prop · FY0326 · 1975-12-31 00:00:00 — Viss tolkutbildning pålägre nivå förekommer sedan slutet av 1960-taIet. För att tillgodose de akutautbildningsbehoven framför allt hos dem som redan är verksamma som tolkar blandinvandrare inledde dåvarande arbetsgruppen för invandrarfrågor inominrikesdepartementet en försöksverksamhet med korta intensivkurserför tolkar inom olika specialområden. Verksamheten övertogs av ochden 1 juU 1974 överfördes verksamheten till SÖ. Mot bakgrund av invandrarutredningensförslag om utbildning av kontakttolkar uttalade att sådanutbildning bör bedrivas dels i studiecirklar, dels såsom ämneskurser vidfolkhögskolor (prop. 1974: 1, bil. 10 s. 432437, UbU 1974: 20, rskr 1974:185). SÖ fick i uppdrag av Kungl. Maj:t att utarbeta en planför sådan utbUdning. Kurserna iförsöksverksamheten raed utbildning av kontakttolkar har tidigare i regelomfattat fem men omfattar nuraera . Kurserna har varit inriktade påarbetsmarknads-, bostads-, social-, sjukvårds- och rättstolkning. Varje kurshar avsett endast en språkgrupp och ett ämnesområde (t. ex. sjukvårdstölkningför finska tolkar, rättstolkning för ser-bolcroatiska tolkar etc). Till deltagamautdelas intyg över genomgången kurs. Deltagama i Icurserna i rättstolkning hari stället erbjudits raöjlighet att genomgå en examination för att få ett bevispå färdighet och kunskaper (se vidare avsnitt 1.7). Kurserna har anordnatsdels sora internatkurser vid folkhögskola ,dels som studiecirklar till vilka deltagarna har rekryterats på orten eller iregionen, i regel i samverkan med invandrarbyråerna. För denna lokala ochregionala kursverksamhet har ett sjuttiotal handledare utbildats centralt. har sammanlagt ca1 300 personer gått igenom utbUdningen, Antalet sökande har under hela den tidsom verksaraheten har pågått varit betydligt större än utbildningskapaciteten.Beträffande språk sora finska och serbokroatiska har det i regel varit mellan60 och 120 sökande till varje kurs, medan deltagarantalet av pedagogiska skälinte har kunnat överslaida 12 personer. Under innevarande budgetår utbildas ca150 elever på centrala internatkurser och ca 200 elever vid lokala ellerregionala kurser. För en utförligbeskrivning av försöksverksamheten, ss avsnitt 5.2 och 5,3 i SOU 1972: 83, 1.7Nuvarande prövning av tolkar och översättare Auktorisationav tolkar förekommer inte i , För att tillgodose näringslivets behov avkvalificerade översättare har däremot vissa handelskaramare meddelat auktorisationav translatorer, han- delskammare,som samordnat auktorisationsverksamheten, upphörde dock att auktorisera translatorerår 1971 och endast ett fåtal translatorer har auktoriserats vid övrigahandelskammare . Villkorenför auktorisation återfinns i resp. handelskammares stadga angåendeauktoriserade translatorer. Stadgoma är i huvudsak likalydande. Inomhandelskamrarna fanns en translatorsnämnd med högst sju ledamöter. Beslut om auktorisationgmndades på ett utiåtande om den sökandes kompetens, vUket utfärdades avprofessor i vederbörande språk vid svenskt universitet eller högskola eller avannan person med synnerlig sakkunskap sedan den sökande genomgått ett skriftilgtprov. I faU där den sökandes kompetens har kunnat styrkas i annan ordning harinte ett sådant utiåtande krävts. Provhar anordnats i översättning från svenska tUl främmande språk och frånfrämmande språk tUl svenska. De har varit gemensamma för samtUga handelskamraroch har skett . har samordnat verksamhetenoch anskaffat översättnings-uppgifter och bedömare. Provet har bestått av treöversättningsuppgifter. Endast av dem som anmält sig harårligen kunnat godkännas. Prov i översättaing från ett främmande språk tUl ettannat främmande språk har inte anordnats. Ej heller har förekommit prov i muntiigtolkning. Densom antagits som auktoriserad translator har till handelskammaren avgett enförsäkran varigenom han förbundit sig att i sin verksamhet iaktta vissa etiskaregler och tystnadsplikt. Därefter har handelskammaren utfärdat ett certifikaisom förnyats. Auktorisation har meddelats för översättning från ettfrämmande språk till svenska, för översättning från svenska till ett främmandespråk eller för båda språkriktningarna. Samma person har kunnat ges auktorisationsom translator för flera än ett främmande språk. Handelskammaren har kunnatåterkalla auktorisationen. Antaletauktoriserade translatorer uppgår f. n. till ca 210, av vilka 145 auktoriseratsav . Tyska, engelska, finska, franska, italienska ochtyska är de dominerande språken. För t. ex. serbokroatiska finns endast enauktoriserad translator och för grekiska endast två. Föratt få en bättre överblick över kompetensen hos de tolkar som önskar få ettbevis på att de kan tolka inför polis och domstol inledde hösten 1970försök med examination av rättstolkar. Examinatio-nema har anordnats somfingerade rättegångar. 1exarainationen har även ingått ett terminologiförhör, vid vilket examinandenfått översätta 30 eller 60 slumpvis valda termer som ingår i det centralarättegångsordförrådet. Vidare har i examinationen ingått ett mindre förhör i aUmänrättskunskap, t. ex. om påföljdssystemet, rätts-och polisväsendet ochrättegångsförfarandet. Den som klarat termino- 1975: 26 121 logi-och realiaförhöret har fortsatt med den fingerade rättegången, som tagit ca entimme. Tolkningsuppgifteraa som utförts i form av konsekutiv tolkning harbestått av tolkning av åklagarens ansvarsyrkande och sakframställning, avförhör med den tilltalande och/eller av vittnen, av genomgång av personalia, avadvokatens eller åklagarens plädering samt av dom. Vissa avsnitt t. ex.tolkning av personalia och plädering har ibland skett i form av modifieradsimultantolkning. Bedömningenav tolkens prestationer har gjorts av en grupp som bestått av en jurist, tvåspråkexperter samt en eller två företrädare för . För att fåexaminationsbevis har fordrats goda kunskaper i svenska och i det andraspråket. Tolken skall också behärska de fackuttryck på båda språken som kanförekomma vid tolkning inför polis och domstol. Stor vikt har lagts vidförmågan att uttrycka sig nyanserat. En bedömning har även gjorts av tolkensallmänna kunskaper om rättsväsendet och rättegångsordningen liksom av hansuppträdande i olika tolksituationer. Examinationsbeviset intygar att tolkenfyller rimliga krav på språkkunskaper och tolkteknik vid inte alltförkomplicerade rättegångar. Sammanlagthar drygt 900 tolkar prövats i examinationema. Till hade102 personer erhållit examinationsbevis. Dessa fördelar sig enligt följande vadgäUer språk: finska 41, serbokroatiska 15, engelska 12, tyska 8, franska 5,grekiska 4, arabiska 4, turkiska 3 samt ett antal språk för vilka endastenstaka tolkar erhållit exaraina-tionsbevis. 1.8Nuvarande registrering och förmedling av tolkar och översättare FörmedUngav översättare sker f. n. via en rad olika kanaler. De av handelskamrarnaauktoriserade translatorema finns upptagna på förteckningar hos resp.handelskammare. Då auktorisationsverksamheten numera i princip har upphört vid handelskamramahar förteckningar inte längre utgivits och distribuerats under de senaste åren.Flertalet av de auktoriserade translatorerna är emellertid medlemmar i , somnumera har övertagit uppgiften att sprida kännedom om de auktoriserade translatorernaoch föra förteckningar över dem. Den av FAT senast utfärdade förteckningenupptar 148 translatorer som sammanlagt översätter till eller från 15 språk. översättningsserviceges av språksektionen vid till såväl myndigheter som enskUda. De anställdavid sektionen (åtta översättare) och de i övrigt tUl sektionen knutna översättarna(drygt 100) utför översättningar tiU och från mera än 25 språk. Vidarebedriver exportråd en omfattande översättningsservice. Rådet anlitar f.n. mera än 300 översättare och tolkar och kan utföra uppdragbeträffande de flesta förekomraande språk. Vidare bör i detta sammanhang nämnasutrikesdepartementets translatorssek- 1975: 26 122 tion,som i viss utsträckning utför översättningar även åt andra myndigheter.Slutligen kan nämnas att det fmns ett antal privata översättningsbyråer ilandet. Förteckningaröver personer sora är viUiga att verka som tolkar har särskilt sedan slutet av1960-talet upprättats vid ett slort antal myndigheter och andra offentligaorgan. Som ett exempel kan nämnas att i firms 17 tolkregister somomfattar sammanlagt ca 1 000 namn. Ett stort antal finns upptagna i fleraregister . DärtiU kommer register som finns upprättade hosinvandrarbyråerna i . Som ytterligare ett exempel kan nämnas denförteckning över tolkar som upprättats av . Förteckningenomfattar drygt 200 tolkar som företräder ett trettiotal olika språkområden.Förteckningen ses regelbundet över. Idet feratiotal kommuner där invandrarbyråer finns svarar dessa i storutsträckning för samordningen av lokal cch i viss utsträckning även regionaltolkservice. Det övervägande flertalet av invandrarbyråerna har kommunalthuvudmannaskap. Invandrarbyråernas tolkregister omfattar sammanlagt drygt 1 000tolkar som täcker 15 språk och däratöver ett stort antal tolkar för mera"udda" språk. Vidare svarar även byråernas personal för visstolkservice. I endel regioner (bl, a, i A, C, D, M, O och U län samt i , ochÖrebro kommuner) har överenskommelser träffats mellan primärkommuner,landsting och lokala/regionala statliga myndigheter ora samordning avtolkservice och om geraensarat utnyttjande av invandrarbyråernas tjänster. Avlokala/regionala statliga myndigheter omfattas i regel allmänna försäkringskassor,arbetsförmedlingar, lokala skattemyndigheter samt i vissa fall ävenpolismyndigheter av överenskommelserna. Kommunerna kan i regel enligtöverenskommelserna tUlgodoräkna sig en administrationsavgift från det organtill vilket tolken har förmedlats. For flera invandrarbyråer utgör redan nuförmedling av toikiippdrag tUl landstingskommunala institutioner mer än hälftenav förmcdUngsverksamheten, Våren1974 tillsatte , , invandrarbyråer cn gemensam arbetsgrupp meduppdrag att undersöka förutsättningarna för en samordning av tolkscrvice och tolkresurssrpå lokal och regional nivå. Gruppen presenterade sina överväganden i en rapportav . I rapporten redovisas bl, a, resultat av enkätundersökningarsom gruppen har utfört bland ett stort anta! iräiT.st statliga myndigheter iKronobergs och i syfte att undersöka intresset för en samordningav de statliga och koraraunala tolkresurserna. Det helt övervägande antalet statiigamyndigheter sora tillfrågats var mycket positiva till tanken på en samordningav tolkförmedlingen och förordade ett kommunalt huvudmannaskap för en sådan samordning,I rap- 1975: 26 123 arbetsgruppen sora sin åsikt att ett koraraunalt huvudraannaskapför tolkförmedlingen bör förordas. Beträffande finansieringen avtolkförmedlingen bör avtal träffas mellan resp. kommun och berörda landstingskommunalaoch statiiga myndigheter och institutioner sora önskar repliera på densamordnade tolkförmedlingen. har förordat en raotsvarande lösning av tolkförraedlingsfrågan,såväl i delbetänkandet om tolkservice (SOU 1972: 83) som i sitt huvudbetänkande(SOU 1974: 69). I huvudbetänkandet har utredningen bl. a, föreslagit att ettsärskilt statsbidrag skall utgå till kommunerna för informationsverksarahet förinvandrare, t, ex, i form av invandrarbyrå. Utredningen (IU) frarahållerföljande i frågan om tolkförmedling (s, 425426): ISOU 1972: 83 om tolkservice föreslog IU bl, a, att en särskild statiig nämndför auktorisation och examination och exaraination av tolkar och översättareinrättas, IU anförde dock i betänkandet endast vissa aUmänna synpunkterangående frågan om förmedling av tolktjänster genom ofientliga organ, IUhänvisade därvid bl, a, till invandrarbyråernas verksamhet med tolkförraedlingoch tUl de överenskommelser som har träffats på regional bas raellan statliga, landstingskoramunalaoch kommunala myndigheter om gemensamt utnyttjande av invandrarbyråernastolkservice och tolkförmedling, IU anförde att det i avvaktan på IU:s koramandestäUningstaganden i frågor ora ansvarsfördelning mellan centrala, regionala ochlokala rayndigheter synes mest ändaraålsenligt att söka sig fram till lösningarav toUfförraedlingsproblera sora är anpassade efter de lokalaförutsättningarna och behoven, IU:s förslag beträffande tolkservice har tagitsupp i prop, 1974: 1 bil, 13 (InU 1974: 6, rskr 1974: 96), IUföreslår att under fömtsättning av att ett centralt system för auktorisationav tolkar kommer till stånd kommunerna och i förekommande fall de kommunalainvandrarbyråerna ges ett primärt ansvar för registrering och förmedUng avtolkar på lokal och regional nivå, In-terkoraraunal samverkan och samverkanmellan regionala och lokala statliga organ kan visa sig vara lämpligt attåstadkomma genora regionalt anpassade gemensamma lösningar av tolkförraedlingsfrågan.Genom det statsbidragssystem som föreslås nedan skapas möjligheter för berördastatiiga organ alt verka för enhetlig och rikstäckande tolkför-medUngsverksamhetsom kan svara mot olika lokala och regionala behov. Sedanriksdagen begärt att Kungl, Maj:t skulle orapröva frågan om auktorisation avtolkar och översättare har Föreningen translatorer (FAT) i enskrivelse understrukit vikten av att en skillnad görs mellan tolkar ochöversättare när ett framtida auktorisationssystem byggs upp, FAT betonar viktenav att stora etiska krav ställs på översättare och tolkar och framhåller atten rekommendation bör utfärdas 1975: 26 124 tiUmyndigheterna att i första hand anlita auktoriserade tolkar och översättare närsådana finns att tillgå. i (TSL), som är ansluten till ,ien skrivelse föreslagit att en statlig nämnd inrättas för auktorisation avtolkar och översättare och att en företrädare för tolkarna bör ingå i nämnden. TSLföreslår vidarf att endast en nivå för auktorisation av tolkar bör förekomma,För a oii auktoriserad bör enligt TSL krävas språkkunskaper i svenska ocL detandra språket som "minst motsvarar ordförrådet på svenska hos en personsom har genomgått treårigt svenskt gymnasium". Därutöver bör sökandens"personliga lämplighet, färdigheter i tolkningsteknik samt kännedom omtolkningsetik också prövas". TSLföreslår vidare att auktorisationen skall vara giltig , men nämndenskall kunna återkalla auktorisationen. Beslut om återkallad auktorisation skallkunna överklagas. TSL föreslår även bl. a. att yrkesbeteckningen"auktoriserad tolk" skall skyddas i lag och att tystnadsplikt införsför auktoriserade tolkar. Underarbetet med denna promemoria har samråd ägt rum med FAT och TSL. 2 Överväganden och förslag 2.1 Frågan om auktorisation Auktorisationeneller liknande kompetensförklaring förekommer i fråga om yrkesutövare ochverksamhet inom en rad områden. Kraven för att få auktorisation varierar frånområde till område beroende på i vilka avseenden man viU skapa garantier motmissbrak i viss yrkesutövning. I en del fall kan auktorisationen närmast hainnebörden av en yrkeskompetensförklaring, raedan den i andra samraanhang kanvara en föratsättning för att få utöva viss näring; i det sistnämnda falletinnebär auktorisationen en näringsrättslig reglering. Statsmakterna har iprincip ställt sig negativa till krav på sådan offentlig auktorisation som kanmedföra olämpliga konkurrenshämmande verkningar och innebära ingrepp 1näringsfriheten. Endast då starka allmänna intressen har talat för att auktorisationbör förekomma inom ett visst område har nya statliga auktorisationsf ormerinförts. Somexempel på nuvarande statliga auktorisationsformer kan nämnas följande, Medhänsyn främst till säkerhetssynpunkter krävs att bevakningsföretag ärauktoriserade av länsstyrelse och att personal hos auktoriseratbevakningsföretag skaU vara godkänd vid prövning med avseende på laglydnad,medborgerlig pålitiighet samt lämplighet i övrigt för an- 'En redovisning av olika auktorisationsformer finns i rapporten ,utgiven av konsumeniverkei (rapport 1974:1). 1975: 26 125 ställningi sådant företag. En auktorisationsform sora är betingad av säkerhetssynpunkterav ett annat slag är den behörighet att vid elektriska starkströmsanläggningarutföra installationsarbete som raeddelas av kommerskollegium. Vidare kan idetta saramanhang nämnas att en statlig utredning låsutredningen (H 1972: 4) f. n. utreder bl. a. frågan om låssmeder och andra yrkesutövare på områdetskall auktoriseras eller underkastas annan prövning. På ekonomins och handelnsområden m. m. kan näranas auktorisationen av revisorer, för vilken tidigarehandelskamrarna svarade, raen som omhänderhas avkommerskollegium. Det finns två kategorier revisorer vars kompetens prövas, näraligenauktoriserade revisorer (dvs. revisorer med högre kvalifikationer) samtgodkända revisorer. För såväl auktoriserade som godkända revisorer gäller bl.a. att de skall vara kända för redbarhet och även i övrigt befinnas lämpligaför sitt uppdrag. Enligt kungörelsen (1973: 221) om auktorisation och godkännandeav revisorer skall de vidare vara opartiska och ha tystnadsplikt. Beteckningenauktoriserad revisor resp. godkänd revisor är skyddad i lag. Vidare kan nämnasauktorisationen av fastighetsmäklare, vilken meddelas av handelskamrarna, menmed stöd av statliga bestämmelser. Handelskamrama (eUer i vissa fallhandelskamrarnas nämnd) handhar även auktorisation av t. ex. speditörer, ochreklamkonsulenter samt, som framgår av avsnitt 1.7, numera i ytterst begränsadomfattning auktorisation av translatorer. Inommedicinalväsendets område meddelar legitimation för flerapersonalkategorier som står under dess tUlsyn, Sålunda legitimeras läkare, tandläkare,sjuksköterskor, barnmorskor, sjukgymnaster och glasögonoptiker. Legitimationenutgör en myndighetsgaranti för att vederbörande har erhållit en för sitt yrkekvalificerad utbildning och för att han eller hon har att följa bestämmelsernai utfärdad instruktion {reglemente) samt kan bli föremål för disciplinärtförfarande (erinran, varning, deslegitimation) i medicinalväsendetsansvarsnämnd vid fel eller försummelse i yrkesutövning. Beslut om disciplinärbestraffning liksom beslut om bl. a. återkallande av legitimation kanöverklagas. Straffbestämmelser finns mot obehörig yrkesutövning. Slutligenkan som exempel nämnas bestämraelserna för advokater. Regleringen avadvokatväsendet återfinns i , där de gmndläggande bestäramelsernameddelas, och i stadgarna för . a. att benäraningen advokat endast får användas av den som är ledamot avsamfundet. Advokaterna utövar själva genom samfundet tillsyn över ledamöterna.Även justitiekanslern kan påkalla åtgärd mot advokat. Utöver krav på utbildning,viss ålder och praktik, föreskriver samfundet som viUkor för inträde attvederbörande har gjort sig känd för redbarhet och även i övrigt är lämplig föravdokatverksamhet. Såväl i som i 1975: 26 126 stadgarnauppställs vidare en rad yrkesetiska regler för advokat (tystnadsplikt,opartiskhet etc). Sorafraragår av de översikter som lämnats i avsnitt 1 har önskemål ora auktorisationav tolkar och översättare förts fram från flera håll . De fåinvändningar som har riktats mot tanken på auktorisation av tolkar ochöversättare har gått ut på dels att ett intyg om genomgången UtbUdning kan getillräcklig ledning för bedömning av en tolks eller översättareskvalifikationer, dels att auktorisation av tolkar och översättare är tveksamfrån principiella näringsrättsliga synpunkter, Beträffandeinvändningar av det först nämnda slaget kan följande anföras.Utbildningsmöjligheterna för tolkar i är otiUfredsstäUande, försöksverksamhet raed utbildning för tolkar som har förekommithar antalet sökande varit betydligt större än antalet deltagarplatser.Kurserna har dessutom endast haft till syfte att tUlgodose de mest akuta utbUdningsbehovenhos nu aktiva tolkar och kurserna omfattar inte mera än två veckors utbildningoch introduktion. Den högre tolkutbildning som ert arbetsgrupp inom UKÄ f. n,utreder kan tidigast komma igång i avsedd onrtfattning /78, Ännu islutet av koramer troligen endast ett litet antal tolkar att kunnaförete bevis om genomgången högre tolkutbildning. Detär också tveksamt om man inom raraen för utbildningsverksamhet kan tillgodosede starka önskemål om en yrkesetisk prövning av tolkar och översättare, sombl, a, har framkommit i riksdagsdebatten och framförts av invandrarorganisationeroch organisationer som företräder tolkarna och översättarna själva. Frånutbildningsmyndigheternas' sida har man i regel ställt sig avvisande tilltanken på atl i samband med yrkesutbildning även pröva om eleven kan meddelasbehörighet att utöva yrket i fråga. Beträffandedet andra slaget av invändningar bör påpekas att auktorisation av translatorerde facto förekommer i sedan mera än tiUbaka, även om verksamhetende haft en ytterst liten omfattning genom handelskamraaiesbeslut att upphöra att raeddela auktorisation åt translatorer. Vidare börnämnas att statlig auktorisation redan nu som framgår av den korta översiktsom lämnats ovan meddelas åt flera yrkesgrupper av delvis samma motiv somdem som har anförts till stöd för förslaget om auktorisation av tolkar ochöversättare, I flera fall har således auktorisationsförfarande eller behörighetsförklaringtillkommit i syfte att skapa garantier för att den enskilde skall få enfullvärdig hjälp av kompetenta yrkesutövare i situationer där t, ex, hansrättstrygghet eller hälsa står på spel, Auktorisationen har i sådana fallnärmast karaktären av en yrkeskompetensförklaring kombinerad med en garanti oraatt den som auktoriserats har förbundit sig att följa vissa yrkesetiska regler tUlden enskildes skydd. De näringsrättsliga aspekterna har i sådana fall tiUmättsringa betydelse. 1975: 26 127 Sararaanfattningsviskan det nu fastställas att siarka skäl talar för att ett systera för statlig auktorisationav tolkar och översättare införs i . Genom uttalande våren1974 (InU 1974: 6) har det bekräftats att det är ett väsentligtsamhällsintresse att en sådan auktorisationsform inrättas. Utgångspunkten börhärvid vara att ge tolkar och översättare som anlitas av offentliga organ ochsom står till allmänhetens tjänst en raöjlighet att få sin kompetens prövad. Auktorisationenbör således vara frivillig. Den bör syfta till att få fram en kader av kompetentaoch pålitliga tolkar och översättare som är villiga att åta sig uppdrag avolika organ i samhäUet och av enskilda. Reglerför auktorisation av tolkar och översättare och för tillsynen över derasverksamhet bör utfärdas i en särskUd förordning, I bilaga 1 återfinns ettutkast till en sådan förordning, Somframgår av avsnitt 1,7 har auktorisation av tolkar inte ägt rum iSverige, En viss erfarenhet om kunskapsnivå och standard i övrigt hos nu aktivatolkar bar dock inhämtats genom den försöksverksamhet med tolkutbildning sombeskrivs i avsnitt 1,6 och de examinationer av rättstolkar för vilka redogörs iavsnitt 1,7, Erfarenheterna visar att enbart det förhållandet att den som harerbjudit sina tolktjänster haft ett invandrarspråk som modersmål i regel harvarit tillräcklig grund för att få även kvalificerade tolkningsuppdrag. Endastett raycket litet antal av de ca 5 000 personer som mera regelbundet anlitas soratolkar av myndigheterna eller arbetar som s, k, aibetsplatstolkar har erhållitnågon form av tolkutbildning i egentiig mening. Ca 1 300 av de aktiva tolkarnahar genomgått kurser inom ramen för försöksverksamheten med tolkutbildning, mendessa kurser har som tidigare påpekats endast omfattat fem eller tio dagar.Mot denna bakgmnd har statsmakterna uttalat att ytterligare insatserbör göras på tolkutbUdningens område i syfte att höja kunskapsnivån ochkompetensen hos nu verksamma tolkar. Detär givet att kunskapsvillkoren i samband med en auktorisation av tolkar iSverige måste sättas i viss relation tUl möjligheterna att via utbildningförvärva den erforderliga kompetensen. Det bör emellertid framhållas att aktivatolkar i många fall kan vidareutbUda sig genom självstudier, förutsatt attlämpligt studiematerial härför utarbetas. Det bör även påpekas att alla depersoner som sysslar med tolknings-och översättningsuppgifter inte kommeratt efterfråga auktorisation.