prop · FZ03168 · 1975-12-31 00:00:00 — Självfallet skall det dock inteföreligga hinder för en länsstyrelse att i särskilda frågor av gemensamtintresse samverka med en länsstyrelse som hör till ett annat samverkansområde. Mellanlänsstyrelserna inom resp. samverkansområde bör eftersträvas samordnadelösningar på gemensamma problem, anför länsberedningen. Det ligger i sakensnatur att samverkan i praktiken får sin tyngdpunkt i ärendeberedningen. Detbör dock inte uteslutas att det i särskilt betydelsefulla frågor kan bliaktuellt alt också hålla gemensamma sammanträden med länsstyrelsernasstyrelser. Man kan utgå från att länsstyrelsernas intresse av att nå fram tillsamordnade lösningar skall vara så starkt alt någon uttrycklig föreskrift omatt i vissa ärenden yttrande skall inhämtas från övriga länsstyrelser inom samverkansområdetinte skall behövas. Även i övrigt bör man undvika att formalisera samverkan.Samverkansformerna bör få utvecklas så fritt som möjligt. Länsberedningenmedger att bildandet av samverkansområden till en början kan vara ettotillräckligt instrument när det gäller att samordna planeringen överlänsgränserna, 1 takt med alt allt fler sektorsmyndigheier - liksom ävennäringslivet anpassar sina indelningar i regioner efter samverkansområdenaskapas emellertid alll bättre förutsättningar för samlade lösningar inom resp,samverkansområde. Det understryks starkt alt förslaget om samverkansområdeninte bör uppfattas som förslag att "länsblock" skall bildas med siktepåen framtida länsindelningsreform. Samverkansområdena är tvärtom att uppfattasom ett alternativ till en sammanslagning av länen till större enheter. Det ären väsentlig vinst om man genom att bilda samverkansområden gerförutsättningar för en effektivare samhällsplanering Prop.1975/76:168 29 påregional nivå som man i allt väsentligt bevarar den traditionella länsindelningen.Beslutanderätten skall sålunda enligt förslaget ligga kvar på länsnivån.Länsberedningen framhåller att förslaget om samverkansområden har medfört attantalet förslag om justeringar av länsgränserna har kunnat inskränkas till ettminimum. 4.3,1L änsindelningen Länsberedningensförslag om ändringar i länsindelningen diskuteras av endast ca hälften avremissinstanserna. Flera länsstyrelser och hälften av landstingskommunernaavstår från att kommentera dessa förslag. Av kommunerna är det i stort endastde som direkl berörs av förslagen som yttrar sig. Kriminalvårdssiyrelsen,överbefälhavaren, , , ,statskontoret, slatens pris- och karteUnämnd, planverket, lantmäteriverket,domänverket, indiistiiverkei. , , TCÖ ochSveriges arkitekters riksförbund tillstyrker länsberedningens förslag. Deförslag som rör resp, län tilistyrksocksåav länsstyrelserna I Ösiergöl-lands,, och saml av , ,, , och läns landstingskommuner. ,och hantverks- och induslriorganisalionavstyrker förslagen eller ställer sig tveksamma lill dem. LänsstyrelsenI län avstyrker bestämt att förs över till Gävleborgslän, medan I avstyrker de ändringar som föreslås ifråga om västra och länsslyrelsen I avstyrker förslagenbeträffande och kommuner. i och länär inle beredd all la slällning lill länsindelningsfrågorna. ,, och , och läns landstingskommuneravstyrker de länsindelningsändringar som berör resp. län. Norrköpingskommun är kritisk mot länsberedningens uttalande och förslag ilänsindelningsfrågan. Enligt kommunen har länsberedningen på ett övertygande sätlvisat att de nuvarande länen inte är några väl avgränsade planeringsområden.Många län är för små för vissa typer av översiktlig planering och gränsernastämmer ofta dåligt överens med de spontana regionbildningar som har växt framinom både offentlig och privat verksamhet. Det föreligger därför ett starktbehov av en genomgripande länsindelningsreform. SamUigakommuner i län avstyrker förslaget att gränsen mellan 1975/76:168 30 Uppsalaoch skall ändras med motiveringen alt län redan ärmyckel litet. kommun lillslyrker däremoi förslaget. ,och kommuner i tillstyrker att och Mullsjökommuner förs över till . Kommunerna I avstyrker överiagförslagel. Samtligakommuner i avstyrker förslaget om ändring av länsindelningen vadgäller . anser att det tänkta Göteborgslänetknappast uppfyller de kriterierna på ett näringspolitiskt väl avgränsat länsom länsberedningen släller upp. Flertaletkommuner i Göteboigs och län finner en ändrad länsindelning iGöteborgsområdet motiverad. Länsberedningens förslag vinner dock inteanslutning, förordar att ell stor-Gö-teborgslän och ettBoråslän bildas. Svagheten i länsberedningens förslag är bristen på samhörighetmellan Boråsregionen, särskilt dess östra delar, och . Flertaletkommuner I avstyrker länsberedningens förslag i fråga omväst-Sverige och förordar att ingen ändring av länsgränsen vidtas. kommunföreslår dock en särskild utredning om ett Borås-län. Förslagetatt skall ingå i landstingskommuner bör enligt,//era kommuner,bl, a. inte genomföras, såvida inte länsindelningen ändras.Samma uppfattning har och läns landstingskommun. LänsslyrelsenI anser med hänsyn till de avtal på sjukvårdsområdetsom har träffats mellan och landstingskommunen attfrågan om kommunens inträde i landstingskommunen inle bör tas upp tillprövning. Malmöhusläns landstingskommun ansluter sig till förslaget att kommun skall ingåi landstingskommunen, medan i anser att frågan intebör aktualiseras . Ytterligare samarbete planeras mellan kommun ochlandstingskommunen och dessa samarbelsmöjligheler bör åtminstone tills vidarekunna utnyttjas. Ingen av länets kommuner tar upp frågan. Överbefälhavaren,, riksförsäkringsverkel, riksantikvarieämbelel,kammarkollegiet, och läns landstingskommun anser attMalmö och kommuner bör ingå i resp, landstingskommun, Positivatill länsberedningens förslag om samverkansområden är överbefälhavaren,, , luftfartsverket, kammarkollegiel, statskonlorei,, riksantikvarieämbelel, , lantbrukssiyrelsen,, statens pris- och kartellnämnd, planverket, lantmäteriverket,domänverket, , Sveiiges Radio, LO och TCO. Civilbefölhavarnai västra, östra och övre civilområde Prop.1975/76:168 31 samtlänsstyrelserna i , , , , , Alvsborgs, , , , och Norrboitenslän, liksom de flesta landstingskommunerna tillstyrker också förslaget. Kommunernaframhåller genomgående behovet av samverkan över länsgränserna. I stort setthälften av de kommuner som yttrar sig i frågan tillstyrker förslaget omsamverkansområden. De övriga anser alt sådana områden inte behövs och befararalt förslagel trots allt kan innebära ett steg mot en ny länsindelning. Samverkansområdenaoch civilområdena bör vara anpassade lill varandra, anser överbefälhavaren, ,valtenfallsverket, clvUbefölhavar-na I södra, östra och västra civilområdeisamt civilbefdlhavaren I övre civilområde. Siatskontoretframhåller att statskontoret bl.a. i sitt yttrande över länsdemokraliutredningensförslag har förordat en indelningsreform som syftariill större regioner ännuvarande län. Statskontoret understryker vikten av en mer enhetlig indelningav myndigheiernas regionala organisation och framhåller att länsberedningensförslag i några fall strider mot de samverkansområden som länsstyrelserna ipraktiken har orienterat sig mot. Kombinationer som sätts i fråga är t. ex.sammankopplingen av län med och av medÖstergötlands län. Statskonioret anför att länsberedningens intentionerförmodligen omintetgörs om länsstyrelserna själva anser att deras naturiigasamarbetspartner finns utanför de föreslagna samverkansområdena. Länsberedningensmodell bygger tydligen på tanken att den enhetliga indelning, fortsätier statskonioret,som de centrala myndigheterna kommer att välja för sin regionala verksamhelskall påverka länsstyrelserna i deras val av huvudsakliga samarbetspartner.Effekten av en sådan regional indelning torde enligl statskontoret inte varatillräcklig för att få länsstyrelserna att inrikta sig på de samverkansområdensom länsberedningen föreslår. Statskontoret föredrar därför en mer formaliseradorganisation. En möjlighet är att länsstyrelserna själva utser lämpliga samarbetspartneroch att statsmakterna därefter utfärdar bindande direktiv om samarbete överlänsgränserna i vissa frågor. Även möjligheterna att få de centralamyndigheterna att anpassa sina storregionala indelningar till samverkansområdenatorde gynnas av att samarbete över länsgränserna binds i fastare former. ,som ansluter sig till förslaget om samverkansområden, förordar ett mindre antalområden än åtta. Särskilt från den fysiska riksplaneringens synpunkt finnerverket det angelägel att antalet områden begränsas lill fem eller sex, Domäwve/Ae'framhålleratt sam verkansområdena kommer alt göra del nödvändigl inrätta gemensammaorgan av typ planeringskanslier. tillstyrker den indelning isamverkansområden som länsberedningen föreslår och konstaterar att förslagelkommer att innebära en belydande rationa- 1975/76:168 32 liseringmed avseende på verkets arbete med planfrågor, miljöfrågor och vägfrågor, Förslagelstämmer enligt i långa stycken överens med den regionindelningsom valts för de regionala televisionsändringarna. De ändringar som skullekrävas för en anpassning av sändningsområdena lill samverkansområdena bedömerSveriges Radio som möjligt och realistiskt - förutsatt att en motsvarande harmoniseringsuccessivt kommer till stånd inom näringslivet, folkrörelserna och denoffentliga sektorn, LänsslyrelsenI anser alt samverkansområdena bör avse endast den verksamhel somcentrala myndigheter och andra centrala organisationer bedriver. Länsstyrelsenär myckel positiv till ett utvidgat samarbete mellan länsstyrelser på ömsesidor om länsgränserna men anser att del inle bör bindas alltför hårt. Attförslagel om samverkansområden godtas innebär inte, anför länslandstingskommun, att landstingskommunen godtar att samverkansområdet skullevara den enda organisation för samarbete i landslingskommunala angelägenheter.Det förutsätts vidare att samverkansområdena inte skall utvecklas till"överlän" eller "länsblock" med särskild ledning ellerförvaltning. ,, , ,, universiieiskanslersämbelei, ,Lantbrukarnas rikstörbund. , Sveiiges hantverks- och induslriorganisalion. , länsstyrelserna I , , ,, , , , och Västleibottenslän samt , , , , och länslandstingskommuner avstyrker förslaget om samverkansområden eller ger uttryck förtveksamhet inför förslaget. , som avstyrker förslaget, föreslår liksom länsstyrelserna i Kalmaroch samt industri- och hani-verksorganisation, attstatliga myndigheter rekommenderas att anpassa sin verksamhet lill den gällandelänsindelningen. ifrågasätter om det är välbetänkt att låsa sig för en totalindelning av landet i samverkansområden. Man bör enligt förbundets meningavvakta resultatet av decentraliséringsulredningens (Kn 1975:12) arbete, innanman tar slutlig ställning till samverkansfrågorna. EnligtSvenska handelskammarförbundets uppfaltning bör samverkansom-rådesfrågornautredas och studeras ytteriigare, innan ställning tas lill länsberedningensförslag. Förbundet konstaterar all i. ex, ändringen av trafikplaneringenkräver större planeringsenheier än länen men framhåller att fieraskäl talar för att länsstyrelserna inte bör vara låsta till sam-arbetspartnersi exakt angivna län. LänsstyrelsenI ställer sig klart positiv till ett utvidgat samarbete överlänsgränserna men avvisar tanken på att begränsa samarbete Prop.1975/76:168 33 lillalt omfatta enbart vissa län, 1 stället förordar ett mera flexibeltlänssamarbele där sakfrågorna får bli avgörande när samarbeisre-gionernaavgränsas. LänsstyrelsenI ifrågasätter om det är nödvändigl att göra en indelning isamverkansområden för att få lill slånd ett önskvärt samarbete överlänsgränserna. Däremot delar länsslyrelsen länsberedningens uppfattning att detär angeläget all även andra intressen än de som resp. centrala myndigheterföreträder beaktas, när de centrala myndigheternas regionala arbetsområdenavgränsas. Förslagetom samverkansområden möter erinran från ett mindre antal kommuner, som utifrån sinegen belägenhet behöver samarbete med grannkommuner i annat samverkansområde.Några kommuner i och anser att samverkansområden inlebehövs för de två nordligaste länen. EnligtÖrebro läns landstingskommun bör de nuvarande regionala indelningarna anpassastill samverkansområdena, om tanken på sådana områden skall bli meningsfull.Landstingskommunen föreslår därför att frågan om samverkansområden prövas ytteriigareinnan ställning tas till förslaget. Dehögskoleregioner som statsmakterna har beslutat stämmer enligt universiteiskanslerämbeteiinte överens med de samverkansområden som länsberedningen föreslår.Avvikelserna är betydande. Med hänsyn härtill bör frågan hursamverkansområdena skall avgränsas prövas om. Frånnaturvårdssynpunkt är det enligt angeläget att samverkansområdenanägoriunda stämmer överens med de naturiiga nederbördsområdena. Särskiltangeläget är det att länen vid och länen vid - ingår isamma regioner. I länen omkring vartdera av dessa sjösystem finns också redannu en etablerad samverkan i vattenvårdsfrågor. LänsstyrelsenI län hävdar att län även i fortsättningen bör samverka med deövriga Mälar- och Hjälmariänen. i anser attdet område i vilket skall ingå, dvs, ö.strasamverkansområdet, i stort sett är väl avvägt. Det kan emellertid ifrågasättas,fortsätter länsslyrelsen, om inte län som f. n. deltar i samarbetetmellan länen vid och bör ingå i samma område, Enligllänsstyrelsen i bör och tillhörasamma samverkansområde. För det fall att en indelning av landet isamverkansområden genomförs trots de skäl som talar mot en sådan indelning,avstyrker i mycket bestämt ett samverkansområdesom omfattar och . Länsstyrelseni kommer fram till att om man skall ha samverkansområden, vilketlänsstyrelsen starkt ifrågasätter - bör ingå i ett västsvensktsamverkansområde tillsammans med övriga Vänernlän. länslandstingskommun avstyrker länsberedningens för- 3 1975/76. 1975/76:168 34 slag.Även i och och samt Alvsborgs länslandstingskommun anser att bör hänföras till , 5Organisationen av samhällsverksamheten på regional nivå 5.1 Nuvarandeförhållanden Vidden partiella omorganisation av den statliga länsförvaltningen som skedde den 1juli 1971 fick en förtroendernannastyreise med landshövdingen somordförande saml tio andra ledamöter (prop, 1970:103, SU 1970:132, KU 1970:34, rskr1970:308). Den nya länsslyrelsen fick som en huvuduppgift att ledaoch samordna den samhällsplanering som bedrivs inom den statligalänsförvaltningen. 1 planeringsfrågor av regionalpolitisk betydelse övertoglänsstyrelsen beslutanderätten från länsnämnderna. Sedermera har länsslyrelsen fått ansvarelför annan sektorsplanering. Vidsamma tidpunkt omorganiserades skatteförvaltningen i med enklarare åtskillnad mellan den fiskala och den dömande verksamheten än vad som lidigarehade varit fallet. förbättrades även förvall-ningsrätlskipningen. Enlänsskatterätt som i huvudsak motsvarar den tidigare prövningsnämnden och enlänsrätt för annan förvaltningsrältskipning knöls lill iorganisatoriskt avseende. På grundval av det principbeslut som statsmakternahade fattat tillkom följande år lagen (1971:52) om skatterätt ochlänsrätt (prop. I97I:I4,CU 1971:9,rskr 1971:52), Länsstyrelsenorganiserades på tre avdelningar en för samhällsplanering, en förskatteförvaltning och en för allmän förvaltning och förvaltningsrättskipning.Till sistnämnda avdelning knöts länsrätten och länsskatteräl-ten. Sedermera harfastighelstaxeringsrätler inrättats och knutits till förvaltningsavdelningens (prop,1974:35 och 79, KU 1974:21, CU 1974:27, rskr 1974:160 och 228), Tillförvaltningsrättskipning brukar i första hand hänföras handläggning av mål ochärenden i vilka lalan fullföljs hos de allmänna förvaltningsdomstolarna, dvs,kammarrätterna och regeringsrätten. Men också vissa andra ärendegrupper, ivilka den judiciella prövningen är framträdande, brukar hänföras hit. Detgäller t.ex, ärenden om utmätning m.m, och ärenden rörande gåvoskatt, I dessaärenden fullföljs talan hos hovräti. Länsstyrelsernaoch de förvaltningsdomstolar som är knutna lill länsstyrelserna handhar praktiskltagel all förvaltningsrältskipning på regional nivå. De mål och ärenden i vilkalalan fullföljs i kammarrätt eller regeringsrätten avgörs nämligen med endastfå undantag av eller någon av de nämnda förvaltningsdomstolarna, Dellainnebär att länsstyrelserna och de tre förvaltningsdomstolarna på snart sagt allaområden av samhällslivet prövar förvaltningsmål och förvaltningsärenden somkräver rättslig bedömning och som nära berör enskilds rätt. Prop.1975/76:168 35 neradeverksamhet är förvaltningsrättskipningen inriktad på enskilda fall och bundenav normer som ges i författning. Men det är bara när prövningen i ett ärendeinnefattar en rättslig bedömning och nära berör enskilds rätt som ärendet kansägas höra lill förvaltningsrättskipningen. Inommånga områden, t. ex. socialvården, hälsovården, byggnadsväsendet ochnaturvården, har också inspektions- och tiUsynsuppgifter iförhållande till andra, i regel kommunala, organ. Dessa uppgifter jämte en stormängd andra ärendelyper hos länsstyrelserna brukar hänföras till allmänförvaltning. Såvälförvaltningsrältskipning som allmän förvaltning utövas på samtliga avdelningarinom nuvarande organisation, dock med en klar koncentration tillförvaltningsavdelningen - och i även lill län.sskatterättsavdelningen- där länsskatlerätlen, fastighetstaxeringsrälten och länsrätten har sinakanslier. Förvaltningsrätlskipningenpå länsplanet utövas i två helt olika former. Vissa beslut fallas sålunda av enförvaltningsdomstol, som beslår av ordförande - med domares ställning - ochnämndemän (i faslighetsiaxeringsrätt ingår också värderingstekniska ledamöter)eller i vissa fall av ordföranden ensam. Andra beslut fattas av länsstyrelsensom förvaltningsmyndighet, Länsslyrelsen kan då bestå av enbart tjänstemän, menefler landshövdingens bestämmande kan ärenden också avgöras av slyrelse. Fråganhuruvida förvaltningsdomstolarna liksom nu skall vara knutna till länsstyrelsernaeller brytas ul till helt fristående förvaltningsdomstolar behandlades redan isamband med omorganisationen av länsstyrelserna . De krav som då restespå frislående domstolar grundades på uppfattningen alt tilltron tillrättskipningens objektivitet annars kunde äventyras. Lagrådei fäste i deltasammanhang uppmärksamheten på konvention angående skydd för demänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och framhöll all detskulle stämma bäst överens med konventionens avfattning och anda om den förvaltningsrätlskipningsom länsstyrelserna svarade för kunde brytas ut ur länsstyrelserna ochförläggas lill helt frislående organ (prop, 1971:4 s.'96). En sådan anordningansågs även från allmänna rältsäkerhelssynpunkter vara överiägsen den organisationsom statsmakterna hade fattat principbeslut om och som utgjordegrundvalen för förslagen i prop. (SU 1970:132, CU 1971:9) uttalade alt det visseriigen kunde anförasprincipiella skäl för att förvaltningsrättskipningen på länsnivå bordeorganisatoriskt brytas ut från . ansåg dock att de rättskipandeorganen enligt departementschefens förslag i praktiken skulle fä en oberoendeoch jävsfri ställning. Den organisationen som föreslogs innebar nämligen attlänsskatterätt och länsrätt skulle självständigt handlägga och avgöra målen.Man utgick från att det inte skulle göras några faktiska inskränkningar idomstolarnas självständighet. Dessa förhållanden ledde, tillsammans med denomständigheten att den regionala skalteor- Prop.1975/76:168 36 ganisationenbehövde övervägas ytteriigare och den omständigheten att underlaget för en slutligprövning av länsrättens uppgifter var otillräckliga lill all godtogförslagen i propositionen. Länsberedningenanser att dess förslag, om de genomförs, kommer att leda till attlänsstyrelsens verksamhel i än större utsträckning än f. n. kommer altinriktas på samhällsplanering. Länsberedningen har därför funnii sig böra prövaskatteförvaltningens och förvaltningsrältskipningens organisatoriska anknyiningtill länsstyrelserna, Förbedömningen av frågan om skatteförvaltningen skall vara knuten till länsstyrelseneller ej bör det avgörande enligl länsberedningen vara om en sådan anknytningär organisatoriskt och funktionellt motiverad. Detkan konstateras alt skatteavdelningens kontakter inom i försiahand riktar sig mot förvaltningsavdelningens rätlsenhel, som är kansli för länsskatlerätlenoch fastighelslaxeringsrätten. Dessa kontakter är dock, anför länsberedningen, inleav sådant slag att de motiverar alt skatteavdelningen och rätternas kanslitillhör samma organisation. Den partiella omorganisationen av länsstyrelsernainnebar bl, a. att de fiskaliska och de dömande funktionerna på skatteområdetfördes till skilda avdelningar. Det kan emellertid alltjämt, i vart fall fränprincipiella synpunkter, riktas kritik mol all domstolarna har sitt kansli inomsamma myndighet som den ena parten i skalteprocessen. Trots den nyaorganisationen har de skattskyldiga också i många fall svårt att hålla de olikafunktionerna isär. En klar organisatorisk åtskillnad skulle, framhåller länsberedningen,vara ägnad all för allmänheten bätlre markera skillnaden mellan de fiskaliska ochde dömande uppgifterna. Skatteavdelningensbehov av kontakt och samverkan med övriga enheter inom planeringsavdelningenoch förvaltningsavdelningen är enligt länsberedningen myckel begränsat och iprincip inte av annan art än vad som förekommer olika myndigheter emellan. mån sådana kontakter förekommer gäller de företrädesvis rentinformationsutbyte. Skatteavdelningenskontaktmönster skiljer sig helt från planeringsavdelningens, anförlänsberedningen. Sambandslinjerna löper här främsl vertikalt - uppåt mot praktiskllaget endast en central myndighei, () och nedåt mot iförsta hand de lokala skattemyndigheterna. Skatteavdelningens kontakter medRSV och de lokala skattemyndigheterna är mycket omfatiande och de funktionellasambandet med dessa myndigheter är starkt. Det ligger inom skatteavdelningensansvarsområde all svara för den regionala samordningen och planeringen av skatteförvaltningen.Någon Prop.1975/76:168 37 egentligstyrning av skatteförvaltningen från länsledningens sida förekommer inte. Däremoileds och styrs verksamheten i belydande ulslräckning av RSV. De väsenlligasleuppgifterna inom skatteavdelningen, bl. a. pro-cessföringen och taxeringskonirollen,ankommer på avdelningens chef, skattechefen, och är därmed undandragnalandshövdingens och slyrelsens inflytande. Skatteavdelningen kan därför sägasleva sitt eget liv inom länsstyrelseorganisationen. Slutsatsenblir enligt länsberedningen att det inte finns några bärande skäl avorganisatorisk eller funktionell art eller någoi sådant t)ehov av samverkansom motiverar alt skatteförvaltningen är inordnad i länsstyrelseorganisationen.Den samverkan som förekommer mellan skatteavdelningen och länsstyrelsensövriga enheter samt andra länsorgan som lantbruksnämnden ochskogsvårdsstyrelsen kan utan olägenhet fortsätta, även om skatteavdelningenbryts ul lill ett fristående regionalt skatteverk. De synpunkter som kananföras som skäl för att behålla skatteförvaltningen inom väger enligllänsberedningen lätt mot de fördelar av organisatorisk art som en utbrytningskulle medföra. Därför föreslås att skatteförvaltningen bryts ut frånlänsstyrelsen lill ett frislående skatteverk. Ensådan utbrytning innebär enligt länsberedningens uppfallning inte någon omfatiandeomorganisation. De enheter som bildar bör medi huvudsak oförändrade arbetsuppgifter ingå i skatteverket. Verket bör ha en slyrelsesom, förutom myndighetens chef, består av fyra ledamöter. Dessa ledamöter ochsuppleanter för dem bör väljas av . Chefen bör vara ordförande istyrelsen. Detfinns enligl länsberedningens mening inte någon grund för tvekan om att denregionala förvaltningsrätlskipningen har förstärkts och förbättrats avsevärtgenom reformer. De tre domstolarna har fått en oberoende och jävsfriställning, även om deras personal och kanslier är knutna lill länsslyrelsen. Enväsentlig fördel utgör den organisatoriskt numera hell klara åtskillnadenmellan den dömande och den fiskala verksamheten på skalleområdet.