prop · FZ0318 · 1975-12-31 00:00:00 — Länsstyrelserna i ochGöteborgs och län samt RPS avstyrker det sist nämnda förslaget. Förpassningsbeslutbör aUtid meddelas när uppehållstillstånd vägras. Man framhåller att det intesäUan inträffar att de som förklarat sig vUliga att självmant resa ut ändrarsig. Enligt i lorde i allt fall få krävas"starkt vägande skäl" för att underlåta ett förpassningsbeslut vidvägrat uppehållstillstånd. Förslaget att avskaffautlänningsnämnden tillstyrks i princip av , överstyrelsen för Svenska röda korset samt 1975/76:18 96 och förklarar sig inte ha någon erinran motatt slopa nämnden. Avövriga remissorgan är det endast SAF som direkt avstyrker alt utlänningsnämndenavskaffas. SAF menar tvärtom att nämndens resurser bör förstärkas så att denkan fullgöra sina uppgifter tillfredsställande. Utlänningsnämndenoch länsstyrelserna i samt uttalar sittstöd för ett lekmannainflytande i någon form. I vart fall bör delta förekomma iärenden om politiskt flyktingskap. Ett sådant inflytande skulle vara möjligtgenom att nämnden bibehåUs som rådgivande organ eller att lekmän deltar hosSIV vid ärendenas avgörande. Kammarrätteni framhåller i detta sammanhang att principen om allmän besvärsrälti utlänningsärenden, till vilken kammarrätten ansluter sig, inte bör leda tillatt alltför stora grupper av ärenden besvärsvägen förs upp till regeringen.EnUgt kammarrätten bör därför undersökas om inte kan göraslUl slutlig instans i alla utlänningsärenden. , att offentligt biträde i avlägsnandeärende hos skall kunnaförordnas försl när ärendet har överklagats tUl regeringen, avstyrks av enpraktiskt taget enhälUg remissopinion. Endast AMS och 5'F lämnar denna frägaulan närmare kommentar. att införa ett permanent uppehållstillstånd tillstyrks eller lämnasutan erinran av praktiskt laget samtliga remissinstanser. SAF avstyrkerförslaget med hänvisning till nordiska kommitténs rekommendation, alt övriganordiska länder inför den svenska ordningen med bosättningstiUstånd. Förenadeinvandrarorganisationer i (FIOS) förordar alt bosältningstillståndetbibehåUs och görs oåterkalleligt. I övrigt framförs endast några smärreerinringar. anser atl kvalifikationstiden bör vara . Detsammamenar i som även förordar att begreppetbosättningstiUstånd bibehåUs. LO och TCO framhåller att förlängning avtillståndsbeviset inte får innebära någon vanddsprövning. I så fall medförförslaget en försämring av utlänningens trygghet. Förslagetatt införa möjlighet att döma till fäiigelse vid anställning av utlänning utanarbetstillstånd tillstyrks av hovrätten för , AMS, LO och TCOsamt lämnas ulan erinran av kammarrätten i och iStockholms län. i anser det mera påkallatatt införa ett straffminimum. Förslagetavstyrks av RÅ, RPS, , SAF och advokatsamfund.Genomgående anför man att förbättrad kontroll samt ökad information om gäUandebestämmelser torde vara ett bättre medel än straffskärpning för att nå bättreefterlevnad av bestämmelserna. Möjlighetatt införa straffavgift tiUstyrks odelat endast av LO. RPS intar dock också enpositiv hållning och vill inte motsätta sig förslaget. 1975/76:18 97 Länsstyrelsernai samt anser föreliggande utredningotillräcklig för ett ställningstagande i denna del men vill inte motsätta sigden föreslagna ordningen, om vidare utredning visar behov därav. Förslagetavstyrks av RÄ, SAF och , medan hovrätten för VästraSverige och kammarrätten i ställer sig avvaktande. Den negativainställningen grundas bl. a. på att man ifrågasätter behovet av enstraffavgift. betecknar förslaget som onödigt, väl drastisktoch betänkligt. ,AMS och TCO synes inte ha tagit någon ställning i denna del. SlV:sövriga förslag tiUstyrks eller lämnas utan erinran. Beträffandeförslaget om ålerkaUelse av resedokument resp. främlingspass kräver dock FIOS,att man inte skaU kunna frånta flykting eller annan utlänning sådan handlingom denne därigenom blir utan gUtigt pass eller resedokument, överstyrelsen förSvenska röda korset ställer sig tveksam flll om förslaget om återkallelse avresedokument är förenligt med flyktingkonventionens bestämmelser. Sverigesadvokatsamfund framhåller att frågan om resedokument får återkallas ellerinte, ett förhållande som inte berörs i artikel 28 i flyktingkonventionen,måste besvaras med ledning av praxis i övriga fördragsslutande stater. 7.2Förslag av och soiidari-tetskommitténför politiska flyktingar angående utredningen i asylärenden Kvinnoförbundethar i skrivelse hemställt om en sådan ändring i UtlL, attmöjligheter skapas för inrättande av en civil, parlamentarisk politisk asyl. Iskrivelsen anför förbundet, att invandrarnas första kontakt med sker ioch med att pohsen upprättar ett förhörsprotokoll, vilket sedan läggs tillgmnd för de bedömningar, som avgör om politisk asyl skall beviljas eUer inte.Kvinnoförbundet framhåller att förfarandet innebär en stor press för deindivider som flytt från en polisiärt styrd stat. Utlänningen förtiger vissauppgifter av rädsla, vilket i sin tur försvårar möjligheten att erhållapolitisk asyl. anger som sin bestämda uppfattning attutlänningens första kontakt med vårt land inle bör ske genom poUsen. 1 stäUetföreslås att en civilt tUlsatt nämnd eller ett organ under bör skötaundersökningarna och göra bedömning om politisk asyl. a. att polisen fråntas uppgiften att handha förhör och utredning iflyktingärenden samt att uppgiften i stället läggs på helt fristående organ. 7 1975/76. Prop.1975/76:18 98 Debåda remissinsianserna, och avstyrker förslagen. SIVpekar på alt den nuvarande skyldigheten,för polismyndighet atl göra utredning iaUa ärenden som rör rätten för en utiänning att få stanna kvar i Sverigegrundas på bestämmelser i och UtlK. Det är polismyndighet som har att iförsta hand pröva om utlänning som ankommer hit skall avvisas. Ansökan omuppehållstiUstånd skall ges in tUl polismyndighet. Det är enligt naturligtatt polisen har dessa arbetsuppgifter så länge passkontrollen och den inreutlänningskontrollen är polisiära uppgifter. Det är då följdriktigt att detockså är polisen som har att göra utredning i ärenden angående avvisning ochuppehållstUlstånd. Fråganblir då enligt om det är praktiskt och lämpligt att skilja ut sådanaärenden där politiska skäl åberopas och att föra över utredningarna i dessaärenden från polisen till något annat organ. Avgörande sägs vara om nuvarandesystem leder till att personer avlägsnas ur till länder där de utsättsför politisk förföljelse och om i så fall någon annan än polisen skulle kunnatänkas göra utredningar som utgör elt bättre beslutsunderlag. Dessa frågorbesvaras nekande. SIVberör i det sammanhanget frågan om polisutredningarnas kvalitet och framhålleratt verket tagit flera initiativ för att höja utredningarnas standard. a. skett genom att i samråd med RPS har utfärdat föreskrifter angåendepolisens utredningar i utlänningsärenden. Verket har också medverkat vidvidareutbildning i form av kurser och seminarier för personal inompolisväsendet som sysslar med utlänningsärenden. Efter initiativ avutlänningsnämnden och utreder RPS f. n. frågan om att koncentrerautredningarna i utlänningsärenden flll särskilda utredningscentraler på ettmindre antal orter i landet. Det är SIV:s uppfattning att man genom en sådankoncentration skuUe kunna höja utredningarnas kvalitet väsenlligl. Till sådanaulredningscen-traler borde det vara möjligt att knyta kvalificerade ochspecialiserade utredare. Med erfarna utredare borde man också kunnaminska sökandenas rädsla för polisen som institution. SIVpekar vidare på de administrativa svårigheter tiUskapandet av en nyorganisation skidle föra med sig. Det är enligt verkets mening inte möjligt attkoncentrera all utredningsverksamhet till en enda ort. Fördelas verksamhetenpå skUda orter, får utredarna tiUbringa en orimligt stor del av sin arbetstidpå resor meUan olika orter. Organisationen måsle också vara flexibel för attkunna möta plötsliga ökningar i antalet asylsökande. Det är enligt intetänkbart att nämnden som sådan skulle kunna utreda ett par tusen asylärendenper år. AvslutningsvisframhåUer att de förslag som har lagts fram om allmän besvärsrättoch om rätt till rättshjälp är bättre ägnade att garantera den enskildes rättän förslaget om en civil nämnd. 1975/76:18 99 enligtverket vara möjligt att höja kvaliteten på utredningarna i asylärenden ulanalt flytta över utredningsverksamheten till något nytt organ. RPSframhåller att förhör och utrednmgar i fråga om utlänningar som åberoparpolitiskt flyktingskap oftast är mycket komplicerade och av grannlaga natur.Det är därför angeläget att endast för uppgiften kvalificerad, erfaren ochmtinerad personal får håUa sådana förhör och göra sådana utredningar. I mångapolisdistrikt finns emellertid av förklarliga skäl inte alltid tillgång tilldylik personal. RPS hänvisar till atl utredning pågår om inrättande av särskUdautrednuigscentraler. Därigenom skidle man uppnå högre kvalitet och säkrarebeslutsunderlag i flyktingärenden. Iyttrandet erinrar RPS om att det bland utlänningar som åberopar politisktflyktingskap för att få inresa eller staima här i landet också finns kriminelltbelastade personer samt att det förekommer att sådana personer genom atl föregepolitiskt flyktingskap söker skaffa sig möjligheter att bedrivaflyktingspionage eller att utöva politisk terror eller annan brottsUgverksamhet. Mot denna bakgrund anser RPS uteslutet att som föreslagits ställapolisen utanför förhör och undersökningar i ärenden av ifrågavarande slag. 8 Föredraganden 8.1 Inledning Gällandeutlänningslag (1954: 193 UtlL), som trädde i kraft , utgårfrän den internationellt erkända grundsatsen att endast det egna landetsmedborgare har en ovUlkorlig rätt att vistas och verka i landet. Lagen och dendärtill anslutande utlänningskungörelsen (1969: 136 UtlK) har emellertid,som betonades vid dess tillkomst, också till syfte att ge utlänningar rättsligagarantier mot godtycklig behandling och atl ge dem en så tryggad ställning sommöjligt. SedanUtlL kom till har i vårt land fortlöpande skett en förskjutning av synen påutlänningarnas ställning och rättigheter i riktning mot att i största möjligautsträckning jämställa dem med svenska medborgare. Reformer i sådant syfte harfortlöpande genomförts. Jag vill i detta sammanhang peka riktlinjerför invandringspolitiken (prop. 1968: 142) och fattadebeslut om rikllinjer för den framflda invandrar- och minoritetspoUtiken (prop.1975: 26, InU 1975: 6, rskr 1975: 60). Densvenska rättsordningen tillerkänner även utlänningar flertalet av de fri- ochrättigheter som tillkommer svenska medborgare. Jag vill erinra om alt 1973 årsfri- och rättighetsutredning (Ju 1973: 19) bl.a. har lill uppgift att undersökamöjligheterna att i gmndlag inskriva ett skydd i detta hänseende också förutlänningar. Prop.1975/76:18 100 Påuflänningslagstiflningens område har utredningsarbetet bedrivUs både i vårtland och i nordiskt sammanhang. har i sinaslutbetänkanden (SOU 1972: 84) Flyktingskap och (Ds In 1972: 20)Frihelsberövande enligt UtlL, som avlämnades , lagt fram förslagi syfte att anpassa utlänningslagstiftningen till den utveckling av synen påutlänningens ställning och rättigheter som sålunda har ägt ram. I det förstnämnda betänkandet föreslås bestämmelser för att förbättra politiskaflyktingars ställning. föreslås att det införs en ny skyddsgrupp vidsidan av dem. Vidare förordas en närmare anpassning av UllL:s bestämmelsertill om flyktingars rättsliga ställning. Ändradebestämmelser föreslås i fråga om besvärsrätten i utlänningsärenden. I betänkandet(Ds In 1972: 20) lämnar uiredningen förslag till nya regler beträffandefrihelsberövande i utlänningsärenden. Båda dessa betänkanden harremissbehandlats. Detnordiska samarbetet har lett tUl att medborgare i annal nordiskt land isärskild grad jämställs med svenska medborgare. Arbetet inom harfortsalt i syfte att nå ytterligare harmonisering av de nordiska ländemasullänningspolilik och utlänningslagstiftning. I belänkandet (Nordiskutredningsserie 16/70) Uflänningspolitik och utlännings-lagssliflning i Nordenhar nordiska kommittén lagt fram förslag i delta syfte. Defrågor som har behandlats i de nämnda betänkandena liksom vissa därmedsammanhängande frågor som aktualiserats av bl. bör nu tas upp tiUövervägande. I det sammanhanget bör också behandlas frågan om den s. k.terroristlagstiftningens framlida utformning och placering. TerrorisllagensgUlighetstid har genom beslut av förlängts till utgången avdecember 1975. I en departementspromemoria (Ds A 1975: 2) har lagts framförslag till vissa ändringar i terrorisflagen. Deförslag som jag i det följande lägger fram innefattar genomgripande ändringari UtlL. Omfattningen av reformförslagen kunde i och för sig ha motiverat enhelt ny lag i ämnet. Jag har emellertid mot bakgrund av att vissa frågorkräver ytterligare utredning funnit det lämpligast att avstå från att läggafram förslag till en ny utlänningslag. I det följande kommer jag att beröranågra av de frågor som bör närmare övervägas innan ställning tas till dem. Jaghar för avsikt all i annat sammanhang möjligt ta upp frågan om formernaför delta utredningsarbete. 8.2Skyddet för flyktingar; utförandet av en ny skyddsgmpp Detär först som de politiska flyktingarna har kommit iblickpunkten för det intemationella intresset. Prop.1975/76:18 101 följeisen har under delta århundrade tiUtagit i mångaländer och tvingat miljontals människor alt lämna sina hemländer och söka skyddi andra länder. Det stod klart att flyktingproblemen, som snabbtfick en slor omfattning, inte kunde lösas av de länder dit flyktingarna förstlog sin tillflykt. Endast genom intemationeUl samarbete syntes en sådan lösningmöjlig. Detta samarbete var i början endast inriktat på vissa gmpper avflyktingar, såsom de armeniska och ryska flyktingarna, men har efler handutvidgats och omfattar alla flyktingar som utsätts för förföljelse pågrund av sin ras, nationalitet, religion eller politiska uppfattning. Det frånrättslig synpunkt mest betydelsefulla resultatet av delta internationellasamarbete är om flyktingars rättsliga ställning. Ilikhet med övriga är denna konvention juridiskt bindande förden stal som ansluter sig tUl den, något som inte är fallet beträffande t. ex.de av FN utfärdade deklarationerna. Till konvenlionen hör också 1967 årsFN-protokoll om flyktingars rättsliga släUning. Genom konvenlionen ochprotokollet definieras vem som är att anse som flykting samt vilka rättigheteroch förmåner flykting åtnjuter i ansluten stat. Omkring hälften av FN:smedlemsstater har anslutit sig till konvenlionen och de flesta av dessa harockså anslutit sig lUl protokollet. Ikonventionen i förening med protokollet förstås med flykting (konventionsflykflng)"den som i anledning av välgmndad fruklan för förföljelse på grund av sinras, reUgion, naflonaUtet, tillhörighet till viss samhällsgrupp eller politiskaåskådning befinner sig utanför det land, vari han är medborgare, samt är urstånd att eller på grund av sådan fruktan, som sagts, icke önskar attbegagna sig av sagda lands skydd, eller den som utan att vara medborgare inågot land, flll följd av händelser som förut sagts befinner sig utanför detland, vari han tidigare haft sin vanliga vistelseort, samt är ur ständ atteller på grund av sådan fruktan, som sagts, icke önskar att återvändadit". Konventionenär inte tillämpUg på den som har begått vissa allvarliga brotl, bl. a. motfreden, krigsförbrytelse, grovt icke-politiskt broll utanför tillflyktslandetinnan han fick tillträde dit eller gärningar stridande mot FN:s syften ochgrundsatser. Flyktingsskydd mot förföljelse kommer i konvenlionen till uttryck genom regler om hindermot avlägsnande från asyllandet. Sålunda föreskrivs i artikel 32 att flykting,som lovligen uppehåller sig inom etl lands område, inte får utvisas på annangrund än skäl som hänför sig till den nationella säkerheten eller den allmännaordningen. Utvisning av flykting får enligl artikel 33 inte verkstäUas tillgränsen mot område där flyktingens Uv eller frihet skulle hotas på gmnd av hansras, religion, nationalitet, tillhörighet till viss samhällsgrupp eller politiskaåskådning. Detta skydd kan emellertid inle åberopas av flykting. 1975/76:18 102 somskäligen kan betraktas som en fara för vistelselandets säkerhet eller som, dåhan blivit lagakraftvunnet dömd för synnerligen grovt brott, utgör ensamhällsfara i det landet (artikel 33). Föratt göra det möjligt för flykting att resa utanför tillflyktslandels områdeålägger konventionen i artikel 28 fördragsslutande stat att utfärdaresedokument för flykting, som lovligen uppehåller sig i landet. Resedokumentkan förvägras flykting endast om det föreligger tungt vägande skäl som hänförsig tUl den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen. Flykting somuppehåUer sig olovligen inom landet kan emellertid också få resedokument omsärskilda skäl föreligger. Konventionsslat är vidare skyldig att erkännagiltigheten av etl i enlighet med konvenflonen utfärdat resedokument. Särskildabestämmelser finns beträffande frågan i vilka fall den som har bedömts somflykting inte längre skall anses ha sådan status och därför inle heller längreåtnjuta konventionens skydd. Enligt artikel 1 C i konvenflonen förlorarflykting sin flyktingstatus bl. a. om han av fri vilja på nytt begagnar sig avsitt hemlands skydd, av fri vilja återvänder för atl bosätta sig i det land somhan har lämnat eller fortsatt att vistas utanför på grund av fruktan förförföljelse, eller också om de omständigheter varigenom han blivit erkänd somflykting inte längre föreligger. Ocksåi vårt land har under detta århundrade ägnats särskUd uppmärksamhet åt skyddetför politiska flyktingar. s. k. utvisningslag och 1927 årsutlänningslag utgjordes skyddet endast av ett förbud mot verkstäUighet avavlägsnandebeslut till land där utlänningen sannolikt skulle tilltalas eUerstraffas för politiskt broll. utlänningslag utvidgades emellertidskyddet flll att omfatta även den som flytt av politiska orsaker. GenomUtlL utvidgades och förstärktes rättsskyddet för de politiska flyktingarna.Detta skedde bl. a. genom att i lagen intogs en princip-deklaration avinnehåll, att en politisk flykting inte utan synnerliga skäl får vägras fristadhär i landet, om han är i behov därav. I övrigt togs vid utformningen av lagenhänsyn till konventionen i så måtto, att UtlL i vart fall inte skulle medförainskränkning i de rättigheter, som flyktingarna var tUlförsäkrade genomkonventionen. Sompolitisk flykflng skaU enligt UtlL anses "utlänning som i sitt hemlandlöper risk att bliva utsatt för politisk förföljelse". Med politiskförföljelse förstås att "någon på grund av sin härstamning, tillhörighettill viss samhällsgrupp, religiösa eller poliflska uppfattning eller eljest pågrund av politiska förhållanden utsätts för förföljelse, som riktar sig mothans liv eller frihet eller eljest är av svår beskaffenhet eller och att pägrund av poUtiskt brott allvarligt straff ålägges honom". Densom uppfyller kraven på poliflskt flyktingskap får, som jag har nämnt,inte utan synnerliga skäl vägras här i landet, om han har behov därav.Härigenom tillförsäkras de politiska flyktingarna 1975/76:18 103 en mer vidsträckt räll alt bosätta sig här än somtillkommer övriga utlänningar. En moisvarande förmånsställning innehar de närdet gäller avlägsnande ur landet. I bestämmelserna i 53 § UtlL om poliflsktverkställighetshinder föreskrivs sålunda, alt uflänning vid verkställighet avavlägsnandebeslut inle får befordras till land, där han löper risk att bliutsatt för politisk förföljelse och inte heller till land, där han inte ärtryggad mot att sändas vidare till land där han löper sådan risk.Beslämmelserna om politiskt verkställighetshinder gäller emellerfld intealltid fullt ul. Har den pohflska flyktingen genom synnerligen grov brottslighetvisat atl hans kvarblivande här i landet skulle innebära allvarUg fara förallmän ordning och säkerhet kan verkställighet ske, dock endast under denförutsättningen att den förföljelse som hotar honom inle innebär fara för hansliv och inle heller i övrigt är av särskilt svår beskaffenhet.VerkstäUighetshinder föreligger i princip inte heller, om den poliflskaflyktingen här i landet eller någon annanstans har bedrivit verksamhet som harinneburit fara för rikets säkerhet och det finns anledning anta atl han skullefortsätta sådan verksamhet här i landet. Genom bestämmelserna i 53 och 54 §§UtlL tiUförsäkras flyktingarna ett längre gående skydd än vad som följer avkonventionen. Enligl flyklingkonvenflonen är som nämnts konvenflonsstatskyldig att för flykting, som lovligen vistas på dess område, utfärda resedokumentför resa utanför området. Bestämmelserna har överförts tiU svensk rätt genomkungörelsen (1955: 29) om resedokument för vissa flyktingar. Genom kungörelsenuppdras åt den centrala utlänningsmyndigheten all i de fall som konvenlionenanger utfärda resedokument för utrikes resa. Vid utfärdandet av resedokumentoch vid förlängning av dess giltighetstid skall enligt kungörelsenkonventionens bestämmelser iakttas. Varken flyktingkonventionen eller UtlL innehåller någrabestämmelser som reglerar prövningen av frågan huruvida någon är atl anse somflykting. Konventionen fömtsätter emellertid alt konventionsslat tar ställningi den frågan i vart fall när ansökan görs om resedokument. Enligt svensk rättär också ansökan om resedokument det enda sättet för utlänning, som lovligenuppehåller sig här, att få ett särskilt beslut om sin ställning som flykting.Beslutet anses dock inle bindande vid prövning av andra frågor, där detpoliflska flyktingskapet kan ha betydelse. I sitt belänkande Flyklingskap tar utlänningsutredningenförst upp frågan om definitionen av flyktingbegreppet och införande av en nyskyddsgrupp. Som framgår av den lämnade redogörelsen föreliggerskillnader mellan flyktingkonvenflonens flyktingbegrepp och UtlL:s definitionav poUflsk flykting. Uttryck i konventionen som "land vari han ärmedborgare" och "land vari han fldigare haft sin vanligavistelseort" 1975/76:18 104 motsvarasi UflL av "hemland". "Välgmndad fmktan för förföljelse" somen fömtsättning i konventionen för flyklingskap heter i UtlL "risk förförföljelse". Risk för allvarligt straff på grund av politiskt brotlmedför enligt UtlL politiskt flyktingskap, medan liknande rekvisit saknas ikonventionen. Andra skillnader föreligger också. Utredningensäger sig vid genomgång av hur regleringen av asylrätten i utfallit ipraktiken ha funnit, att UtlL:s bestämmelser om pohtisk flykflng har medfört enpraxis som inte kan förenas med motsvarande regler i flyktingkonventionen. Ivilka avseenden så är fallet anger utredningen dock inle. För atl råda bot pådessa påstådda brister men också av principiella skäl föreslår uiredningen altUtiL:s definition av politisk flykting ersätts med flyktingkonvenflonensdefinition av flykting. Utredningen menar nämligen att en nationelllagstiftning som ansluter till etl internationellt avtal i princip bör utformasså att lagens materiella innehåll överensstämmer med avtalels. Eftersomflyktingkonventionens definition är snävare än begreppet politisk flykting iUtlL föreslår utredningen att de som genom ändringen kommer alt faUa utanfördet nya flyktingbegreppet ges samma skydd som . Skyddet bör enliglförslaget avse de utlänningar, som utan att inrymmas i del nyaflyktingbegreppet, på grund av de politiska förhållandena i sitt hemland inlevill återvända dit och som kan åberopa tungt vägande skäl för detta. Deflesta remissinstansema har godtagit utredningens förslag eller lämnat det utanerinran. Några har dock avstyrkt förslaget och flera bestrider utredningenspåstående alt svensk praxis rörande politiskt flyklingskap skulle varaoförenlig med konventionens bestämmelser. Somjag redan har nämnt har utredningen i sitt belänkande inle närmare angett påvilket sätt och i vilka avseenden en mot flyktingkonventionens reglerstridande praxis förekommer i i frågor om politiskt flyktingskap.Uiredningen har med betänkandet överlämnat en redogörelse av jurisdoktor för svensk praxis i ärenden om politiskt flyklingskap(SOU 1972: 85).