prop · FY0373 · 1975-12-31 00:00:00 — 2. kreditkassa utlämna andra lån mot skuldebrev medlängre löptid än elt år till ett sammanlagt belopp, som lillsammans med beloppav här avsedd utlåning från Övriga kreditkassor inom vederbörande centralkassasverksamhetsområde vid varje lidpunkt svarar mol högst avsumman av cenlralkassans och anslutna jordbrukskassors eget kapital samlcentralkassans inlåning efter avdrag för lån som tagits upp hos allmänna pensionsfondeni samband med återlån. Förfallolidenför lån skall bestämmas så, atl den är förenlig med villkoren för kreditkassansförbindelser. Lån som "avses i andra stycket 2 får icke ställas på längre återbelalningstidän . Har för sådant lån icke ställts säkerhet i fast eller lös egendom,skall i skuldebrevet utfästas åriig avbe- Senaste lydelse 1968:605. 'Senaste lydelse 1970:723. lalning i förhällande till den lid för vilken lånet beviljas. Cenlralkassa skall enligl 17 S tredje stycket meddela de särskilda anvisningar som fordras för tillämpningen av bestämmelserna i andra stycket 2 och tredje stycket första punkten. Kreditkassa skall förbehålla sig rätt att säga upp lån som avses i andra stycket till återbetalning senast , om säkerheten för lånet försvagas i märklig mån eller, i fråga om lån utan säkerhet, om trygghet icke längre föreligger för låneförbindelsens fullgörande. Bestämmelserna i denna paragraf Bestämmelserna i denna paragraf äga icke tillämpning på lån, för vars äga icke tillämpning på lån, för vars fulla gäldande staten,kommun eller därmed jämförlig samfällighel svarar. Föreskriften i tredjestycket första punkten gäller dock även sådant lån. 1 fråga om län för vilketutländskt bankföretag svarar får, om särskilda skäl föreligga, undantag skefrän tredje stycket tredje punkten och femte slyckel. fulla gäldande slalen,kommun eller därmed jämföriig samfällighel svarar. Föreskriften i tredjestycket första punkten gäller dock även sådant lån. 1 fråga om lån för vilketutländskt bankföretag svarar får, om särskilda skäl föreligga, undanlag skefrän tredje stycket tredje punkten och femte stycket. Undantag från tredfestycket tredfe punkten får, om särskilda skäl föreligga, ske även I fråga omlån som lämnas av kreditkassa tillsammans med utländskt bankföretag eller somi sin helhet refinansleras utomlands. Dennalag träder i kraft den . Vidtillämpningen av 3, 23, 24, 28, 34, 72 och 74 SS i den nya lydelsen skall medsådant beslut av regeringen som där sägs jämställas beslul som före den 1januari 1975 har fattats av Konungen. Lagom ändring i lagen (1970:65) om allmänna hypoteksbank och om landshypoteksföreningar Härigenomföreskrives i fråga om lagen (1970:65) om allmänna hypoteksbank och omlandshypoteksföreningar' delsatl i 3, 31, 34, 35 och 61-63 SS ordet "Konungen" skall bytas ul mol"regeringen", dels all 49 och 50 gSskall ha nedan angivna lydelse. förordna suppleant för ombudet. Förening kan besluta att första stycket icke skall tillämpas av föreningen. Sådant beslul skall godkännas av banken. bestämmer arvode lill offentligt ombud. Skuldförbindelse medtillhörande säkerhet, som lämnats till förening för utlämnat lån, skall, om ejannat beslutats enligt andra stycket, ställas under offentlig vård. Dennautövas av elt ombud som förordnas av i del län där föreningensstyrelse har sitt säte (of-fenUigt ombud). Skuldförbindelse medtillhörande säkerhet, som lämnats lill förening för utlämnat lån, skall, om ejannat beslutats enligt andra stycket, ställas under offentlig vård. Dennautövas av ell ombud som förordnas av i del län där föreningensstyrelse har sill säte (offentligt ombud). Lånehandlingarna skallförvaras under två särskilda lås med olika nycklar i förvaringsrum som är brandsä-kertoch även i övrigt betryggande. Finns offentligt ombud, skall denne innehanyckeln till del ena låset Annan nyckel skall omhänderhas av person somföreningen utser. Lånehandlingarna skallförvaras i förvaringsrum under två särskilda lås med olika nycklar. Finnsoffentligt ombud, skall denne inneha nyckeln till det ena låset. Annan nyckelskall omhänderhas av person som föreningen utser. Skuldförbindelser med tillhörandesäkerheter i låneärenden som är under handläggning får dock förvaras i annat föivaringsrumpå sätt föreningen bestämmer. Föi-varingsrum skall vara brandsäkert och även iövrigt betiyggande. Dennalag träder i kraft den . 'Senastelydelse av 62 5 1971:662 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , , , ,, , , . Propositionom vissa ändringar i banklagstiftningen m. m. Denår 1968 genomförda reformen av banklagstiftningen - lagarna (1955:183) ombankrörelse (BL), (1955:416) om sparbanker (SpL) och (1956:216) om jordbmkskasserörelsen(JkL) - avsåg bankinslilutens rörelseregler som i alll väsentligt utformadesenhetligt för affärsbanker, sparbanker och jordbrukets krediikassor (prop. l968:l43,BaU60,rskr368,SFS 1968:601, 602 och 605). vidtogs vissa jämkningar i reglerna om kreditgivningoch om kreditjäv (prop. 1970:181,BaU 77,rskr448)ochär 1972 liberaliserades kravetpå täckning med eget kapital för banks engagemang i bostadsH-nansierandekreditaktiebolag (prop. 1972:118, NU 53, rskr 303). 1 övrigt harrörelsereglerna i sak gällt oförändrade sedan 1968 års banklagsöversyn. Bankinspektionenhar i skrivelse föreslagit att bestämmelserna om kapitalläckningskravoch om rätt atl lämna krediter ulan särskild säkerhet, s. k. blancokrediter,skall liberaliseras såvitt angår bank-instituts kreditgivning lill sidobolagsom driver factoring- och leasingrörelse eller annan finansieringsrörelse. Eflerremiss har yttranden över skrivelsen avgelts av fullmäktige i riksbanken.Svenska bankföreningen och . Sparbanksföreningenhar i skrivelse hemställt om lagändring, varigenom sparbankges möjlighet alt efler regeringens tillstånd förvärva aktier i svensktaktiebolag med ändamål som är till gagn för bankväsendet eller del allmänna. Eflerremiss har yttranden över skrivelsen avgelts av bankinspektionen, fullmäktige iriksbanken, bankföreningen och (numera ). Förbundet har i sitt yttrande hemställt all iförvärvsreglerna för cen- tralkassornavidtas ändring som svarar mol den för sparbankerna begärda ändringen.Bankinspektionen har avgeit yttrande över förbundets hemställan. Bankföreningenhar i skrivelse föreslagit dels all den generella ramen förbankernas möjligheter alt lämna blancokrediter vidgas, dels all krediljävsreglernaliberaliseras såvitt angår vissa befattningshavare. Efler remiss har yttrandenöver denna skrivelse avgelts av bankinspektionen, fullmäktige i ,sparbanksföreningen, dåvarande postbanken och Svenska bankmannaförbundel. Utövervad nu angetts avser jag att behandla vissa rörelseregler av betydelse för bankinslilutensmöjligheter att medverka vid internationell kreditgivning och vid upplåning iutlandet. Ävennågra frågor som inte gäller bankinslilutens rörelseregler skall behandlas. Jordbrukskasseförbundelhar i skrivelse hemställt om rätt för kredilkassa atl tillmedlemmarna/låntagarna i kassan utbetala sådant överskjutande insatsbelopp som- genom alt medlemsinsatsen är knuten lill lånels sloriek - kan uppkomma vid t.ex. amortering av lån. Bankinspektionen har avgett yttrande över skrivelsen. Slutligenskall behandlas en skrivelse , vari allmänna hypoteksbankbegärt vissa justeringar i lagen (1970:65)om allmänna hypoteksbank ochom landshypoteksföreningar. Bankinspektionen och i länhar avgett yttranden över hypoleksban-kens skrivelse. 2Kapitaltäckning m. m. i fråga om bankinstituts krediter till sidobolag 2.1Gällande bestämmelser m. m. Förbankinsliluten gäller vissa bestämmelser om möjlighet till engagemang iföretag som driver kreditverksamhel. Bestämmelserna finns för affärsbankerna i55 S BL, för sparbankerna i 24 S SpL och för centralkassorna i 32 S'JkL. Affärsbankkan efter lillslånd av regeringen förvärva aktie i annan affärsbank, iutländskt bankförelag och i svenskt aktiebolag eller utländskt företag, varsändamål kan anses gagneligt för bankväsendet eller det allmänna, samt garanlifondbeviseller föriagsbevis som utfärdats av sådant bolag eller förelag. Sparbank får tilletl belopp som svarar mot högst av bankens egna fonder förvärva andel isådan ekonomisk förening eller aktie i sådant bolag, som med regeringensgodkännande verkar som en sammanslutning av svenska sparbanker förtillgodoseende av gemensamma intressen, eller garanlifondbevis ellerförlagsbevis som utfärdats av föreningen eller bolaget, eller i övrigttillskjuta medel till föreningen eller bolaget. Sparbank far dessutom eftertillstånd av bankinspektionen tillskjuta medel tillsådan förening eller sådant bolag, om tillskottet inte kan grunda uppläningsrätteller täcka krav på eget kapital eller om det är fråga om tillskott lill ell bostadsfinansierandekreditakliebolag. För cenlralkassa inom jordbrukskasserörelsen gällerlikartade regler. Kapitalläckningsreglerna(57 S BL, 26 S SpL och 34 S JkL) har lill syfte atl trygga atl bankinsliluten lillinsällarnas skydd håller en tillräcklig ka-pilalslyrka i form av eget kapital(för sparbankerna egna fonder). Bestämmelserna, som är enhetligt utformade förde olika typerna av institut, har karaktär av placeringsregler med olika kravpå täckning med eget kapital alll efter placeringens art. Reglerna fick i alltväsentligt sin nuvarande utformning i samband med översyn av banklagstifiningen. Kapitaltäckningsbestämmelsernainnebär i huvudsak följande. Bankinstitutens tillgångar är indelade i fyrariskgrader. Den lägsta riskgraden omfattar placeringar med ingen eller ringaförlustrisk och i den högsta riskgraden ingår de mest riskbetonadetillgångarna. Placeringarna i lägsta riskgraden - betecknadsom grupp A i lagtexten - är helt fria från krav på täckning med eget kapital. 1 denna riskgrad upptas bl.a. svenska stals- och kom munobligationer och hypoteksobligalioner och obligationer utgivna av kre ditaktiebolag samt andra fordringar för vilka staten, kommun eller därmed jämföriig samfällighel, svenskt bankinstilul eller vissa andra rättssubjekt, däribland kreditakliebolag, svarar. Tillgångarna i nästa riskgrad (grupp B), bl. a. andra fullgoda obligationer än dem som förts till grupp A, skall täckas eget kapital. Tillgångarna i grupp C skall täckas eget kapital. Till den högsta riskgraden, grupp D, förs alla tillgångar som inle förts till någon av de andra riskgraderna. Kapitalläckningskravel för denna riskgrad är . Det samlade kravet pä eget kapital som gäller för ett bankinstilul erhålls genom att kapitalkraven för institutets olika tillgångar läggs samman. Medaffärsbanks eget kapital avses aktiekapital, reservfond, dispositionsfond ochvinstbalans som fastställts av bolagsstämma. Med centralkassas och jordbrukskassaseget kapital avses insatskapital, reservfond, disposilionsfond och fastställdvinstbalans. Sparbanks egna fonder är grundfond, reservfond och garantifond. engagemang i sidobolag, dvs. svenskt eller utländskt företag somdriver någon form av bankverksamhet, gäller en särskild regel. Från bankinstituietseget kapital skall nämligen avräknas det bokförda värdet av vad banken somaktiekapital eller i annan form tillskjutit lill sådant företag. Regeln innebärsåledes atl kapitalläckningskravel för sidobolags-engagemang är 100 96. Tvåtyper av sidoföretag är undantagna från detla stränga täckningskrav, nämligendels företag där staten är delägare, dels - efterlagändring - bostadsfinansierande kreditakliebolag (, m. Förbankinsliluten gäller som huvudregel att kredit inte får lämnas ulan attsäkerhet i egendom eller i form av borgen ställs och alt säkerheten ärbetryggande (59 S BL, 28 S SpL och 36 S JkL). 1 viss uisträckning flr dock blancokrediterges, dvs. undantag göras från kravel på särskild säkerhet Dels får blancokrediterlämnas generellt inom en på visst sätt bestämd ram och dels får sådana krediterlämnas till vissa låntagare som kan presumeras vara goda för sina förbindelser,däribland kreditakliebolag. En närmare redogörelse för bestämmelserna lämnas iavsnitt 4. Desvenska bankinsliluten har intressen i ett stort antal sidobolag vilka driververksamhet av varierande art. En grupp utgörs av utländska bankföretag. Enannan utgörs av kreditakliebolag, dels bostadsfinansierande, dels industri-,fartygs- och exporlfinansierande och dels kommunfinansierande. En översikt överdessa slag av sidoförelag finns intagen i prop. 1972:118 s. 18. En tredje gruppbeslår av aktiebolag genom vilka bankinstitut driver speciella rörelsegrenar.Gruppen omfattar i huvudsak ell anlal dalaservicebolag och s. k. factoring-och leasingbolag. De sist nämnda bolagen driver finansieringsverksamhet i formav belåning och köp av faklurafordringar (factoring) resp. finansiering avinvesteringar i maskiner och annan produktionsutrustning genom uthyrning avsådan utrustning till produktionsföretag (leasing). Om utvecklingen av dennaverksamhet kan lämnas följande uppgifter. Flertaletav de factoring- och leasingbolag som samarbetar med banker är bankägda.Sparbankernas Bank driver factoring- och leasingverk-samhel genom ivå helägdadotterbolag, och . ägerSvenska Svefina som driver verksamhet genom två dotterbolag. Svensk FactoringAB och . och är helägdadotterbolag till . Post- och äger samtliga aktier iKredit och av aktierna i (av aktiernaägs av etl utländskt bolag). Den totala balansomslutningen för nu nämnda factoring-och leasingbolag uppgick under ett vart av lill 427, 634 resp. I165 milj. kr. Omslutningen för del största bolaget. Svefina,var under nämnda år 284, 366 resp. 744 milj. kr. Ytteriigare ett bankägt factoring-och leasingbolag, , har tillkommit genom attprovinsbankerna - Skaraborgsbanken, , , ,Wermlandsbanken och Östgölabanken - fält tillstånd att förvärva samtliga aktieri bolaget. Detta har övertagit den facloringverksamhet som tidigare drevs av ABVen-dax, vilket ägdes av och provinsbankerna närståendebolag. , samarbetar med factoring- ochleasingbolag ulan delägarskap däri. Verksamheten drivs av Scandicmed tre dotterbolag. , vars omslutning var 412milj. kr., ägs av investmentbolagen . Provinsbankernasamarbetar med AB Vendax i fråga om leasing. Avskrivelsen framgår all bankinspektionen verkat för alt bankerna själva genomaktieförvärv övertar den factoring- och leasingrörelse som i flera fall hardrivits i särskilda bolag. En utveckling i denna riktning har för inspektionenfrån olika synpunkter framstått som lämplig och riklig. Bankerna har stått sominitiativtagare till bildandel av företagen och verksamheten har bedrivits inära samarbele med bankerna i såväl finansiellt som administrativt hänseende.Från del allmännas sida är det vidare en fördel atl inspektionens insyn underiäilasgenom att bankerna övertar facloring-och leasingföretagen. Bankinspektionenframhåller atl bolagsordningarna för de redan bankägda factoring- och leasingförelagenhar utformats efler överläggningar mellan berörda banker och inspektionen. Enav målsättningarna har därvid varit alt bolagen skulle få etl efler sina rörelseravpassat eget kapital sä atl de själva skulle kunna uppträda som låntagare påkreditmarknaden utan alt direki behöva repliera på vederbörande moderbank.Från allmän synpunkt är detta en fördel då ansvar för upplåning, vilken de faclovilar på en banks ställning som ägare och inle på låntagarens egen kre-dilvärdighel,inle kommer lill uttryck i bankens böcker och årsredovisningar. Sådanaöverväganden har lett lill all i bolagsordningarna för de bankägda factoring-och leasingföretagen tagits in bestämmelser om en högsta gräns för bolagensupplåning. Denna flr inle översliga summan av dels vissa likvida tillgångar,dels 12,5 gånger sammanlagda beloppet av företagens eget redovisade kapital,garanlifondoch, med viss begränsning, nominella värdet av föriagsbevis, utställda avbolagen. Inspektionenerinrar om all de nuvarande kapitalläckningsreglerna innebär dels atl en banks aktieinvesteringi ett factoring- och leasingförelag - liksom förvärv av sådant företagsförlagsbevis och garanlifondbevis eller garan-tifondförbindelser - kräver 100 %kapitaltäckning, dels atl bankens utlåning till företaget kräver 8 %kapitaltäckning. Med ett exempel visar inspektionen hur det totala kapitalläckningskravelblir i det fallet banken driver factoring-och leasingrörelsen via etl av bankenägt bolag och i det fallet verksamheten drivs direki av banken. Om verksamhetendrivs via ett bolag och det förulsätls att bankens engagemang i bolaget bestårav dels ell aktieinnehav på 5 milj. kr., dels etl föriagslån på samma belopp,dels vanliga krediter pä 125 milj. kr. (12,5 x 10 milj. kr) blir det lolala kapitalläckningskravel20 milj. kr. (av 10 milj. kr. plus av 125 milj. Om facloring-ochleasingverksamheien i stället drivs inom ramen för bankens vanliga rörelse medfordringar på 135 milj. kr. - motsvarande engagemanget i sidobolaget i detförsta fallet - blir kapitalläckningskravel 10,8 milj. kr. (av 135 milj.kr.). Inspektionen anser alt det inte är tillfredsställande alt den form ivilken factoring- och leasingverksamheten bedrivs starkl kan påverka kapitalläckningskravel.Kravel på kapilalläckning blir dock inle alllid större genom alt rörelsenidkas via dotterbolag i jämförelse med atl banken själv hade bedrivitverksamheten. Kapitalläckningskravel kan i vissa Detta blir effekten om t. ex. factoring- och leasingbolagets iexemplet antagna föriagslån på 5 milj. kr. och övriga krediter på 125 milj. kr.i stället placeras hos andra längivare än banken. Bankinspektionenfinner det inte möjligt alt undanröja de otillfredsställande konsekvenserna avde nuvarande kapitalläckningsreglerna genom atl låta factoring- och leasingförelagenl\illa utanför lagens definition "företag som driver någon form avbankverksamhet", dvs. de företag som åsyftas med 100 96-regeln. Denlösning inspektionen kommer fram till grundas i stället på en jämförelse medkreditaktiebolagen. Enligt inspektionen kan diskuteras om inte ett factoring-och leasingföretag som ägs av en bank och som i sin bolagsordning har upplåningsrätlsreglerav förul beskriven typ genom analogisk lagtolkning kan jämslällas med ellkreditaktiebolag. För en sådan analogi skulle kunna åberopas att ett factoring-och leasingföretag med en angiven bolagsordning till sin konstruktion stämmeröverens med ett kreditaktiebolag i här relevanta avseenden. Genom alt en bank förvärvataktierna i factoring- och leasingföretaget - och bolaget därmed flr ansesutgöra en integrerad del av bankens organisation - slår förelaget vidare,liksom kreditaktiebolagen, under inspektionens tillsyn. Om ett factoring- ochleasingföretag när del gäller kapilalläckning kunde jämslällas med ett kreditakliebolag,skulle man i stort sett uppnå överensstämmelse mellan de båda fallen i exempletbeträffande kravel på täckning i eget kapital hos banken. Någon kapilalläckningför en banks placeringar i obligationer eller andra fordringar för vilka kreditakliebolagsvarar krävs nämligen inle. Däremot kräver innehav av aktier,garanlifondbevis, garantifondförbindelseroch föriagsbevis i sådana bolag täckning enligt 100 96-regeln. Skulleeu bankägt factoring- och leasingföretags förlagslån placeras utanför moderbanken,blev det emellertid billigare för denna frän kapitalläcknings-synpunkt atlbedriva verksamheten via dotterbolag än atl själv idka rörelsen ifråga. Ettsätt alt lösa denna komplikation vore atl ändra de förut angivnaupplåningsrättsreglerna så, att endast föriagslån som placerades hos moderbankenskulle vara upplåningsrältsgrundande. De aktuella reglerna överensstämmer dockpå denna punkt med vad i motsvarande hänseende i allmänhet gäller förde helteller delvis bankägda kreditakliebolagen. Någon olägenhet avupplåningsrättsreglernas hittillsvarande konstruktion i dessa bolag har intekunnat iakttagas. Med hänsyn härtill vill inspektionen inte förorda attändringar nu vidtas i de bankägda factoring- och leasingföretagens motsvaranderegler. Inspektionendiskuterar möjligheten atl analogivis behandla factoring-och leasingföretagensom kreditaktiebolag. 1 lagen (1963:76) om kreditaktiebolag definieras kreditakliebolagsåsom bolag som har till ändamål atl driva lånerörelse och att genom utgivandeav obligationer eller andra för den allmänna rörelsen avsedda förskrivningar upplånaför verk.samheten erforderliga medel utan alt i verksamheten ingår bankrörelse.Factoring-och leasingföretagen faller inte in under denna definition, eftersomde inte harnågon obligations- eller annan upplåning på den allmänna kreditmarknaden. Enliglsina bolagsordningar skall dessa företag f. ö. uttryckligen inte driva sådanrörelse som avses i lagen om kreditaktiebolag. Flera kreditaktiebolag lånar -fastän de alltså i och för sig har legal möjlighet till del - dock inle upp påallmänna marknaden ulan skaffar medel för sin rörelse genom reversupplåning i AP-fonden.De faktiska skillnaderna när del gäller själva sättet för upplåningen är därförinle sä stora. Av formella skäl finner inspektionen del dock inte möjligt alt ifråga om kapitalläckningskravel vid banks engagemang i factoring- ochleasingföretag tolkningsvis behandla sådana företag som kreditakliebolag.Enligt inspektionen bör den uppkomna kapitalläckningsfrågan lösas genomlagstiftning. En grundläggande synpunkt bör därvid vara alt del sätt på vilketen verksamhet organiserats inte bör ha någon mera betydande inverkan pästorleken av det egna kapital som den berörda banken måste ställa som täckningför att få driva rörelsen. Enligt inspektionen kan denna effekt undgås genomalt förelag av den typ varom här är fråga jämställs med kreditakliebolag. Att ilagtext närmare precisera vilka förelag som på delta säll lämpligen börjämställas med kreditakliebolag är emellertid förenat med svårigheter, efiersominte enbart factoring- och leasingförelag ulan också andra bankägdafinansieringsbolag av likartad konstruktion bör kunna komma i fräga.Inspektionen föreslår att frågan löses så att regeringen flr rätt atl i varjeenskilt fall bestämma om del aktuella företaget skall i förevårande avseendejämställas med etl kreditakliebolag. Därvid flr särskilt beaktas företagetsverksamhet, ägareförhållanden, upplåningsregler m. m. Bankinspektionenframhåller vidare att, när ell factoring- och leasingfö-retag är dotterbolag bank, del är överfiödigt för banken atl skydda sina krediter till företagetgenom panträtt i utestående fordringar i factoring-och leasingrörelsen. Den av pantsätlningenföranledda denuntialionen av pantsäitningen med factoring- och leasingkundernaanses ocksä motverka strävandena alt ge factoring- och leasingföretaget ensjälvständig status. Om utlåningen till dotterföretaget inte säkerställs medbetryggande pant eller borgen, måste t n. bankens allmänna blancokreditvolymtas i anspråk, vilket enligt inspektionens mening dock inte är behövligt. Denaktuella blancokreditfrågan bör enligt inspektionen lösas på samma säll som kapitalläckningsfrågan,nämligen genom atl de ifrågavarande företagen jämställs med kreditakliebolag.Utlåning till sådana bolag inkräktar inte på bankernas möjligheter att lämna blancokrediterpå .annat håll. Om kapitalläckningsreglerna i BL ändras pä sätt här harföreslagits följer av hänvisningen i 59 S första stycket punkt 1 till 57 Sförsta stycket A 2 eller 3 alt blan-cokreditvolymen inte behöver tas i anspråk vidkreditgivning till sådana förelag varom nu är fräga. Lagbestämmelserna om blancokreditbehöver därför inte ändras. Bankinspektionenpåpekar atl de behandlade problemen inle har haft någon störreaktualitet för sparbankerna och jordbrukskasserörelsen. Omemellertid en sparbank förvärvar garanlifondbevis eller föriagsbevis utfärdadeav eller , vilka bolag ägs av , som lämnar vederbörande förelag kredit, uppkommerdelvis samma problem i fråga om kapitaltäckningen som gäller förbankaktiebolagen. Motsvarande gäller i blancokredithänse-ende. Av dessa skäloch dä rörelsereglerna i banklagstiftningen numera med några undantag ärenhetliga förordar inspektionen alt i SpL och JkL vidtas ändringar som svarar molvad inspektionen föreslagit i fråga om BL.