskningsarbete. Alla de som är revisorer ellerhar motsvarande befattning inom skatte- och avgiftssystemet bör således inteautomatiskt förordnas till granskningsmän enligt lagförslaget. Inget hindrar atlförordnande att vara granskningsman avser ett särskilt granskningsärende. Destatligt anställda revisorerna inom lagförslagets tillämpningsområde, vilka harstörre erfarenhet av granskningsarbele, avses i första rummet kunna erhållaförordnande enligl paragrafen. Eftersom personalen hos de lokalaskaltemyndigheterna även sysslar med granskningsverksamhet är det vidaremöjligt att ge erfarna flänstemän hos dessa myndigheter uppgiften att varagranskningsman. Självfallet gäller motsvarande för andra flänstemän medliknande arbetsuppgifter inom skatte- och avgiftsområdet i övrigt. Slutligensynes också annan offentligt anställd granskningspersonal, t.ex. de kommunala laxeringsrevisorerna,kunna få sådant förordnande om deras erfarenhet och utbildning anses tala fördetta. Paragrafenbeskriver verkställigheten av de tre säkringsåtgärderna beslag, försegling och eftersökning.De villkor som måste föreligga för beslut om säkringsåtgärd ellerverkställighet av sådant beslut finns i 4-8 l;! ; resp. 9-14 ! Enviktig grundsats är att de olika säkringsåtgärderna kan användas var för sigeller i kombination med varandra. Försegling eller eftersökning får såledestillgripas utan att beslag av bevismedel måste följa. Å andra sidan kan beslagske utan föregående eftersökning. Till skillnad från gällande handräckningslaggörs således en klar skillnad mellan de olika åtgärder som får tillgripas föratt få tillgång till bevismaterial. Lagförslagetöverensstämmer frånsett en ändring i beskrivningen av beslag med utredningensmotsvarande författningsbestämmelse. Beslagverkställs genom att bevismedel omhändertas. 1 normalfallet sker detta genomatt det beslagtagna bevismedlet förs från förrättningsplatsen. Det är dock möjligtatt under vissa omständigheter lämna bevismedlet kvar på platsen men del måstedå med stöd av bestämmelserna i 6 ! ; andra stycket förseglas. Beslagfår avse endasi bevismedel. Genom en särskild bestämmelse i 13 § andra stycketär det dock möjligt för förrättningsmannen att vid beslag omhänderta ävenförvar, som behövs för bevismedlet, utan att beslut om beslag behöver fattas.Om däremot förvaret som sådant är att hänföra till Prop.1975/76:11 126 begreppetbevismedel, t. ex. en pärm eller behållare med viss text, skall beslutetgivetvis omfatta också förvaret. Förseglingverkställs genom atl förvar eller utrymme förses med sigill eller liknandeförslutning. Det bör uppmärksammas att ett bevismedel inte kan förseglas. Föratt åtgärden skall få avsedd verkan - dvs. utgöra skydd mot bevisförvanskning -krävs att bevismedlet innesluts i ett förvar eller utrymme som förses medlämplig förslulning. Allmäntkan sägas att förseglingen skall göras så att förvar eller utrymme inte kanöppnas pä normalt sätt utan att förslutningen bryts. Närmare bestämmelser omåtgärdens praktiska genomförande förutsätts bli utfärdade i administrativordning. I sammanhanget kan understrykas att förseglingen har rättslig verkanäven om förslutningen anbringats så att det är möjligt att ta sig in i förvareteller utrymmet ulan att det märks av yttre omständigheter. Eftersökningverkställs på så sätt alt förvar eller utrymme genomsöks för efterforskande avbevismedel. Institutet motsvarar i princip "eftersökande" enligt handräckningslagen.Etl utmärkande drag för båda dessa institut är atl de på verkställighetsplanetinnebär betydligt mindre ingripande åtgärder mol den enskilde än vad straffprocessudlhusrannsakan kan medföra. Eftersökningkan vara mer eller mindre omfatlande. Åtgärden kan sättas in mot ett kontor medflera rum, vilka då samtliga genomsöks för efterforskande av bevismedel, elleravse ett enstaka förvaringsställe, t. ex. skåp eller väska. Meningenär alt eftersökning i regel skall tillgripas för att få fram "dolda"bevismedel. För att ta hand om material som förvaras öppet - t. ex. räkenskaperpå elt bord, i en hylla eller i ett skåp med öppen dörr - behövs beslut om eftersökningendast om granskningsmannen inte tillåts undersöka om materialet i fråga är attanse som bevismedel. Normalt torde dock eftersökning bli aktuell främst isådana situationer där granskningsmannen vägras tillträde till ett stängt rumeller ett tillslutet skåp. Om rummet eller skåpet är låst saknar härvidlagbetydelse. Detkan här erinras om att den som rubbar beslagtagna föremål, tar bort myndighetsförsegling eller olovligen öppnar vad myndighet tillslutit enligt 17 kap. 131;första stycket döms till böter eller fängelse för överträdelse avmyndighets bud. Vidare bör beaktas att den som vägrar förrätlningsman inträde,som denne äger fordra, döms till böter enligt lagrummets andra stycke. 8.6.3 Villkor för beslut Lagförslagetinnehåller i 4-7 §§ bestämmelser om de villkor som måsle föreligga för att beslutom användning av säkringsålgärd skall få fattas. Under rubriken inbegrips även8 § som reglerar förutsättningarna för hävning av ett sådant beslut. Prop.1975/76:11 127 ; avser att beslut angående säkringsålgärd - dvs. att använda eller hävaen sådan åtgärd - lår fattas utan att den som berörs av beslutet dessförinnanhar hörts i ärendet. Paragrafeninskränker förvaltningsmyndighets och förvaltningsdomstols allmänna skyldighetatt före ärendets eller målets slutliga avgörande ta kontakt med part. Dennaskyldighet regleras eljest i 15 i förvaltningslagen resp. 10 ! ; förvallningsprocesslagenoch behöver enligt dessa lagrum inte iakttas om det kan befaras altgenomförandet av beslutet i ärendet annars skulle avsevärt försvåras resp. attunderrättelse skulle avsevärt försvåra genomförandet av beslut i målet. Detligger i sakens natur att situationer av nu nämnt slag ofta föreligger iärenden där säkringsåtgärder aktualiseras. Genom förevarande bestämmelse ilagförslaget kan emellertid kommunikation underiåtas även i andra fall. Ettbeslut om säkringsåtgärd kräver på etl undantag när - försegling enligt 6 t; -att det föreligger risk för att granskningen saboteras. Denna risk kan varamer eller mindre uttalad men behöver inte vara så påtaglig som uttrycket"avsevärt försvåras" i de nämnda förvaltningslagarna ger vid handen. Beslämmelsernai denna paragraf markerar att kommunikation med motparten i vafle fall intebör företas före beslutsfattandet när sabotagerisk bedöms föreligga. Villkorenför atl beslut om säkringsåtgärd skall få fattas har utformats så att beslutetoftast inle aktualiseras förrän en akut fara uppstått för den fortsattagranskningen exempelvis genom den granskades yttranden och beteenden i övrigtvid kontakt med honom i telefon eller vid personligt sammanträffande i hansverksamhetslokaler. kan det då vara möjligt att med den granskadediskutera ett eventuellt beslut om säkringsåtgärd men så är långtifrån alltidfallet. Även en sabotagerisk som inte bedöms vara så stor atl granskningenskulle avsevärt försvåras om kommunikation ägde rum är nämligen tillräcklig föratt en mer formell kontakt med den granskade bör underlåtas. De bestämmelsersom reglerar villkoren för verkställighet av beslut om säkringsåtgärd visaremellertid att sådan kontakt i regel kommer att tas innan verkställighetengenomförs. Del framgår av 10! Iparagrafen beskrivs de villkor som måste föreligga för att beslut om beslagskall få fattas. Som tidigare nämnts kan elt sådant beslut avse endastbevismedel. Denförsta förutsättningen för beslut är att det föreliggande bevismaterialet kanhänföras till bevismedel. Som fldigare nämnts kan ett visst material varabevismedel även om det inte har någon betydelse för granskningen. Föratt beslut om beslag skall få fattas krävs vidare att "bevismedlet icke tillhandahållesgranskningsmannen eller att risk föreligger att det kom- 1975/76:11 128 meratl undanhållas eller förvanskas". Ettbeslut om beslag av bevismedel, som inte överiämnas på granskningsmannensbegäran, behöver inte grunda sig på ett antagande alt vederbörande sökerförhala eller på annat sätt försvåra granskningen. Det är tillräckligt atl hanfaktiskt inte tillhandahåller bevismedlet. Bestämmelserna om granskningföreskriver i allmänhet att bevismedel skall tillhandahållas utan dröjsmål. k. sabolagerisken - dvs. det andra ledet av den nu behandladeförutsättningen - kan ta sig olika uttryck. Den granskade lämnar exempelvis enmer eller mindre trovärdig förklaring lill varför han inte kan ställa etl visstbevismedel till granskningsmannens förfogande enligt dennes önskemål. För attett beslut om beslag i en sådan situation skall få fattas måste det kunnakonstateras atl sabolagerisk föreligger. I regel ger omständigheterna vid dentidpunkt när den granskade begär anstånd tillräckligt underiag för en sådanprövning. Påstår den granskade eller företrädare för honom alt det behövs tidför att exempelvis iordningställa bokföring - något som inte är ovanligt - kanofta förvanskningsrisk enligt lagrummets mening anses vara för handen. Vid prövningen av om sabolageriskföreligger kan myndighetens tidigare erfarenheter av den person, som man haratt göra med, eller dennes yttranden eller beteenden i övrigt vid tidigarekontakter med myndigheten ha betydelse. En hastig genomgång avbokföringsmaterialet kan också ge skäl för antagandet att förvanskningsriskföreligger. Beslutom beslag kan även avse bevismedel som överiämnats frivilligt tillgranskningsmannen. En sådan situation kan uppstå om den granskade kräver attvisst räkenskapsmaterial skall återställas lill honom. Han åberopar kanskebestämmelser - t. ex. 56 § 3 mom. TL, 9 § FFL - som säger att räkenskapshandlingarskall "återställas så fort ske kan". Finns det anledning anta attmaterialet i så fall kommer att förvanskas eller undanhållas den fortsattagranskningen eller en kommande process vid skattedomstol så ärförutsättningarna för beslut om beslag uppfyllda. Denomständigheten att den granskade inte efterkommer en anmaning alt länina visstmaterial ifrån sig på det sätt som granskningsmannen har begärt behöversjälvfallet inte i alla situationer innebära att s. k. sabolagerisk föreligger.Anför han rimliga skäl för att bevismaterialet inte har tillställtsgranskningsmannen enligt dennes önskemål bör man i regel kunna avvakta medbeslut. Ytterst är det emellertid här liksom i övriga sammanhang en fråga ombedömning från fall till fall. Paragrafeninnehåller villkoren för beslut om försegling. Denna åtgärd får avse förvareller utrymme men inte bevismedel som sådant. Delta har närmare behandlats ispecialmotiveringen lill 3 §. Förstastycket behandlar två skilda fall, då beslut om försegling får fattas. Prop.1975/76:11 129 Enligllagrummets /o>sw punkl får beslut om försegling fattas om följande trevillkor är uppfyllda. Enligtdet första villkoret skall det vara fråga om ett förvar eller utrymme, somgranskningsmannen inte får tillåtelse att genomsöka. Den granskade eller annansom berörs av förrättningen kan visa sin inställning till saken på många olikasätt. Granskningsmannen vägras exempelvis att öppna etl skåp eller atl överhuvud taget komma in på ett kontor. Det kan också vara så att han visseriigenfår uppehålla sig i ett visst rum men att del klan sägs ifrån att han inte harrätt alt ens göra en preliminär besiktning av det material som förvaras där.Någon ställer sig hindrande i vägen för granskningsmannen när denne förklarar atlhan vill öppna etl visst skåp eller gå in i ett annat rum. Del kan alltså varafråga om ett yttrande eller ett beleende som gör det klart förgranskningsmannen atl han inte får fortsätta sin kontrollverksamhet påplatsen. kan det vara svårt att avgöra om tillåtelse att granskainnehållet i ett förvar eller utrymme föreligger. Inle sällan kangranskningsmannen i en sådan situation få ett klariäggande besked genom attantyda möjligheten av en förseglingsåtgärd. Ett annat fall, därgranskningsmannen kan få anledning att överväga beslut om försegling,föreligger då han vid besök hos den granskade inte träffar någon person somanser sig som behörig att låta honom komma in i ett utrymme eller öppna eltförvar. Detandra villkoret för försegling är uppfyllt om det skäligen kan antas altbevismedel finns i det förvar eller utrymme, som granskningsmannen vägras attgenomsöka. Omständigheterna i det särskilda fallet skall tala för attbevismedel finns i förvaret eller utrymmet. Oftaär förvaret eller utrymmet av det slaget - t. ex. eU skrivbord, kassaskåp,kontorsrum - att man redan därigenom skäligen kan anta att bevismedel börfinnas där. Den omständigheten alt den som berörs av ett eventuelltförseglingsbeslut inte kan ange någon rimlig orsak till att granskningsmannenvägras tillträde till ett visst förvar eller utrymme eller förbjuds att närmareundersöka exempelvis handlingar, som ligger öppet i ett rum, är nog mångagånger ett fullt tillräckligt skäl för ett beslut om försegling. Detsammagäller om omständigheterna talar för att den granskade genom att hålla sigundan söker förhala eller på annat sätt försvåra en påböflad granskning. Dentredje förutsättningen för beslut om försegling i den nu föreliggandesituationen är den att eftersökning inte kan genomföras .