prop · FY03104 · 1975-12-31 00:00:00 — Till systemet kan sägas höra en klar planmässighet. Man beslämmersålunda på förhand efler olika faktorer hur fördelningen skall ske. Därvid tarman främst fasta på den successiva värdeminskningen som kan förutses.Fördelningen sker sålunda med beaktande av värderingsaspekter.Värderingsfrågorna ses då i ett långsiktigt perspektiv värdeutvecklingen undertillgångens användningslid. Det långsiktiga perspektivet träder sålunda iförgmnden framför frågor om vilket värde som kan anses vara"rikligt" vid ett aktuellt redovisningsliUfälle, Avskrivningsordningenkan karakteriseras såsom företagsekonomiskt betingad. Man bedömer i första handvilka avskrivningar som är företagsekonomiskt erforderliga.Avskrivningsfrågorna måste emellertid bedömas också med utgångspunkt i ellannat inslag. Även när det gäller anläggningstillgångar förekommer sålundafrågor om längre gående avskrivningar än de företagsekonomiskt erforderliga,frågor om överavskrivningar som ger reserver. Skatterätten medger, kanskesärskUt enligt bestämmelserna om räkenskapsenlig avskrivning, störreavskrivningar. För en maskinutrustning med en användningstid av exempelvis 10år blir avskrivningarna under periodens första del "för höga." Förden andra delen av perioden är däremot den räkenskapsenliga avskrivningenavslutad, trots att det företagsekonomiskt kan vara befogat att fortfaranderedovisa avskrivningar. På motsvarande sätt som när det gäller lagerreservenkan avskrivningssystemet sålunda användas i resultalutjämnande ochresultatreglerande syfte. Man kan skapa och öka reserver, man kan minska ocheliminera reserver. Därvid kan man för varje räkenskapsår avgöra i vad mån manönskar korrigera räkenskapsårets resultat. Frågorna om avskrivningarkan belysas mot bakgrund av det schema som förordals för resultaträkningen. Deföretagsekonomiskt erforderliga avskrivningarna bör då lämpligen redovisas ianslutning till årets bruttoomsättning och kostnaderna för den huvudsakligaverksamheten. En rättvisande uppgift om brutloresultatet för den huvudsakligaverksamheten framkommer då, om man från bruttoomsällningen drar kostnadernaoch de företagsekonomiskt nödvändiga avskrivningarna. De avskrivningar, somman totalt önskar göra, kan emellertid överstiga eller undersliga detavskrivningsbelopp som tas upp under den huvudsakliga verksamheten. Oftautnyttjar man sålunda det utrymme som skatterätten ger förvärdeminskningsavdrag. Man gör då i affärsbokslutet totala avskrivningar,bokföringsmässiga avskrivningar, som är slörre än de företagsekonomiskterforderliga. Skillnaden är ett inslag i resullalregle-ringen och bör dåredovisas för sig som bokslutsdisposition, (bokföringsmässiga avskrivningar företagsekonomiskt erforderliga avskrivningar). Redovisningen ibalansräkningen bör sedan anpassas efler samma syslem. Detta innebär altanläggningstillgångarna redovisas tUl sina anskaffningsvärden med öppenavräkning av dé ackumulerade, företagsekonomiskt erforderliga avskrivningarna.Därjämte redovisas en obeskattad reserv som beslår av de ackumuleradeöveravskrivningama. Utredningenhar funnit alt uppdelningen av avskrivningarna på företagsekonomiskterforderlig del och en del som utgör bokslulsdisposition knappast lorde kunnaläggas tUl gmnd för en lagstiftning, Ulredningen har därför ansett att det nuinte finns förutsättningar att föreskriva någon obligatorisk öppen redovisningav anläggningsreserver. Man har alliså att utgå ifrån att avskrivningarna äveni fortsättningen bör kunna redovisas i en post under rubriken den huvudsakUgaverksamheten. Om emellertid enuppdelning sker anser utredningen det lämpligt att de företagsekonomiskterforderliga avskrivningarna betecknas såsom "avskrivningar enligtplan". För de totala avskrivningarna i bokslutet bör då användas termen"bokföringsmässiga avskrivningar". avskrivningarna,som redovisas som bokslutsdisposition, bör då enligt utredningen anges som"avskrivningar utöver plan" resp, "avskrivningar understigandeplan". Om hela avskrivningen redovisas i en post under den huvudsakligaverksamheten, kan, menar utredningen, för posten användas den enklabeteckningen "avskrivningar". Utredningen påpekar att grunderna föravskrivningar skall redovisas i not eller annan anteckning såsom tidigareredovisats. Lagförslagetinnehåller inte några anvisningar beträffande avskrivningsmetod. Attanskaffningsvärdet angetts såsom värderingstak säger enligt utredningen i ochför sig ingenting om värderingsmetoden. Utredningen nämner att man iredovisningspraxis använder sig av olika avskrivningsmetoder och fortsätter: Viden avskrivning, byggt på ett fast värde såsom anskaffningsvärdet,skriver man av lika slora belopp . En degressiv metod, som exempelvisvid räkenskapsenlig avskrivning enligl skatterätten, innebär alt man använderen fast procentsats för avskrivningarna, men baserar dessa från årändrade värden, de bokförda restvärdena. Avskrivningar kan också ske efterproduktionsintensiteten genom alt man exempelvis anpassar avskrivningen av entillgång efter vad tillgången producerat under räkenskapsåret. Slutligenförekommer en s, k, progressiv avskrivning. Avskrivningar och räntor skallexempelvis då ge samma totala belopp . Avskrivningsandelen kommer ielt sådant syslem att öka konlinueriigt genom att räntorna beräknas på sjunkandevärden. Somtidigare nämnts skall en beräkning på förhand av värdeminskningen ligga tillgrand för avskrivningarna. Företag med delad avskrivningsredovisning skallfölja en lämplig avskrivningsplan för de företagsekonomiskt erforderligaavskrivningarna. Ulredningen diskuterar i detta sammanhang i vad mån man ärtvungen att följa förhandsbedömningen. Att man skall kunna göra slörreavskrivningar följer enligt ulredningen direkt av bestämmelsens karaktär avmaximiregel för värderingen. Finner man sålunda att slörre avskrivningar änberäknat behövs, skall ändring av avskrivningsplan givetvis ske. Även för detfall atl man finner alt man skrivit av mer än vad som visat sig vara motiverat,anser utredningen att avskrivningsplanen i första hand bör modifieras.Utredningen anser att det kan bli en omotiverad resultatpåverkan om man istället tillfälligt underlåter att verkställa en avskrivning eller om manreducerar denna. Dessa synpunkler har lett till att någon bestämmelse om rältatt underlåta avskrivningar inte tagits upp i förslaget. Ocksåtillgångar som avskrivs kan drabbas av en värdenedgång som är större änsom fömtsattes då man bestämde avskrivningsplanen. I första hand bör manenligt utredningen då söka korrigera förhållandena genom en jämkning avavskrivningsplanen och göra större avskrivningar i fortsättningen. Utredningenframhåller att ibland är sådana ålgärder emellertid inte tillräckliga. minskningbör enligt utredningen kunna kompenseras. Förslaget upptar därför enbestämmelse att om värdet på anläggningstUlgång varaktigt gått ned, så skallnedskrivning ske med det engångsbelopp som kan anses erforderligt enligt godredovisningssed. Påmotsvarande sätt som föreslagits i fråga om omsättningstillgångar föreskrivs iförslaget att osäker fordran skall skrivas ned och att värdelös fordran intefår tas iipp som tUlgång. Som komplettering tUl denna bestämmelse föreslås attom en fordran som tidigare utelämnats som värdelös eller skrivits ned somosäker har fått ett varaktigt ökat värde, så får denna fordran åter tas upptill detta högre värde. Utredningenpåpekar att det i aktiebolagslagen finns bestämmelser om att övertagen goodwiUbör upptas som tUlgång och det finns också där bestämmelser om sådan tiUgångsvärdering. Det finns vidare bestämmelser om värdering och avskrivning av s. k.organisationskostna-der, dvs. kostnader för teknisk själp, forskning ochutvecklingsarbete, provdrift etc. Utredningen har inte ansett att någrasärskilda bestämmelser behöver tas med i bokföringslagen om värdering av nuavsedda och andra immateriella tillgångar. Utredningen framhåller att detframgår av schemat för balansräkningen att dessa tUlgångar är balansgUla. I värderingshänseendeger huvudreglerna om avskrivning och nedskrivning erforderlig ledning, menarutredningen. Av tiUgångarnas natur och av de skatlerättsliga reglema följerockså enligt utredningen att avskrivningen bör ske förhållandevis snabbt. Utredningenhar i föirslaget inte tagit med någon bestämmelse som tillåter uppskrivning avvärdet på anläggningstUlgång. Skälen till detta är i huvudsak följande. Engrundprincip för redovisningen måste vara att resultatet innefattar endastrealiserade vinster. Belopp som hänför sig till en uppskrivning bör därvid iprincip inte kunna tas ut som vinst. Beloppen måste därför på något sättbindas tUl företaget. Redan när det gäller aktiebolag och andra juridiskapersoner med klart avgränsat "eget kapital" är det enligt utredningensvårt att åstadkomma en effektiv bindning av uppskrivningsrnedel. Om beloppetfår användas för nedskrivning av annan tUlgång, kan det exempelvis i praktikensvårligen hindras, menar utredningen, att sådana nedskrivningar får kompenseraotillräckliga avskrivningar. Begränsningarna i avskrivningarna ökar ju dåvinslutrymmet. För rörelse som inte har något btmdet eget kapital torde någraverksamma spärrar enligt utredningen knappast kunna åstadkommas. Även om självauppskrivrungsbeloppet uppfattas som bundet, skulle rörelseidkaren inte kunnahindras att ta ut andra delar av det "egna kapitalet" ur rörelsen.Utredningen menar att den enda tänkbara lösningen skulle kunna vara attföreskriva att uppskrivrungsbelopp får användas endast för nedskrivning avandra anläggningstUlgångar. Kombinationen uppskrivning nedskrivning kanemellertid missbrakas. Affärsbokslulet ger ulan tvivel ett riktigare besked omresultatet, omnedskrivningar öppet får påverka detta och inte kan elimineras genomuppskrivningar och om ännu inte reaUserade vinster genom värdeökningar lämnasutanför resultalberäkningen. 3.5Tilläggsbestämmelser om automatisk databehandling Somtidigare nämnts gäller bestämmelsema i avsnittet om den löpande bokföringenockså för datorbaserad bokföring. En mer omfattande och utveckladdatoranvändning kan emellertid i några hänseenden kräva kompletterandespecialregler. Utredningen har funnit lämpligt att samla dessa specialregler ielt särskilt huvudavsnitt med tilläggsbestämmelser, I detla avsnitt tarulredningen också med en bestämmelse om dokumentation över databehandlingen,Dokumenlationsbestämmelsen, som avser både den löpande bokföringen ochbokslutet, gäller vid all användning av datorer i bokföringen, Bestämmelsema iavsnittet omfattar också frågor om användning av mikrofilm och liknandematerial som räkenskapsmaterial i datoranvändning. Utredningen påpekar att frågornai avsnittet väsentUgen berör automatisk dalabehandling med hjälp av datorer menatt de undanlagsvis kan gälla också redovisnuigssystem med maskinell hanteringav hålkort i särskild hålkorlsmaskin eller syslem där fUm brakas somdatamedium utan att datorer används i bokföringsarbetet, Ifråga om bakgranden till utredningens ställningstagande i fråga om dendatorbaserade redovisningen hänvisas tUl belänkandet, s, 214236, därutredningen lämnar en utförlig beskrivning över datorers funktion, den hittillsvarandeutvecklingen beträffande datorbaserad bokföring, do-kumentationsfrågor,kontrollfrågor m. m. Dentraditionella bokföringen kan sägas bygga på ett "papperssystem".Verifikationer upprättas och uppgifler utbyts på papper med konventionell text.Bokföringsnoteringarna sker genom anteckningar i böcker, på lösa blad o. d.Utredningen föreslår nu att detta papperssystem helt eller delvis skall kunnaersättas av ett system med mikrofilm och därmed jämförUgt material. Sådantmaterial är visuellt i den meningen att det innehåller för ögat uppfattbarskrift ehura i mikroformat. inledande bestämmelsen om datorbaserad redovisning föreslår utredningen atti stället för räkenskapsmaterial i vanlig läsbar form får användas film ellerannat material med registreringar i mikroskrift som kan läsas medförstoringshjälpmedel. Denna beslämmelse reglerar sålunda mikromalerial såsomursprangUgt räkenskapsmaterial. Frågan om att ersätta förefintligtpappersmaterial genom att kopiera detta i mikroformat behandlas av ulredningensom en arkiveringsfråga, se avsnitt 3.6. Mikromalerialsyslemetbygger här alltså på att någon pappersverifi-kalion eller någon notering påpapper inte föreligger. Verifikationen eller noteringen las från början framdirekt i mikromaterial. Utredningen nämner alt den s. k. COM-tekniken ger engod illustration till systemet. Dennateknik, Computer Output Microfilm, ges av utredningen följande summariskabeskrivning. Endatorbearbetning kan som resultat (utdata) ge utskrift i vanlig läsbar formgenom anläggningens radskrivare. Bearbetade uppgifler kan sålunda som resultatge exempelvis utskrivna fakturor. Vid COM-tekniken ersätts radskrivarensutskrifter med att molsvarande uppgifler, i visuell mikroskrift och med lämpligredigering, registreras på mikrofilm. De magnetiska registreringarna omvandlaspå elektronisk väg till styrsignaler för framställning av läsbara tecken, som"ritas" eller "skrivs" på skärmen på ett katodstrålerör,BUden på katodstrålerörels skärm fotograferas med en vanlig mikrofilmkamera,Detla sker med hjälp av särskUd utrustning som kan anslutas direkt till endator eller installeras som fristående anläggning. Den erhållna filmen kankopieras. Filmen kan läsas genom förstoring med optiskt hjälpmedel avförhållandevis enkel konstruktion. Verifikationer i konventionellt format kanframställas från filmen genom förstoring. Filmen kan med en teknik som nuhåller på alt utvecklas också användas som ett första steg i en omvänd process.Filmen kan sålunda ge ett magnetband som i sin tur kan användas för inmatning idatorn för ny bearbetning. Det band, som kan ge mikrofilmen, kan naturligtvisockså utan framtagning av mikrofilm användas som indalamedium vid en nydatorbearbetning. Detnu beskrivna systemet med registreringar i mikroskrift kan enligt förslagetanvändas för allt räkenskapsmaterial utom årsboken. Bestäm melsen innebärsålunda alt alla länkar i kedjan, verifikationer, grundbokföring,huvudbokföring, sammanfattning av huvudbokföringen och hjälpbokföringen samterforderliga specifikationer till räkenskapema inkl. specifikationerna tillårsbokslutet, kan finnas i mikroformat. Utredningenhar räknat med att en del större datoranvändare har ett betydande intresse avatt inte behöva ta fram allt räkenskapsmaterial i vanlig läsbar form eller sommikromalerial, I stället för räkenskapsmaterial i vanlig läsbar form fårdärför enligt förslaget användas också hålkort, hålremsa, magnetband ellerannat material med registreringar som genom omedelbar utskrift kan tagas fram ivanlig läsbar form eller i den beskrivna mikroformen. Enligt förslaget fårdet nu nämnda materialet, hålkort, hålremsa etc, inte användas för denperiodvisa sammanfattningen av huvudbokföringen, se avsnitt 3,3,4, eller för årsboken.Materialet får heller inte användas för både verifikationer ochgrundbokföring. Utredningen föreslårvidare att det nu behandlade materialet, dvs. material med registreringar imikroskrift eller hålkort, magnetband etc. får användas bara om det kan ansessäkerställt att registreringarna är. varaktiga, att registrerade uppgifter .ärlätt åtkomliga samt alt materialet bevaras på betryggande sätt. Enligtförslaget skall för automatisk databehandling sammanställas och bevarasbeskrivningar, instmktioner och andra handlingar som ger uppgifter ombehandlingssystemet, systemdokumentation, samt anteck- ningarom genomförda databehandlingar, behandlingsdokumentalion. Denna dokumentation,som är räkenskapsmaterial, skall enligt förslaget utformas så alt den gererforderlig ledning för systemets användning och säkerställer möjligheter att iefterhand utan svårighet klarlägga vad en bearbetning omfattat och hur dennagenomförts. Utredningenframhåller att dokumentationen utgörs av en fullständig samling dokument sombeskriver systemets uppbyggnad och funktionssätt. Dokumentationen är i förstahand inriktad på användarens behov och skall innehålla de dokument som behövsför att hålla systemet i drift. Den skall ge överbUck över systemet för dem somberörs av detla. Dokumentationen underlättar vidare att man kan se över,underhålla, följa upp och utveckla systemet. Utredningenföreslår slutligen att regeringen eller myndighet som regeringen bestämmerskall kunna meddela anvisningar angående tUlämpningen av reglerna om dendatorbaserade redovisningen och om dokumentation. 3.6Arkivering, straffansvar m. m. bör bokföringsskyldig arkivera allt det material som enligt lagensföreskrifter skall ingå i en komplett bokföring. Detta material ärräkenskapsmaterial. Utredningen föreslår därför att allt räkenskapsmaterialskall bevaras i ordnat skick här i landet under från utgången avdet räkenskapsår som materialet avser. Genomatt ordet "bevaras" används framgår enligt utredningen atträkenskapsmalerialet måste förvaras under sådana förhållanden att det kananvändas . Därför krävs det också att materialetförvaras i ordnat skick. Arkivering av räkenskapsmaterial utomlands får enligtutredningen inte ske av den anledningen att möjligheterna lill kontrolldärigenom kan omintetgöras eller allvarligt försvåras. I fråga omarkiveringstidens längd påpekar utredningen att den nu gällandepreskriptionstiden för fordringar, , kan ge upphov till praktiskaproblem. har sålunda ofta påtagliga svårigheter att förvara desvällande arkiveringsmängdema under en så . Den föreslagna tiden, sexår, överensstämmer med den tid som gäller enligt taxeringsförordningen. Ulredningenframhåller att det för kontroll- och revisionsändamål är angeläget attbokföringsskyldig arkiverar en del material utanför det egentligaräkenskapsmalerialet. Utredningen föreslår därför att vad som enligt detanförda gäller i fråga om arkivering av räkenskapsmalerial också skall gällaavtal och andra handlingar av särskUd betydelse för att belysa rörelsensekonomiska förhållanden. Utredningenföreslår vidare att räkenskapsmaterial i vanlig läsbar form, med undantag avårsboken, skall kunna utgallras redan efter två årfrån utgången av det räkenskapsår som materialet avser. Förutsättningen äremellertid alt materialet under betryggande former blivit mikrofilmat ellerkopierat på likvärdigt sätt. Kopioma skall därvid enligt de föreslagnabestämmelserna ordnas så att sökta uppgifter lält kan återfinnas och läsas. DeskaU också bevaras som återsiår av den tidigare angivnasexårsfristen, Ifråga om sist nämnda arkiveringsbestämmelse har till utredningen fogats enreservation av skattedireklören . Enligt hans uppfattning bör denämnda bestämmelserna helt utgå. Enligt reservanlen visar gjorda erfarenheteri samband med taxerings- och skatlerevisioner att skallemyndighelerna måsle hamöjlighet att få tUlgång tiU grundveri-fikalioner inom ramen föreftertaxeringsperioden, dvs, , Ulredningenhar funnil alt det i vissa fall kan medföra problem att som räkenskapsmaterialbevara hålremsor, hålkort, magnetband och annat material som enligttilläggsbestämmelserna om automatisk databehandling kan komma i fråga,Ulredningen föreslår därför alt skyldighet att arkivera sådant material upphör,om de registrerade uppgifterna överförs till vanlig läsbar form. Överföring kanockså enligt förslaget ske till fUm eller annat material med registreringar imikroskrift som kan läsas med förstoringshjälpmedel. En föralsättning enligtförslaget är emellertid atl överföringen sker på sådant betryggande sätt altförvanskning av uppgifterna i det sammanhanget förhindras. Utredningenföreslår slutiigen beträffande arkiveringsskyldigheten alt regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer skall kunna meddela anvisningar ommikrofilmning och annan likvärdig kopiering samt om förvaring av arkivmaterial, Ilikhet med gällande lag innehåller förslaget inle någon straffbestämmelse.Ansvar för åsidosättande av bokföringsskyldighet enligt den föreslagna lagenkan alltså komma i fråga endast pä grund av bestämmelserna i (1962: 700) och skallebrottslagen (1971: 69). Förslagetinnehåller vidare vissa övergångsbestämmelser. Sålunda föreslås alt den som ärbokföringsskyldig enligt den nu gällande bokföringslagen får för räkenskapsårsom börjat löpa före den nu föreslagna lagens ikraftträdande fullgöra sinskyldighet i enlighet med den äldre lagen. Densom inte varit bokföringsskyldig tidigare behöver enligt förslaget inte göraupp en ingående balansräkning när bokföringsskyldighet inträder enligl den nyalagen. Bokföringsskyldighetför jordbrukare skall slutligen enligt förslaget inträda först i anslutningtill att deklaration efter bokföringsmässiga grunder krävs enliglskatleförfatlningarna. 1 saml Nr 104 Ibetänkandet diskuteras ingående frågorna om alt inrätta ett särskiltexpertorgan på redovisnings- och bokföringsområdet. Utredningenframhåller att datorer och andra tekniskt avancerade hjälpmedel får en kraftigtökad användning på redovisningområdet. Utvecklingen går hastigt ochutredningen har inte funnit lämpligt eller ens möjligt att föreslå lagregler omannat än de grandläggande principerna för användning av den nya tekniken.Enligt utredningens mening är det främst dessa förhållanden som gör detaktuellt att inrätta ett expertorgan. Men även när det gäller meratraditionella former av bokföring kan uppgifler finnas för ett sådant organ. Enlagreglering på bokföringens område kan i stort sett ställa upp endast reglermed mera principiellt utformade krav. Regelkomplexet måste sålunda enligtutredningen kompletleras av redovisningspraxis. Vad som är god redovisningssedbör om möjligt fastläggas i ett kompletterande normsystem, sammanfattat i praxisredovisning,rekommendationer o. d. Utredningen menar alt uppgiftema för elt expertorgankan vara att ge anvisningar om vad lagens principiella krav enligt godredovisningssed kan anses innebära för speciella branscher eller för andrasärförhåUanden. Andra uppgifler kan enligt utredningen beslå i att efler lagenshuvudprinciper fylla ut regelsystemet för situationer som inte varitomedelbart i blickpunkten i lag-sliftningssammanhang. Iförsta hand bör elt expertorgan ge rekommendationer, baserade på systematiseradredovisningspraxis och på redovisningsteoretiska bedömningar. Expertorganetbör också avge utlåtanden i uppkomna särskilda redovisningsfrågor. Det kan,menar utredningen, t. ex. röra sig om yttranden till domstolar i mål ellertill andra myndigheter i ärenden om redovisning. Arbetsområdet skulle enligtulredningen också kunna vidgas därhän att enskilda företag skulle kunna inhämtabesked i konkreta redovisningsspörsmål av mera allmänt intresse. Ettexpertorgan skulle även kunna avge yttrande över frågor och förslag ilagstiftningssammanhang. Vid behov bör organet kunna väcka frågor om ändringeller komplettering av författningsregleringen. Lagregleringen skullehärigenom på ett rimligt sätt kunna håUas i nivå med utvecklingens krav, menarutredningen. Utredningenframhåller vidare att en ny bokföringslagstiftning och den fortlöpande utvecklingenpå redovisningsområdet medför att det finns ett informations- ochutbildningsbehov. Ett expertorgan bör i delta hänseende kunna ta initiativ ochverka för atl insatsema samordnas. Det bör vidare stödja och bistå insatsergenom organisationer m. m. Expertorganet bör slutligen enUgt utredningeninitiera och stödja utvecklings-och forskningsarbetet på redovisningsområdet. Ulredningenkonstaterar att det råder en betydande osäkerhet i vik- tigafrågor om arbetsuppgifter och arbetsmängd för elt expertorgan och om dessorganisation; Utredningen diskuterar i vad mån organet skulle kunnaorganisatoriskt knytas tUl någon befintUg institution. Det skulle sålunda kunnavara tänkbart att anknyta ett expertorgan i form av en nämnd till exempelvisstatens industriverk eller kommerskollegium. Utredningen framhåller emellertidatt sakkunskap av det slag som kan ha intresse för elt expertorgan också finnspå många andra håll hos statliga verk och institutioner såsom ,statskontoret och .