prop · FZ03166 · 1975-12-31 00:00:00 — Remissinstansernahar tUlstyrkt förslaget att lagen görs permanent eUer lämnat det utan erinran.Statens avtalsverk ifrågasätter dock om inte beslut att permanenta lagen böranstå tills den aviserade nya lag-stiftnmgen på arbetsrättens område har kommitfram. TCOanser att styrelserepresentation utgör ett viktigt komplement tUl andrainflytandeformer för de anställda i företagen. Därigenom får de anställdamöjlighet att följa beslutsprocessen i angelägna frågor från behandling iföretagsnämnden tiU avgörande beslut i styrelsen. Vidare anser TCO att lagenbidragit till ökad facklig aktivitet och förbättrat kontaktema mellanföretagsledningen och de fackliga företrädarna. Styrelsemedverkan har ocksågivit direktkontakter med de reellt sett betyddsefuUaste beslutsfattarna,främst ägarrepresentanterna i styrelserna. Redan av dessa skäl är det TCO:sbestämda uppfattning att styrdserepresentation för de anställda såsominstitution i enlighet med industriverkets förslag bör permanentas. framhåller att det med hänsyn tUl försöksperiodens längdär tveksamt om man på det här stadiet bör dra några mer bestämda slutsatser närdet gäller lagens detaljutformning. SFO anser dock att helhetsintrycket ärpositivt och stöder därför förslaget om en permanentning av lagstiftningen. Lagenhar enligt Kooperationens förhandlingsorganisations (KFO) erfarenhet berett deanstäUda värdefulla möjligheter att vinna insyn och medbestämmande i företagensstyrelser. Försöksverksamheten ger enligt KFO vid handen att lagstiftningen börpermanentas, men att viss omarbetning bör ske i samband därmed. 10.3Storleksgräns samt begränsning till företagsstyrelser av viss storlek förslag om att samtUga aktiebolag och ekonomiska föreningar medminst 50 anställda oberoende av styrelsens storlek skall omfattas av lagen samtatt lagen också skaU äga tUlämpning vid företag med färre än 50 anstäUda för defall styrelsen har minst tre bolagsstämmovalda ledamöter är meningarna deladebland remissinstanserna, SFO och , TCO liksom bl. a.kommunförbundet och uttalar sig positivt tUl förslaget. SAF/industriförbundetliksom bl. Skogs- och lantarbetsgivareför-eningen, Sveriges redareföreningoch yirkesmätningsrådet motsätter sig däremot bestämt förslaget om sänktstorleksgräns. 7 1975/76.1 saml. Prop.1975/76:166 98 bundetframhåller att det faktum att tre eller flera personer råkar sitta i ettsmåföretags styrelse inte på något vis innebär att de anställdas intresse fördenna form av inflytande blir större. Den ofta förekommande anknytningen tiUägarnas privata ekonomi i företag av denna storlek gör enligt organisationernaatt styrdserepresentation för de anställda är direkt olämplig. Verkets förslagatt samtiiga aktiebolag och ekonomiska föreningar med minst 50 anställda skaUomfattas av lagen finner organisationema inte motiverad. Att gränsen 50anställda ansetts lämplig i samband med avtalen om företagsnämnder innebär inteenligt organisationerna att arbetsformerna i de mindre företagens styrelser iregel är av den karaktären att en utvidgad representation blir meningsfull. anför att en sänkning av storleksgränsen kommer att medföraicke oväsentiiga konsekvenser på sjöfartens område. De avlösningssystem som haretablerats I de olika rederierna medför att i det övervägande antalet fartygfinns minst 50 personer anställda, varför rederier med endast ett fartyg kankomma att omfattas efter en.eventuell ändring i kravet på antalet anställdaför rätt till styrelserepresentation i den permanenta lagstiftningen. har arbetstagarrepresentanternas närvaro vidstyrelsesammanträden varit förenad med avsevärda kostnader, vilka särskiltkännbart kommit att drabba de mindre rederierna. Beräkningar har gjorts somvisar på kostnader i storleksordningen . för varje arbetstagarrepresentantoch styrelsesammanträde. KFOdelar industriverkets uppfattnuig att möjligheter till styrdserepresentationbör erbjudas de anställda även i företag med färre än 100 anställda. De avindustriverket angivna skälen för gränsen 50 anställda kan dock icke ansesgodtagbara, dels därför att den aktuella regehi icke avses bli tUlämplig i defall företagets styrelse har minst tre bolagsstämmovalda ledamöter, dels ocksådärför att vissa företagsnämndsavtal på handelns område bar en lägre gräns förantalet anstäUda. Densekundära regeln, innebärande att de anställda har rätt tUl styrelserepresentationdå företagets styrelse har minst tre bolagsstämmovalda ledamöter oavsettantalet anstäUda, kommer enligt KFO:s åsikt att upplevas som orättvis av såvälarbetsgivare som arbetstagare. På KFO:s verksamhetsfält finns många småekonomiska föreningar med färre än fem arbetstagare inom såvälkonsumentkooperationen som oljekooperationen. Vidare har även HSB ochRiksbyggen ett stort antal bostadsrättsföreningar, som vanligen endast har endeltidsanställd fastighetsskötare eller liknande. Den föreslagna lagstiftningentorde få till följd att de anställda i sådana små föreningar har rätt att bUrepresenterade i styrelsen medan de anstäUda i många aktiebolag med betydligtstörre verksamhet och upp till 50 anställda inte har sådan rätt. KFO uppleverdet som ett jämUkhetskrav och som följd därav utomordentiigt väsentiigt att lagstiftningenger lika möjligheter för arbetstagare som arbetar under likar- 1975/76:166 99 tadeförhållanden att utöva denna rätt. De anställdas möjlighet till styrelserepresentationbör. därför inte bestämmas efter två helt skUda principer. KFO är därför avden bestämda uppfattnmgen att enbart en gräns bör utsättas för rätten tiUstyrelserepresentation och att denna bör bestämmas till 25 anstäUda. KAB och anser i Ukhetmed KFO att sekundärregeln om tre styrelseledamöter speciellt drabbar mindreekonomiska föreningar. De föreslår därför att regeln utgår eller att undantagfrån lagens tiUämpningsområde göres för bostadsrättsföreningar,bostadsföreningar samt allmännyttiga bostadsföretag. LOanför att eftersom lagen har gällt en treårig försöksverksamhet, hardet varit naturligt att begränsa försöket till vissa företag bl. a. med tankepå utvärdering. Vid en permanent lagstiftning vore det däremot inkonsekvent attöverhuvudtaget bibehålla storleksgränser för företag som skall omfattas avlagen. LO finner att behovet av löntagarinflytande är lika stort om intestörre i de mindre företagen. De anställda i dessa företag är missgynnade Ifråga om företagsdemokratiska rättigheter. I många av småföretagen finnsstyrelsen ofta bara på papperet. Man bör dock överlåta till de anställda attavgöra om de vUl utnyttja möjligheten till styrelsemedverkan eller inte. Omden lokala fackUga organisationen finner att styrelserepresentationen saknarvärde för de anställda, bör man enligt LO ha rätt till någon annan form avmotsvarande inflytande. TCOansluter sig tiU förslag men anser att om företag med mindre än50 anställda erhållit lokaliseringsstöd som är minst lika stort somaktiekapitalet bör detta grunda en rätt för de anställda att delta iföretagets styrelse oavsett företagets storlek. I remissyttrandegäUande styrelserepresentation för samhället har likartade synpunkter ochförslag redovisats. Endastett mindre antal remissinstanser har kommenterat industriverkets förslag omkoncernstyrelserepresentation. SFO, , SAF/industriförbundet,A-pressens samorganisation, KFO, LO, TCO och /SR är positiva tiU förslageti stort. SFO och Statsföretag ABhar inga principiella erinringar. Däremot anser man det ofrånkomligt atttillsättningsförfarandet kan bli ytterligt komplicerat i fall där dotterbolagenär många, kanske även geografiskt mycket spridda och representerande ettflertal olika branscher. SFO förutsätter dock att de lokala fackligaorganisationerna i samråd skall kunna lösa valproceduren på ett smidigt sätt. EnligtSAF/industriförbundets mening saknas underlag för att i den nuaktuella lagen inta en bestämmelse om "koncernval" 1975/76:166 100 somberör aUa bolagsformer. Organisationema hänvisar till att i lagstiftningen omhandelsbolag m,. m. uppställs ej krav på särskild styrelse men att fråganövervägs av bolagskommitté. Beträffande de särskilda problem som ärförknippade med ekonomiska föreningar framhåller organisationerna att de ärföremål för överväganden inom i samband med en kommanderevision av lagen om ekonomiska föreningar. I avvaktan på ny lagstiftning momdessa områden bör koncembestämmdser angående styrelserepresentation för anställdaenUgt organisationernas mening begränsas tUl koncerner i aktiebolagsrättsligmenmg. KFOanser att förslaget torde undanröja en av den nuvarande lagens brister. Inomvissa koncerner har den speciella organisationen nödvändiggjort särskildakonstraktioner för arbetstagarrepresentation. Så är fallet beträffande KF öchdess dotterbolag, vars styrelser utgöres av KF:s direktion. Genomöverenskommelse har samtliga anställda inom koncernen tillförsäkratsrepresentation i med fyra ledamöter. LOframhåller att i koncembUdningar kan inflytandet över besluten komplicerasgenom att beslutsfattandet kan hänskjutas till annan juri-iisk enhet inomkoncernen. Det kan t. ex. gälla ett förvaltningsbolag. Med tanke på de viktigabeslut som kan fattas i ett sådant förvaltningsbolag och på de konsekvenserbesluten kan få för samtliga anstäUda inom koncernen, är det från fackligsynpunkt synnerUgen angeläget att koncemens samtliga anställda genom sinafackliga organisationer bereds tillfälle tUl styrelsemedverkan i sådanaförvaltrungsbolag. LO anser vidare att då möjlighet finns att beslut flyttastiU sidoordnade eUer underordnade juridiska enheter där löntagarrepresentationi styrelserna saknas bör de anställda även ges rätt till styrelsemedverkan isådana organ inom en koncern. Förövrigt anser LO att reglema som definierar koncerner är oklara och bör ses överså att alla koncernliknande företagsbildningar omfattas. Visserligen innebärden nya aktiebolagslagens regler om koncerriräken-skaper och koncernrevisionatt koncerner måste definieras, men det är enligt LO även angeläget att andraföretagsformer än aktiebolag omfattas av konceroreglerna t. ex. handelsbolagoch ekonomiska föreningar. OcksåTCO anser att reglema, som defuiierar koncerner är oklara och bör sesöver, så att samtliga koncemliknaride företagsbildningar omfattas. Vidareanser TCO det angeläget att också andra företagsformer än aktiebolag omfattasav koncernreglerna, t. ex. handelsbolag och ekonomiska föreningar. Ävenföretag, som drivs i kommission måste enligt TCO uppmärksammas och innefattasav en översyn, varvid lagen bör reglera möjligheten för företaget och deanställda att komma överens om annan lösning. Samtligaremissinstanser som yttrar sig över industriverketsförslag att Prop.1975/76:166 lOi samtligaanställda inom en koncern skall ges rätten att välja koncern-representanttiUstyrker förslaget. Bland dessa kan nämnas SFO, , , TCOliksom SAF/industriförbundet, KFO och A-pressen samorganisation. 10.5 Beräkningav antalet anställda Endastett fåtal remissinstanser har yttrat sig över förslaget att man vid beräkningav antalet anstäUda vid val av styrelseledamot skall utgå fråntiUsvidareanstäUning eller 16 timmars arbetsvecka samt att beräkningen skallske på genomsnittet under närmast föregående år. SAF/industriförbundet,SHIO liksom KFO begränsar sig till att tillstyrka industriverkets förslag. Patent-och registreringsverket anser att ett enhetiigt beräkningssätt kan varavärdefullt. anser dock att industriverkets förslag bör föranledaen komplettering av aktiebolagslagen som ger uttryck för de nya principerna förberäkning av antalet anställda. Det bör enUgt patentverket vid valet avberäkningsgrund observeras att antalet anställda kan ha betydelse vidtillämpning av annan lagstiftning än lagen om styrdserepresentation för deanställda. LOframhåUer att vid beräkning av organisationsgraden har vissa tvistigheter medoförmånlig utgång registrerats av vissa fackliga organisationer. En delföretag har en stor mängd extraanstäUda som inte är fackligt organiserade.Detta har i vissa fall förhindrat de fackligt organiserade heltids- ochdeltidsanställda att utöva rättmätigt inflytande på styrelsearbetet, eftersomde inte lyckats uppnå den 50 %-iga organisationsgraden. Genom att tiUämpabegreppet "tiUsvidareanställd" enligt lagen om anställningsskydd kanenligt LO klarhet nås vid tillämpning av både organisationsgrad och 80 %-regel.I de faU begreppet "tUlsvida-reanstäUd" inte gäller, t. ex. beträffandeobjektsanställda, kan i stället gränsen för de sociala förmånerna (16arbetstimmar ) användas. LO tillstyrker således industriverketsförslag i detta hänseende. 10.6 Undantagfrån lagens tillämpning Industriverketföreslår att nuvarande regler vad gäller dispens i enskilda fall bibehålls menatt undantag från lagen skall kunna beviljas även för det fall att antaletanställda eUer antalet styrelseledamöter nedgår imder det lägst föreskrivna omsärsldlda skäl föreUgger. a. ordföranden i , kommunförbundet, LO, TCO, /, , KAB samt ansluter sig till industriverketsförslag. 1975/76:166 102 Avde remissinstanser som yttrat sig i denna fråga hänviseir flertalet i likhetmed industriverket till pågående utredningsarbete. LO framhåller emellertid attmånga löntagare saknar möjlighet till styrelserepresentation då det finns ettstort antal företag som driver rörelse under andra juridiska former än somaktiebolag eller ekonomisk förening. Då det vid ett borttagande avstorleksgräns för styrelserepresentation sannolikt skulle bli ännu meramarkerat anser LO att företagsformer där det finns anställda utreds med avsiktatt möjliggöra löntagarrepresentation i styrelserna. Virkesmätningsrådetföreslår att virkesmätningsföreningarna undantas från lagenstillämpningsområde. Föreningarnas styrelser har en sammansättning som ärbalanserad på så sätt att de består av lika antal representanter förvirkessäljare och virkesköpare samt opartisk ordförande. Rådet finner detuppenbart att representation för de anställda i virkesmätningsföreningarnasstyrelser skulle påverka denna balans. Arbetstagarnas intresse av insyn ochinflytande bör enligt rådets mening tUlgodoses genom att arbetstagarledamöternafår närvara vid styrelsens sammanträden med rätt att yttra sig men inte attdelta i besluten. Ettflertal remissinstanser har lämnat synpunkter på frågorna om 80/20-regdn vidfördelning av styrdseplatser, arbetstagarledamots utseende bland de anställdahos företaget, särskilt tillstånd för att tillhöra annat företags styrelse samttiden för arbetstagarledamots uppdrag. , , , TCO liksom /SR, KFO, KAB samtSABO ansluter sig till industriverkets synpunkter och förslag. LOanser att om man skall representera samtliga anställda i styrelsen så böråtminstone majoriteten av de anställda vara fackligt anslutna. Problem kanvisserligen uppkomma om en facklig organisation inte vill delta istyrelsearbetet och därmed hindrar de andra fackliga organisationernasstyrelserepresentation, men sådana problem är enligt LO av ytterligt litenomfattning. De fackliga organisationerna bör kunna komma överens om hurrepresentationen skall utnyttjas. Den fackliga organisation eller de fackligaorganisationer med samma huvudorganisation som omfattar av deorganiserade löntagarna har rätt att besätta samtliga styrelseplatsersåvida organisationerna inte enats om annan fördelning. Denna regel bör enligtLO bibehållas med tanke på de få problem som framkommit samt det berättigade iregelns innebörd. TCOframhåUer att, om den 80/20-regel som gäller vid fördelning avstyrelseplatserna mellan de lokala fackliga organisationema behålls. 1975/76:166 103 denbör med hänsyn till att suppleanterna enligt förslaget får närvaro-ochyttranderätt kompletteras med bestämmelser, som i de fall båda ordinarierepresentanterna utses av det ena huvudkollektivet det andra huvudkollektivetfår möjligheter att utse åtminstone den ena av de två suppleantplatserna. Enligt TCO:s uppfattningbör arbetstagarledamots mandattid även fortsättningsvis fastställas av den somutser honom. TCO ansluter sig dock till verkets förslag, att samma maximalamandattid skall tillämpas för aUa styrelseledamöter, under förutsättning att defackliga organisationema inom denna maximitid ges rätt fastställa arbetstagarledamöternasmandattid. SAF/industriförbundetframhåller att de finner det principiellt felaktigt att inte samtligaanställda, oberoende av organisationsförhåUanden ges möjlighet att delta ivalet av arbetstagarledamöter 1 styrelsen. Vad gäller regeln attarbetstagarledamot bör utses bland de anställda ariser organisationerna att detfinns motiv för en skärpning. Innebörden av regeln bör enligt organisationernavara att ledamöterna skaU utses bland de anställda såframt inte särskilda skältalar häremot. SHIO anför liknande synpunkter. SAF/industriförbundettiUstyrker förslaget om att samma maximala mandattid skall tillämpas för allastyrelseledamöter och att de fackliga organisationerna inom denna maximitid gesrätt fastställa arbetstagarledamöternas mandattid. Enligt SHIO.s uppfattningbör samma mandattid tillämpas för alla styrelseledamöter. Avde remissinstanser som behandlar frågan tillstyrker LO, TCO, /SR, samt A-pressens samorganisation förslaget att suppleanterna gesnärvaro- och yttranderätt. LO framhåller att man, omsuppleanterna bereds möjlighet att närvara på styrelsemötena får en bättrekontinuitet vid byte av representanter. Vidare får de ordinarie representanternaett direktare stöd för sitt arbete som informationsspridningen skulleunderlättas. Grappen direkt engagerade i styrelsearbetet bUr större, vilketenligt LO måste resultera i bättre kollektiv kompetens hos de fackligarepresentanterna. Ett annat skäl till att ge suppleanterna möjlighet attnärvara på styrelsemötena är att det betyder en utvidgadlöntagarrepresentation i styrelserna. LO har tidigare krävt att en tredjedelav styrelsen skall tillsättas av de anställda. Med undantag för de allrastörsta företagen är kravet redan uppfyUt med nuvarande lagregler. Genom attlåta suppleanterna närvara tUlgodoses de fackliga önskemålen somreglerna angående val och fördelning av styrelseplatser inte behöver ändras. TCOhälsar industriverkets förslag med tillfredsstäUelse. 1975/76:166 104 nenvUl kraftigt trycka på att i praktiken innebär förslaget att suppleantemalikställs med de ordinarie ledamöterna vad gäller såväl utbildning somtillgången tiU muntlig och skriftiig information. finner förslaget betänkligt med hänsyn till att antalet vidmötena närvarande styrelseledamöter kan bli besvärande stort. Organisationenanser dock att industriverkets argument för en lagbestämmelse med dennainnebörd är starka. De anser att man bör överväga om man inte bör begränsatillämpningen av den föreslagna regeln om närvaro- och yttranderätt försuppleanter till bolag med minst 100 anställda. För mindre företag gällerknappast argumentet om en breddad representation. KFOanför att industriverkets motiv också kan åberopas för bolagsstämmovaldasuppleanters närvaro- och yttranderätt. Motiveringen kan även medföra attägargrapper, som befinner sig i minoritet får ökat intresse för representationi styrelsen. Det är uppenbart att såsom industriverket har påpekat någonreeU inflytandeförskjutning inte kommer till stånd genom förslaget. Dockkommer de ägarvalda suppleanterna att uppfatta sig vara i imderläge gentemotde arbetstagarvalda genom att inte kontinuerUgt få följa styrelsearbetet. Kravpå närvaro- och yttranderätt kan därför förväntas från de ägarvaldasuppleanterna. Detta skulle exempelvis för KF:s del innebära attstyrelsesammanträdena skuUe bevistas av 108 personer med yttranderätt. KFOställer sig därför avvisande till förslaget i nu aktuellt hänseende. Däremotdelar KFO industriverkets uppfattning att suppleanterna bör erhåUa den utbUdningsom de ordinarie arbetstagarledamöterna får och aUt material, som är nödvändigtför att de ska kunna hålla sig å jour med styrelsearbetet. SAF/industriförbundet,samt SHIO StäUer sig helt avvisande till förslaget.SAF/industriförbundet anser således att nuvarande valfrihet för styrelsen attfinna sin lämpligaste form bör bibehållas. En fördubbling av antaletnärvarande företrädare för arbetstagama skulle antingen kunna innebära attbalansen i styrelsen rabbades eller om samtiiga bolagsstämmovalda suppleanternärvar att styrelsen blir ohanterligt stor. framhåller att ett genomförande av förslaget skulle medföra enytterligare utökning av de redan tidigare påpekade höga resekostnaderna isamband med styrelsesammanträden. Det är föreningens uppfattning attspörsmålet bör lösas mellan föreningen och de ombordanställdas organisationer,varvid för näringen anpassade lösningar skulle uppnås. 1975/76:166 105 SamtUgaremissinstanser har inte haft något att erinra vad gäUer representationensstorlek. LO, TCO och /SR anser att förslaget om suppleanternas rätt attdelta och yttra sig vid styrelsesammanträde t. v. tiUgodoser löntagarnas krav(jfr avsnittet 10.9). SAF/industriförbundetansluter sig till uppfattaingen att styrelsens arbetsformer inte bördetaljregleras, eftersom en styrelse måste vara fri att själv avgöra imdervilka praktiska former arbetet bäst kan bedrivas. Organisationema framhålleratt speciellt i småföretag och famUje-företag finns ofta skäl att ledaföretaget på andra sätt än vad en detaljreglering i lag sannolikt skuUe ange. Endetaljreglering skulle enligt organisationerna strida mot den grandläggandesamarbetstanken. Vidare anför de att det självfaUet är önskvärt attarbetsformerna noggrant diskuteras i styrelsen. Är meningarna delade avgörstyrelsens majoritet. Tanken på indivldueU bordläggningsrätt är därmedfimdamentalt felaktig. En rätt för en enskUd styrelseledamot att åstadkommabordläggning skulle enligt SAF/industriförbundet skapa en osäkerhet i arbetetsom praktiskt taget skulle omöjliggöra för styrelsen att fungera på avsettsätt. noterar med tillfredsställelse att industriverket valt attinte föreslå en detaljreglering av styrelsens arbetsformer. Även KFO och SHIOintar ståndpunkten att styrelsearbetet inte bör detaljregleras. LO påpekar att det iindustriverkets utredning framhålls att det under utredningsarbetets gång harframkommit exempel på uppenbara avsteg från försökslagen och dess anda och somexempel på sådana anges bl. a. avvisade önskemål om styrelsesammanträden, totalavsaknad av underlagsmaterial inför sammanträden, krav på generell sekretess.Det är mot bakgrand av likartade erfarenheter som LO:s mer långtgående krav påreglering av styrelsearbetet måste ses. Problem av exemplifierade natur ärenbart problem för löntagarnas representanter. Det grandläggande för LO ärdärför att skapa likartade faktiska arbetsförhåUanden i styrelserna förlöntagarnas representanter även om det formellt innebär att dessa får en särställningi lagstiftningen. De mer långtgående kraven på och preciseringarna ilagstiftningen betyder, enligt LO:s mening, inget för de företag som lojaltföljer lagens anda, medan de däremot blir verksamma medel mot de företag sommedvetet bryter mot den. farhågor om att sådana regleringarmedför risker för byråkratisering och hämmar styrelsernas handlingskraft,fmner LO överdrivna. 1975/76:166 106 TCOgör inte något allmänt uttalande i frågan om styrelsearbetets former men framställersom framgår I det följande flera krav på uttryckliga regler i vissahänseenden. al s t y r e I s e s amm an t räd en LOframhåller att löntagarrepresentanterna i ett mindre antal företag har haftproblem med att få ordning på styrelsearbetet. Endast några få eller inga mötenhar ägt rum, trots att löntagarledamöterna skriftiigen har begärt att styrelsenskall sammanträda. Därför bör det enligt LO stadgas I lagen attlöntagarrepresentanterna skall ha rätt till ett visst antal styrelsemöten perår eller när löntagarrepresentanterna så begär. Till detta måste enligt LOkopplas sanktionsbestämmelser i någon form. TCOfinner det angeläget att styrelsen sammanträder tillräckligt ofta och behandlarför alla intressenter angelägna frågor. Vidare anser TCO att rätten att kallatill sammanträden tillförs sanktionsmöjligheter.