prop · FZ0388 · 1975-12-31 00:00:00 — ,och kommuner i , och Mörbylångakommuner () i län samt , och Tanums kommuner iGöteborgs och län. Av det inre stödområdet ligger och Kalixkommuner i vid kusten. Det allmänna stödområdet fastställs avriksdagen. Regeringen beslutar i fråga om det inre stödområdet. I samband med att detregionalpolitiska handlingsprogrammet lades fram prövades ingåendevar gränsen för det allmänna stödområdet skuUe gå liksom riktlinjerna förgränsdragningen för det inre stödområdet. Vid denna prövning jämfördesförhållandena i hela kommuner, och en grundläggande princip vid gränsdragningenvar att inte dela upp kommuner. Vid behandlingen av motioner om ändring av stödområdesgränseruttalade inrikesutskoltet all det inte är lämpligt att årligenompröva gränserna för stödområdena. Utskottet ville därför inte föreslå någonändring av slödområdesgränsema utan fann det naturligt all göra en samladöversyn av stödområdenas utformning i samband med utvärderingen av detpågående länsplaneringsarbe-let. Utskottet ville inte heller förordagränsdragning genom kommuner. följde utskottets förslag (InU 1974: 7,rskr 1974: 204). Ett särskilt stöd tUlföretagareföreningar för åtgärder i glesbygder infördes fr. o. m. budgetåret1973/74. 1973: 50 anförde föredragande departementschefen bl. a. altstödet till företagareföreningarna borde inriktas på konkreta projekt vidföretag. Företagareföreningamas behov av sådana medel prövas av regeringen frånfall till fall. För /76 har anslagits 1 milj. kr. Markanvändningeni landels skärgårdsområden ingår som en väsentlig del i pågående fysisköversiktsplanering. Intresse av utökad fri- Prop.1975/76: 88 13 tidsbebyggelsekolhderar ofta med önskemål om bevarande av natur-och kulturmUjöer. 1den fysiska riksplaneringen berörs skärgårdsområdena av olika riktlinjer somfastställts av riksdag (prop. 2, CU 1972: 35, rskr 1972:348). Verksamhetsanknutna riktUnjer berör områden av riksintresse för friluftsUvel,den vetenskapliga och kulturella naturvården, kulturminnesvården och denmiljöstörande industrin. a. kusten gäller särskilda riktlinjer,geografiska eUer områdesanknul-na riktlinjer, nämligen obmtna kuster, högexploateradekuster och övriga kuster. Riktlinjerna gmndar sig på att kusten delas in iolika typer. För varje typ gäller specieUa riktlinjer. Inomramen för arbetet med den fysiska riksplaneringen har kommunema utarbetatprogram för det fortsatta planeringsarbetet. Efter yttranden av länsstyrelseroch centrala verk m. fl. har regeringen i beslut län för län tagit ställning lUlprogramarbetet. Redovisning av programskedet har lämnats (prop.1975/76: 1, CU 1975/76: 1, rskr 1975/76: 45). Kommunernaskall redovisa sitt planeringsarbete till länsstyrelserna. Enliglförordningen (1973: 608) om slatUgt stöd lill kommersiell service i glesbygd(ändrad 1975: 189) utgår stöd tUl kommimer, som subventionerar hemsändning avdagligvaror, samt till enskUda näringsidkare. Stödet infördes den 1 juli 1973i syfte att motverka de negativa verkningar som den näringsgeografiskautvecklingen kunde medföra för glesbygdsbefolkningens lillgång till kommersiellservice. Det angivna syftet bedömdes kunna nås genom insatser för att underlättavarutransporter och åtgärder för att bibehålla befintliga servicefunktioner.Sålunda utgår statsbidrag lill glesbygdskommuner i skogslänens inre delar, somanordnar hemsändning och i samband därmed reducerar fraktkostnaderna vidhemsändning. Samma geografiska avgränsning gäller för investeringsstöd ochkreditgaranti lill dagligvambutiker. Om särskilda skäl finns kan stod även gesi övriga delar av landet. Ansökningar om slöd i sådana fall prövas avregeringen. Hemsändningsbidragutgår enbart lill kommun som genornför den planering som behövs för atthemsändningen skall ske på ett ändamålsenligt sätt. Vidare gäller attinvesteringsstöd endast utgår till försäljningsställe som är lokaliserat iöverensstämmelse med serviceplanering. 1975/76: 88 14 Skärgårdamahar sedan långt tillbaka varit bosätlningsplats för eri befolkning, vars levnadsbetmgelservarit beroende av havet som näringskälla och kommunikationsled. Det efter handutvecklade skärgårds-samhället var i hög grad beroende av naturahushållning.Fiske, jordbruk, jakt och i viss mån skogsbruk utgjorde gmndfömtsällningarnaför bärgningen. Fömtsättningarna för skärgårdssamhället all leva vidare i singamla form har väsentligen ändrats. Skärgårdarnabar kommil alt utnyttjas som rekreationsområden för tätorternas befolkning.Detta gäller rekreation i form av såväl fritidsboende som rörligt friluftsliv.Fömtsättningama för rekreation är också sällsynt goda i skärgårdarna, bl. a.genom dessas omväxlande naturmiljöer. Härtill kommer också de intressantakultur- och bebyggelsemUjöer som växt fram. Skärgårdamas betydelse i dessahänseenden är stor. Genom kommunikationernas utveckling och det ökade fritidsbåtsägandethar också skärgårdarnas tillgänglighet blivit slörre. Föratt skärgårdamas från såväl kultur- och nalursynpunkt som fråri rekrealionssynpunklvärdefulla områden skall kunna tillgodogöras är det angeläget alt det finns enbofast skärgårdsbefolkning. Eflersom fömtsättningarna för de traditionella näringamajordbmk, fiske och skogsbmk har ändrats, har sysselsättningen inom dessanäringar minskat kraftigt. har andra verksamheter inte etablerats iskärgårdarna i någon större utsträckning. Härigenom har befolkningen minskal. Förall en bofast befolkning skall kunna finnas i skärgården fordras tre gmndläggandeting, nämligen utkortislmöjligheler, kommunikationer och service. Vad jag i detföljande kommer alt anföra skall ses mot denna bakgmnd. Innan jag går in påolika delfrågor vill jag klargöra att jag med skärgård avser ö eller öar somhar fast bosatt befolkning men saknar fast landförbindelse. Således inkluderasockså friliggande öar, dock inte . Jagvill kort sammanfatta vad jag har anfört om de nuvarandeförhållandena i skärgårdama. VidSveriges kuster finns bofast befolkning på drygt 300 öar utan fast landförbindelse.Dessa öar har en bofast befolkning på sammanlagt omkring 24 000 personer. Destörsta skärgårdsområdena finns inom samt inomStockholms, , och . Därutöver finns enstaka öarmed bofast befolkning efter samt i , , ,och , Denbofasta befolkningen i skärgårdama har successivt minskat under en lång följdav år. På de öar som har varit mest glesbefolkade har också minskningen varitkraftig. Men det finns också exempel på öar som haft en förhållandevis stabilbefolkningsmängd. Prop.1975/76: 88 15 altde mest tätbefolkade öarna har klarat sig bäst. De befolkningsprognoser somfinns för skärgårdsområdena visar emellertid för flertalet områden på enfortsatt minskning under resten av 1970-talet. Avnäringama betyder fisket mest på och i de sydligaste och nordligasteskärgårdsområdena. Jordbruket är mer omfattande på ostkusten. Industrin ärförhållandevis dåligt företrädd i skärgården med undantag för enstaka öar. IGöteborgs och läns skärgård spelar ofta konservindustrin en stor roll försysselsättningen. Samfärdsel och olika former av tjänster ger vissa arbetstiUfällen.Tjänsterna är ofla riktade tiU fritidsboendet. Skärgårdsbon ägnar.sig ofla ålflera verksamheter, eftersom antalet arbetstillfällen som ger en varaktig;sysselsättning är förhållandevis Htet. En omfattande arbetspendlingförekommer också från öar som ligger nära orter med god tUlgång på varaktigtarbete. Andelen förvärvsarbetande är något lägre i skärgårdsområdena än ilandet i övrigt, särskUt för kvinnorna. Minskandebefolkningsunderlag kan leda tUl att den service som den bofastaskärgårdsbefolkningen betraktar som nödvändig eller önskvärd försvagas och ivissa fall blir otillräcklig. Delta kan i sin tur påskynda utflyttningen. Hittillsär det främst insalser av skärgårdskommunerna och vissa landstingskommuner somhar varit direkl inriktade på skärgårdsområdena. Även statliga insalser t. ex.på kommunikationsområdet har kommit att betyda mycket. Även fortsättningsvis måsleskärgårdarnas utveckling vara en uppgifl för berörda kommuner ochlandstingskommuner. Enligt min mening är det emellertid rriotiverat ätt statengör en ökad insats i skärgårdarna. Skärgårdarna är sinsemellan ganska olikatill sin karaktär och i fråga om fömtsättningar för sysselsättning m. m. Flera gemensammaproblem finns dock, t. ex. kommunikationerna. Principiellt bör det statligastödet enligl min mening främst inriktas på åtgärder som kan komma allaskärgårdar tiU del. Jagövergår nu till att behandla de olika stödformer som bör komma i fråga. Enpåfallande skillnad i fråga om arbelsförhåUanden och företagsamhet mellanskärgårdarna och fastiandet är att de yrkesverksamma skärgårdsboma ofta har merän en sysselsättning. Äv flera skäl har de specialiserade ochkonkurrenskraftiga företag inom industri och servicenäringar samt jordbmk,skogsbruk och fiske som utvecklats på fastlandet inle vuxit fram i skärgårdama.I stället har skärgårdsboma i stor utsträckning fått ägna sig åt fleranäringsgrenar för att kunna bo kvar. Sysselsättningeni skärgårdama måste även i viss utsträckning baseras på mindre företagmed en eller flera verksamheter. Sådana företag kan benämnas skärgårdsföretag.Som exempel på verksamheter som kan ingå i skärgårdsföretag kan nämnas jordbmk, 1975/76: 88 16 trädgårdsodling,skogsbruk, fiske, sluguthyrning, varvsrörelse, tillsyns-uppgifter och andraservicearbeten eller näringar. De begränsningar i möjlighetema till rationellverksamhet som i vissa fall karaktäriserar dessa företag gör attsysselsättningen i skärgårdama inte endast kan bygga på dem. Företag med enallmänt sell mera rationell och konkurrenskraftig produktionsstruktur måsleockså finnas, om förutsättningar skall skapas för en rimlig slabUitet iutbudet av arbetstillfällen. Även de sistnämnda företagen bör innefattas ibegreppet skärgårdsföretag. kan lämnas enligt kungörelsen (1960: 372) om statiigtkreditstöd till hemslöjd, hantverk och småindustri. Bestämmelserna innebär atthantverks- och industrUån kan lämnas av företagareföreningar till verksamhetersom hemslöjd, hantverk, småindustri och, om särskilda skäl föreligger och i denmån annat statligt slöd inte utgår, jordbmkets binäringar. Hämtöver kan ienlighet med vad som har beskrivits i vissa fall jordbruksstöd lämnasenligt särskilda bestämmelser. Jagfinner det mot bakgrund av vad jag har redovisat nödvändigt förskärgårdamas utveckling att tUlkomsten och utvecklingen av förelag i skärgårdenges förstärkt slöd. Detta får naturUgtvis inte ske lUl priset av ennäringsstruktur som inte kan erbjuda goda arbetsmiljöer eller tryggsysselsättning. Det gäller således att stimulera utvecklingen av företag ochnäringsfång som lämpar sig för skärgårdarna. Stödet bör avse en eller fleraverksamhetsgrenar och inriktas på att få till stånd sådana enheter som kan ge tUlfredsställandeutkomst. Ett särskilt finansieringsstöd till skärgårdsföretag bör därförinrättas som ett komplement till de stödformer som redan finns. Dettasärskilda slöd bör kunna lämnas till investeringar i byggnader och anläggningarsamt för anskaffning av maskiner och andra inventarier. Stödet bör även kunnautgå till investeringar i objekt som är avsedda all användas gemensamt avflera företag. Stödet bör inte avse förvärv av mark eller annan fast egendom.Stödet bör i enlighet med vad jag har anfört utgå till företag vars verksamhetär lokaliserad till öar som saknar fast landförbindelse. Mot bakgrund av vadjag har anfört bör slödel såvitt möjligt inriktas mot specialiseradeföretag med förmåga att beslå . Fömtsättningama för företag i skärgårdamaär emellertid sådana alt man ofta får räkna med alt verksamheten bedrivs påflera olika driftgrenar. Detär angeläget att i sådana skärgårdsförelag som består av flera driftgrenardessa kompletterar varandra väl tidsmässigt. Det är också angeläget alt deverksamheter som planeras blir ändamålsenliga med hänsyn till resp. företags fömtsättningar.Elt viUkor för stöd bör därför vara atl en plan över företagets drift företes. Ävplanen skall självfallet också framgå beräknade inkomster och utgifter i deolika verksamhels- Prop.1975/76: 88 17 grenarna.Stöd bör endast länmas om planen utvisar att företaget ensamt eller tiUsammansmed annan bestående förtjänstmöjlighet i skärgården ger dem som verkar iföretaget en tUlfredsställande utkomst. Ettannat villkor för att komma i åtnjutande av stödet tiU skärgårds-förelag börvara att annat statUgt stöd för samma ändamål inte utgår. I fråga om stöd tillinvesteringar i jordbmksdelen i ett företag bör gälla att stödet inle fårmotverka jordbrukels rationalisering. Stödetbör kunna utgå såväl i form av statiig kreditgaranti för lån som statsbidrag iform av avskrivningslån. Kreditgarantibör utgå tUl sådana investeringar i skärgårdsföretag som behövs för att de iföretaget ingående verksamheterna skall kunna bedrivas ändamålsenligt.Lånegaranti bör kunna lämnas intiU elt belopp som motsvarar den godkändakostnaden för investeringsobjektet. Som säkerhet bör faslighels- ellerföretagsinteckning godtas. Vid ägarbyte bör omprövning av stödet ske.Amorteringstiden bör bestämmas med hänsyn till den ekonomiska livslängden förinvesteringsobjektet. För byggnader bör den liden uppgå till högst . Förlån till övriga investeringar bör amorteringstiden vara högst . Statsbidragi form av avskrivningslån bör kunna utgå med högst av godkänd kostnad förinvesteringar i byggnader och anläggningar samt i sådana maskiner som utnyttjasi industriell eller moisvarande produktion. Bidrag bör emellertid inte kunnautgå liU investeringar i sådana objekt som lätt kan likvideras. När det gällerbyggnader bör bidrag t. ex. ej utgå till uthyrningsslugor. Bidraget bör maximerastill . Som viUkor bör gälla att företaget åtarsig all upprätthålla sin produktion på minst dennivå som ligger till grund för ansökan. Statsbidragbör inte beviljas om företagaren tillsammans med annan familjemedlem disponerarlikvida tUlgångar eller inkomster av sådan omfattning att bidrag framstår somobehövligt. Enligtmin mening bör stödet till skärgårdsföretag administreras av lantbruksstyrelsenoch lantbmksnämnderna. I ärenden som avser investering i annan näring änjordbruk, skogsbmk, trädgårdsodling och fiske bör emellertid samråd ske medresp. I principiella och andra viktigare frågor bör samrådske med . Regeringen bör kunna bemyndiga lantbmksstyrelsen atlbiträda ackord och eljest efterge statens rätt på grund av garantiåtagande förlån till skärgårdsföretag. Förinnevarande budgetår beräknar jag att för kreditgarantier behövs en ram av 2milj. Behovet av medel för statsbidrag beräknar jag tiU samma belopp. På slatsbudgetenunder nionde huvudtiteln bör för ändamålet på tilläggsbudget föras upp ettsärskilt förslagsanslag av 2 milj. kr., benämnt Stöd till skärgårdsförelag. Skogsbruket har betydelse för sysselsättningen i skärgårdarria. 1975/76: 88 18 Samtidigtutgör skogen en viktig del av miljön i vissa skärgårdar. Det är därförangeläget att skogsbruket där bedrivs i sådana, former att negativa miljöeffekterundviks eller mildras. Genom de: ändringar i naturvårdslagen och skögsvårdslagensom beslöts av ,riksdag;, (prop. 1974: 166, JoU 1974: 52,' rskr 1974:405), här, möjligheterna förbättrats till samråd mellan länsstyrelse/skogsvårdsstyrelseoch markägarna före avverkning. Genom samrådsförfärandét bör de regionaipolitiskaintressena och miljöintressena oftast kunna.förenas. Kostnaderför stämpling av skog inom områden som förklarats som svårföryngrade eller somskyddsskogar bestrids helt av statsmedel. Skärgårdarna omfattas inte härav.Vidare sker .1960 rabattering av skogsvårdsstyrelsernas förrätlningsavgifteri begränsad utsträckning särskUt i de tre nordligaste länen - med statligamedel. Som skäl för rabattering räknas sVag ekonomi hos markägaren, en på grundav de naturliga fömtsättningarna låg skogsproduktion, eller låg värdeavkastningfrån skogen samt besvärliga driftsförhållanden Orsakade t. ex. av bristfällig arrondering.För /76 har för detla ändamål anvisats . att användasi de tre nordligaste länen. Enligtmin mening är förhåUandena för skogsbruket i skärgårdarna ofta jämförbara meddem i de nordligaste delarna av landet. Det är därför lämpligt allskogsvårdsstyrelsen biträder vid stämplingen. Avgifterna för stämpling enligl skogsvårdsslyrelsernastaxor bör rabalteras i skärgårdarna enligl samma principer som gäUer för övrig rabattering.Kostnaderna härför beräknar jag för /76 lill 30 000 kr.Skogsstyrelsen bör medges att för budgetåret överskrida nionde huvudtitelnsförslagsanslag Bidrag till skogsvårdsstyrelserna med motsvarande belopp. Fisketär den viktigaste näringen i flertalet skärgårdar. Av det sammanlagda antaletfiskare i landet är eller ca 1 800 personer bosatta i skärgårdar. SärskUlstor roll spelar fisket i skärgårdarna i samt Blekingelän. På ostkusten har fisket betydelse som komplement till jordbruk eller andranäringar. Ettbetydande statligt stöd lämnas tiU fisket i form av marknadsreglering av fisk,finansiellt slöd till investeringar i fisket, bidrag lill fiskehamnar m. m.Detta slöd kommer i hög grad skärgårdarna till godo. Stödtill fisket i skärgårdama bör enligt min uppfattning i första hand lämnas inomramen för del statliga stödet till fisket. Som jag har framhållit ärförutsättningarna för fiske i regel inte sämre i skärgårdarna än inom andraområden. I vissa fall kan t. o. m: kortare avstånd till fångstplatsernainnebära en fördel för skärgårdsfisket. Avståndet tUl avsättningsmarknadema kandock i vissa fall vara längre för skärgårdsfiskarena än för andra fiskare. Detsärskilda stöd tiU skärgårdsföretag som jag har förordat bör kunnautgå till fiskeföretag i den mån annat statligt stöd inte kan Prop.1975/76: 88 19 utgå för samma åtgärd.' Söm exempel på objekt som kan stödjas vid sådana företag kannämnas rökugnar, bryggor och sjöbodar. Jag vUli delta sammanhang erinra om den särskilda fiskerikommitté som jag hartillkallat med stöd av regeringens bemyndigande. Kommittén kommer att utredafiskets kort- och långsiktiga problem. Det är naturligt alt fisket iskärgårdarna las upp i del sammanhanget. Kommittén har redan föreslagit vissastödåtgärder för fisket. Det är min avsikl att ta upp kommitténs förslag isamband med min anmälan till proposhionen om tilläggsbudget II tillstatsbudgeten för innevarande budgetår. Inomramen för försöksverksamhet méd landskapsvårdande åtgärder inomodlingslandskapet har utgått statsbidrag tUl kommun eller av kommun bildadstiftelse. Bidrag har beviljats efter särskild prövning av områdets lämplighetoch utgått med högst av kostnadema för skötseln. För särskilt angelägnaprojekt har bidrag dock kunnat utgå med högre procentsats. harlämnat förslag om fortsatt verksamhet med landskapsvårdande åtgärder. Jagavser alt återkomma i denna fråga i den kommande budgetpropositionen. Skärgårdslandskapetsstora betydelse för rekrealionslivet bör understrykas. Därför bör ocksårekreationspolitiska synpunkter vägledande för insatser iskärgårdsområdena. Kommunerna bör beakta behovet av mark för rekreationsändamåli det planeringsarbete som bedrivs inom ramen för den fysiskariksplaneringen. Genom aktiva ål-gärder i dessa hänseenden börrekreationsmöjligheterna i skärgården kunna öka ulan att råka i konflikt med t.ex. den bofasta befolkningens intressen. Eltbetydande stöd lämnas f. n. av staten inom ramen för dels de medel som direktavsatts för idrott och rekreation, dels de medel som anslagits för arbelsmarknadspolitiskaåtgärder. I proposition till 1975års har regeringen på min föredragning lagt fram förslag tillriktlinjer för planering och samordning av samhällets insatser för rekreationoch turism (prop. 1975: 46). I mitt anförande till regeringsprotokoUet angavjag vissa områden, som är särskilt lämpade för rekreation och turism. Blanddessa är och norra läns skärgårdar, norra , och . I fråga omStockholms skärgård underströk jag (prop. s. 30) vikten av att åtgärder vidtasför dess utnyttjande som rekreationsområde. Skärgårdslandskapet måste säkrasför framliden och göras tUlgängligt för allt fler. Genom fortsatta insatser avden art som. redan vidtas bör skärgårdens betydelse som re-. Jag underströk också vikten av att varje möjlighet utnyttjas att isamband med rekreationsåtgärderna skapa sådana sysselsättningstiUfällen somkan komma den i skärgården åretnmt-boende befolkningen till del. 1975/76:88 20 Riksdagenhar behandlat propositionen under innevarande och därvid i huvudsakgodkänt vad som har föreslagits i denna (CU 1975/76: 2, rskr 1975/76:46). Jag vill i dettasammanhang betona vikten av att rekrealionspoliliska åtgärder vidtas i skärgårdamainom ramen för av statsmakterna beslutade stödformer. Jag avser här såväl anläggningsstödeltill idrotten som arbetsmarknadsmedel. Härigenom kan utkomstmöjlighetema förskärgårdsbefolkningen också förbättras. Det bör ankomma på den inämnda proposition föreslagna beredningen att på sätt som har angetts ipropositionen verka för en samordning av de StatUga rekrealionsinsalsema iskärgårdarna. Behovet av sådana insalser i skärgårdsområdena bör också belysasi samband med den pågående fysiska planeringen i kommunema. Jagåterkommer i det följande till behovet av allmänna regionalpolitiska insalseroch till planläggningen av mark för bl. a. rekreationsbehov. Jagövergår nu till att behandla trafiksektorn och redovisa mina förslag vad gällerstatligt stöd atl upprätthålla en rimlig kollektivtrafik med båtar i skärgårdama.De förslag jag här redovisar har utarbetats i samråd med chefen förkommunikationsdepartementet. Jag vill inledningsviserinra om att staten genom brobyggen och genom inrättande avfärjeleder satsat på atl bryta den isolering som karaktäriserar skärgårdarna.Som exempel på öar som genom sådana brobyggen under senare årtionden fått fastlandförbindelse vill jag nämna Alnön vid , och Vindö iStockholms skärgård, , , och Skaflölandel. Vidare har iStockholms södra skärgård fått tunnelförbindelse med fastlandet. Bro över Lagnöströmmeni har öppnats för trafik . bedriverfärjetrafik på sammanlagt 17 aUmänna färjeleder till och från öar utan fasllandförbindelse i kuslskärgårdarna. färjetrafik utgör eltverkningsfullt bidrag i strävandena alt vidmakthålla en rimligkommunikationsservice i skärgårdarna. Mol bakgrund av att en färjeförbindelseräknas som väg kan en ö med allmän färjeled vad gäller kommunikationerna ivissa avseenden vara jämställd med ö som har fast landförbindelse. Vägverketskostnader för driften av de 17 färjelederna uppgår till ca 27 milj. kr. per år.Därmed representerar denna trafik en av de större statliga insatserna iskärgårdarna. Vägverketanpassar fortlöpande trafikinsatsen på de allmänna färjelederna lillefterfrågan. Jag vUl i anslutning till det föregående erinra om att färjelederäven fortsättningsvis ersätts av broar. Exempel på delta är del planeradebrobygget lUl i kommun. Förslaghar framförts att ge taxibilar förtur på färjor. Prop.1975/76: 88 21 atlett sådant förfaringssätt på försök tillämpas på vissa färjeleder och jag haringet att erinra mot att dessa försök fortsätter och vidgas. Regelmässigt harbuss i linjetrafik förtur på de aUmänna färjeledema liksom läkarbilar ochsjuktransporter. I flera fall har också postbilar förtur. Trafikenpå de enskUda färjeledema i skärgårdarna är inte av samma omfattning som på deallmänna. Statens slöd tiU den enskilda färjetrafiken avunderskottet bidrar till att ge berörda öar en tillfredsställandetransportförsörjning. 1samband med ansöknuigar om sådana bidrag gör omfattande utredningarvad gäller trafikens ändamålsenlighet, kostnader och intäkter i trafikrörelsen m.m. Vid dessa bedömningar bör aU rimlig hänsyn las tUl de speciella förhållandensom karaktäriserar skärgårdarna och kommunikationerna där. Jag anser detvidare nödvändigt att länsstyrelserna i samband med att de behandlar frågor omstöd tUl enskilda färjor i förekommande faU beaktar den nödvändiga samordningenmellan färje- och båttrafik. Angelägenheten härav ökar i takt med elt ökat siatUgtekonomiskt engagemang i båttrafiken. Jag vill i sammanhanget understryka viktenav alt trafiken är rationellt ordnad, ett grundläggande krav för att bidragskall kunna utgå.