prop · FZ03174 · 1975-12-31 00:00:00 — brott som avses 13 kap. 1. 5 eller 6 § eller 4 kap. I. 3 eller 4 § , omgärningen innebär förgripelse mot Konungen eller annan som är nämnd i 18 kap. 2S samma balk. försök, förberedelse eller stämpling till brott som ovannämnts, om sådan gärning är belagd med straff 1975/76:174 44 1 Utredningsuppdraget m. m. Utredningsuppdraget anges i yttrande tillstatsrådsprotokollet av chefen för . Efleren översikt över brotten mot rikets säkerhel. varvid bl.a. revisionav broll mot staten och allmänheten berörs, anför departementschefen bl. Bland de ändringar i materiellt hänseende som företogs i bestämmelsemaom spioneribrotten vid reform märks bl.a. att kravet pä uppsåt medavseende på rekvisitet "att gå främmande makt till hända" fick envidare innebörd än det tidigare haft. 1 rättspraxis och doktrin skiljer man mellantre former av uppsåt, nämligen direkl. indirekl och eventuellt uppsåt. Direktuppsåt till viss effekt föreligger, om effekten är just del som gärningsmannenvill uppnå genom sin handling. Indirekt uppsåt till viss effekt föreligger, omgärningsmannen inser att effekten är nödvändigt förbunden med hans handlingutan all den därför är vad han vill uppnå genom denna eller ett genomgångsleddärtill. Eventuellt uppsåt slutligen föreligger om gärningsmannen inser atteffekten är en möjlig - om än inte nödvändig - följd av handlingen och deldessutom kan hållas för visst att han skulle ha handlat som han gjort även omhan insett att effekten skulle inträda. Enligt de bestämmelser angående spioneri som gällde före1948 års reform krävdes för slraffbarhel syfte (dvs. direkt uppsåt frängärningsmanens sida) att gå främmande makt lill hända. Straffrältskommittén.vars förslag låg till grand för reformen, uttalade i denna del att den härliksom i andra sammanhang funnit, att indirekt eller eventuellt uppsåt börlikställas med syfte. Denna uppfattning godtogs utan närmare kommentarer avföredragande departementschefen och föranledde inte några vidare uttalandenvare sig från lagrådets sida eller under riksdagsbehandlingen. Hilhörande frågatogs inle heller upp till behandling i samband med att förevarande bestämmelsermed endasl smärre jämkningar fördes över till BrB. Av vad sålunda anförts framgår alt ansvar för spioneri enliglgällande rätt kan ifrågakomma bl. a. i fall då en gärningsman i försia handingalunda haft för avsikt att gå en främmande makt till banda men där hanlikväl insett att hans handling får denna effekt. Vissa gärningar av denna typkan otvivelaktigt vara av så allvarlig beskaffenhet all del ler sig rimligt attbestraffa dem enligt de stränga regler som gäller för spioneri. Däremot tordedet enligt allmän uppfattning te sig främmande alt en sådan handling skall gessamma rabricering som en mot rikets säkerhet direkt riktad spioneriverksamhet.Denna inställning bör bl.a. ses mot bakgrand av det förhållandel attbeteckningen spioneri för allmänheten kommit att framstå som särskiltvärdeladdad. från denna utgångspunkt torde det le sig mera naturligt atthandlingar som objektivt setl utgör spioneri men där ett direkl uppsåt att gåfrämmande makt till hända saknas merajämställs med det i 19 kap. 7 § förstastycket upptagna brottet, obehörig befattning med hemlig uppgift, än med detypiska spioneribrollen i 5 och 6 S§ i samma kapitel. Obehörig befattning medhemlig uppgift skiljer sig från spioneri främst genom frånvaron av kravet påuppsåt alt gå främmande makt till hända. 1975/76:174 45 Dessutom gäller den begränsningen i förhållande till spioneribrollenatt 19 kap. 7 § avser endast uppgifter av hemlig natur. Enligt min mening finns det mot bakgrund av vad jag nuanfört anledning att göra en översyn av BrB:s bestämmelser om spioneri i avsiktatt undanröja de mindre tillfredsställande konsekvenserna av den pä dettaområde genomförda reformen. Därvid bör också övervägas i vad mån enändring med avseende på bestämmelserna om spioneribrotten bör föranledaändringar i fråga om del i 7 8 första stycket upptagna brottet, obehörigbefattning med hemlig uppgift. Det kan därvid bl. a. te sig naturiigt alt förallvarligare fall införa en särskild straffskala för grovt brott. Med utgångspunktfrån nuvarande förhållanden och det vitala intresset av en fri samhällsdebattkan det vidare vara motiverat att ägna särskild uppmärksamhet åt fråganhuruvida de i 8 och 13 S§ angivna brotten, ryktesspridning till fara förrikets säkerhel och tagande av utländskt understöd, är ändamålsenligtutformade. När det gäller straffskalorna i kapitlet kan det förtjäna övervägasom inte det i samband med vissa brott särskill omnämnda fallet att riket är ikrig bör behandlas i en för dessa brott gemensam straffskärpningsregel och denu gällande straffskalorna för samma brott justeras med hänsyn därtill. Jagförordar därför att en särskild sakkunnig tillkallas för att närmare utredafrågan om ändringar i BrB:s besiämmelserom brolt mot rikels säkerhet. De här angivna synpunkterna pä frågor som den sakkunnigebör ägna uppmärksamhet åt får inte betraktas som en uttömmande redovisning avuppdragets omfång. Den sakkunniges arbete bör sålunda enligl min mening intebindas av några detaljerade direktiv. Del bör i stället föratsättas att han medledning av bl. a. rättspraxis på detta område samt en noggrann avvägning mellanhänsynen lill rikets säkerhet å ena sidan och andra beaktansvärda intressen åandra sidan, särskilt värdet av en fri samhällsdebatt, gör en egen kartläggningoch bedömning av behovet av ändringar i gällande lagstiftning. Vid sin ulredningbör den sakkunnige också beakta vilken inverkan ändringar i BrB:s regler bör fäpå tryckfrihetsförordningens bestämmelserom otillätet yttrande och otillåtet offentliggörande.Härvid bör den sakkunnige samråda med massmedieuiredningen. som genom tilläggsdirektivdenna dag fått i uppdrag att ägna särskild uppmärksamhet åt frågan omgränsdragningen mellan tryckfrihetsprocess och vanlig brottsmåls-process. Med utgångspunkt i direktiven kan utredningsuppdragetdelas upp på två huvuduppgifter. Den första berör i främsta rammet bestämmelsemaom spioneri (19:5) och avser huvudsakligen en teknisk översyn av spioneristadgandetoch - som en konsekvens härav en översyn av vissa andra slraffstadganden ikapitlet som nära ansluter lill bestämmelsema om spioneri. Den andrahuvuduppgiften avser frågan om ändringar i 19 kapitlet bör göras - utan attväsentliga skyddsintressen åsidosätts - i syfte att skapa bättre föratsättningarför en fri samhällsdebatt och ett obundet meningsutbyte. Härvidlag tilldrarsig bestämmelsema om ryktesspridning till fara för rikets säkerhet (19:8) ochtagande av utländskt understöd (19: 13) del främsta intresset. Som framgår avvad som redovisas i det följande (s. 50 ff) har emellertid stadgandet om samhällsfarligryktesspridning till fara för rikets säkerhet mycket nära samband medbestämmelserna i 16 kap. 1975/76:174 46 om samhällsfarlig ryktesspridning (16:6) och i 17 kap. ombeljugande av myndighet (17:6) såväl innehållsmässigt som systematiskt och lagtekniskt(prop. 1948: 80 s. 193). Dessa senare stadganden kan därför knappast förbigås,om parallellstadgandet i 19:8 görs till föremål för en översyn. På grund härav harjagansett mig böra i förevarande sammanhang ta upp till övervägande även de tvånämnda straffstadgandena om samhäUsfarlig ryktesspridning och beljugande avmyndighet. Vad angår dispositionen av utredningen har det syntslämpligt att först behandla spioneribrotlets utformning och därtill direktanknytande, likartade spörsmål och därefter den andra huvudfrågan, ehura dennafråga får anses vara av mera övergripande och principiell natur än den förra.Sist övervägs i enlighet med direktiven frågan om införande av gemensammastraffbestämmelser i 19 kap. för det fall att riket är i krig. Vissa gärningar som beskrivs i BrB 16. 17 och 19 kap. kanenligt 7 kap. 4 och 5 §§ tryckfrihetsförordningen utgöra tryckfrihetsbrott.Vidare gäller enligt 7 kap. 3 § andra stycket nämnda förordning alt vissa brotti 19 kap. BrB, däribland spioneri och grovt spioneri, bryter igenom det s. k. meddelarskyddet.Om ändringar sker i nyssnämnda kapitel i BrB, måste således sambandet mellandessa kapitel och tryckfrihetsförordningen beaktas. har hållitsunderrättad om de förslag som läggs fram i detta betänkande och kommer att beakladem vid fullgörande av sitt utredningsuppdrag. Särskilt förslag till ändringari tryckfrihetsförordningen läggs därför inte fram i detta sammanhang. 1.2 Kort allmän historisk översikt över spioneribrottetoch vissa andra stadganden om brott mot rikets säkerhet strafflag (SL), i dess ursprungliga lydelse,saknade beslämmelser om spioneri i modern mening. SL (8 kap. 9- 12 §§) upptognämligen i huvudsak endast stadganden om s. k. krigsspioneri. a. att svensk ellernorsk man i krig för fienden uppenbarade vissa hemligheter som kunde vara avbetydelse för fiendens krigföring oavsett om uppenbarandel skedde i förrädisktsyfte eller ej. Beiräffande motsvarande verksamhet under fredstid saknades dockinte helt bestämmelser i . Sålunda upptog 8 kap. 18 och 19 §§ stadganden avålderdomlig karaktär, vari kriminaliserades uppenbarandet av statshemligheterantingen frän sädan persons sida. som fått sig dem anförtrodda, eller av annan,som ägt vetskap därom att de borde hållas hemliga. Först genom lagstiftning av är 1913 blev spioneri i modemmening kriminaliserat. Nämnda år företogs dels vissa ändringar i 8 kap. SL.dels stiftades en särskild lag (1913:48) innefattande vissa bestämmelser tillskydd för hemligheter av betydelse för rikets försvar. Förutom förkrigsspioneri stadgades nu i 8 kap. (20 §) straff för uppenbarande ochutforskande av "sådana handUngar, avbildningar eller andra föremål ellersådana sakför- 1975/76:174 47 hållanden, vilkas uppenbarande för främmande makt kanskada rikets försvar och som han vet böra hemliga hällas". Uppenbarandetskulle vara obehörigt. Subjektivt fordrades vetskap hos gärningsmannen om attdet han uppenbarade eller utforskade borde hällas hemligt. Begicks brott enligt8 kap. 20 S med direkt uppsåt alt uppenbara hemligheter för främmande makttillämpades en strängare straffskala. Genom lagstiftning 1936 och 1939kompletterades beslämmelserna i 8 kap. med stadganden varigenom bl.a. ytteriigareförfarandetyper straffbelades. Sålunda infördes ett stadgande. 21 a S,vari. efter ändring 1939, föreskrevs straff för den som i syfte att gåfrämmande makt tillhanda anskaffar eller låter anskaffa uppgifter angåendeförhållanden rörande riket eller annan makt. vilkas meddelande till främmandemakt kan skada rikets försvar eller folkförsörjning eller dess vänskapligaförbindelser med främmande makt. eller i detta syfte tar befattning med sådanauppgifter. tillkom även en beslämmelse. 8 kap. 21 b §, i vilkenföreskrevs siraff för den som åtar sig att gå främmande makt tillhanda på någolav de sätt som angavs i 18. 20 och 21 a §§ av samma kapitel. Iförarbetena till senare lagstiftning har lagsliftning betecknats somett provisorium i avbidan på en fullständig omarbetning av SL 8 kap. 1936 och1939 års lagstiftningsåtgärder utgjorde, som framgår av det föregående, endaslpåbyggnader på lidigare lagstiftning. 1940 genomfördes vissa ändinngar päförevarande lagsliftningsområde. Den lidigare uppdelningen pä krigsspionerioch på brott mot rikels säkerhel under fredstid liksom den tidigareuppsplittringen på en mängd olika stadganden bibehölls dock. 1 fråga om vissaförfaranden under fredstid kriminaliserades dels obehörigt besittningstagandeeller anskaffande av upplysningar om sakförhållanden som borde hållas hemligamed hänsyn till bl. a. rikets försvar, dels obehörigt lämnande av sådanaupplysningar (8 kap. 9 och 10 §§). Förövades gärning enligt 9 eller 10 § föratt gå främmande makt tillhanda - alltså med direkt uppsåt - dömdes enUgt 11 §efter en väsentligt strängare straffskala. Endast brott enligt 11 § hadebeteckningen spioneri. 1 14 § stadgades straff för den som i syfte att - alltsåäven här med direkt uppsåt - gä främmande makt tillhanda anskaffade uppgifterangående förhållanden, berörande riket eller annan makt. vilkas meddelande lillfrämmande makt kunde skada rikels vänskapliga förbindelser med sådan makt. etc.1 lagrammet stadgades även straff för den som inom riket eljest för främmandemakts räkning bedrev hemlig underrättelseverksamhet i militärt eller politisktsyfte. 1 den Ulredningsom föregick lagsliftning togs frågan om brottsbenämningen spioneriupp till särskill övervägande. Sålunda uttalades, att benämningen spionerieller krigsspioneri borde införas för förfarande som sker för främmande maktsräkning. Brott som består endast i obehörigt utforskande ulan syfte att biståfrämmande makt borde däremot ej benämnas spioneri, eftersom sådant broll kundevara av tämligen lindrig art (SOU 1940:8, s. 49). 1975/76:174 48 1 sitt förslag till lagstiftning om brott mot staten ochallmänheten (SOU 1944:69) lade straffrättskommittén fram förslag som syftadetill en total omredigering av de ifrågavarande straffbestämmelsema. I sakligthänseende utmönstrades de särskilda bestämmelsema om krigsspioneri och förenkladesde övriga spioneribestämmelserna. Dessa senare sammanfördes i fyra paragrafer,utformade i enlighet med den systemalik som föreslagits beträffande andra avkommittén omarbetade kapitel i SL. lagstiftning om brott mot statenoch allmänheten anslöt sig nära till straffrätts-kommitténs förslag. gällande lagstiftning om spioneri skiljer sig i endastringa mån från den antagna. spioneri och grovtspioneri, SL 8 kap. 4 resp. 5 § överfördes till (BrB) 19 kap. 5resp. 6 § i stort sett utan annan ändring än att straffskalorna justerades.Likaledes överfördes "reservstadgandel" om obehörig befattning medhemlig uppgift i SL 8 kap. 6 §till BrB 19 kap. 7 § med endast redaktionellajämkningar. Även de övriga bestämmelsema i BrB 19 kap. som harintresse i förevarande sammanhang har i huvudsak oförändrade övertagits frånmotsvarande stadganden i SL. De i SL II kap. 6 § upptagna bestämmelserna om samhällsfarlig ryktesspridningöverfördes sålunda i den del bestämmelserna angår att någon bland allmänhetensprider falskt rykte eller annat osant påstående som är ägnat att framkallafara för rikets säkerhet till 19 kap. 8 § och sammanfördes där med ettstadgande, vari kriminaliseras att någon till främmande makt framför ellerlåter framkomma sädant falskt rykte eller osant påstående. Vad i övrigtstadgades i SL 11 kap. 6 § uppdelades pä två andra, särskilda brott i BrB,nämligen samhällsfariig ryktesspridning. 16 kap. 6 §, och beljugande avmyndighet. 17 kap. 6 §. Beslämmelserna i SL om olovlig underrättelseverksamhet(8 kap. 7 §) och om tagande av utländskt understöd (8 kap. 10 S) överfördesoförändrade eller med endast redaktionella jämkningar till BrB 19 kap. 9 resp.13 §. Bestämmelserna i 19 kap. angående spioneri och därtillhörande brottstyper ansluter sig i systematiskt hänseende till den i BrB iövrigt till-lämpade inre systemaUken. 1 ett huvudstadgande, 19 kap. 5 §, har rekvisitenför brottet angetts. En indelning efter svårhetsgrad har genomförts i 19 kap. 5och 6 §§. Till det primära brottet ansluter ett reservstadgande, 19 kap. 7 §. 1.3 Vissa statistiska uppgifter Nedanstående uppgifter är hämtade ur officiellastatistik. Kriminalstatistik Del 2. Domstols- och åklagarstatistik. (T. o. m.1966 benämndes publikationen "Brottsligheten".) Statistiken hänför sig till antalet dömda personer. Denfördelar sig inte på de särskilda brotten inom 8 kap. utan anger endast hurmånga personer som dömts enligt kapitlet som helhet. De återgivna siffrorna kandärför 1975/76:174 49 även omfatta personer som dömts för andra broll enligl 8kap. än spioneri och därtill anknytande brott. Detta torde dock med hänsyn lillarten av övriga brott som behandlades i SL 8 kap. sakna praktisk betydelse iförevarande sammanhang. Samtliga siffror avser i första instans dömda personer.Siffrorna inom parentes anger antalet bötesdomar som ingår i totalsiffran. 1953 3(1) 1954 3(2) 1955 8(1) 1957 11(2) SL:s stadgande i 11 kap. 6 § om samhällsfarligryktesspridning - motsvarande stadgandena i BrB 16 kap. 6 S. 17 kap. 6 § och19 kap. 8 § - vilkel i staUsUken redovisas särskilt, har enligt samma staUsUskakäUa (och UU tiden för BrB) tillämpats endast en gång (bölesdom1949). Statistiken avseende BrB utvisar att nedan angivet anlalpersoner dömts till påföljd enligl BrB 19 kap. 5-13 §§ resp. 16 kap. 6 § och 17kap. 1965 1966 1967 1968 1969 1970 1971 1972 19:5 I - - - - - 2 19:7 2 1 1 - - - - 1 19:9 - - - - - - 1 1 19: 13 - 17:6 - - 1 - För liden . dä den senastemateriellt betydelsefulla revisionen om spioneri och därtill anslutande brottträdde ikraft. bortsett frän SvJT 1974 if s. 84. något fall av häraktuella brottstyper ej refererats. Av de icke-refererade fallen avseende denaktuella perioden har uiredningen haft tillgång till cirka 609f av domarna. Avdessa rör 20 spioneri och grovt spioneri. 2 obehörig befallning med hemlig uppgifloch 17 olovlig undenällelseverksamhel. 2.1 Gällande bestämmelser och närmare om vissaförarbeten till dessa Gällande beslämmelser i 19 kap. 5 och 6 S§ om spioneriresp. grovt spioneri har överförts nästan oförändrade årslagstiftning i ämnet. Prop.1975/76:174 50 Denna byggde, som inledningsvis nämnts, på slraffrättskommitlénsär 1944 avgivna belänkande med förslag till ny lagstiftning rörande brolt motstaten och allmänheten. De olika slag av handlingar som omfaltas avstraffbestämmelsen är anskaffande, befordrande, lämnande och annat röjande.Föremålet för någon av dessa handlingar är uppgift, som rör försvarsverk,vapen, förråd, import, export eller annal förhållande och vars uppenbarandeför främmande makt kan medföra men för rikets försvar eller för folkförsörjningenvid krig eller av krig föranledda utomordentliga förhållanden eller eljest förrikets säkerhel. Handlingen skall ske obehörigen. den skall icke på grandav särskilda förhållanden vara tillälen. I subjektivt hänseende gäller, i överensstämmelsemed vad i allmänhet gäller för brott enligl BrB, att brottels objektivabestämningar skall täckas av uppsåt frän gärningsmannens sida och att dettauppsåt i och för sig ej behöver vara direkt utan att straffbarhet föreliggeräven i fall dä endasl s, k. indirekt eller eventuellt uppsåt föreligger.Därutöver gäller emellertid i subjektivt hänseende beträffande spioneribrottetatt handlingen skall ske i uppsåt att gå främmande makt tillhanda. Här är attmärka alt även i delta senare hänseende gäller att slraffbarhel föreliggerredan vid indirekl eller eventuellt uppsåt. I della sammanhang är av intressealt la del av vad under förarbelena till 1948 ärs siraffstadgande uttalades ifråga om innebörden av uttrycket "uppsåt att gå främmande makttillhanda". yttrade sålunda (SOU 1944:69 s. 132-133). Något syfte att uppnå denna effekt (att gå främmande makttillhanda) fordras icke i motsats lill vad fallel är enligt gällande lag.Liksom i andra sammanhang har sålunda indirekt och eventuellt uppsåt funnitsböra likställas med syfte. Som spion bör alltså enligt kommitténs åsikt ävenden kunna dömas, som väl ej åsyftar att gå främmande makt tillhanda men inseratt hans gärning nödvändigtvis mäste få detta lill följd eller ock inser attden medför risk för en sådan effekt, i sistnämnda fall dock endast om del måsleantagas att han icke skulle avstått frän gärningen även om han varit säker påalt den skulle medföra effekten. Exempel härpå erbjuda fall. därgärningsmannens syfte är att främja viss organisations verksamhet eller atthjälpa en anhörig eller annan gärningsmannen närstående person. Även sådanagärningar kunna enligt kommitténs mening vara av sådan farlighetsgrad, attspioneristraff är motiverat. Uppsåtet behöver icke vara förenat med önskan attgynna främmande makt. Den som anskaffar eller lämnar uppgift utan annan önskanän att fä betalt kan vara att döma för spioneri, om han har åtminstoneeventuellt uppsåt att därmed gå främmande makt tillhanda. Med lillhandagåendeavses icke blott hjälp i någon verksamhet, som främmande makt redan igångsatt ellerplanerat. Det är tillräckligt, att gärningen länder främmande makt lill fördel.Sedan gammalt har uttrycket tillhandagå i SL 3: 9, i detta lagrums lydelse förelagändringen , ansetts äga denna vidsträckta innebörd, och äveni nuvarande 8 kap. torde uttrycket böra tolkas pä detta sätt. Ett lillhandagåendeav främmande makt kan anses föreligga även om gärningen närmasl sker för enorganisation som handlar i främmande makts intresse (jfr NJA II 1942 s. 672 f. Prop.1975/76:174 51 och 676). Gärningsmannen behöver icke ens ha uppsåt allföra en uppgifl vidare. Även om han anskaffar denna med uppsåt att behälla denför sig själv men utnyttja den lill främmande makts fördel, kan han vara attdöma för spioneri. Såsom exempel härpå må anföras, alt nägon. i tanke att görafrämmande makt en tjänst, skaffar sig kännedom om ett ammunilionsför-råd meduppsåt all. utan alt inviga nägon i sina förehavanden, själv bringaammunitionen att explodera. Å andra sidan fordras det för att tillhandagåendeav främmande makt skall föreligga icke att uppgiften länder främmande makttill verklig fördel, utan del är tillräckligt, att den är främmande makt tillhjälp i nägot avseende vari denna önskar bistånd. Den som lämnar upplysning omen konslruktionsdetalj i ett vapen, vars tillverkningssätt främmande maktönskar lära känna, får anses ha lillhandagålt den främmande makten, även omdenna på grund av bristande kännedom om konstmktionen i övrigt ändock icke kantillverka vapnet. Uppsåt att tillhandagå främmande makt föreligger emellertidicke. där oriktig uppgift lämnas för att vilseleda den främmande makten. Även iandra fall kan lämnande av medvetet sanningslösa uppgifter gå straffritt.emedan det saknas uppsåt all gå främmande makt tillhanda. Det kan nämnas, att ihittillsvarande praxis i några fall ådömts ansvar för bedrägeri ellerbedrägeriförsök, där någon erbjudit sig att gå främmande makt tillhanda medupplysningar men icke haft för avsikt att fullgöra sitt åtagande ulan endastvelat tillskansa sig penningar. Vid remissbehandlingen anförde endast Sverigesadvokatsamfund synpunkter i nu berörd del. Samfundet, som uppmärksammade alt enliglkommitténs förslag, i motsats lill vad då gällde, för slraffbarhel intefordrades någol syfte (direkt uppsåt) att gä främmande makt tillhanda ulanendast "vanligt" uppsåt, påpekade all nägot behov av skärpning idenna del inte syntes ha yppats. Samfundet hemställde därför, att förstraffbarhet alltjämt mätte krävas syfte alt gä främmande makt tillhanda (prop,1948: 80 s. 122), Departementschefen anförde i anslutning härtill endast, att isubjektivt hänseende syntes, som kommittén föreslagit, böra gälla all straffskulle kunna inträda inte endasl då del förelegat syfte all gä främmande makttillhanda utan så snart vanligt uppsåt - även eventuellt uppsåt - alt göra deltafunnits (prop. 1948: 80 s. 124). 1 denna del föranledde förslaget ingen erinranfrån lagrådet. Ej heller vid riksdagsbehandlingen berördes lagförslagethärvidlag. Nägon ändring i subjektivt hänseende gjordes ej vid övertagandet avspioneribestämmelsen i BrB. 2.2 Särskilt om de subjektiva rekvisiten Utöver vad sålunda förekommit under förarbetena till 1948års lagstiftning om spioneri mä här - från en mera allmän ulgångspunkl och föralt ge en viss bakgrand till den debatt som förts om det subjektiva elementet ispioneribrottet - någol ytterligare sägas om subjektiva rekvisitav typen "uppsåt att gä främmande makt tillhanda". Beträffande justdetta rekvisit har under förarbetena använts ultrycket "kvalificerat"uppsåt (SOU 1944: 69 s. 134). Ullrycket synes syfta på det förhållandel alt 1975/76:174 52 del regelmässigt som subjektivt betecknade rekvisitet är"fristående", dvs. ett moment som saknar sin motsvarighet igärningsbeskrivningens objektiva sida. Ordet "kvalificerat" synesemellertid mindre väl lämpat i här avsett hänseende, efiersom det skulle kunnasyfta på ett subjektivt moment som har till funktion att kvalificera en även isin grundform kriminaliserad brottstyp.'