prop · FZ03204 · 1975-12-31 00:00:00 — Skall i sädant fall vid förundersökning vittnesförhör kunna hållasvid domstol med den företrädare för ett massmedium, till vilken uppgiftenlämnats för publicering, till utrönande av författarens eller meddelarens namnså att förundersökningen kan fullföljas och det särskilda brottet lagföras,frågar JO, och anser all det bör ankomma pä domstol att enligt punkt 4avgöra om anonymiteten lär hävas. Försärskilt pressens arbetsmöjligheter är det av stor betydelse att författare ochmeddelare som önskar vara anonyma kan känna trygghet att deras anonymitetbevaras. Den lystnadspliktsregel som föreslås i förevarande pa- Prop.1975/76:204 142 ragrafär därför ell centralt inslag i anonymiielsräiten. Redani den allmänna motiveringen harjag gett min anslutning till MMU:s förslag attutvidga kretsen av de personer som skall iaktta tystnad angående författares,utgivares och meddelares identitet. Den av MMU gjorda beskrivningen har medendast redaktionella justeringar förts in i inledningen till 3 S-Den angivnapersonkretsen innefattar den krels av personer till vilken meddelanden kanlämnas enligt I kap. I Stredje stycket men är vidare än denna. Medanledning av vad RÅ har anfört om meddelande som införs i en ickegrundlagsskyddad stencil eller därmed jämföriig skrift vill jag framhålla att,som torde framgå av den föreslagna lagtexten, tystnadsplikten gäller oberoendeav om publicering kommer till stånd, och i så fall hur, förutsatt att fråga ärom framställning eller meddelande som avses för tryckt skrift eller för annanskyddad skrift. Den som är införstådd med all ell meddelande har lämnats föroffentliggörande i grundlagsskyddad skrift är alltså skyldig att bevarauppgiftslämnarens anonymilet, även om han själv vidarebefordrar uppgiften påannat sätt än genom grundlagsskyddad skrift. Inskränkningarnai tystnadsplikten anges i den föreslagna paragrafen i fem punkter, vilka tillinnehållet nära ansluter till MMU:s förslag. Punkt /avserdet fallel attförfatlaren(utgivaren)ellermedddarenharsamtyckttill att hans identitetuppenbaras, I punkt 2 hanvisas till bestämmelserna i 2 S första stycket sominnebär all fråga om vem som är författare eller utgivare lill ickeperiodiskskrift i vissa fall kan komma att behandlas i mäl som rör tryckfrihets-brott. Punkt3 upptar undantag för de grova brott mot rikets säkerhet som kan bestraffasäven när de begås genom meddelande för offentliggörande i tryckt skrift. Dessabrott är angivna i 7 kap. 3 S I TF, För samtliga uiom grov obehörig befattningmed hemlig uppgift gäller redan nu enligl ansvar för underiåtenhetall anmäla eller avslöja brotl som är å färde, när del kan ske ulan faraför vederbörande själv eller någon hans anhörig. Jag har i prop, 1975/76:174föreslagit att detta ansvar skall gälla också brottet grov obehörig befattningmed hemlig uppgift. Ettförbehållslöst anonymitetsskydd skulle tydligen sätta de angivna bestämmelsernai ur spel såvitt gäller dem som har tystnadsplikt enliglförevarande paragraf Med hänsyn härtill och lill det för samhället vitalaintresset av att mycket grova brott mot rikets säkerhet uppdagas föreslär jagi likhei med MMU att lystnadspliklen enligt paragrafen fär vika i fråga omdessa brotl. Del är lätt all länka sig att underrättelse till myndigheterna omatt ett allvariigt brott mot rikets säkerhet förbereds inte tål någol uppskov.Bl, a, med tanke härpå kan jag inle biträda det under remissbehandlingenframförda yrkandet all befrielse från lystnadsplikten förutsätter beslut avdomstol. Jag vill i övrigt peka pä all undantaget frän tystnadsplikten inte ioch för sig för med sig någon skyldighel för t, ex, en journalist att, på egetinitiativ eller på förfrågan, t, ex. vid polisförhör, omtala vem som har lämnatett brottsligt meddelande. Prop.1975/76:204 143 kanemellertid följa av ovannämnda bestämmelser om plikt all avslöja brott som är åfärde och av vittnespliklen. Undantageti punkt 3 innebär bl, a, att tystnadsplikt enligl paragrafen inle lägger hinderi vägen för alt nägon avslöjar meddelare i rättegäng som gäller ansvar förgrovt brott mol rikets säkerhel, förövat genom ett publiceringsmeddelande,Frägan om vem som ärstraffrätlsligt ansvarig förett meddelande kan emellertidaktualiseras också idel väandra fall då inskränkning gällerimeddelarskyddetenligt 7kap, 3 S, alltså bl, a, då en kvalificeradtystnadsplikt har blivit åsidosatt. Gällande rält innebär alt tystnadspliktenför den som normalt är skyldig alt bevara meddelarens anonymitet genombryts vidvittnesförhör i saken, Viiinesplikl inträder inte först sedan ätal har väcktsutan redan under förundersökningen, dock inte förrän denna har fortskridit sälångt att någon skäligen kan misstänkas för brott (23 kap. 13 S ).Föreligger inte skälig misslanke mot nägon, finns inle någon viiinesplikl. Inteheller föreligger någon skyldighet all medverka lill ett allmäntefterforskande, huruvida någon har lämnat ett meddelande, eller att vidvittnesförhör uttala sig om annal än frågan om den misstänkte har lämnalmeddelandet. Enligt ett motivuttalande (prop. 1948:230 s. 144) skall entidningsutgivare inte anses ha brutit mot anonymiieisreglerna om han redanunder polisförhör upplyser om alt den misstänkte har lämnat de uppgifter somutredningen avser. VadMMU föreslär i 8 kap. 7 och 8 SS MGL innebär att den som har tystnadsplikt utanhinder härav i mål mot meddelare vid yttrandefrihets-domstolen kan lämnauppgifter som behövs för att avgöra om den mot vilken lalan förs är ansvarigför meddelandei. Som jag har nämni förut föreslär jag ingen allmän bestämmelseom anonymitet i mål mot meddelare, I stället har jag i punkt 4 i förevarandeparagraf tagit in föreskrifter om när tystnadsplikten får vika vid misstanke ombrott av meddelare enligl 7 kap, 3 S i andra fall än som avses i föregåendepunkt, 1 sak föreslår jag en lösning som nära ansluler lill MMU:s siåndpunktoch lill gällande rätt. Det bör sälunda framgå av bestämmelsen alltystnadsplikten lär åsidosättas endast vid förhandling inför domstol, efterbeslul av rällen. Del är alltså inie tillätet all röja meddelare vidpolisförhör. Vidare bör uttryckligen sägas alt den som tystnadsplikt endast fåruttala sig om huruvida viss utpekad person är identisk med meddelaren ellerinte. Han lär däremot inte upplysa om vem som i annal fall är meddelare. Densom utpekas skall vara antingen tilltalad eller ocksåskäligen misstänkt underförundersökning. Uppgift kan lämnas intebara vid huvudförhandling utan också t,ex, vid vittnesförhör under förundersökning. Däremot uppställs inte någotallmänt krav påatt fråga skall vara om vittnesförhör. Delta förklaras av attmål mot den ansvarige publicisten och mot meddelaren skall kunna handläggassamtidigt, 1 sådani fall kan publicisten inte höras som vittne angåendemeddelarens identitet. Han bör emellertid del oaktat kunna tillfrågas ochuttalasig i saken under huvudförhandlingen,-Vad som har sagls om meddelaregäller också författare och annan som åtnjuter anonymitetsskydd men som kanådra sig ansvarenligt bestämmelserna i 7 kap, 3 S TF, Prop.1975/76:204 144 Enligl7 kap. 2 S TF kan överträdelser av yttrandefriheten i irycki skrift bedömasenligl allmän lag och inte som tryckfriheisbrott, nämligen om meddelandetsslraffbarhel inle framgår för en läsare. För sådant brott kan alltsåden som har författat eller lämnal ett meddelande för publicering komma attsvara. Enligt vad MMU föreslår skall någon lyslnadsplikt för den som har tagitemot meddelandet för publicering inte föreligga. Jag finner i principståndpunkten riklig. Del kan emellertid vara förenat med risker alt överiämnaål den som har kännedom om meddelaren att själv avgöra huruvida fall som harangetts är för handen. Jag föreslår därför att tystnadsplikt i princip skallföreligga men alt denna begränsas enligt vad jag har sagt angåendemeddelanden som är sirafföara enligt reglerna i 7 kap, 3 S försia siycket 2eller 3, Desirafföara meddelanden som jag nämnde är sådana som, om inle annat varföreskrivet, skulle utgöra tryckfrihetsbrott. Ett meddelande för tryckt skriftkan emellertid vara strafföart också i annal hänseende än som ett missbruk avtryckfriheten, t, ex, som bedrägeri eller svindleri. Givelvis kan finnas behovav alt under förundersökning eller rättegång fräga tidnings- ellerföriagsansiällda m, fl, om vem som har lämnal ell sädant meddelande. För dessafall gällerenligt det framlagda förslaget ingen speciell regel. Tystnadspliktenviker endast vid vittnesförhör och förhör under sanningsförsäkran enligt denallmänna bestämmelsen härom i punkt 5. Bestämmelseni nyssnämnda punkt harjag kommenterat i den allmänna motiveringen, JK:spåpekande att annan myndighei än domstol kan hålla vittnesförhör föranleder miginte all frångå ordalydelsen i MMU:s förslag; enligl min mening bör endastdomstol kunna besluta att tystnadsplikten hävs, JO har frågat om t, ex,företrädare för en tidning kan höras under förundersökningen till utrönande avvem som har lämnat uppgifter som av allt all döma har anskaffats genom inbrotteller pä annal sådant sätl, 1 princip föreligger enligl min mening inte hinderhäremot. Del mäste emellertid kunna åberopas myckel starka skäl för all ellsådant förhör skall kunna tillåtas. Även om det föreslagna stadgandet i och försig medger vittnesförhör också under förundersökning, får förutsättas attavkall frän tystnadsplikten i flertalet fall medges endast för förhör vidhuvudförhandling. Avsamma skäl som jag har angett i kommentaren lill 2 S har jag inle ansett delbehövligt att i paragrafen särskilt föreskriva tystnadsplikt lill förmån förden som har anskaffat uppgifter för publicering. 1enlighet med vad jag har föreslagit i den allmänna motiveringen upptas i dennaparagraf ett förbud att efterforska anonyma medverkande lill framslällning iirycki skrift, 1 anslulning lill den bestämmelse som MMU har föreslagit i 8kap, 9 S MGL har förbudet lätt den lydelsen all myndighet eller annat allmäntorgan inte får efterforska författaren eller utgivaren till Prop.1975/76:204 145 framslällning,som införts eller varit avsedd att införas i tryckt skrift, eller den somlämnat meddelande enligt 1 kap, 1 S tredje slyckel, i vidare mån än somerfordras för åtal eller annat ingripande som inte står i strid med TF, Som jagockså har nämnt förut, föreslår jag ett tillägg av innebörd all, närefterforskning fär förekomma, den skall bedrivas med beaktande av den i 3 Sstadgade tystnadsplikten. Vadsom förbjuds genom den nya paragrafen är att med anledning av publicering itryckt skrift eller erhållen kännedom om publiceringsmeddelande söka utrönavem som står bakom såsom författare eller meddelare, när denne inte framträderöppel. Efterforskningfär inte göras vare sig bland anställda vid en myndighet, hos dem som avses i 3S eller hos andra personer. Förbudet riktar sig till myndighet och annatallmänt organ, dvs, till samma adressater som bestämmelsen i 1 kap, 2 S TF,däremot inte till privatpersoner. Angående myndighetsbegreppet lär jag hänvisatill mina kommentarer lill 2 kap, 5 S TF i prop, 1975/76:160, Som annat allmäntorgan får anses organ som lill sin karaklär står myndighet nära och som ihuvudsak fullgör uppgifier som skall ombesörjas av staten eller kommun (jfr-prop, 1948:230 s, 86), Myndighetfär emellertid söka utröna ursprunget till en tryckt framställning eller ettmeddelande, när det är tillåtet enligt TF att ingripa mot författare ellermeddelare. Härmed avses i försia hand de fall dä brott kan beivras med stöd av7 kap, 3 S TF, bl, a. överträdelser av särskill angivna tystnadsplikter. Ocksåi fråga om vissa brott som utgör missbruk av tryckfriheten men som inteomedelbart framgär av en framställning kan enligt 7 kap, 2 S TF ingripande motmeddelare eller författare komma i fräga, TF hindrar vidare inte åtal ochstraff för förfaranden i vilka ingår användning av det tryckta ordet men som ärsirafföara i annat hänseende än som ett överskridande av tryckfrihetensgränser. Inte heller när det gäller sådana brott föreligger hinder motefterforskning från myndighets sida. Huruvidaingripande kan komma i fräga fär bedömas med ledning av skriften eller vad somär känt om ett meddelande. Att del kan vara ovisst, om författaren ellermeddelaren har haft det för strafföarhet erforderiiga uppsåtet, t, ex, vidöverträdelse av en kvalificerad tystnadsplikt, kan inte fä hindra utredning omidentiteten (jfr SOU 1975:107 s. 284). 1denna paragraf upptas nu bestämmelser om straff för överträdelse avföreskrifter i kapitlet. Om någon mot författarens eller, i fall som avses inuvarande 4 S, mot utgivarens eller meddelarens vilja på tryckt skrift utsätterdennes namn eller pseudonym, är straffet dagsböter eller, om omständigheternaär synneriigen försvårande, fängelse i högst ett är. Detsamma gäller omskriften förses med oriktig ursprungsbeteckning. För obehörigt röjande i annatfall av författare, utgivare eller meddelare är straffet böler, Prop.1975/76:204 146 lägst50 och högst , Brolt som avses i paragrafen får inte åtalas av "alImän åklagare", om inte målsäganden hargjort åtalsanmälan, MMUhar i 8 kap, 10 S MGL föreslagit all siraff enligl lag skall följa pä gärningarsom motsvarar de i 3 kap, 5 S TF angivna, Siraff enligl lag skall också följa,om någon åsidosätter vad som föreskrivs i 8 kap, 9 S MGL, dvs, söker ulröna vemsom är förfallare eller annan upphovsman lill bl, a, framslällning i trycktskrift eller meddelare, MMUanför i motiven lill bestämmelsen all siraff för röjande i någon form avförfattare, meddelare m, fl, kan följa endasl om röjandet har skett motvederbörandes vilja. Det kan enligt MMU inte generellt krävas att enmedverkande skall ha uttryckligen samlyckl till all hans namn publiceras.Ansvar bör därför kunna ådömas endast om den medverkande har gett till kännaalt han inte önskar bli namngiven eller delta klart framgär avomsländighelerna, MMU framhåller vidare att obehörigt efterforskande fråntjänstemans sida av författare eller meddelare har kunnat leda tillstraff för tiänstefel. Med hänsyn till omregleringen av ansvarssyslemel föroffentliga funktionärer bör enligt MMU föreskrivas särskilt siraff för överträdelseav förbudet mot efterforskning. har i en dagtecknad framslällningframhållil alt slopandet av straffet för tiänstefel praktiskl sett innebär enförsvagning av meddelarskyddet. Bristen kan emellertid enligt nämnden botas omden av MMU föreslagna bestämmelsen om förbud mot efterforskning förs in i TFoch' förbudet kompletteras med en särskild straffbestämmelse. Motbakgrund av det anförda förordar jag alt en särskild beslämmelse införs omsiraff för den som efterforskar förlaitare eller meddelare m, fl, i fall dädetta är förbjudet enligl 4 S, Härigenom tillgodoses alltså det önskemål somhar framförts av , Strafföeslämmelsen bör lämpligen hasin plats i förevarande paragraf Del följer av sakens nalur alt endastuppsålliga överträdelser avses, F,n, är även annal röjande av anonymiteten för författare, meddelare, m, fl, ängenom utsättande av namn på skrift slrafföelagt i TF med böter. Överträdelseninnebärbrotl mol tystnadsplikt, Försådanl brott finns numera en allmänstrafföeslämmelse i 20 kap, 3 S . För uppsåtligt brotl är straffetböler eller fängelse i högst , för oaktsamt förfarande böter. Enligt minmening bör samma slraffskala gälla också för åsidosättande av tystnadspliktenligt 3 kap, 3 S TF, Motsvarande strafföeslämmelse i 5 S tredje meningen kandä inarbetas i strafföeslämmelsen om röjande av anonymitet genom utsättande avnamn. Liksom f n, är även oaktsamt åsidosättande av tystnadsplikten strafföart.Som framgårav MMU:s uttalanden bör emellertid inte sällan finnas fog förantagande alt författare eller meddelare har samtyckt till att hans namnbekantgörs, även om det inte harskett uttryckligen. Vadsom nu sägs i paragrafen om pseudonym bör gälla ocksä signatur, 1 övrigtföreslår jag endast vissa jämkningar i paragrafen av huvudsakligen , formellart. Prop.1975/76:204 147 1denna paragraf, som saknar moisvarighei i gällande lydelse av 3 kap,, harjagfört in en föreskrift som i kapitlet med författare till framställning förtryckt skrift jämställer annan upphovsman till sädan skrift. Dettakapitel i TF innehåller bestämmelserom boktryckare och boktryckeri. Del inledsmed en paragraf som närmast utgör en komplettering av de grundläggande reglernaom tryckfriheten i I kap, TF, I 1 S föreskrivs nämligen att rätt alt själveller med biträde av andra genom tryckpress framställa tryckalster skalltillkomma varje svensk medborgare eller svensk juridisk person. Vidare anger 1S att inrättning för sådan framställning i TF benämns boktryckeri, 1 2 S finnsbeslämmelser om vem som skall anses som boktryckare, när boktryckeri drivs avförmyndare eller god man för omyndigs eller annans räkning, Skyldighel attanmäla boktryckeri föreskrivs i 3 S, De uppgifter om boktryckeri, tryckort ochtryckår, som tryckt skrift skall innehålla, anges i 4 S, medan 5 S lar upp enföreskrift om vilket boktryckeri som skall sättas ul i vissl fall, Enligl 6 Sär boktryckare skyldig alt bevara ett exemplar av tryckt skrift för granskning,I följande 7 S finns bestämmelser alts, k, granskningsexemplar skall lämnastill justitieministern eller tryckfrihelsombud. Där finns också en hänvisningtill bestämmelser i vanlig lag om skyldighet att lämna exemplar av trycktskrift till bibliotek. Ansvarsbestämmelser ges i 8 S dels för underiätenanmälningsskyldighet enligt 3 S, dels för överträdelse av 4 eller 6 S och föråsidosättande av skyldighet att lämna granskningsexemplar enligl 7 S-Slutligen innehåller 9 S en definition på begreppet bild- ellertillfälligheistryck, MMUhar vid utformningen av sitt förslag till grundlag strävat efter att debestämmelser i som inte har omedelbar belydelse för yttrandefriheten ochdess gränser skall regleras på annat håll, i allmänhet i vanlig lag. Det gällerregler av huvudsakligen organisatorisk eller administrativ karaktär. Sålundasaknas i MMU:s förslag helt motsvarigheter till 4 kap, 2, 3 och 5 SSTF, 1 frågaomskyldighetatlbevaraexemplarav tryckt skrift för gransk ning och att lämna exemplar av skrift till bibliotek skall enligt förslaget bestämmelser meddelas i vanlig lag (2 kap, 6 S) medan skyldigheten att lämna granskningsexemplar av tryckt skrift till justitieministern eller tryck frihetsombud föresläs slopad, MMU:s förslag innehåller vidare motsvarig heter lill 4 kap, I och 4 SS (2 kap, 4 resp, 5 S) samt en bestämmelse om tillfälligheistryck (2 kap, 2 S),som ersätter 4 kap, 9 S TF, Till slut kannämnas Prop.1975/76:204 148 atten bestämmelse om ansvar för underiåtenhet att pä tryckt skrift sätta utföreskrivna uppgifter åierfinns i MMU:s förslag lill slutkapitel (13 kap. 3S). MMU:sförslag att föra över en del av bestämmelserna i 4 kap, TF till vanlig lag harinte mött några invändningar från remissinstansernas sida, Inle heller harnägon erinran gjorts mol all anmälningsskyldigheten beträffande boktryckeriavskaffas eller mol slopandet av skyldigheten all lämna granskningsexemplar avtryckt skrift. HosMMU saknas motsvarighet lill 4 kap, 2,3 och 5 SS TF, I 2och 5 SS anges vem som i vissa fall skall anses som boktryckare, 1 2 S uttrycksinte annal än vad som skulle gälla även utan uttrycklig föreskrift härom i TF,Jag föreslår därför att paragrafen upphävs, I 5 S regleras det fallet att enboktryckare lämnar skrift för tryckning hos annan boktryckare. Genom bestämmelsenges en viss valmöjlighet såvitt gäller vilket boktryckeri som skall anges påskriften,I likhet med MMU anserjag att bestämmelsen kan utgå. Jag hänvisar till vad jaghar anfört under 1 kap, 5 S angående det fallet att någon anlitas endastförden rent tekniska framställningen av en skrift. Denanmälningsskyldighet, som föreskrivs i 4 kap, 3 S TF, och skyldigheten enligt4 kap, 7 S TF att lämna granskningsexemplar hänger samman med den särskildatillsynsorganisationen somjag nu föreslåravskaffad. Även dessa bestämmelser böralltså upphävas. Skyldigheten enligt 4 kap, 6 S TF att bevara exemplar avtryckt skrift för granskning bör, i enlighet med vad MMU har föreslagit,regleras i vanlig lag. Sommateriella beslämmelser bör alltså TF enligt min mening innehålla endaslmotsvarigheter till nuvarande 4 kap, I och 4 SS TF samt en föreskrift om ansvarför åsidosättande av skyldighet att sätta ut stadgade uppgifter pä trycktskrift och stencilerad eller därmed jämställd skrift för vilken ulgivningsbevisgäller. Dessa bestämmelser bör tas in som 1, 2 och 5 SS i 4 kap, TF, Som 3 Sbör upptas nuvarande 9 S- En hänvisning till bestämmelser i vanlig lag omskyldighet att bevara exemplar av tryckt skrift för granskning och lämnabiblioleksexemplar bör utgöra kapitlets 4 S, Förslagetatt TF:s tillämpningsområde skall vidgas lill skrifter som är mångfaldigadegenom stencilering, fotokopiering eller liknande tekniskt förfarande harföranletl förslag lill ny lydelse av rubriken till 4 kap. Ijämförelse med nu varande lydelse barden ändringen gjorts all definitionen avbegreppet boktryckeri har fått utgä som obehövlig. 1975/76:204 149 Förstastycket i denna paragraf motsvarar nuvarande 4 S, På varje tryckalster, somframställs här i riket och är avsett all utges här, skall boktryckaren enliglnuvarande 4 S första slycket låta sätta ul boktryckeriets namn eller firma,tryckningsorten och tryckningsåret, 1 del nuvarande andra slycket föreskrivsatt det sagda inte skall avse tryckalster, som är att hänföra till bild- ellertillfällighetslryck. Dessa tvä stycken har i departementsförslaget skrivitssamman i 2 S första stycket med de ändringar som föranleds av att ävenstencilerade och därmed jämställda skrifter, för vilka gäller utgivningsbevis,skall innehålla uppgifterom vem som har mångfaldigat skrift och om ort och århärför, 1 andra styckei har inlagils en erinran om vad som gäller beiräffandeuppgifter pä skrifter som avses i 1 kap, 5 S första stycket 2, Bestämmelsenom skyldighel alt bevara exemplar av tryckt skrift för granskning och alt lämnaexemplar av tryckt skrift till bibliotek och arkiv skall enligt denna paragrafmeddelas i lag. Enligtlagen (1949:166)angäende skyldighet att avlämna för bibliotek avsedda exemplarav tryckt skrift är boktryckerierna skyldiga att leverera biblioteksexemplarav tryckta skrifter till ettvart av kungl, och universitetsbibliotekeni , och , Enligl ett regeringsbeslut från är 1966överiämnas-med vissa begränsningar-granskningsexemplarav tryckt skrift tilluniversitetsbiblioteket i , Eftersamråd med chefen för utbildningsdepartementetvill jag som min åsikt uttala att slopandet av ordningen medgranskningsexemplar inte bör få leda till en försämring av Umeåbiblioteketslit-teraiurförsörjning. Lämpligen kan skyldigheten att lämna granskningsexemplari behövlig omfattning ersättas av en skyldighel alt leverera biblioleksexemplartill universitetsbiblioteket i . Enligtmin mening är det lämpligt att huvuddelen av de beslämmelser i vanlig lag lillvilka hänvisas i förevarande paragraf tas in i en särskild tillämpningslagtill TF. Jag kommer i fortsättningen in på andra föreskrifter som kan tas in ien sädan lag. Frågan om lagstiftningens närmare uiformning övervägs f n, avMMU. Dennaparagraf motsvarar bestämmelsen i nuvarande 8 S om ansvar för den som underiåteratt sätta ut föreskrivna uppgifter på tr.vckt skrift, I huvudsaköverensstämmer de båda ansvars bestämmelserna. Den nya paragrafenavseremdlertid också stencilerade och därmed jämställdaskrifter för vilka gällerutgivningsbevis. Jag har vidare inte ansett det påkallat att behälla densär-skildasiraffskalan för försvärandeomständigheter. Avsikten med att slopadensärskilda straffskalan är inteatt åstadkomma någon skärpning i bedömningen. Prop.1975/76:204 150 Enligt1 S första stycket skall ägare till periodisk skrift vara svensk medborgareeller svensk juridisk person. Vidare föreskrivs i paragrafens andra stycke atti fräga om det ansvar som enligt TF åligger ägaren skall, då hans egendom stårunder förvaltning av förmyndare eller god man. denne anses som ägare. I 2 Sförsta stycket föreskrivs att för periodisk skrift skall finnas en utgivare,att denne skall vara svensk medborgare och äga hemvist inom riket.