prop · FY0320 · 1975-12-31 00:00:00 — Historiska museets huvuduppgifter kan därför sägasvara att samla, ordna och vårda föremål, att utforska dessa samt alt bedrivautåtriktad verksamhet. Inom historiska museet finns fyra fackavdelningar, en försten- och bronsåldern, en för järnåldern, en för medeltid och nyare tid samt enför myntkabinettet. Dessutom finns en enhet för ekonomisk planering ochförvaltning samt utställningar, vilken till större delen finansieras genomextra medel. Historiska museets samlingar består till största delen avsvenska föremål från fram tUl reformationen (1520). Dekyrkliga samlingarna sträcker sig dock t. o. m. och myntkabinettetssamlingar ända fram tUl nutid. Myntkabinettets material är till betydande delinternationeUt. Museets utåtriktade verksamhet omfattar bl. a.utställningar, publikationer, undervisning, föredrag, rådgivning ochinformation samt filmvisningar. De vanligaste utställningslokalerna utanförmuseet är länsmuseer och lokala museer. För att nå kulturellt eftersattagrupper ordnar historiska museet utställningar i bl, a. sjukhus, ålderdomshem,varuhus, skolor och bibliotek. är indelat i två avdelningar, grekisk-romerskaavdelningen och egyptiska avdelningen. Museets samhngar omfattar fornföremål som belyser bl. a. deantika kulturerna inom och . TUl de gemensamma avdelningarna för riksantikvarieämbetetoch statens historiska museum hör den administrativa och kamerala avdelningen,som är indelad i två sektioner - en för administrativa och juridiska ärendenoch en för kamerala ärenden samt ett driftkontor. Vid sidan av den centralaadministrationen finns smärre administrativa funktioner (kanslier) inomverkets olika fackavdelningar. TUl de gemensamma avdelningarna hör vidare bibliotek ocharkiv. Denna avdelning leds av en förste bibliotekarie som i huvudsak sysslarmed arbetsuppgifter avseende . Nyförvärven avser huvudsakligenämnesområden av direkt intresse för ämbetets och historiska museets traditionellauppgifter. Ungefär 2/3 av den årliga accessionen består av böcker, tidskrifteroch kongresslryck som erhåller i byte mot egnapublikationer. Till avdelningen bibliotek och arkiv hör också del s. k.antikvarisktopografiska arkivet () som utgör ett gemensamt akt- ochbildarkiv för och statens historiska museum samtVitterhels-akademien. Kulturhistoriska byrån bildar och förvaltar ett egetarkiv som tillkom byrån hörde till . Inom och statens historiska museumfinns servicefunktioner av övervägande teknisk och specialistbetonad natur-främst konserveringsverksamhet - inom dels den för verket gemensamma tekniskaavdelningen, dels byggnadsminnesavdelningens textUkonserve-ringsanstalt. Vissapreparerings-, konserverings- och fotoarbeten utförs även inom medelhavsmuseet.Den övervägande delen av de laboratoriebundna fotoarbetena utförs inomtekniska avdelningen. Vid sidan av de nämnda uppgifterna förekommer tekniskastödfunktioner inom dels ämbetet t. ex. biträde vid grävnings- ochtransportarbeten, förrådstjänst i samband därmed, ritningsarbeten m. m. delshistoriska museet t. ex. verkstads- och förrådsarbeten, dekorationsarbeten,transporter m. m. Tekniska avdelningen omfattar två sektioner, en förkonserveringsverksamhet, materialundersökningar m. m. och en förfotoverksamhet. Konserveringssektionens arbete gäller i huvudsak objekt sominsamlats vid arkeologiska utgrävningar, främst genom den till fornminnesavdelningenknutna uppdragsverksamheten. Fotosektionens huvuduppgifter är fotografering,mörkrumsarbeten, filmning och vissa AV-arbeten. Pedagogiska avdelningens verksamhetsområde hänger intimtsamman med historiska museets utåtriktade verksamhet. Uppgifterna är bl. a.utställningsdrift, skolundervisning, barnaktiviteter, studiecirkelverksamhet,medverkan vid utformning av utställningar, intern informationsspridning ochpedagogisk utvecklings- och försöksverksamhet. Avdelningen för landsantikvarieorganisationen utövartillsyn över landsantikvarier och länsmuseer, svarar för fyndfördelning ochinformationsverksamhet samt handliigger ärenden rörande bl. a. bidrag avlotterimedel, internationella kontakter, övergripande remisser, köp av kulturhistoriskafastigheter och stipendier. Därutöver svarar avdelningen för ledningen avkulturminnesvårdens insatser inom ramen för den fysiska riksplaneringen.Avdelningens chef, överantikvarien, är riksantikvariens ställföreträdare. De tUl och ämbetsverket knutna s. k.vetenskapliga företagen redovisas i det följande under avsnitt 10Vitterhetsakademien. 9.2 ställningstaganden och fortsattutredningsarbete 9.2.1 musei- och utställningssakkunniga Organisationen av och statenshistoriska museum har varit i stort sett oförändrad sedan mitten av1920-talet. tUlkom efter en längre tidsutredningsarbete. föreslog , i betänkandet (SOU1965:10) Antikvitetskollegiet - centralorgan för svensk kulturminnesvård, ettfortsalt samband mellan och historiska museet. Utredningenansåg också sambandet med mycket vUctigt.Äntikvarieutredningens förslag om ett nytt centralorgan för kulturminnesvård,antikvitetskollegiet, ledde dock inte till något ställningstagande avstatsmakterna. 1 stället gavs tilläggsdirektiv till musei- ochulslällningssakkunniga (MUS 65) samt tillsattes en särskUd utredningsman föratt belysa frågan om akademins skiljande från ämbetsverket. 1 proposition till riksdag angående delning avbyggnadsstyrelseorganisationen, m. m. föreslogs att byggnadsstyrelsenskulturhistoriska byrå till sin huvuddel skulle överföras tillriksantikvarieämbetet. Så skedde också , varvid dock förutsattes attett slutligt ställningstagande till frågan skulle anstå i avvaktan påresultatet av MUS 65 :s arbete (prop. 1967:61, SU 1967:108, rskr 1967:268). En utgångspunkt för MUS 65:s förslag i belänkandet (SOU1972:45) Kulturminnesvård var att tillförsäkra kulturminnesvården och museiväsendetökat utrymme för självständigt handlande. Därför föreslog de sakkunniga attVitterhetsakademiens huvudmannaskap skulle upphöra och att museet och ämbetetskulle ombildas till fristående, sinsemellan självständiga myndigheter.Riksantikvarieämbetet skulle härigenom uteslutande få ställning av centralmyndighet för den statliga kulturminnesvården. föreslogs få en styrelse medriksantikvarien som ordförande och av Kungl. Maj:t utsedda ledamöter. Förämbetsverkels direkta ledning skulle riksantikvarien svara, som hanavlöstes från chefskapet för historiska museet och . Riksantikvarienshuvuduppgifter skulle vara alt leda planeringen och samordningen av denkulturminnesvårdande verksamheten och att utåt svara för verkets allmännapolicy. De sakkunniga föreslog att ämbetet skulle få enbyråorganisation omfattande fyra byråer: en allmän byrå, en dokumentationsbyrå,en faslighetsbyrä och en administrativ byrå. MUS 65 ansåg vidare i betänkandet (SOU 1973:5) Museernaalt statens historiska museum borde få samma självständiga ställning som övrigastatliga museer av motsvarande storlek. Nuvarande gemensamma organisation förVitterhetsakademien, och statens historiska museumföreslogs sålunda upphöra. Museet borde få egen styrelse och chef samt sorteradirekt under Kungl. Museet föreslogs få fyra avdelningar: en undersökningsavdelning,en museiavdelning, en teknisk avdelning samt myntkabinettet. Av nuvarandegemensamma avdelningar skulle föras till museet liksom denpedagogiska avdelningen och den tekniska avdelningen med den tillbyggnadsminnesavdelningen knutna textilkonserveringsateljen. Beträffandetekniska avdelningen föreslogs att denna skulle få utvidgade arbetsuppgifter. Avdelningen borde även bedriva konservering åt övriga museer samt och andra organ inom kulturminnesvärden. MUS 65 föreslog att skulle få ensjälvständig ställning med egen styrelse och sortera direkt under Kungl. Maj:t.MUS 65 ansåg museets nuvarande organisation med en uppdelning på en egyptiskoch en grekisk-romersk avdelning vara opraktisk och föreslog att dennauppdelning skulle upphöra. Remissinstanserna tUlstyrkte MUS 65 :s förslag om attVitterhetsakademiens huvudmannaskap för och statenshistoriska museum skulle upphöra. Däremot var remissopinionen delad beträffandeförslaget om skiljande av ämbetet och museet. Majoriteten av instanserna intogen negativ eller tveksam inställning tUl ett skiljande. En stor del avinstanserna menade dock att museet borde få en friare ställning i förhållandetill ämbetet än vad som var fallet. Remissinstanserna intog i huvudsak en positiv hållningtill MUS 65:s förslag angående arbetsuppgifter ochorganisation. Beträffande historiska museet hade de instanser som avvisade endelning av ämbetet och museet ofta en annan uppfattning än MUS 65 omorganisationen av historiska museet. Även beträffande förslaget ommedelhavsmuseets organisation hade remissinstanserna delade meningar. 1974:28 angående den statliga kulturpolitiken MUS 65:s förslag om kulturminnesvården och museernabehandlades i prop. 1974:28 ang. den statliga kulturpolitiken. I propositionenangavs de aUmänna riktlinjer som bör gälla för organisationen av statliga ochstatsunderstödda museer (s. 342343). Där behandlades också de enskildamuseerna var för sig, däribland statens historiska museum och (s. 343-344). organisation togs upp i ett särskiltavsnitt (s. 382384). har i dessa delar fattat beslut i enlighet med Kungl. Maj:ts förslag (KrU 1974:15, rskr beslut med anledning av prop. 1974:28 innebäratt huvudmannaskap för och statenshistoriska museum skall upphöra. och statens historiskamuseum samt skall utgöra en myndighet under ledning av engemensam styrelse. Styrelsen skall i huvudsak besluta i frågor om verksamhetensinriktning, viktigare organisations- och personalfrågor samt frågor omgemensamma resurser. Riksantikvarien bör ha det allmänna chefsansvaret förmyndigheten. De i myndigheten ingående enheternas inbördes självständighet börmarkeras genom att under styrelsen leds avriksantikvarien, statens historiska museum av en museidirektör ochmedelhavsmuseet av en museiföreståndare. I propositionen framhöll departementschefen attkulturminnesvården borde ges en sådan ställning att den utan att försumma sinatraditionella uppgifter kunde motsvara de vidgade kraven. uttalade vidare att tyngdpunkten i ämbetets verksamhet iökad utsträckning borde läggas på verksamhetsplanering, utvecklingsarbete,utarbetande av riktlinjer, råd och anvisningar, uppföljning och värdering avnådda resultat samt utbildnings- och informationsarbete. De statliga museerna borde enligt departementschefen - vidsidan av forskning, insamhng och utveckhngsarbete av rikskaraktär - ställasakkunskap till förfogande, bedriva fortlöpande information och rådgivning samtsvara för olika slag av service till de regionala museerna. I propositionen anmäldes att ställningstagandet för ettfortsatt organisatoriskt samband mellan , statenshistoriska museum och förutsatte visst ytterligareutredningsarbete rörande myndighetens organisation. Detta arbete skulleutföras av en organisationskommitté, vars arbete borde genomföras med sikte päatt den omorganiserade myndigheten skulle kunna börja arbeta . 9.2.3 Fortsatt utredningsarbete m. m. För det fortsatta utredningsarbetet tUlsattesorganisationskommittén (U 1974:07) för och vissa museeroch arbetsgruppen (U 1974:11) för vissa kulturminnesvårds- och museifrågor.Vidare fick statens förhandlingsnämnd i uppdrag att föra de förhandlingar medVitterhetsakademien som erfordrades för ett skiljande av akademin frånhuvudmannaskapet för och statens historiska museum. för och vissamuseer avlämnade betänkandet (Ds U 1974:16) Riksantikvarieämbetetoch statens historiska museer. Kommittén kommer senare att lägga fram förslagom bl. a. en omorganisation av . Arbetsgruppen för vissa kulturminnesvårds- och museifrågorskall före utgången av lägga fram förslag om kulturminnesvårdensregionala organisation. Arbetsgruppen skall också göra en samlad översyn avkulturminnesvårdens s. k. speciallagstiftning och bl. a. föreslå lämpligavgränsning mellan och beslutsfunktionerenligt denna lagstiftning. Arbetsgruppen skall slutligen även övervägautformningen av ett nytt statsbidrag till länsmuseerna m. m., som avses ersättanuvarande statsbidrag tiU avlöningar inom landsantikvarieorganisationen. De avtal som träffals mellan staten ochVitterhetsakademien om vissa frågor vid skiljandet av akademin frånriksantikvarieämbetet och statens historiska museum anmäls i det följande förriksdagen. 9.3 för ochvissa museer 9.3.1 Uppgifter för och statens historiskamuseer Den beskrivning av uppgifter ifråga om kulturminnesvården som organisationskommittén ger bygger på enkartläggning som genomförts av en arbetsgrupp inom statskontoret. Härvid haräven beaktats den förändrade verksamhetsinriktning för riksantikvarieämbetetvarom beslutat (prop. 1974:28, KrU 1974:15, rskr 1974:248). Enligt riksdagsbeslutetskall den nuvarande landsantikvarieorganisalionen upphöra och länsstyrelseninträda som regional statlig myndighet för kulturminnesvården från och med den1 . Det ytterligare utredningsarbete som krävs i fråga omkulturminnesvårdens organisatoriska inordnande i utförs avarbetsgruppen för vissa kulturminnesvårds- och museifrågor. a. ta upp frågan om en klarare ansvarsfördelning mellan staten, kommuner,landsting och organisationer på kulturminnesvårdsområdet. Gruppen skaU ocksåöverväga utformningen av ett nytt statsbidrag till länsmuseerna. Arbetsgruppenbör enligt sina direktiv avge förslag i dessa frågor före utgången av maj 1975.Riksantikvarieämbetets ställning i förhållande till den regionalaorganisationen för kulturminnesvård kommer att bli beroende av statsmakternasbeslut med anledning av arbetsgruppens förslag. Ämbetets resp.landsantikvariernas nuvarande uppgifter kommer emeUertid att bestå tiU den 1juli 1976. De uppgifter i fråga om vägledning, uppföljning ochvärdering av den regionala kulturminnesvården, som kommittén förutsätter skolaersätta den nuvarande uppgiften att ha tillsyn överlandsantikvarieorganisationen, kan i viss mån betraktas som nya för ämbetet.Kommittén utgår härvid från att ämbetet genom information i olika former,samråd, råd och anvisningar skall ge vägledning för arbetet inom såvällänsmuseer som länsstyrelser. Ämbetet skall också följa upp och värdera denkulturminnesvårdande verksamheten på regional nivå. Kulturminnesvårdens deltagande i samhällsplaneringen harkommit alt tillmätas en ökad betydelse. 1 riktlinjerna för den fysiskariksplaneringen (prop. 1972:111, CU 1972:35, rskr 1972:348) har bl. a. betonatsvikten av att kulturminnesvården integreras i samhällsplaneringen.Organisationskommittén framhåller sammanfattningsvis att kraven påkulturminnesvårdens insatser inom samhällsplaneringen successivt kommer attöka . Detta gäller såväl på central som på regional ochlokal nivå. Riksplanearbelet har inneburit en ny och krävande uppgift både förämbetet och landsantikvarierna. Planering och utvecklingsarbete förkulturminnesvårdens deltagande i den fysiska riksplaneringen liksom översyn avkulturminnesvårdens inventeringsverksamhet med hänsyn till de behovriksplaneringen har aktualiserat kan väntas bli viktiga framtida uppgifterför Granskning och beslut används av organisationskommitténsom sammanfattande begrepp för handläggning av ärendenenligt kulturminnesvårdens specialförfattningar och vissa bestämmelser i övriglagstiftning. har i princip beslutat att handläggningen av ärendenenligt kulturminnesvårdens speciallagstiftning skall decentraliseras. Vissaärenden kan emellertid för sin handläggning kräva den centrala myndighetensspeciella sakkunskap. Arbetsgruppen för vissa kulturminnesvårds- ochmuseifrågor gör f. n. en samlad översyn av bl. a. dessa lagar i syfte attföreslå lämplig avgränsning av ärenden, i vilka beslut också i fortsättningenbör fattas av . Ämbetets framtida roll i detta hänseendeblir beroende av statsmakternas beslut i anledning av dessa förslag. Kulturminnesvårdens dokumenterande verksamhet omfattar delsinventeringar av kullurminnen, dels undersökningar av fornlämningar ochbyggnader in. m. Inventeringsmaterialet skall utgöra underlag förbevaringsplaner, prioriteringar för bevarande och vård samt tillslåndsgivningför undersökning och borttagande av fast fornlämning. Den dokumenterandeverksamheten och den därmed sammanhängande värderingen utgör en av grundernaför ämbetets myndighetsutövning. 1 de fall där ett fysiskt bevarande inte kantryggas utgör ämbetets dokumentation den framtida källan till kunskap omberörda fornlämningar och byggnader. Inom ämbetsverkets arkiv, speciellt inom detantikvarisk-topografiska arkivet (), samlas resultaten från dendokumenterande verksamheten. Arkivet innehåller därmed viktig information förämbetets ärendehandläggning. Sambandet mellan kulturminnesvårdens olikafunktioner och arkivet bör emellertid vidareutvecklas. I en inom utarbetad promemoria rörande vissaarkivfrågor konstaleras ett aktuellt behov av åtgärder i fråga om diarieföring,arkivläggning, lokalfrågor, personalförhållanden m.m. I nämnda promemoriakonstateras också att arkivets nuvarande förening med inle ärmotiverad från arbetssynpunkl. Förvaltning och vård är andra betydelsefulla funktionerinom kulturminnesvården. förvallar ett 100-lalkulturhistoriska fastigheter som ägs av eller staten.Ämbetets fastighetsförvaltning hör nära samman med vården av och informationenom berörda kulturminnen. För att ämbetet skall kunna utveckla metoderna förvård och information är det enligt organisationskommittén angeläget att ämbetetäven får ansvar för förvaltningen av vissa kulturhistoriskafastigheter i den mening som här är aktuell. När del gäller förvaltningen av kulturhistoriskafastighetsområden kan tre typer av förvaltningsobjekt särskiljas, nämligenmarkområden med fornlämningar som inte är byggnader, byggnader elleranläggningar som är kulturhistoriska minnesmärken och inte kan eller börbrukas som lokalförsöriningsobjekt, samt andra byggnader elleranläggningar som är kulturhistoriska minnesmärken och kan utnyttjas inom denstatliga lokalförsörjningen. Det är naturligt att ämbetet får planerings- ochkostnadsansvar för de två förstnämnda typerna av förvaltningsobjekt. Ämbetetbör emeUertid beträffande praktiska byggnadsåtgärder kunna repliera påbyggnadsstyrelsens organisation. Ämbetets vår.dsektion, som är gemensam för fornminnes- ochbyggnadsminnesavdelningarna, har bl. a. till uppgift att svara för översiktligplanering av den kulturminnesvård som kan bedrivas i form av beredskapsarbetesamt projektera, detaljplanera och dokumentera vårdåtgärder på enskUda objekt.Vårdseklionens verksamhet finansieras f. n. av AMS, som dock framfört önskemål omatt ämbetet skall öka de egna insatserna för vårdarbeten inomkulturminnesvården. Det nya skall vidare i ökadutsträckning ägna sig åt utvecklingsarbete, utbildning och information.Utvecklingsarbete bedrivs på flera håU inom ämbetet. I regel syftarutvecklingsarbetet till att utforma råd och anvisningar för ämbetets olikaverksamhetsområden. Ämbetets tjänstemän har f. n. små möjligheter tiUfortbildning och vidareutbildning om man bortser från den fortlöpandeutbUdning och utveckling som arbetsuppgifterna ger. Den förändrade inriktningsom ämbetets verksamhet får skapar emellertid ett ökat interntutbildningsbehov. Den utåtriktade utbildningen kommer att vara en viktigfunktion för del nya ämbetet. De tjänstemän som skall anställas vidlänsstyrelser för alt handlägga kullurminnesvårdsfrågor på regional nivå kommeratt kräva utbildning. Delta gäller även den länsmuseipersonal som skall bistålänsstyrelserna i kulturminnesvårdsarbetet. Det nya ämbetet skall i ökad utsträckning bedrivarådgivning och information. 1972:111 (CU 1972:35, rskr 1972:348)underströks bl. a. behovet av ökad information till allmänheten omkulturmiljön. Ämbetets verksamhetsplanering är f. n. föga utvecklad ochi huvudsak kortsiktig. Ämbetet bör i ökad utsträckning bedrivaverksamhetsplanering samt svara för övergripande planering av kulturminnesvårdensinsatser på regional och lokal nivå. En utgångspunkt för uppläggningen avämbetets verksamhetsplanering bör vara att inleda den årliga anslagsframställningenmed en genomgång av de mål och riktlinjer som uppställts av statsmakterna, depreciseringar myndigheten gjort samt de förslag till nya eller ändrade mål ochriktlinjer som myndigheten önskar framföra. Ämbetet bör vidare diskutera olikaambitionsnivåer för verksamheten och rangordna behovet av insatser. Det är viktigt att verksamhetsplaneringen inte blir enisolerad företeelse. Planeringen bör genomsyra hela verksamheten. De särskildaresurser som kan komma att avsättas för verksamhetsplaneringen i den nyaorganisationen skall i första hand fylla en samordnande funktion. Musei- och utställningsverksamhetehs huvudfunktioner äratt samla, ordna och vårda föremål, att utforska föremålen saml att spridakunskap om företeelser och miljöer inom samlingsområdet. Den beskrivning somlämnas av organisationskommittén bygger på den kartläggning som genomförts avstatskontorets arbetsgrupp. Uppgiften att samla, ordna och vårda föremål åvilar historiskamuseets och fackavdelningar, som svarar för var sin del av dettotala samlingsområdet. De viktigare deluppgifterna och den kompetens de kräverbeskrivs kortfattat av organisationskommittén. Den årliga tUlväxten i historiska museets samlingar ärtill fynd från den utgrävningsverksamhet i enlighet medfornminneslagens bestämmelser som föranleds av exploatering för olikasamhälleliga anläggningar. Övrig accession består av fynd från särskildaforskningsprojekt, inlösen av hembudspliktiga föremål, inköp och donationer.Samhällets expansion har medfört att en stor mängd obearbetade fynd hopatsinom museet. Fornfynd, som enligt lagen om fornminnen tUlfaller kronan,kan av riksantikvarien överlåtas på museum som för framtiden kan ta erforderligvård om föremålet. Detta sker vid s. k. fyndfördelning. Berörd fackavdelninginom historiska museet bedömer betydelsen av ett föremål eUer fyndkomplex ivetenskapligt avseende för historiska museets samlingar. Vidare bedöms ommuseum som begärt äganderättsöverlåtelse har möjlighet att vårdaföremålet/fyndkomplexet. Om ingen begäran om äganderättsöverlåtelse inkommitfrån annat museum, tiUfaUer fyndet historiska museet. Behovet av omkonservering av föremål i samlingarna ärmyckel stort, men museet saknar ekonomiska resurser för detta. Tekniskaavdelningen har heller inte kapacitet att klara omkonserveringen.Omkonservering sker f. n. i huvudsak endast av "katastroffall" ellerav föremål som för att vara i utställbart skick måste omkonserveras. Samlingarna vid myntkabinettet, som organisatoriskt är enavdelning inom historiska museet, består av mynt, polletter, sedlar och andrabetalningsmedel samt medaljer från skilda epoker och länder. Tillväxten skertill övervägande del genom inköp och gåvor och i mindre utsträckning genomarkeologiska fynd. Samlingarna omfattar liden från 600-talel f Kr. Genom samlingarnas internationella karaktär skiljer sig myntkabinettetsinriktning även geografiskt från de övriga fackavdelningarna, vars samlingarnästan uteslutande består av svenska fynd. Förvärvet av det s. k. bankmuseetvåren 1974 understryker ytterligare myntkabinettets särskilda karaktär. Samlingarnas tillväxt inom skerhuvudsakligen genom inköp via den internationella konsthandeln, genomdonationer tiU museet från enskilda eller depositioner frånVitterhetsakademien. De flesta föremålen i medelhavsmu.seets samlingar är ibehov av rengöring och konservering. Endast en mindre del av den konservering som behöver göras, skulle kunna ulföras vidriksantikvarieämbetets och statens historiska museums tekniska avdelning. En annan huvudfunktion inom musei- ochutställningsverksamheten är som nämnts att utforska och dokumentera föreihå-1 en. Den till museiverksamheten anknutna forskningen kan delas upp i följandekategorier, nämligen allmän arkeologisk, historisk, konstvetenskaplig,osteologisk och numismatisk forskning, utveckUng av arkeologiskundersökningsmetodik, konserveringsteknisk, museiteknisk och musei-pedagogiskutveckUng. Den aUmänna forskningen utgör grunden för museiverksamhetens sakligainnehåll. Övriga forskningsområden kan sägas utgöra hjälpdiscipliner.