prop · FY039 · 1975-12-31 00:00:00 — Även med en fortsatt utbyggnadav perraanenla resurser kommer många människor också i framliden alt avgeografiska skäl ha svårt att få del av reguljär högskoleulbildning. Vid bedöraningenom en ökad användning av distansundervisning och andra nya distributionsformerkan vara etl alternativ till en utbyggnad av perraanenla utbildningsresurserpå flera orter måste man eraellertid enligt rain raening beakta följande. Försöksverksamheten meddistansundervisning har omfattat studiekurser inom endast ett fåtaläranesoraråden vid frärast huraanis-tisk och samhällsvetenskapUg fakultet.Någon erfarenhet av möjligheterna alt genomföra en mera yrkesinriktadhögskoleutbUdning med t. ex. mera omfattande laboraliva inslag och krav påtung utrustning eller behov av praktikinslag med hjälp avdistansundervisning föreligger inte. Som jag nämnt är det en huvuduppgift förden närraasle perioden alt utveckla utbildningar för att tUlgodose de nyabehov av ulbildning på högskolenivå sora gör sig gäUande i arbetslivet. Jaghar pekat på de goda förutsättningar sora högskoleorter ulanför universitetsorternaenUgt mm bedömnmg har att utveckla sådana utbildningar med utgångspunkt ibefintUga resurser och verksamheler. Det kan starkl ifrågasättas omdistansundervisning i universitetens regi över huvud kan tUlgodoseUtbUdningsbehov av detta slag. Del önskvärda lokala inflytandet iUtbUdningsplaneringen, väsentUgt inte minst då det gäller att identifiera nyautbUdningsbehov, måste rimligen också bli raindre om utbildningen baseras pådistansundervisning. 1975: 9 492 Jagser sålunda distansundervisning och andra nya distributionsformer som ettviktigt och delvis nödvändigt kompleraenl lill ulbildnmg i reguljära former vidpermanenta enheter raen inle som elt alternativ till sådan utbUdning. Sammanfattningsvisbör enligt min mening den fortsatta utbyggnaden av den permanentaorganisationen för gmndläggande högskoleutbildning koncentreras till vissaorter utanför de nuvarande universitetsorterna, i huvudsak till sådana ortersom har permanenta resurser för högskoleutbildning. Jaggår nu över till att behandla frågorna om orter och former för denna utbyggnad. När det gäller antaletutbyggnadsorler delar jag U 68-beredningens ra. bedöraning att en avvägningalltid raåste göras raellan å ena sidan strävan att undanröja geografiska:hinder för raöjligheterna alt få del av högskoleutbUdning, å andra sidansirävan att ge utbildningsutbudet på varje ort en rimlig bredd och därmed destuderande en acceptabel valfrihet. En del remissinstanser har förordat enkoncentration av utbyggnaden utanför de nuvarande universitetsortema tillnågra orter, i huvudsak , och de tre fUialortema. En sådanlösning är enligt rain uppfattning inte tillfredsställande raed hänsyn tillönskemålet alt fördela ulbildningstillfällena någorlunda jämnt över landet.Den ger heller inte tillräckligt ulrymme för den önskvärda samspelet mellanhögskolan och samhälls- och arbetslivet i skilda regioner. U68:s förslag innebär alt högskoleutbildningen skall byggas ut på sammanlagt 14orter eller par av orter utanför de nuvarande universitetsorterna. Sä gott somalla dessa orter har permanenta resurser för högskoleutbildning. Samtligaföreslagna orter i bokstavsordning: , /,/, , , , , ,/, , / , , och utgör vidare enligt fömt nämnda riksdagsbeslul primära centra, dvs.orter som så vitl avser arbetsmarknad, service, kommunikationer och utbildningär tänkta att utvecklas så all de i fråga ora boende och lokalisering av skUdaslags verksamheter kan utgöra reella alternativ till slorsladsorarådenä. Jagvill erinra om att dåvarande chefen för i prop. 1972: 111(s. 513) framhöU att alla orter av delta slag inte kan påräkna lokalisering aveftergymnasial utbildning. U 68:s val av orter har föregåtts av ingåendeulbildningspoliliska och regionalpoliliska överväganden. I likhet raed U68-beredningen bedömer jag uiredningens utbyggnadsförslag som väl avvägt raedhänsyn till möjligheterna alt nå en riralig geografisk fördelning av desaralade resurserna för högskoleutbildning. Föratt planeringsarbetet skall få en fast utgångspunkt är det enligl 1975: 9 493 minmening angeläget att beslut nu fattas ora på vilka orter högskoleutbUdningenskall byggas ut som kan överblickas. U 68:s förslag är vadavser utbildningens inriktning på de föreslagna orterna inte utformat i detaljutan anger endast vissa allmänna riktlinjer för utbyggnaden, gmndade bl. a. påförslag som förls fram från de berörda ortema. För att de intentioner förutveckling av nya utbildningslinjer i anknytning till lokal och regionalarbetsmarknad som jag redovisat i del föregående skall kunna förverkligas,krävs en omfattande planering lokalt och regionalt. En fömtsättning för att ensådan skall komraa tUl slånd är givetvis att slatsraaktema anger vissariktlinjer för lokaliseringen av nytiUkomraande högskoleutbUdning. Ur denregionala sara-hällsplanermgens synvinkel innebär ett beslut av det slag jag nuförordar att fömtsättningarna för planeringsarbetet läggs fast i eltbetydelsefullt avseende. Mot denna bakgrundförordar jag att principbeslut nu fallas om att den fortsatta utbyggnaden avperraanent grundläggande högskoleutbildning skaU koncentreras tiU de 14 av U68 förordade orterna eller paren av orter. Jag kallar dessa orterutbyggnadsortema. Om särskUda skäl föreligger bör nytUlkoraraandehögskoleutbUdning kunna lokaliseras också tUl annan ort. Sora exerapel vUl jagi delta sararaanhang nämna U 68:s förslag om förläggnmg av viss yrkestekniskutbildning till och organisalionskoraraitténs för högre tekniskutbildning och forskning i övre (NoTH) förslag ora förläggning avsådan utbildning till . I båda dessa fall är del, som jagäterkoraraer till i det följande, fråga om att utnyttja särskildaföratsättningar för UtbUdning inom vissa områden, något som enligt min raeningi begränsad utsträckning kan motivera undantag från huvudregeln. Jag villframhålla att orter av nämnda slag inte skall betraktas som utbyggnadsorler ochatt det heller inteblir fråga om att bygga upp administrativt fristående utbUdningsenheter. På samma sätl som utbUdning ienstaka kurser bör sålunda enligt rain raening fortsättningsvis enutbildningslinje sora raer permanent förläggs ulanför universitets- ochutbyggnadsortema knytas till lämplig läroanstalt på någon av dessa orter. Som jag fömt framhållit ärdet angeläget att utbildningsutbudet på de nuvarande universitetsorternastegvis förnyas. Denna förnyelse bör som också U 68-beredningen förordat iprincip ske inom ramen för ett totalt sluderandeantal på varje ort som inteöverstiger den av U 68 antagna nivån. Vid i första hand i sig studerandeantalet f. n. avsevärt under denna nivå. För delfrarastår därför en förnyelse av utbildningsutbudet som särskilt angelägen ävenför att öka det loiala studerandeantalet. Med hänsyn härtill bör nytUl-kommandehögskoleutbildning kunna förläggas också till ora det bedöms som angelägetför att den näranda sluderandeanlalsnivån skall uppnås och redan gjordamvesteringar av skUda slag tas tUl vara effektivt. I saraband raed sin anmälaninom kort av proposition om viss för- 1975: 9 494 söksverksamhetinom läraratbUdrungen ra. kommer statsrådet alt föreslå attdels en uibyggnad av tecknmgsläraratbildningen, dels försöksverksamhet medutbildning av lärare i bl. a. hemkunskap i korabination raed annat ärane skallförläggas tiU Uraeå. Närdet gäller förverkligandet av en utbyggnad efter de angivna riktlinjernaerinrar jag ora den vikt jag i det föregående lagt vid samordning både raeUanutbyggnadsorterna inbördes och raellan dessa och övriga högskoleorter. Som bådeU 68 och U 68-beredningen betonat måste utbyggnaden på olika orter anpassasefter de faktiska förutsättningarna i form av tiUströmning m. ra. Det finnssjälvfaUet inget intresse av att bygga ut UtbUdning som inte svarar motaktuella eUer förutsebara behov eller önskemål hos individer eller inomarbetslivet. Den totala efterfrågan påhögskoleutbildning spelar en betydelsefull roll för möjlighelema att utvidgautbildningsutbudet på utbyggnadsortema. Mol bakgrund av hiltills gjordaerfarenheter finns det anledning att anta att en geografiskt spridd utbyggnad isig leder till en ökad rekrytering. Enligt vad jag förordat i det föregående ärvidare utbyggnaden att se som ett led i en förnyelse av det samlade utbudet avhögskoleutbildning i anslulning till nya behov i arbetslivet. Sådana utbUdningarbör väljas för nyetablering, för vilka de berörda ortema bedöras ha specielltgoda förutsättningar. Detla bör leda tUl att rekryterings-effekterna totaltsett blir särskilt gynnsararaa. Det är likväl vanskligt att nu söka bedöraaeffeklerna i dessa avseenden för den i delta sararaanhang aktuellaplaneringsperioden. Idetta läge är det av gmndläggande betydelse alt de forraer sora väljs för attplanera och genomföra en fortsatt utbyggnad av högskoleutbildningen är smidigaoch anpassbara till snabbt skiftande förhållanden och att de bygger påsamverkan mellan högskoleorter som ligger nära varandra, allt i syfte altundvika, att utbildningsresurserna används ineffektivt. Om ett huvudansvar förden fortsatta planeringen läggs på den i det föregående berörda regionalaorganisaiionen, bör enligt min bedömning kraven i dessa avseenden kunna bli vältillgodosedda. U68 föreslår att sora ett hjälpraedel i planeringen av högskoleutbildnmgenoch vid fördelningen av utbildningsutbudet och utbildningsresurserna landetskall delas in i sex ulbUdningsregioner. Ulredningen har därvid utgått frånatt de orter som har det bredaste utbudet av ulbildning och forskning,dvs. de nuvarande fera universitetsortema och , skall uigörahuvudorter i var sin region. U 68:s förslag till regionindelning har i storttillslyrkis vid reraissbehandlingen. Föregen del vill jag frarahålla att varje regionindelning för en viss verksarahetmåste bygga på de saraband sora bedöras vara de raest angelägna för just denverksaraheten. bör givetvis regionindelningen så långt det ärmöjligt samordnas mellan olika verksamhetsområden som har samband raedvarandra. Med hänsyn inle rainst till mina förslagi det föregående om lösning av forskningsanknytningsfrågor på regional bas anserjag det självklart att en regionindelning för högskoleväsendets del skaUgrandas på förekomsten av huvudorter för ulbildning och forskning. Antaletregioner bör därför enligt min mening vara sex. Den av U 68 förordaderegionindelningen är anpassad lill i andra samraanhang förekoraraanderegionindelning i det väsentUga avseendet att varje region helt läcker elteller flera län. Jag tillstyrker den föreslagna avgränsningen av regionema medundanlag för att i enlighet med U 68-beredningens förslag börföras tiU samma region som . Benämningen högskoleregion är enligtmin mening den mest adekvata i delta sammanhang. Detbör ankomma på regeringen att besluta ora indelningen i högskoleregioner. Jagavser att i annat saramaidiang föreslå att landet med avseende på främstplanering av grundläggande högskoleutbildning skall delas in i sexhögskoleregioner enligt följande sararaanställning. Västemorrlands, Järatlands,och , , ,, och och , ,och , , ,, och Avsiktenmed en indelning i högskoleregioner är på intet sätt att begränsa enläroanstalts kontakter med andra läroanstalter eller med samhälls- ochyrkesUvet till enbart den egna regionen eller att högskoleutbUdningen ochforskningen på något sätt skall planeras enbart med hänsyn lUl regionensbehov. Syftet är inte heller att gmnda rekryteringen av studerande påregionindelningen. Högskoleregionema skall ses som hjälpmedel vid fördelningenav de saralade resursema för högskolans verksamhet och som ramar för fullgörandeav vissa uppgifter sora berör flera läroanstalter. Jag viU i sammanhangeterinra om vad jag i det föregående anfört ora utbyggnad av enforskningsorganisation inora de filosofiska fakulteternas oraråde också iLinköping. Planeringenav utbyggnaden av den grundläggande högskoleutbildningen bör i försia handankoraraa på den regionala organisaiion som jag kommer att föreslå i detföljande. Planeringen bör syfta till atl utarbeta förslag om vilkautbildningsUnjer som skall byggas ul eller tillkomma inom regionema, på vilkahögskoleorter detta skall ske särat tidpunkterna härför. Den bör vidare avsefördelningen av raedel för ulbildning i enstaka kurser på orter ochläroanstalter. Sora jag närant bör enstaka kurser kunna förläggas också lill andraorter än sådana som har permanenta resurser för högskoleulbildning. Jag utgårfrån alt del normalt komraer atl vara ändaraålsenligt alt enhet på denhögskoleort som Prop, 1975: 9 496 ärbelägen närraast orten i fråga svarar för utbildning av delta slag. I vissafall kan det eraellertid raed hänsyn till resurs- eller innehållsmässigasamband vara lämpligt att annan enhet svarar för utbildningen. Något behov aven indelning inora högskoleregionerna i geografiska ansvarsområden motsvarandede av U 68 föreslagna högskoleområdena finns enligt rain raening inle. Enviktig uppgift i inledningsskedet blir alt förnya och utveckla utbildningsutbudetpå de utbyggnadsorler sora f. n. har ett förhållandevis brett utbud avutbildning inora de filosofiska fakulteternas oraråde, dvs. och detre filialorterna. Det gäller här atl utnyttja de befintliga resursema, menviss koraplettering kan bli nödvändig för atl den önskvärda fömyelsen skallkunna förverkligas. I saramanhanget kan nämnas att statsrådet isamband med sin anmälan av proposiiion om viss försöksverksamhet inomlärarutbildningen ra. m. kommer alt föreslå att fijrsöksverksamhet medutbUdning av lärare i gymnastik i kombination med annat ärane skall förläggastUl . För att planeringsarbetet skall få riralig konkretion också pånågra andra utbyggnadsorler hiir enligt min mening i enUghet med vad U68-beredningen förordal ett fåtal sådana orter pekas ut som närmast aktueUaför byggnaden av utbildnmgsutbudet. Dessa orter bör väljas så atl denna del avulbyggnaden blir någorlunda jämnt fördelad över landet. I enlighet med U 68:soch U 68-beredningens bedömningar förordar jag följande fyra orter eller parav orter: /, /, och . Förde utbyggnadsorter jag nu har berört bör ett konkret utrednings-ochplaneringsarbete påbörjas r(;dan i samband med del arbete i organisationskommittéersom jag kommer att förorda i del följande. Man bör i detta arbete ta sikte påatt närmare redovisa förutsättningama och föreslå tidpunkter för inrättande avnya utbildningslinjer med utgångspunkt i vad U 68 anfört om inriklningen avutbildningen på de olika orterna. SjälvfaUet skall planeringsarbetet och dessresullat inordnas i den samlade planeringen inom högskol«;regionerna. Förövriga utbyggnadsorler bör som U 68-beredningen påpekat planeringsarbetetnärmast inriktas på atl, lärapligen i anknytning till befintliga enheter ochresurser, få till stånd utbildning i enstaka kurser. Närdet gäller utbyggnad av högskolan i vill jag erinra om att förslagföreligger om alt inrälla en försvarets förvaltningshögskola i . Dennafråga bereds f. n. i försvarsdepartementet. U68 har lagt frara förslag till fördelning av den saralade kapaciteten förgrundläggande högskoleulbildning på bl. a. regioner. Med de justeringar sorabetingas av mina förslag i det föregående rörande aniagningskapacileten bör deav utredningen förordade talen kunna ligga till grund för det komraande planeringsarbetet.Del blir anledning atl successivt för redovisa förslag till ramarför bl. a. de olika högskoleregionernas studerandeantal. Prop.1975: 9 497 Idebatten kring U 68:s förslag har frågorna om den institutionella organisationentilldragit sig den största uppmärksamheten. Ett huvudinslag i mångaremissinstansers kritik raot förslagen har varit att just de organisatoriskaoch administrativa frågorna ansetis ha fått för slorl ulrymme hos utredningen.En beiydande del av remissinstanserna vid de läroanstalter som berörs av U 68:sförslag anser också de föreslagna förändringarna i den institutionellaorganisationen aUtför långtgående. Många menar att den nuvarande organisationeni huvudsak bör beslå. Få av dessa instanser anlägger dock elt vidare perspeklivpå frågan ora den föreslagna, vidgade högskolans organisaiion än ett sora avserden egna verksamhelen. Inle heller redovisar de några synpunkter på hurhuvudsyftena med en reform av den högre utbildningen som helhet skall kunnaförverkligas. Somjag framhåUit i det föregående innebär det vidgade högskolebegrepp som jagförordat ingalunda krav på enhetliga institutionella anordningar. Hänsyn tillolika utbildningars och läroanstalters speciella förutsättningar ochförhållanden måste kunna tas även inom ramen för en mer sararaanhållenhögskoleorganisation. Variation inom högskolesystemet kan emellertid inte som deballen slundora gett intryck av få beiyda att just dagens historisktbetingade organisation och delvis betydande principiella skillnader iorganisatoriskt hänseende raellan olika slag av utbildningar och enheter skallbevaras. Frågan om högskolans organisaiion måste prövas raed utgångspunkt i demål och riktlinjer för bl. a. högskoleutbildnmgens utveckling, i fråga om bådeinnehåll och omfaltning, som jag förordat i det föregående. Förändringar i deninstitutionella organisationen är enligt min uppfattning, likaväl som deförändringar jag föreslagil i studieorganisationen, nödvändiga för att deangivna målen och riktlinjema skall kunna förverkligas. Det vidgadehögskolebegreppet och kraven på all bredda och differentiera det samladeutbudet av högskoleutbildning är grundläggande för ulformningen av högskolansfraratida organisation. Även ora de organisatoriska lösningarna koraraer attvariera raellan enskilda orter, högskoleenheter och utbildningar är detuppenbart atl organisaiionen raåste ge större stimulans till förnyelse ochutveckling inom högskoleutbildningen och bättre möjligheler än den nuvarandeall se olika slag av högskoleutbildning som en helhet och behandla demtillsamraans. Detla gäller lokalt i fråga om utveckling av utbildningslinjeroch kurser, inlé minst som ett led i förverkligandet av ålerkoraraandeulbildning, samt i fråga om fördelning av utbildningskapacitet och resursermellan olika utbildningar. Det gäller också centralt och regionall beträffandeden 1 saml Nr 9 Prop.1975: 9 498 meraövergripande planeringen och fördelningen av resurser mellan olika slag avutbildning och raellan regioner och läroanstalter. Jaghar i det föregående förordat alt högskolans utbildningslinjer skall geförberedelse för yrkesverksarahet inom något järaförelsevis brett oraråde avarbetsraarknaden. Också ulbudet av enstaka kurser bör utvecklas bl. a. medutgångspunkt i arbetslivels behov. Frågan om formerna för samspelet mellanhögskolan och arbetslivet är raot denna bakgrund väsenllig när det gällerulformningen av högskoleorganisationen. Jag vill betona alt det i deti:asamraanhang är fråga ora ett saraspel med arbetslivet i vid mening, dvs. medsåväl arbetstagare som arbetsgivare. Idet föregående har jag vidare förordat en vidgning av samspelet mellangrundläggande högskoleutbildning och forskning/forskaratbildning till även dedelar av högskolan som f. n. saknar direkt saraband mellan de bådaverksamhetsgrenarna. Vid utformningen av den institutionella organisationen ärdet viktigt att på olika sätt ta till vara fömtsättningarna för kontakt mellandessa, t. ex. genom att lärare som huvudsakligen är verksararaa i forskningoch forskarutbildning raedverkar i grundutbildningens planering in. ochockså till en del undervisar i grandulbildning. De raöjUgheter att deltaga iforskning och forskaratbildning som jag i det föregående föreslagit för lärarevid högskoleenheter utan fast forskningsorganisation förutsätter vissainstitutionella anordningar för saraverkan raellan enheter. Beträffandehögskolestudiernas organisation har jag i det föregående förordat förändringari syfte att undanröja hinder för att korabinera kurser och raoraenl från i dagskilda slag av utbildningar och läroanstalter. En förutsättning för all demöjligheter sora detta erbjuder verkligen skaU koraraa att utnyttjas är att nyaoch befintliga utbildningslinjer kan planeras i så nära anknytning tUl självautbUdnings- och forskningsmiljön som möjligt. Detta är en viklig ulgångspunktför ulformningen av den institutionella organisationen. Närdet gäller den grundläggande högskoleutbildningens dimensionering har jagföreslagit en totaldimensionering med hjälp av en genereUantagnuigsbegränsning. Jag har härvid förutsatt alt en närmare fördelning avutbildningskapacitet ochi resurser raellan bl. a. likartade utbildningslinjerskall kurma göras lokall inom av slatsraaktema angivna raraar. Syftet är attraöjliggöra en sraidig anpassning till individernas aktuella efterfrågan påulbildning och till lokala förutsättningar i övrigl, vilket måste beaktas vid utformningenav högskolans institutionella organisation. Denordning jag förordat för fortsatt utbyggnad av den grundläggandehögskoleutbildningen utanför universitetsorterna bygger på all samordning ochsaraplanering kan säkerställas såväl raellan utbyggnadsorler som mellan dessaoch universitetsorterna, alll raed sikle på elt ef- 1975: 9 499 fektivtutnyttjande av de samlade resurserna. För att underlätta en sådan samordningoch samplanering är, sora jag berört i det föregående, en regional organisationför bl. a. planering av utbyggnaden av största betydelse. Meddella har jag översiktiigt sararaanfaltat de viktigaste ulgångs punklema förutforraningen av högskolans mstitutioneUa organisation som mina förslag i detföregående ger. Jag skall ta upp ytterligare ett par principieUautgångspunkter, sora gäller inflytandet över högskolan. Högskoleväsendetutmärks f. n. av en delvis detaljerad central reglering i skilda hänseenden.En central reglering bör enligt rain mening förekomma om en fråga är av denkaraktären alt det bör ankomma på eller regeringen alt besluta i deneller om den eljest är av sådan art att krav på enhetiighet ellerriksgiltighet motiverar alt den handläggs centralt. Jag bedöraer delta inlealllid vara fallet när del gäller frågor sora avgörs på regerings- ellerverksnivå. Som framgått i olika sammanhang i det föregående anser jag enöverföring av ansvar och befogenheter från centrala till i första hand lokalaorgan inom högskoleväsendet angelägen. Enutgångspunkt för ansvarsfördelningen i fråga om högskolan bör vara attstalsmaktema skall fatta beslut om resursramar, i övergripande frågor omulbUdningskapacilet, utbUdningens inriklning och lokalisering samt omhuvuddragen av den institutionella organisationen. Beslut i övrigt skallfattas så nära själva utbUdningssituationen som del är möjligt med hänsyn tillförekomraande samordnings-, effektivitets- och rättvise-krav. Medde nuvarande principerna för fördelning av uppgifter raellan regering ochärabetsverk inom den svenska statsförvaltningen är enligt rain raening enverkorganisation för högskolan nödvändig raed hänsyn till de krav av nämndaslag som finns på riksplanet. Det är uppenbart alt planeringsarbetet i fråga ombåde utbildning och forskning inora högskolan innefattar avvägningar avrikskaraktär och atl det behövs en organisation sora, bl. a. i del årligabudgetarbetet, kan ge elt samlat planeringsunderlag för statsmakternas beslut.Jag har vidare i det föregående nämnt all det torde vara. prakiiski altutbildningsplaner för de av regeringen inrättade allmänna utbildningslinjernafastställs på verksnivå. Kravpå samordning och effektivitet måste tUlgodoses också regionalt och lokalt. Detgäller att utveckla högskolan på elt sådant sätl alt konkurrensen mellan olikahögskoleorter och olika högskoleenheter får en positiv iimebörd och leder tillett så mångsidigt utbildningsutbud och ett så effektivt uinyttjandeav de saralade resurserna som raöjligt. Inte rainst väsentligt i samraanhangetär all kontakter säkras raellan gmndläggande utbildning ochforskning/forskamtbildning över gränserna mellan högskoleorter och enheter. Närdet gäller den gmndläggande utbildningen på en och samma hög- skoleortraåste fömtsättningar skapas för alt beslut sora gäller utbUdningslinjer somhar likarlat innehåll eller likartad inriktning inte fallas isolerat för deolika linjerna.