prop · FZ03123 · 1975-12-31 00:00:00 — Ullraljudsstrålninganvänds enligl statskontoret inom medicinen framför aUt inom neurokirurgin ochinom diagnostisk mätteknik som komplement lill rönlgendiagnostiken. Iindustriella sammanhang används ultraljud på flera olika områden. Den merlågfrekventa delen används bl. a. för rengöringsändamål och för bearbetning avplastmaterial. Den högfrekventa delen av ullraljudsområdel utnyttjas enhgtstatskontoret bl. a. för materialprovning. Istatskontorets rapport framhävs att det påfallande ofta föreligger likhetermellan effekterna av strålning från joniserande och icke-joniserandestrålkällor. Del centrala ansvaret för skyddet mot båda dessa slag' avstrålning bör enligt statskontoret lillkomma en och samma myndighet. Strålskyddsinstilutelsuppgifter bör därför enligt statskontoret utvidgas tiU all omfatta också den icke-joniserandestrålningen. För alt nå detta syfle föreslår statskontoret att strålskyddslagenkompletteras med bestämmelser om icke-joniserande strålning. bör användas som gemensam beteckning för joniserande och icke-joniserandestrålning. Enligtstatskontoret bör man, till skillnad från vad som gäUer i fråga om joniserandestrålning, inte genereUt uppställa kräv på tillstånd för användning avanordning som är avsedd alt sända ut icke-joniserande strålning.Strålskyddsmyndigheten måste emellertid ha möjlighet alt införa lillståndspliktför sådan användning. Bestämmelsernaom besiktning i 3 § andra stycket och 9 § slrålskyddslagen bör enligtstatskontoret utvidgas lill alt täcka inle bara som joniserande strålningutan också all övrig enefgislrålning. Detsamma bör gälla bestämmelserna omallmänna skyldigheter i 10 och 11 §§. Statskontoret föreslår vidare atlskyldigheten att anmäla miss- Prop.1975/76:123 13 lankeom skada som har orsakals av joniserande strålning sträcks ut till all gällaockså skada av icke-joniserande strålning. Statskontoret anser inle altstrålskyddslagens föreskrifter om tillsyn och ansvar behöver justeras ianledning av utvidgningen av lagens tillämpningsområde, 3.2Statens strålskyddsinstituts uppgifter och organisation Statskontoretframhåller att landels sakkunskap på strålskyddsområdet i princip bör finnassamlad hos en myndighet. Strålskyddsinstilutels centrala roll som expertorganfordrar enligt statskontoret elt utvecklat samarbete mellaninstitutet och andra myndigheter. Strålnings-risker förekommer inom allaområden av samhället och de åtgärder som måste vidtas i olika sammanhang berörnära de myndigheler som har sekloransvaret för skilda områden. Sådana normeroch föreskrifier som slrålskyddsinstilutet har alt utfärda kommer enligtstatskontoret i stor utsträckning alt behöva omvandlas till anvisningar från sekloransvarigamyndigheter. Utformningen av sådana anvisningar bör ske i nära samråd med slrålskyddsinstilutet.En samordning mellan olika myndigheter blir också nödvändig när sammastrålkälla berör flera myndigheters ansvarsområden. Statskontoretföreslår därför atl berörda sekloransvariga myndigheter, nämligen arbelarskyddsstyrelsen,och blir representerade i slrålskyddsinstitutetsstyrelse. Statskontoret anser det vidare angeläget att riksdagsledamöter ingåri styrelsen jämte personalrepresentanter. Dessutom bör företrädare förlivsmedelsverket ha rätt att närvara vid behandling av fråga som rör dennamyndighels ansvarsområde. Den starkt breddadeanvändningen av joniserande strålning både inom sjukvård och inom andra områdenay samhäUet medför enligt statskontoret alt slrålskyddsinstitutets resurserbehöver förstärkas. Statskontoret förordar att tyngdpunkten i strålskyddsinstilutelsverksamhet, utöver rent myndighetsutövande uppgifier i samband med tillslånds-ochbesikmingsarbele, läggs på utveckling av mätteknik och undersökningsmetodikoch på samordningen av den miljöinriklade radiologiska forskningen, där dehuvudsakliga basresurserna måsle ligga utanför institulel. Enligtstatskontoret är också utarbetandet av normer och föreskrifter samt utbildningav och information till personal som sysslar med radiologiskt arbete vikligaarbetsuppgifter. Arbetsuppgifterna i frågaom den icke-joniserande strålningen kan enligt statskontoret i huvudsak ansesvara av samma slag som i fråga om den joniserande strålningen. En tUlkommandeuppgift är dock att inventera icke-joniserande strålkällor och derasanvändning. Vidare måsle för dessa strålkällor utarbetas föreskrifter ochanvisningar som motsvarar vad som finns i fråga om den joniserandestrålningen. De nytUl-kommande arbetsuppgiftema på den icke-joniserandestrålningens område bör enligt statskontoret till att börja med bedrivas iprojektform 1975/76:123 14 ochefter ell uppbyggnadsskede inlemmas i de olika organisationsenheter som finnsvid institutet. Föratl stärka planerings- och samordningsfunktionen inom institutet föreslårstatskontoret att en enhet för planering och administration inrättas tillvilken förs ett verksledningssekretariat, utbildnings- och biblioteksfunktioner,den hittillsvarande administrativa sektionen samt den finmekaniska verkstaden. Enligtstatskontoret är resursbehovet hos avdelningen för klinisk radiofysik heltknutet till patientvården och utvecklingen av slrålterapi och diagnostik inomsjukvården vid sjukhuset. Statskontoret föreslår därför altavdelningen för klinisk radiofysik övergår lill sjukhuset. Därvidförutsätts all det nära samarbetet mellan sjukhuset, ochslrålskyddsinstilutet i fråga om undervisning och forskning består och att strålskyddsinstilutelsfinmekaniska verkstad och bibliotek även utnyttjas gemensamt. Somtidigare har nämnts har statskontorets förslag i denna del behandlats i åretsbudgetproposition (prop. 1975/76: 100 bU. 7 s. 111). Statskontoretföreslår att avdelningen för strålskyddsmedicin utgår ur organisationen. Enligtstatskontoret bör institutet inte ha egna basresurser för att utveckla dennadisciplin. I stället bör institutet utnyttja basresurserna som finns hoskarolinska sjukhuset och universiteten. Enligt statskontoret bör strålskyddsinstituteli framliden organiseras på fem huvudenheter, nämligen en enhet för planeringoch administration, två tillsynsenheler samt ett dosimetrilaboralorium och elt miljölaboralo-rium. Förde nya arbetsuppgifterna behöver institutet liUföras vissa nya tjänster.Därutöver föreligger enligl statskontoret behov av ylterligare personalförslärkningari samband med omorganisationen. För den föreslagna enheten för planering ochorganisation behövs en tjänst som enhetschef. Verksledningssekretariatelföreslås tillföras en tjänst för in-formalionsuppgifler, en kvalificeradteknisk eller fysikalisk biolog för uppgifter rörande icke-joniserandestrålning samt elt biträde. Vid kansli-enheten föreslås en tjänst som expeditionsvaktoch en tjänst som telefonist. Vidare föreslås atl en ingenjör och en inslmmentmakaretillförs den finmekaniska verkstaden. För alt kunna behålla den nuvarande kompetenseninom speciallaboratorierna behövs en kvalificerad tekniker och en ingenjör.Dessutom föreslås en halvtidstjänst som laboratorieassistent och en tjänst som kontorsbilräde.Dosimetrilaboraloriet behöver dels én fysiker eller forskningsingenjör, delstvå kvalificerade tekniker och en ingenjör för frågor om icke-jonisérandestrålning. För nödvändig kapacitetsökning för periodiskt besiktningsarbeteföreslås de båda tiUsyns-enheterna tillföras tre resp. fem tillsynsman. Vidareföreslås vid liUsyns-enhel I en arbetsgmpp för uppgifter rörande den icke-joniserandestrålningen. Två kvalificerade tekniker samt en ingenjör föreslås tUlföras en- Prop.1975/76:123 15 hetenför dessa uppgifter. Vidare föreslås en tjänst som biträde. Tillkomsten avkärnkraftverken och den accelererande användningen av strålkällor inom medicinoch industri kräver alt tillsynsenhet II tUlförs två kvalificeradetillsynsman. Dessutom föreslås vid enheten en tjänst som biträde. Statskontorets organisalionsförslaginnebär atl strålskyddsinstitutel, utom avdelningen för klinisk radiofysik,förstärks med 29,5 tjänster. De föreslagna ålgärderna bör enligl statskontoretgenomföras av . Av de nya tjänsterna föreslås 17tjänster, varav fyra för de nya arbetsuppgifterna rörande icke-joniserandestrålning, tillkomma . Statskontoretföreslår atl strålskyddsinstitutel får ansvaret för den miljöinrikladestrålskyddsforskningen som omfattar radiobiologi, radioekologi ochstrålskyddsmedicin. Enliglstatskontoret bör en rådgivande forskningsnämnd med högsl tio ledamöter knytastill strålskyddsforskning och för beredning iövrigt av frågor rörande denna forskning. Beslut i forskningsfrågor bör enligtförslaget inle fallas av nämnden utan av strålskyddsinstilutels styrelse. I denrådgivande forskningsnämnden föreslås ingå representanter för i första handuniversiteten, , velerinärhögskolan, försvarelsforskningsanstalt, och arbelarskyddsstyrelsen. I nämndenskall dessutom ingå professorn i radiobiologi vid institulel, enradiolog, en tjänsteman från slrålskyddsinstilutet och en gemensamrepresentant för de medicinska och naturvetenskapliga forskningsråden. Statskontoretförulsälter atl finansieringen av forskningen kan ske med medel frånforskningsråden, koncessionsavgifler och budgetmedel. föreslås bli inordnat i instilulels verksledningssekretariat. Förslagetatt bestämmelser om icke-joniserande strålning liUförs strålskyddslagentillstyrks eller lämnas utan erinran av remissinstanserna. IVA och statensindustriverk understryker i detta sammanhang vikten av en noggrann preciseringoch avgränsning av området för icke-joniserande strålning. delar statskontorets åsikt att man genom etl fåtaländringar i strålskyddslagen kan få denna att läcka även icke-joniserandestrålning, dvs. komma att täcka alla former av energistrålning.Arbetarskyddsstyrelsen har inte någon erinran mot Prop.1975/76:123 16 atl energistrålning införs i lagen som en sammanfattandebenämning på både joniserande och icke-joniserande strålning. och anser benämningenenergistrålning mindre lyckad då all strålning förutsätter energi. Televerketföreslår alt man avslår från en sammanfattande beteckning på strålning. anser att strålskyddslagen ocksåskall täcka eventueUa skadeverkningar orsakade av vissa radiofrekvenla kvasistalionärafäll, som kan vara en riskfaktor vid t. ex. högfrekvensapparater för limning.Konsumentverket föreslår alt det i tillämpningsförordningen lillstrålskyddslagen införs bestämmelser med syfle atl förhindra personskador vidanvändning av vissa hushållsapparater såsom mikrovågsugnar. 4.2 Statens strålskyddsinstituts uppgifter ochorganisation Statskontorels förslag vad avser slrålskyddsinstitutetsarbetsuppgifter och organisation för såväl joniserande som icke-joniserandestrålning stöds i princip av remissinstansema som också delar statskontorets uppfattningalt inslilulel bör få förstärkta resurser. framhåller attde resursförstärkningar som statskontoret föreslår är etl minimum för attinstitutet vid oförändrad ambitionsnivå tUlfredsställande skall kunna fuUgörade arbetsuppgifter som åläggs institutet. Däremot kommer institutets resurser inlealt räcka till några störte special-insatser. Sådana insatser behövs bl. a. ifråga om palientskyddet vid sjukhusen och löpande kontrollmätningar vid allakärnkraftverk. Strålskyddsinslilulets roll som centralt samordnatexpertorgan för strålning enligt strålskyddslagen ifrågasätts inte avremissinstanserna. Strålskyddsinstilutels centrala ansvar tillstyrks av bl. a.försvarets sjukvårdsstyrelse, FOA, , styrelsen för jordbruketshögskolor och statens veterinärmedicinska anstalt, arbetarskyddsstyrelsen, STU,arbetsmiljöutredningen, statens råd för atomforskning, , ,, och . tillstyrker statskontorets förslag ifråga om instilulels tillsynsansvar. Flera remissinstanser anser dock altansvarsfrågan inte bhvit tillräckligt belyst i rapporten. Bland dessa kannämnas arbetarskyddsstyrelsen och arbetsmiljöutredningen. Enligt arbelsmiljöut-redningensuppfattning måste ansvaret för tillsyn enligt strålskyddslagen ligga påtillsynsmyndigheten enligt denna lag. anser alt ansvars-och samarbetsförhållandena mellan institulel och i den miljöinrikladeärendehandläggningen av strålskyddsfrågor inte klarlagts tiUfredsställande.Enligt har strålskyddsinstilutels verksamhet i rapportenblivit starkt humaneko-logiskt inriktad. Strålskyddsinstitutel bör enligtnaturvårdsverket ha ett ansvar för sammanvägda bedömningar också av effekter iekosystemet, av sådana radioaktiva ulsläpp som inte drabbar människan. 1975/76:123 17 RRV och ÖB motsätter sig förslaget all slrålskyddsinstilutetenbart skall svara för generella föreskrifter inom tillsynsområdena medan ansvaretför detaljerade anvisningar skall tUlkomma olika sektoransvariga myndigheler.Inte heller arbetarskyddsstyrelsen vill binda sig till ett sådanl förslag.Enligt RRV bör det övervägas om inle slrålskyddsinstilutet skall ha detsamlade ansvaret för såväl generella som detaljerade föreskrifter. ÖB intar iprincip samma ståndpunkt. Statskontorets förslag om myndighetsrepresentation ochparlamentarisk representation i slrålskyddsinslitutels styrelse stöds av deremissinstanser som yttrat sig häröver, bl. a. ,strålskyddsinstitutet, , , ,/SR, och styrelsen för jordbrukets högskolor ochstatens veterinärmedicinska anstalt. Någraremissinstanser har också synpunkter på vilka experter och myndigheler som börvara företrädda i styrelsen. Således anser strålskyddsinstitutet altsjukhusdirektören för sjukhuset, liksom nu är fallet, bör få inträdai styrelsen i frågor som gäller samarbetet med sjukhuset.Civilförsvarsstyrelsen hemställer alt få bli representerad i institutetsstyrelse. Remissinstansernahar i aUmänhel inga invändningar mot den av statskontoret föreslagnaorganisationen för slrålskyddsinstilutet. anser att lösningenav organisationsfrågan med särskilda tillsynsenheler förefaller i stort settvara väl avvägd. stöder dock statskontorels förslag endasii vissa delar och anser alt enheten för planering och adminislration bör delasi två enheter. Institutet motsätter sig vidare statskontorets förslag i frågaom avdelningen för slrålskyddsmedicin och anser del helt nödvändigt med ensådan enhet i organisationen under ledning av en fast anställd läkare. Dennasynpunkt delas av . ifrågasätter deföreslagna resursramama för strålskyddsmedicin. ÖB, försvaretssjukvårdsstyrelse, FOA, , , ,/SR m. fl. delar inte heUer statskontorets bedömning att institutets behovav sakkunskap rörande slrålskyddsmedicin kan med en läkarkonsull. Remissinstansema delar i allmänhet statskontorets förslagall arbetsuppgiftema för icke-joniserande strålning inledningsvis behandlassom etl projekt. ÖB anser dock atl arbetsuppgifterna är av sådan vikt alt en särskUdenhet för icke-joniserande strålning redan inledningsvis bör inrättas iorganisationen. De av statskontoret föreslagna personalökningarna bedömsav remissinstanserna såsom nödvändiga. Strålskyddsinstitutel anser inte deföreslagna personalförstärkningarna vara tillräckliga för fortsatt arbete på istort sett samma ambitionsnivå ulan föreslår ytterligare fem tjänster. ABAtomenergi föreslår ylterligare mellan tre och fem tjänster för lill- 1975/76:123 18 synspersonal inom kärnkraftområdet. Med lanke på dealltmer komplicerade röntgenutrustningarna behövs enligt Spri ytterligarepersonalförstärkning för rönlgenkonlroU. Också andra remissinstanser framförförslag om ylterligare förstärkningar i vissa avseenden av institutets resurser. Strålskyddsinstitutetdelar statskontorets uppfattning att såväl den interna som den externautbildningen behöver förstärkas kraftigt. TCO-S och /SR instämmer i dennauppfattning. framhåller också atl en kraftig satsningmåste göras på personal som arbetar med strålskyddsfrågor. 4.3 Forskning inom strålskyddsområdet Statskontorets förslag att strålskyddsinstitutel skall fåansvaret för den miljöinriklade strålskyddsforskningen stöds av bl. a.strålskyddsinstitutet, , , statensmedicinska forskningsråd, styrelsen för jordbrukets högskolor och statensveterinärmedicinska anstalt samt . Strålskyddsinstitutelunderstryker atl den forskning som här avses måsle vara direkl betingad avstrålskyddsönskemålen och att även andra institutioner i fortsättningen måsteges tillräckliga resurser för strålskyddsforskning. Enligt RRV:suppfattning har statskontoret inte närmare preciserat innebörden av delforskningsansvar som skall åläggas slrålskyddsinstilutet. RRV anser sig därförinte kunna tillstyrka förslagel. UKÄ anser inle all strålskyddsinstitutel börha ansvaret för grundläggande strålskyddsforskning. UKÄ anser vidare all densamordning av forskning inom området som kan vara motiverad bör ske på annatsätt t. ex. inom forskningsrådsorganisalionen. förstrålskyddsforskning framför liknande synpunkter. Statensråd för atomforskning finner del lämpligt atl ett officiellt organ för samladbedömning och framlida inriktning av slrålskyddsforskning knyts till strålskyddsinstitutel.Rådet kan inle helt ansluta sig till utredningens förslag att institutetsstyrelse skaU vara det anslagsför-delande organet för all miljöinriklad slrålskyddsforskning.Del är enligt rådels uppfattning nödvändigt all man här gör skillnad mellan delforsknings- och utredningsarbete som utgör en nödvändig grund för institutetsagerande i olika frågor och den icke målbundna strålskyddsforskningen.Liknande synpunkter framförs av FOA och IVA. Förslagetatl inrätta en rådgivande forskningsnämnd tillstyrks av bl. a. ÖB, karolinskainstitutet, , styrelsen för jordbrukets högskolor ochstatens veterinärmedicinska anstalt, , , , och AB Atomenergi. 1975/76:123 19 Enligt strålskyddsinstitutet kan den föreslagnaforskningsnämnden lösa bl. a. de problem som uppslår genom att Kämsäkforsksverksamhet upphör samt lösa elt antal samordningsproblem som redan nu finnsmellan olika forskningsinslanser. Institutet anser det viktigt att nämnden får initiativskyldigheloch att nämnden själv skall klargöra vilka forskningsuppgifter som är mestangelägna från slrålskyddssynpunkt. och förstrålskyddsforskning anser all frågan om forskningsnämnd bör utredasytterligare och att därmed ställningstagandet till forskningsrådsulredningensförslag bör avvaktas. och är kritiska tillförslaget om en rådgivande forskningsnämnd med hänsyn bl. a. till det storaantal forskningsnämnder som redan finns. Samhällets insatser i fråga om skydd mol joniserandestrålning gällde ursprungligen nästan uteslutande användningen av radium ochröntgenstrålning inom sjukvården. har strålskyddetsuccessivt utvidgats genom atl radioaktiva ämnen i ökad utsträckning börjatframställas på konstgjord väg och genom att radioaktivt material i allt störreomfattning kommil lill användning bl. a. inom forskningen och i industrin.Utvecklingen av ett svenskt kärnkraftprogram, som pågått , harockså lett till alt slrålskyddsinsatserna efter hand har behövt ökas. Även användningen av icke-joniserande strålning harexpanderat mycket kraftigt under . Radarapparater, lasraroch mikrovågsugnar är några exempel på källor lill icke-joniserande strålning.Sädana strålkällor används på olika områden i samhället. Expansionen har varitsärskilt stark inom transport- och industrisektorerna. Apparater som utsänder icke-joniserandestrålning används också på sjukhus och i hushällen. Den snabbautvecklingen på strålningsområdet gör det angeläget med en ändamålsenliglagstiftning, en effektiv offentlig övervakning och konlroll saml enmålinriktad forskning. Mot denna bakgrund har statskontoret haft i uppdrag attgöra en översyn av statens strålskyddsinslituts uppgifter och organisation.Översynen har redovisats i statskontorets rapport strålskyddsinstitut.Uppgifter och organisation. I fortsättningen kommer jag att i särskildaavsnitt behandla statskontorets förslag om ändringar i slrålskyddslagen, strålskyddsinstUutetsuppgifter och organisation saml strålskyddsforskningen. ' Prop.1975/76:123 20 I slrålskyddslagen(1958: 110) finns bestämmelser om skydd mot strålning från radioaktiva ämnen,röntgenstrålning och strålning som har likartad biologisk verkan. Strålning av detlaslag kallas i lagen joniserande strålning. Av central betydelse i lagen äruttrycket "radiologiskt arbete". Därmed avses arbete med radioaktivtämne, arbete vari brukas rönlgenulmstning eller annan teknisk anordning, avseddatt sända ut joniserande strålning, och arbete vid anläggning för utvinning avatomenergi. För alt bedriva radiologiskt arbete krävs tiUslånd av statens strålskyddsinstitut.Även för innehav av röntgenutrustning eller sådan anordning som har nämntskrävs tillstånd av strålskyddsinstitutel. När tillstånd ges skaU de villkor ochövriga föreskrifter meddelas som behövs från strålskyddssynpunkt. Lageninnehåller vidare bestämmelser om besiktning av lokal och utrustning avseddatt användas i radiologiskt arbete. Vidare ges föreskrifter om skyldighet altförebygga skador av strålning både för den som bedriver radiologiskt arbete ochför den som tiUverkar eller försäljer röntgenutmstning eller annan tekniskanordning som kan alstra joniserande strålning. Bestämmelser finns också omläkarundersökning av den som utför radiologiskt arbete och om skyldighet attanmäla till strålskyddsinstitutel när det finns anledning anta alt någon harskadats av joniserande strålning. Regeringeneller, efler regeringens bemyndigande, strålskyddsinslitutet kan föreskrivaatt radioaktivt ämne eUer röntgenutrustning eller annan teknisk anordning,avsedd atl sända ut joniserande strålning, skall undantas från tillämpningen avslrålskyddslagen eller vissa bestämmelser i lagen. I kungörelsen (1958: 652)med tillämpningsföreskrifter liU strålskyddslagen har sådana undantagföreskrivits för vissa ämnen och anordningar. Tillsynenöver efterlevnaden av strålskyddslagen och,föreskrifter som har meddelats med slödav lagen utövas av strålskyddsinslitutet och tillsynsman. När särskildaomständigheter påkallar det, får institutet föreskriva att anläggning elleranordning som avses i strålskyddslagen inte får användas förrän viss åtgärd harvidtagits. Enligt atomenergilagen(1956: 306) krävs tillstånd av regeringen eller; myndighet som regeringen besiämmerför att förvärva eller inneha atombränsle. Tillstånd krävs också för att uppföraoch driva atomreaktor eller anläggning för bearbetning av-atombränsle.Tillsynsmyndighet är . I fråga om tillsynen överinnehav av och arbete med radioaktivt ämne gäller dessutom bestämmelserna istrålskyddslagen. Enligtarbetarskyddslagen (1949: 1) gäller lagens bestämmelser i fråga om arbete somär underkastat tiUsyn enligt strålskyddslagen bara såvitt Prop.1975/76:123 21 avserskydd mot annan skada än sådan som orsakas av joniserande strålning. Vissaundantag finns dock. Så t. ex. gäller beslämmelserna i 6 kap. arbelarskyddslagenom skyddsombud och om samverkan i övr rigt mellan arbetsgivare och arbetstagareockså i fråga om skydd mot joniserande strålning. Miljöskyddslagen(1969: 387) innehåller bestämmelser till skydd mot vattenförorening,luftförorening, buller, ljus och andra störningar som uppkommer genomanvändning av mark, byggnad eller anläggning. Lagen är dock inte tillämpUg ifråga om joniserande strålning. Statskontoret framhåller isin rapport att användningen av källor till icke-joniserande strålning har ökatmycket kraftigt under det senasie decenniet. Till icke-joniserande strålningräknas enligt rapporten radiofrekvent strålning, optisk strålning ochultraljud. Källor lill radiofrekvent strålning är bl. a. radio- och radarapparater,olika anordningar inom industrin för torkning och materialbearbelning samthushållsapparater såsom mikrovågsugnar. Utvecklingen av lasertekniken har enligtrapporten medfört alt nya områden har öppnats för användning av källor föroptisk strålning. Vidare har den svetslekniska utveckUngen lett lill atlindustriella skyddsproblem när det gäUer optisk strålning ökat mycket starkt.Också ultraljud används inom industrin bl. a. för rengöring och bearbetning avplast och för materialprovning. Enligt statskontoret föreligger del påfallandeofla likheter mellan effekterna av strålning från joniserande och icke-joniserandestrålkällor.