prop · FY039 · 1975-12-31 00:00:00 — Exempelvis betonar konsistoriet iLinköping, som tillstyrker det av ulredningen föreslagna högskolebegreppet, attsyftet med en ny organisation måste vara att förbättra förutsättningarna för enkvalitativ och kvantitativ utveckling av berörda utbildningar och inte blottatt skapa en administrativt tilltalande modell. Enligt konsistoriets meninghar U 68 inle tagit tillräcklig hänsyn till olika utbildningars särdrag,speciellt i fråga om de utbildningar som traditionellt förts till universitets-och högskolesektorn. Liknande synpunkler anförs av bl. a. konsistoriet vidChalmers tekniska högskola och styrelsen för lanlbrukshögskolan. Konsistoriernai och vid tekniska högskolan i , de medicinska fakulteternavid och i och deras utbildningsnämnder samtslalens medicinska forskningsråd ser en boskillnad mellan utbildningar somkräver resp. inte kräver direkt forskningskonlakt naturlig. De synes därföravstyrka att ett enhetligt begrepp "högskoleulbildning" läggs tillgmnd för organisation m. m. Konsistoriet i finner alt man av sakligaskäl mäste skilja mellan universitetsutbildning och annan postgymnasialutbildning, som enligt konsistoriet skulle kimna kallas yrkeslekniskhögskoleulbildning eller collegeutbildning. Konsistoriet vid tekniska högskolani anser att de metoder som i utredningen och i direktiven till dennaanvänds för att definiera högskolan bär påfallande drag av godtycke.Utgångspunkten för begreppsbildningen bör enligt konsistoriet i stället varagraden av integration av FoU (forskning och utveckling) i utbildningen. Bl.a. teologiska fakulteten i och dess utbildningsnämnd ifrågasätter termen"högskoleutbildning" och anser att en mer internationellt gångbarterm bör väljas. Mångaremissinstanser uppehåller sig vid gränsdragningen mellan gymnasieskolan ochhögskolan. Ett antal länsskolnämnder och kommu- 1975: 9 148 nersamt SHIO förordar ytterligare överväganden i syfte att få en striktaregränsdragning, bl. a. med avseende på de högre specialkurserna. 5Ö,KK och TCO förordar principen att som högskoleutbildning skall betraktas deutbildningar för vilka de av fastställda allmänna behörighetskravenutgör tillträdesvillkor. Enligt SÖ torde del för de studerande liksom för dekommunala skolstyrelserna framstå som svårförståeligt att till högskolanhänförs dels viss utbildning som bygger på gmndskolekompelens, dels vissa högrespecialkurser som andra högre specialkurser utesluts, trots att allahögre specialkurser bygger på gymnasieskolkompetens. SÖ anser vidare att detav ulredningen uppsatta ålderskriteriet knappast underlättar en gränsdragning. Malmöhusläns landsting anser att det inte finns skäl för att ändra stadielillhörighelenför vissa vårdutbildningar på det sätl som utredningsförslagets genomförandeskulle innebära. ifrågasätter om inle ulbildning till dietisl,dieleliker, föreståndare inom omsorgsvården, tandtekniker och högre utbildningav optiker borde hänföras till högskoleutbildningen. läns landsiingfinner skiil tala för att utbildningen vid slalens skogsinstitut ochtandskölerskeutbildningen hänförs lill högskolan:. i samt länsskolnämnden i länfrågar sig om man inte borde mjuka upp gränsema mellan högskola, och gymnasiumoch sträva efter en ytterligare samordning vad gäller studiernas uppläggning m.m. i stället för att göra noggranna gränsdragningar mellan olikautbildningsformer. Någraremissinslanser tar särskilt upp utbildning inom verk och företag och dessrelation till högskoleutbildningen. Med utgångspunkt i U 68:s definition börenligt försvarels skolnämnd och TCO ulbildning av aktivt befäl inom krigsmaktenbetraktas som högskoleutbildning. ÖB anser det angeläget att alla onödigaklyftor mellan det militära och del civila utbildningssystemet undviks trotsden i vissa hänseenden skiljaktiga målsättningen. Krigsmaktensförvaliningsuibildningsulredning finner det beklagligt att U 68 inte berört deninomverksutbildning som bedrivs inom den offentliga sektorn, t. ex. inomförsvaret. Utredningen förordar att förutsättningama pirövas för en samverkanmellan det allmänna utbildningsväsendet och inomverksutbildning påhögskolenivå, bl. a. med avseende på samnyttjande av personella och materiellaresurser. TCOfinner att inom högskoleutbildnmgen ryms enligt U 68:s definition delar av denföretagsinterna utbildningen, vare sig denna bedrivs av företagen/myndigheternasjälva eller tillhandahålls av andra, t. ex. studieförbunden. Enligt TCO:suppfattning är det en brist att U 68:s direktiv inte gett ulredningen möjlighetatt kartlägga detta område, då en övergripande planering avhögskoleutbildningen förutsätter ett hän- synstagandetill samtliga berörda utbildningar. AMS anser att vid dimensioneringen avhögskoleutbildningen de senast berörda utbildningarna bör beaktas, då bl. a.de personer som genomgår olika internutbildningar ofta söker sig andra arbetenän dem utbildningen närmast varil avsedd för. Enligt SR:s mening vore det ettstort slöseri med resurser om utbildningen i mera allmänna högskoleämnen för deanställda inom verk m. m. skulle ske uteslulande eller huvudsakligen genomrenodlad inomverksutbildning. SIFU finner, som fömt nämnts, en speciellöversyn av relationerna mellan det allmänna utbildningsväsendet och den närings-livsinriktadeutbildning som bedrivs i annan form främst fort- och vidareutbildning moliverad. U68:s förslag om en indelning i yrkesutbildningssektorer som grund för planeringm. m. tillstyrks av ett slort anlal remissinstanser. De som avstyrker eller ärkriiiska mot förslaget återfinns främst inom universiteten ochsocialhögskolorna. Förslaget att tillämpa också en indelning ibasutbildningsområden tillstyrks genomgående av dem som yttrar sig i frågan. UKÄser tanken på en gruppering av högskolans grundutbildningar i sektorer somcentral för yrkesanknytningen och framhåller att, om den integrerade högskolaninte blott skall bli en förändring på ytan utan bli ändamålsenlig, man av dennatanke måste dra rimliga praktiska konsekvenser, främst i organisatoriskthänseende. UKÄ ställer sig i huvudsak bakom den föreslagna indelningen. Fördenna och därtill knutna anordningar för den lokala utbildningsplaneringen ochdriftkontrollen talar enligt UKÄ dels att det är av största betydelse attstudieorganisationen får sådana egenskaper att motivationen hos den enskildeför genomförande av ett studieprogram stimuleras från början och vidmakthållsfortlöpande , dels att sammanhanget mellan beståndsdelarna ien utbildning av tänkt omfattning fördjupas genom en rimlig anknytning till eltframtida tillämpningsområde. I UKÄ:s tillstyrkan av utredningens förslagligger en varning alt principen om sektorisering inte får styraorganisatoriska eller anslagsmässiga arrangemang i höge grad än som följer avhuvudsyftet. UKÄ anför vidare att i vissa fall, exempelvis lokalt, andrarubriceringar av sektorer och däremot svarande organisatoriska enheter än de avU 68 angivna kan komma att aktualiseras. Teologiskafakulteten i och dess utbildningsnämnd finner U 68:s förslag omsektorsindelning vara en rimlig utgångspunkt för alt motverka de nuvarandemissförhållandena med ett slort antal personer med akademiska utbildningar somde inte kan använda i någon yrkes- verksamhei.Länsstyrelsen i län framhåller alt indelningen iyrkesutbildningsseklorer kan bli ett bra instrument i utbildningsplaneringenoch tjäna syftet att ge varje högskoleort en egen utbildningsprofil. För TCOframstår U 68:s indelningsprincip som naturlig eftersom högskoleutbildningenskall inriktas mot den framlida yrkesverksamheten. TCO frarahåller vidare attprincipen är lämplig som utgångspunkt för information till deutbildningssökande och arbetsmarknaden, som organisationen str3'kerunder att indelningen i sektorer inte får ge upphov till nya administrativabarriärer, vilka försvårar en nödvändig och önskvärd flexibilitet. Mångaav de remissinstanser som tillstyrker alt indelningen i sektorer läggs tillgrand för planering m. m. anser det väsentligt att olika utbildningarssektorstillhörighet fortlöpande omprövas och alt sektorsgränserna inte hindrarsamverkan över gränserna eller bromsar utvecklingen av nya utbildningar. De flesta universitetsorgansom klart utlalar sig i frågan, bl. a. samlliga konsistorier viduniversiteten, avstyrker att en indelning i yrkesutbildningssektorertillämpas, hell eller åtminstone i fråga om de nuvarande filosofiskafakulteternas utbildning. Exempelvis finner konsistoriet vid iGöteborg alt en indelning efter yrkesutbildningssektorer bör kunna fungeratillfredsställande inom vissa delar av högskoleutbildningen menotillfredsställande inom andra. Konsistoriet föreslår därför atl en indelninganvänds som är baserad på olika principer inom olika delar avhögskoleutbildningen. Konsistoriet i m. fl. vill sesektorsindelningen som ett instmment för planeringen på högre nivå, som dockinte i alla avseenden behöver leda till en motsvarande indelning avorganisationen på det lokala planet. i hävdar altsektorsindelnirigen tillämpad på de filosofiska fakulteterna skulle brytasönder en väl inarbetad organisation, öka den hierarkiskt uppbyggda byråkratinoch allvarligt hindra sambandet mellan högre utbildning och forskning.Språkveienskapliga sektionens utbildningsnämnd i anser att U 68:sindelningsmodell bygger på en felsyn modellen är statisk och konserverarnuvarande yrken. Konsistorietvid tekniska högskolan i tillstyrker i princip U 68:s förslag tillsektorisering av högskoleutbildningen men anser alt sekloriseringen börgenomföras konsekvent upp till högsla nivå i den statliga administrationen.Konsistoriet vill att all verksamhet inom de tekniska fakultelema skallbehandlas som en helhet inriktad på näringslivets och samhällsplaneringensbehov. IVA ifrågasätter det berättigade i att som utgångspunkt för utvecklingenav högskoleutbildningen ha kravet att planera inom en gemensam resursram. IVAfinner det inte helt naturiigt att t. ex. yrkesleknisk utbildning ilivsmedelsteknik och utbildning av koreografer skall konkurrera inom engemensam optimeringsram, medan läkarutbildning och sjukvårdsplanering sköts avskilda organ.Akademien anser slarka skäl tala för en fullständig seklorisering, därcentrala seklorsansvariga samhällsorgan avgör hur stor del av samhälletsresurser som bör investeras i utbildning inom respektive sektor, men framhålleratt det dock i praktiken torde vara svårt att konsekvent förläggautbildningsansvaret till sektorsansvariga samhällsorgan. RRV anför för sin delatt en helhetssyn på högskoleutbildningen visserligen kan sägas stå i strid medsynen på utbildning som ett viktigt medel att nå målen inom en visssamhällssektor. Motsättningen överbryggas emellertid genom den av U 68föreslagna ordningen att företrädare för de olika sekloremas intressen ochbehov skall ingå i beredande och beslutande organ inom högskoleväsendet. U68:s konkreta förslag till yrkesutbildningssektorer och om olika utbildningarssektorstillhörighet tillstyrks eller lämnas utan erinran av flertaletremissinstanser, även om en del pekar på gränsdragningsproblem. Samtligasocialhögskolor uttalar sig dock bestämt för alt socionomutbildningens socialalinje och förvaltningslinje skall hållas samman såväl administrativt som ifråga om utbildningsplaneringen. i betecknar exempelvisen separation av linjerna enhgt U 68:s förslag som olycklig. Högskolan anser atten inordning av den sociala linjen i vårdsektorn innebär en överbeloning av denkuraliva funktionen och ger en antydan om att ulredningen förbisett den väsentligadistinktionen mellan socialvård och socialpolitik. Nämnden försocionomutbildning instämmer för sin del i de bedömningar socialhögskolornagör av sambanden mellan socionomutbildningens linjer. Enligt nämnden måstesociala linjens samband med vårdulbildningssektorn i vad gäller den kvalitativautbildningsplaneringen stå tillbaka för det samband med desamhällsvetenskapliga och juridiska fakulteterna som är ell nödvändigt villkorför att kunna utveckla forskningsanknytningen för linjen. Till detta läggernämnden de starka ämnesmässiga samband som finns mellan social linje ochförvaltningsinriktad utbildning och som också talar emot att iutbildningsplaneringen skilja den sociala linjen från sådana utbildningar.Nämnden tillstyrker dock att den av U 68 föreslagna indelningen efteryrkesutbildningsseklorer används som grund för den kvantitativa planeringen menanser atl detta inle bör få en alltför styrande effekt på högskolansorganisation och arbetsformer. Någraremissinstanser, bl. a. , , farmaceiitiska fakulteten ochdess utbildningsnämnd samt föreslår att de far-maceutiskautbildningslinjema skall hänföras lill sektorn för vårdyrkesutbildning istället för lill sektorn för teknisk yrkesutbildning. ochlänsstyrelsen i förordar samma förändring också i fråga omlaboratorieassistenlutbildningen. Konsistoriet vid tekniska högskolaföreslår att skogs- och jordbruksutbildning hänförs till en egen sjättesektor, då detta skulle bidra till all ge den före- slagnatekniska sektorn etl homogenare innehåll. har i och för sig ingetatt invända mot att den konstnärliga utbildningen ingår i sektorn för kultur-och informationsyrken men förordar att möjligheterna att förakonstnärsutbildningairna till en särskild yrkesutbildningssektor övervägs.Utbildningsnämnden vid statens dansskola förordar att utbildningen vid skolan isin helhet förs till sektom för ulbildning för undervisningsyrken. Ettstort antal remissinstanser ansluter sig lill U 68 :s målformuleringar ellerhar inget att erinra mot dem. Många betonar att formuleringarna haren allmän karaktär. I åtskilliga yttranden framhålls att målen börkonkretiseras i högre grad än vad U 68 gjorl. a. efterlyser man endiskussion om sambanden mellan olika mål och om tänkbara målkonflikter. Deremissinstanser som bedömer utredningsförslagen i olika delar utifrån deangivna målen anser i flera fall att sambanden mellan mål och medel är svagaoch i vissa fall t. o. m. oförenliga. Blanddem som ultalar sig positivt om U 68:s målformuleringar utan att närmarediskutera hithörande frågor märks AMS, många länsstyrelser, landsiing ochkommuner samt . TCO,som ansluter sig till U 68:s förslag till mål för högskoleutbildningen, anseratt, även om målbiestämningarna lätt blir abstrakta och förefaller utopiska, deändå kan \'ara vägledande i det konkreta arbetet. Enligt TCO ger U 68:s olikaförslag avsevärt bättre möjligheter att uppfylla de angivna målen än vad dagenshögskolesystem ger. i anser inte minsl urläramtbildningens synvinkel all utredningens tankegångar utgör en konstmktivutgångspunkt för en enhetlig målskrivning för undervisningen, även om manformulerat sig på elt mycket allmänt säll. Mångaremissinstanser anser alt analysen och diskussionen av mål-sättningsfrågomaborde ägnats större utrymme av utredningen. a. några universitetsorgan ochSTU beklagar alt en diskussion av ulbildningens roll och effekter i samhället,bl. a. hur den påverkar samhällets välfärd och utveckling, saknas. ]"U 68:s påståenden om mål mer somönskemål och fromma förhoppningar än som egentliga rikitlinjer förutbildningspolitiken. Nämnden anser det vara av stor vikt att ettutvecklingsarbete med syfte att formulera mätbara mål kommer till slånd. CUFanser att de av U 68 formulerade planeringsmålen saknar den nödvändigahärledningen från övergripande samhällsmål. De får därför enligt CUF karaktärenav att Prop.1975: 9 153 varalösryckta ur ett större sammanhang med vida tolkningsmöjligheter. Juridiska fakulleten iLund och dess utbildningsnämnd finner att möjligheterna att genom dengrtmdläggande högskoleutbildningen förverkliga alla de mål, som man önskaruppställa, i praktiken måste bli relativt begränsade. Högskolans uppgift bördärför vara att i första hand tillhandahålla en yrkesutbildning av högkvalitet. Språkvetenskapliga sektionens utbildningsnämnd i anser att U68 genom sin målanalys "söker förgylla vad som med tanke på snävatidsramar inte kan bli annat än en yrkesutbildning av tämligen krasstslag". EnligtUKÄ anger U 68:s allmänna mål indirekt de naluriiga gränserna i ettsamhällsskick som det svenska för de krav som i ett överblickbart perspektivkan formuleras som gemensamma. UKÄ anser inte att man bör avslå från attformulera allmänna mål utan menar att mål av denna natur bör vägleda skildaplaneringsåtgärder t. ex. studieorganisatoriska men också kunnainnehållsmässigt orientera nya högskoleutbildningar, så långt det är möjligt,mot de problem som ledorden inrymmer. UKÄ finner dock att målskalan huvudmål allmänna utbildningsmål specifika mål avseende innehåll ochverksamhelsformer borde ha återspeglats klarare i utredningsförslagets konkretadelar. Målkonflikterna skulle, anser UKÄ, kunna ha analyserats djupare och därmedmöjligen lett till vissa tydligare slåndpunktstaganden. Slyrelsen förjournalisthögskolan i finner att de övergripande målen hos U 68känneiecknas av en sådan grad av abstraktion att de svårligen kan anses somriktlinjer för hur den högre utbildningen bör organiseras. IVA anser attallmänna formuleringar om personlighetsutveckling, välfärdsutveckling etc.inle kan ligga till gmnd för planering av den högre utbildningens innehåll ochform. Enligl IVA illustrerar begreppen i sin konturlöshet det dilemmautredningen försatt sig i i sin ambition att finna målformuleringar som kantillämpas på all högskoleutbildning. ABF finner all U 68:s målbegreppsammantagna innehåller såväl målkonflikter som varandras förutsättningar ochanser atl uiredningens analys på elt övertygande sätt visar hur vanskligt detär att för en högskola som skall vara hela samhällets angelägenhet sökaformulera ett avgränsat och entydigt mål. Lärarhögskolani anser att individorienterande och sam-hällsutvecklande mål betonasallt för litet i utredningen och att U 68 i allt för slor utsträckning hävdarde samhällsanpassade målen och då framför allt anpassningen tillarbetsmarknaden. En väsenllig svaghet med U 68:s målkapitel är enligtkonsistoriet i att man valt att låla ell av delmålen yrkesförberedelsen dominera nästan totalt och utan att precisera innebörden idet. Synpunkter i frågan om utbildningens yrkesinriktning redovisas närmare idet följande. Nämndenför socionomutbildning saknar i målredovisningen en dis- kussionav hur framtidsaspekterna skall komma in. Med den ökade insikt om planeringensbetydelse för energitillgång, miljöfrågor och samhällsförändring som vi har vore del, anför nämnden, naturligt all i planeringsmålen för högskolaninkludera medvetenhet om framtidsaspekternas betydelse och beredskap atl iproblemlösning och andra uppgifier väga in hänsyn till långsiktigakonsekvenser. Konsistoriet vid universiletet i Slockholm eflerlyser endiskussion av en övergripande syn på forskningens och högskoleutbildningens målmot bakgrund av mänsklighetens globala överlevnadsproblem. Någraremissinstanser, främst inom universiteten, anser att vissa av de mål förutbildningens innehåll och verksamhetsformer, främst kritisk skolning, vilka U68 ser som medel för att nå planeringsmålen, är så viktiga att de börjämställas med dessa. i och dess utbildningsnämndhävdar alt universitetens och högskolornas särställning motiveras av denvetenskapliga verksamhetens särart samt att det är just genom alt bedrivakrilik och krilisk skolning som det högre utbildningsväsendet kan görasamhället i övrigt de viktigaste tjänsterna. Detta förusätter en hög grad avsjälvständighet. Fakulteten och nämnden kan inte finna, alt denna uppfattning,som alltjämt ligger till gmnd för uni\ersitelsorganisationen, har förloratsitt berättigande. I U 68:s diskussion om målfrågoma har dessa förhållandenbetonats alltför svagt i jämförelse med de av utredningen angivna allmännaplaneringsmålen. i och dess utbildningsnämnd anseratt universitetens viktiga funktion att utbilda förmåga till kritisk prövningoch bedriva av samhället och dess institutioner obunden och kritisk forskningkan försvåras i och med att utbildning, kunskaper och grundforskning inte gesexklusivt egenvärde utan ses som medel för att förverkliga vissa politiska mål.Fakulteten och nämnden varnar för att om inle tvingande skäl kan anföras konstruera syslem som i ett annat politiskt läge . det nuvarande kan brukaslill inte endast organisatorisk utan också politisk styrning av utbildningensoch forskningens innehåll. Liknande synpunkler anförs av bl. a. medicinskafakulteten i och dess utbildningsnämnd, de humanistiska och medicinskafakulteterna i samt humanistiska fakulteten i . Samhällsvetenskapligafakulteten i och dess utbildningsnämnd finner det anmärkningsvärt atl U68 undvikit att diskutera i vad mån man kan förena dels en vidgning avhögskolebegreppet, dels en starkare yrkesinriktning av de filosofiskafakulteternas ulbildning med ell bibehållande av universitetsutbildningensvetenskapliga inriklning. UKÄfinner för sin del all del i U 68: s måldiskussion inle finns någon motsättningmellan målen av olika dignitet men stryker under all krav på godaämneskunskaper och fostran till kritisk skolning måste vidmakthållas i varjeled av planering och genomförande av studieprogram i den nya högskolan. Demålformuleringar som finns i nuvarande universitetsstadga ochutbildningskungörelser samt i U 68:s författningsförslag kommenteras positivtav några remissinstanser. Också dessa anser att mål för utbildningens innehålloch verksamhetsformer bör inta en framträdande plats. Enligt utgörändamålsparagrafen i huvudsak identisk med nuvarande utbildningskungörelsersformulering i U 68:s förslag till kungörelse om högskoleutbildning en merauttömmande och adekvat beskrivning av högskoleulbildningens mål änutredningens "målsättnings-katalog" i betänkandetexlen. Liknandesynpunkter anförs av bl. a. konsistoriet i och SIFU. Slatens medicinskaforskningsråd säger sig inte kunna dela U 68:s grundläggande syn påhögskoleutbildningens mål. Rådet anser att målet för universitetens verksamheibör vara det i universitelsstadgan formulerade: "att på vetenskaplig grundbedriva forskning och utbildning". Detta bör kompletteras med eltstadgande som täcker in nödvändigheten av en ökad yrkesinriktning för vissa avde nuvarande högskoleutbildningarna. Mångaremissinstanser diskuterar som nämnts i generella termer eller specifikt förvar och en av U 68:s fem målrubriker planeringsmålen i relation till utredningenskonkreta reformförslag och vidare konflikter mellan olika mål. Remissinstansernassynpunkter på målet "p e r s o n 1 i g h e t s u t-veckling" anknyleri huvudsak till U 68:s utgångspunkt att all högskoleutbildning skall varayrkesinriktad. I yttrandena diskuleras dels möjligheterna atl tillgodosepersonlighelsutvecklande mål i en yrkesinriktad utbildning, dels utrymmet förstudier utan yrkesinriktning, av personliga bildningsskäl. Någraremissinstanser stryker under att högskolestudier skall kunna bedrivas utannågon form av yrkesinriktning. Medicinska fakulleten i anser att delsvenska samhället, med dess intellektuella och ekonomiska resurser, har rådäven till sådan högre ulbildning och forskning vars mål är att överhuvudtagetberika våra kunskaper och sprida dessa inom så stor del av befolkningen sommöjligl. Även hisiorisk-filo-sofiska sektionen i och dessutbildningsnämnd, medicinska fakultetens utbildningsnämnd i , konsistorietsamt odontologiska fakulteten och dess utbildningsnämnd vid karolinskainstitutet, i , SFS m. fl. anser alt utrymme bör finnas förstudier utan yrkesinriktning. TCO anser å sin sida att det knappast kan ansessamhällsekonomiskt försvarbart atl så länge samhället i övrigt arbetar underekonomiska restriklioner låla högskolesystemet ulvecklas isolerat från storadelar av arbetsmarknaden och dess krav. FÖVUX anser del riktigt att högskolanskall vara yrkesinriktad och att allmänbildning, som bidrar till elevernaspersonlighetsutveckling och ger dem gemensamma referensramar, inte börförmedlas av högskolan, där endast en mindre del av varje årskull återfinns.Sådan bildning bör enligl FÖVUX 1975: 9 156 gesi ungdomsskolan, där alla kan komma i åtnjutande av den, samt på högskolenivåav studieförbunden. Mångaremissinstanser framhåller att det inle behöver finnas någon motsällning mellanyrkesinriktning och mäl som personlighetsutveckling.