prop · FY031 · 1975-12-31 00:00:00 — UKÄ understryker i lUdiet medrektorsämbetet vid imiversi-tet vikten av att höjd tjänst iavtalstexten anges på sådant sätt att tjänstinnehavaren utan svårighet kanidentifieras. AD:s ordförande finner det angeläget attett genomförande av lönesystemutredningensförslag tar sig formen av en ändring eller av ett tUläggtiUStjL. ifrågasätter omsjälva lönegradsförändringen skall utgöra grund för ledigförklaring. Iallmänhet förändras tjänstens innehåll successivt. Logiskt bordeledigförklaring ske när tjänsten till slut bedömdes ha ändratsså att en "ny tjänst" konstituerats. Därefter skulle löneprövningenske. SFframhåller att det av lönesystemutredningen förordade systemet somallmänt sett förutsätter ledigförklaring bara i de fall där arbets uppgiftema har bytts ut i sådan omfattning att tjänsten framstår som i väsentliga delar eller helt nyskapad kräver att B-listeresultatet blir väsentligt klarare utformat i avtalsuppgörelserna, så att avsedda tjänster kan identifieras. Varje avsteg från grundregeln att ledigförklaring inte skall ske bör dessutom vara avklarat raeUanparterna vid förhandlings tillfället. Vid översyns- ochAB-förhandlingar bör därför av överens kommelsen framgå vilka tjänster som skaU ledigförklaras eller ej. TCO-S anser att partema börvidareutveckla förhandlingsformerna i enlighetmed lönesystemutredningens principiella synsätt. Även om frågornasåledes faller inom det avtalsbara området vill TCO-S redan nu 1975:1 Bilaga 2 Gemensamma frågor 18 understrykabetydelsen av att tjänsterna i väsentligt högre grad än som skett i det senasteALS-avtalet klart identifieras eller blir föremål för central eller lokalöverenskommelse om identifiering. Varje avsteg från en grundregel om attledigföiklaring inte skall ske måste förankras i överenskommelse mellan berördacentrala eller lokala parter. I händelse av tvist vid lokal förhandling skallfrågan gå vidare tiU central förhandling. De remissinstanser,som inte har kunnat instämma i lönesystemutredningens uppfattning att Icdigkungörande kan underlåtas ävendär bara en del av tjänsterna inom en ochsamma grupp flyttas upp efter B-listeförhandlingar, har i den mån desärskilt motiverat sin ståndpunkt anfört i huvudsak. Hovrätten för anser attdet krävs ett urvalsförfarande, som avoffentligrättsliga skäl bör lösas efter ledigförklaring och inte. RPS stöder sinuppfattning i)å exempel sora utvisar vilka identifikationssvårigheter som föreligger när baraen del tjänster i sarama grupp flyttas upp. Enligt styrelsens mening torde detäven vara svårt för de avtalsslutande parterna att fastställa vilka kriteriersom bör gäUa för att komma i fråga till de höjda tjänsterna. En mera rationellförhandlingsordning skulle vara att för de större myndigheternas del centraltavtal träffades om "" myndighetsvis, varefter fördelning avresp. "pott" fick ske efterförhandling mellan myndigheten och de lokala personalorganisationerna. GeneraltuUstyrelsen framhåller attB-listeförhandlingar av praktiska skäl inte sällan har använts för att höja entjänst vars innehåll mer eller mindre förändrats. Därför finns det ofta sakliganledning att ledig-förklara en sådan tjänst för att få innehavarens kompetensprövad i konkurrens med andra sökande. Styrelsen förordar att huvudregeln i nuvarande praxis behålls. Vid l:Ulsättning avtjänst som har höjts vid B-listeförhandling bör dock hänsyn kunna tastill, förutom förtjänst och skicklighet itraditionell mening, långvarigt innehav av tjänsten samt risk för"övertalighet" eller förflyttning till annan ort. Från huvudregelnom ledigförklaring bör undantag kunna göras om parterna i resp. avtal eller vidlokal förhandling har kommit överens om att viss tjänst eller viss grupp avtjänster skall tillsättas utan ledigförklarande. 5Ö anser att det föreligger ettoffentligrättsligt intresse av att den mest meriterade får den högre tjänsten ide fall där bara en del av tjänsterna isamma grupp flyttas upp. SÖ ställer vidare frågan i vUken utsträckningdet är möjligt att avtala om frågor av här berört slag. Det synes SÖ tveksamtom man kan avtala om att exempelvis tjänstgöringstidens längd skall utgöra detavgörande kriteriet vid urval till de höjda tjänsterna. (Fyra representanterför personalorganisationer inom SÖ ut- Prop.1975:1 Bilaga 2 Gemensamma frågor 19 talaremellertid uppfattnuigen att SÖ borde ha anslutit sig till lönesystemutredningensförslag på förevarande punkt.) SÖ anser vidare att omständigheterna i sambandmed översynsförhandling i regel är sådana att därav berörda tjänster inte börledigförklaras. i och länanser att även tjänster sora höjs i B-Iista bör i fråga om ledigförklarandebedömas på samraa sätt sora utredningen föreslår beträffande tjänster somändras i samband med AB-förhandlingar eller översynsförhandlingar. En tjänstsiimehåll kan nämligen efter hand ändras med hänsyn till innehavare. Ändringenkan vara önskvärd efter en lönegradsändring men svår att genomföra med"nuvarande" innehavare. Slutligen kan nämnas att SR och geruttryck för uppfattningen att när en tjänst ändrar karaktär och innehåll isådan omfattning att arbetsuppgifter och tjänstefunktioner inte längre rymsinora raraen för tjänsteavtalet, bör derma förändring leda till indragning aven tjänst med visst innehåll och inrättande av en ny tjänst med annat innehåll.Om lönegradsplaceringen av denna nya tjänst får förhandling föras i särskildordning. Innehavaren av den gamla tjänsten skall normalt beredas fortsattanställning, vilket får ske med beaktande av hans önskemål och kvalifikationer. Frågan om ledigförklaring avtjänst som höjts i lönegrad blir därför enligt SR och inte beroende avvilken typ av förhandling och avtal som har föranlettlönegradsändringen utan den blir beroende av om indragning och nyinrättandesker. analys av frågornaom tjänsts identitet och om Iedigkungörande av tjänst som höjs i lönegrad efteravtalsförhandlingar har vidgat synen på dessa frågor. Problemställningarna hardärefter ytterligare belysts vidremissbehandlingen av utredningens överväganden och slutsatser. Dettaaktualiserar frågan om vilka normer som bör tillämpas vid Iedigkungörande avhär avsedda tjänster. Som redogörelsen idet föregående visar, iakttas f.n. den ordningen att tjänst som höjs i lönegradefter avtalsförhandlingar regelmässigt utlyses ledig, om inte annat följer av statstjänstemannastadgan(1965: 601) eller myndighets instruktion. Från huvudregeln har dock undantaggjorts för tjänster som i B-listcförhandlingar höjs generellt på grund avomprövning av gällande normer för lönegradsplacering. I några fall har ocksåenstaka tjänster som höjts i lönegrad utan ändring av arbetsuppgifterna fåtttillsättas utan Iedigkungörande. Där förhandlingarna resulterar i att bara endel av tjänsterna inom samma grupp har lyfts, brukar dessa däremot kungöraslediga. föreslår nu attIedigkungörande skall kunna underlåtas även när bara en del av tjänsterna inomsamma grupp flyttas Prop.1975:1 Bilaga 2 Gemensamma frågor 20 Utredningen motiverar sitt förslag med attlönegradsändringen helt ligger på det lönetekniska planet och att därför något Iedigkungörande inte betingas avoffentligrättsliga skäl. Utredningen rekommenderar parterna att iavtalet ange de kriterier som skall gälla för att tjänstinnehav.are inoragruppen skall komma i fråga till de höjda tjänsterna (tjänstetidens längdosv.). För det fall en sådan ordning kommer till stånd anser utredningen attdet i avtalet bör slås fast att fördelningen av de höjda tjänsterna skall skeefter förhandlingar på det lokala planet. I händelse av tvist skulle frågornafå gå vidare till central förhandling. Vad utredningen sålunda förordar harvunnit de flesta remissinstansernasgillande. Såsom SF och TCO-S framhåller, kräver dock förslagets genomförandelängre gående preciseringar i avtalen än som hittUls har brukatförekomma. I och med det skapas de praktiska förutsättningarna för attavtalsresultatet kan effektueras utan Iedigkungörande av tjänsterna. Jag anseratt en sådan ändrad ordning är ändamålsenlig och bör kunna användas fr. o. ra.1975 års avtalsrörelse. Vad så angår frågan ora Iedigkungörandeav tjänst sora höjs i lönegrad i samband raed att arbetsuppgifterna ändras,innebär utredningens ställningstagande i korthet att Iedigkungörande allmäntsett bör ske i fall där arbetsuppgifterna byts ut i sådan omfattning atttjänsten framstår som väsentligen ellerhelt nyskapad men inte i andra fall. Jag delar i princip detta synsätt.Det är alltså inte själva lönegradsändringen sora skall anses konstituera en nytjänst. Vad jag nu har sagt gäller i första hand tjänster vilkasarbetsuppgifter ändras i samband med omorganisation. Jag hemställer attregeringen bereder tUlfälle attta del av vad jag nu har anfört. 9 Vissa pensionsfrågor m. m. Det träffade allmännapensionsavtalet gäller som nämnts (s. 1) statstjänstemän och andra innehavareav statligt reglerade tjänster. Frågor ompension till inneha.vare av ordinarie tjänster som tUlsätts medförordnande för bestämd tid eller tUls vidare regleras ej närmare i avtalet. Detsamma gäller pensionsförmånerna förde icke-statliga arbetstagare med statlig pensionsrätt som faller utanföravtalsverkets (SAV) förhandlingsområde. Med stöd avbemyndigande av riksdag (prop. 1960: 151, SU 1960: 143, rskr 1960: 323) beslutarregeringen vidare i frågor om förmåner av pensions natur åt statsanställdautan statlig pensionsrätt och derasefterlevande. Bemyndigandet är emellertid inte genereUt tillämpligt. Vissafrågor måste därför hänskjutas tiU . 1975:1 Bilaga 2 Gemensamma frågor 21 Genom det s. k. trygghetsavtalet har detjänstemän inom SAV:s förhandlingsområde som har skadats i sin anställningtillförsäkrats rätt till ersättning som tillsammans med eventuell ersättningfrån annat håll avses skola kompensera demhelt för såväl ekonomisk som ideell skada. Ersättningsfrågorna prövas avtrygghetsnämnden. Ett särskdt olycksfallsskyddhar införts också för värnpliktiga. Regeringen har efter dessa regleringaratt ta befattning med ärenden om ersättning av skadestånds natur främst närtredje man berörs. I fråga om ersättning i form av livsvarig livränta beslutardock . De frågor ompensionsförmåner som gäller enskilda personer och om periodiska ersättningar av skadeståndsnatur som regeringen underställer har förhållandevis ringa räckvidd.Men frågoma är ofta av den naturen att ett snabbt avgörande är önskvärt.Regeringen bör därför begära riksdagensbemyndigande att själv avgöra dessa frågor i huvudsaklig överensstämmelse medde allmänna normer som har varit vägledande vid bedömningen avsådana frågor. Gäller det beslut av större principiell betydelse, bör dockfrågan avgöras av . Regeringen börockså begära bemyndigande att besluta om ändringar i SPR i den omfattning de rörenbart icke-statliga anställningar utanför SAV:s förhandlingsområde. Frågor omanslutning till reglementet av personal vidicke-statliga inrättningar bör däremot fortfarande underställas . I anslutning till dessa frågor vill jaganmäla en fråga som har samband med lagen(1974: 12) om anstäUningsskydd. Enligt 7 § andra stycketstatstjänstemannalagen föreskrivs bl.a. att förordnande på tjänst meddelas förbestämd tid eller tills vidare samt att förordnande tUls vidare får meddelas att gälla längst till visstidpunkt. Enligt tredje stycket gäller numera som huvudregel attförordnande för bestämd tid eller tills vidarelängst tUl viss tidpunkt får meddelas endast om det föranleds av arbetsuppgifternassärskilda beskaffenhet eUer om anställningen gäller provtjänstgöring,praktikarbete eller vikariat. Inom det statligt lönereglerade områdetfinns ett stort antal ordinarie tjänster med beteckningen p. Förordnande påsådan tjänst meddelas för bestämd tid. På grund av de ändrade reglerna istatstjänstemannalagen torde det bli aktuellt att förändra vissa av dessatjänster till tjänster med förordnande tills vidare. Eftersom tjänsterna nu ärordinarie torde det ligga närmast tiU hands att behåUa dem som ordinarie.Ordinarie tjänster med förordnande tills vidare har beteckningen r. Detjänster som förändras bör därför inrättas som ordinarie tjänster med dennabeteckning. Om sådan tjänst ärlönegradsplacerad lägst i F 24, krävs medverkan för ettutbyte. Med hänsyn till att utbytet kommer tiU stånd som en följd av beslut om förstärkt anstäUningsskydd är det naturligtatt regeringen får bemyndigande att i sådant fall byta ut ordinarietjänst i F 24 och högre lönegrader med beteckningen Prop.1975:1 Bilaga 2 Gemensamma frågor 22 pmot lika hög tjänst med beteckningen r. Sådant bemyndigande bör därför begäras. Vissa ordinarie tjänster med beteckningenp är förenade med rätt till förordnandepension enligt förordnandepensionskungörelsen(1959: 288). Något liknande pensionsarrangemang gäller inte för ordinarietjänster med beteckningen r. Ett utbyte mellan dessa tjänstetyper torde dock iallmänhet inte vålla något problem, eftersom innehavaren av ett löpandeförordnande självfallet får behålla detta om han så önskar ochalltså bevara sin rätt till förordnandepension. Det kan dock uppkommasituationer när det från såväl den enskildes som statsförvaltningens synpunktkan vara till fördel om regeringen har möjlighet att besluta om pension tUlinnehavare av ordinarie tjänst med förordnande tiUs vidare. Sådana situationersom jag här avser kan uppkomma beträffande såväl tjänsteman som varitinnehavare av ordinarie tjänst med förordnande för bestämd tid som annanordinarie tjänsteman med förordnande tills vidare. Regeringen bör därför begärariksdagens bemyndigande att efter prövning i varje särskUt fall få besluta ompension åt sådan tjänsteman. Som förutsättning för beslut om pension bör dockgälla att tjänstemannen ansökt därom eller förklarat sig inte ha någon erinrandäremot. Med hänvisning till vad jag nu har anförthemställer jag att regeringen föreslår 1. avgöra frågor om pensionsförmåner förenskilda personer och om periodiska ersättningar av skadestånds natur i huvudsaklig överensstämmelse med de allmänna riktlinjer som hittUls varit vägledande vid bedömningen av sådana frågor, 2. besluta om ändringar i statens allmännatjänstepensionsreglemente i den omfattning de rör enbart icke-statliga anställningarutanför det statligt lönereglerade området, 3. byta ut tjänst i Fp 24 och högre tjänstmot lika hög tjänst med beteckningen r, 4. efter prövning i varje särskilt fallbesluta om pension åt inne havare av ordinarie tjänst med beteckningen r. Med stöd av beslut (prop.1972: 1, bil. 2, InU 1972: 4, rskr 1972: 33) har Kungl. Maj:t den 1 juli 1972försöksvis inrättat (här kalladnämnden). Denna är i administrativt hänseende knuten till statenspersonalnämnd (SPN). Nämnden har redovisat erfarenheterna avverksamheten. I redovisningen konstaterar nämnden att det för myndigheter, somi sin verksamhet utnyttjar eller överväger att utnyttja psykologiskaurvalsmetoder, Prop.1975:1 Bilaga 2 Gemensamma frågor 23 äveni fortsättningen bör finnas möjlighet att från centralt, sakkunnigt hållerhålla upplysningar och råd i frågor som sammanhänger med uppläggning och genomförandeav psykologiska undersökniiigar. Behovet aven sådan upplysnings- och rådgivningsverksamhet är emellertid enligt nämndenf.n. inte av en sådan art och omfattning att ett fristående centralt organbehövs. Nämnden föreslår därför att dess verksamhet upphör vid utgången /75 och att arbetsuppgifterna förs över på annan statligmyndighet, närmast SPN. Nämnden förutsätter härvid att, då så kan visa sig behövligt, psykologisk expertis tUlkallas. Nämndens tjänster har tagits i anspråk irelativt ringa omfattning. Det råder f. n.en viss osäkerhet om i vilken utsträckning psykologiska urvalsmetoder ifortsättningen kommer att utnyttjas inom statsförvaltningen och därmed också om behovet av rådgivande och vägledande verksamhetav det slag som nämnden bedriver. Jag delar nämndens uppfattning att ettsärskilt centralt organ f.n. inte behövs. Myndigheter som använder eller överväger att använda psykologiska urvalsmetoderbör dock även fortsättningsvis ha möjlighet att få upplysningar och råd fråncentralt, sakkunnigt håll. I enlighet med nämndens förslag anser jag därför att regeringen bör besluta attde uppgifter som försöksvis åvilat nämnden förs över till SPN och attnämndens verksamhet upphör . SPN har därvid möjlighet att vidbehov tiU-kalla psykologisk expertis. Jag heraställer attregeringen bereder tillfälle attta del av vad jag nu har anfört. 11Inrättande av personliga tjänster för vissa tjänstemän som ga ranteras fortsattanställning i Anställd som har tillräckligt vägandeskäl mot en flyttning från isamband med myndighets utlokalisering garanteras enligt beslut av 1971års riksdag fortsatt anställning i (prop. 1971: 29 s. 139, InU 1971: 15, rskr 1971: 196). Näranden för vissa omplaceringsfrågor(NOM) har att ta ställning tiU om åberopade skäl mot flyttning är attanse som tUlräckligt vägande. Om NOM finner att så är fallet meddelar NOM ettbeslut att tjänstemannen "bör" undantas från flyttning från (s. k. NOM-garanti). () har ålagtsatt centralt svara för rekryterings- och omplaceringsfrågor i samband medomlokaliseringen. SPN har också tilldelats särskilda medel för dennaverksamhet. Enligtomplaceringsförordningen (1974: 1006) gäller vissa kompletterande regler vid rayndigheternaspersonalrekrytering. Härigenom har skapats raöjlighet för SPN att till tjänstanvisa bl. a. person som inte önskar flytta. SPN har härvid gett omplacering avpersoner med NOM-garanti hög prioritet. 1975:1 Bilaga 2 (lemensanuna frågor 24 Med utgångspunkt i det arbete som hittUlshar bedrivits inom NOM kan antas att av deca 11 000 anställda som berörs av omlokaliseringens båda etapper omkring1 500 kommer att beviljas NOM-garanti. I första hand undersöks möjhgheterna attomplacera anställda med NOM-garanti tUl ledigblivna eller nyinrättade tjänstervid de myndigheter som skall vara kvar i . Trots de stora insatsersom SPN gör för att omplacera anställda med NOM-garanti torde det övergångsvisuppstå problem att bereda dem sysselsättning. Det bör med hänsyn härtill öppnasen möjlighet för regeringen att utanför personalstaten inrätta nya personligatjänster vid myndigheter i för anställdamed NOM-garanti. Detta innebär att myndigheterna tUlförs personalförstärkningarvarvid möjligheterna att fullgöra angelägna arbetsuppgifter förbättras. Vidvalet mellan olika tjänster som kan bli aktuella bör den omplaceringssökandensindividuella förutsättningar vara styrande. Det bör, i enlighet med vad jagtidigare anfört, eftersträvas att vid första lämpliga tillfälle placeravederbörande på en reguljär tjänst hos myndigheten. Riksdagensmedverkan behövs i allmänhet för att inrätta ordinarie och extra ordinarie tjänster i F 24 och högrelönegrader. Med stöd av riksdags bemyndigande (prop. 1972: 1, bil. 2,s. 13, InU 1972: 4, rskr 1972: 33) har regeringen möjlighet att inrättapersonliga sådana tjänster om det behövs för att infria garanti om fortsattanställning i . Erfarenheterna numera talar således för attdetta bemyndigande kan behöva utnyttjas i större utsträckning än som förutsågsnär det lämnades. Häroiu bör underrättas. Personliga tjänster iövrigt inrättas av regeringen. På grund av här avseddapersonalförstärkningar kommer också anslagen för vissa myndigheter i Stockholmatt belastas med större utgifter än som beräknas i budgetpropositionen. Iallmänhet berör detta förslagsvis betecknade anslag som i så fall kan behövamerbelastas. I vissa fall kan de ökade utgifterna koraraa att belastareservationsanslag eller obetecknade anslag eller affärsverk. Jag avser attföreslå regeringen att i kommandeproposition med förslag tUl anslag till täckning av merkostnader förlöner och pensioner ra. begära att i sådana faU få möjlighet att anvisa demedel som behövs från täckningsanslaget. Jag heraställer attregeringen bereder tillfälle attta del av vad jag nu har anfört. Försöksverksamhetenmed programbudgeteringen inleddes efter ett flerårigt utredningsarbete. Insatser har därvidgjorts såväl vad gäller försvarsdepartementets verksamhetsområde som inom dencivila delen av statsförvaltningen. Prop.1975:1 Bilaga 2 Gemensamma frågor 25 Redogörelser för utrednings- ochförsöksverksamheten har sedan år 1969lämnats till i förevarande sammaidiang. Inom försvarsdepartementetsverksamhetsområde tillämpas enligt statsmakternas beslut (prop. 1970:97, SU1970:203, rskr 1970:420) fr. o. m. /73 ett nytt system förplanering och budgetering. Huvudelementen i det nya systemet utgörs avperspektivplanering, systemplanering,programplanering och programbudgetering. I det nya systeraet följer planering,budgetering och redovisning m.m. enindelning av försvaret och dess verksamhet i prograra och produk-tionsoraråden.Anslagen i statsbudgeten samt de s.k. uppdragen från regeringen till centralamyndigheter och mellan olika myndigheter är anpassade till dennaindelning. Delvis nya regler tillämpas för rollfördelningen meUan olika nivåer, för ekonomiska relationer mellan myndigheternaoch för redovisning av prestationer och kostnader. Inom den civila delen avstatsförvaltningen berörs numera närmare 30 rayndigheter av arbetet medprogrambudgetering. Av dessa har 19 fått anslag anvisade i programterraer,nämligen fr.o.m. /71 statens bakteriologiska laboratorium,, , statskontoret, ,patent- och registreringsverket, statens lantmäteriverk (dåvarandelantmäteristyrelsen resp. rikets allmännakartverk), statens provningsanstalt, statens skeppsprovningsanstalt,styrelsen för teknisk utveckling, fr.o.m. /72 vissa enheter inora polisväsendet, vissa enheter inora kriminalvården,, fr.o.m. /73 statens väg- och trafikinstitut, enheten förföretagsutveckling vid statens industriverk (dåvarande statens institutför företagsutveckling), arbetsmarknadsverket, , fr. o. /74 teknisk utbildning ochforskning vid högskolan i samt fr. o. m. innevarande budgetårSveriges geologiska undersökning och filosofisk utbUd-ning samt medicinsk utbildning och forskning vidhögskolan i . För /76 föreslås överstyrelsen förekonomiskt försvar få anslag anvisade i programtermer. Övergången tillprogrambudgetering har inneburit en övergång från utgiftsslagsinriktade tUländamålsinriktade anslag. Budgetering på myndighetsnivå sker på program. För varje program skall målendiskuteras och kostnadema anges. Där så är möjligt skall även förväntade prestationeranges. Försöken har också gällt myndigheternas interna styrsystem, främstrutiner för planering, löpande styrning, uppföljning och kontroll. Huvudsyftetmed programbudgeteringen är att förbättra förutsättningarna att träffa meramedvetna val och därraed främja en bättre hushållning med knappa resurser. Maj:t uppdrog den 1 oktober 1971åt att med biträde avberörda rayndigheter utvärdera försöksverksamheten rörandeprogrambudgetering. Resultatet från de tre första delrapporterna Prop.1975:1 Bilaga 2 Gemensamma frågor 26 hartidigare redovisats för (prop. 1972: 1 bil. 2, prop. 1973: 1 bil. 2,prop. Inom pågår f.n. arbete med enslutrapport avseende denna utvärdering. Programbudgetering har införtsefter utredning och prövning i varje särskUt fall. Jag finner det naturligt attså sker även . Jag torde i annat sammanhang få återkomma tillregeringen raed de förslag sora kan föranledas härav. Jag vill erinra ora attförsöksverksamheten i första hand avsett programbudgetering påmyndighetsnivå. Frågan hur budgeten skall göras till ett mer effektivtinstrument på statsmaktsnivå för att fördela och styra samhällets resurser harbehandlats av budgetutredningen. Budgetutredningensförslag (SOU 1973: 4346) rör bl.a. rollfördelningen i budgetarbetet,ändamålsindelning av budgeten, planering, beslutsunderlag i fråga ominvesteringar, förmögenhetsredovisning och kapitalkostnader samt anslagssystem. Betänkandet har remissbehandlats och bereds f.n.inom . Jag hemställer attregeringen bereder tillfälle attta del av vad jag nu har anfört. 1975:1 Bilaga 2 Gemensamma frågor 27 Sammanställningav remissyttranden över betänkandet (Ds Fi 1973 16) U-Iandsuppdragetsmeritvärde Utredningensförslag har i stort fått ett positivt mottagande av remissinstanserna.