prop · FZ03103 · 1975-12-31 00:00:00 — Det nya rättshjälpssystemel, vars grunddrag ärfastslagna i rältshjälpslagen (1972:429), innebär i huvudsak följande. Rättshjälp kan i princip utgå i alla slag av rättsligaangelägenheter där behov av sådan hjälp föreligger. Del är utan betydelse omangelägenheten 99 Kommittéer: Ju: 63 skall prövas av domslol eller annan myndighet eller om detär fråga om elt ärende av utomprocessuell natur. Rättshjälp kan med andra orderhållas redan på konsultationsstadiet. Det nya systemet är således i motsatstill den tidigare ordningen inte särskilt inriktat på process vid domstol. Det finnsfyra olika former av rättshjälp. Huvudformen utgörs av al män rättshjälp. Dennalyp av bistånd kan erhållas både inom- och utomprocessuellt, om inlerätishjälp ulgår i annan form. Den inkluderar rätt till ersättning för såvälbiträde som kostnad för bevisning m.m. Allmän rättshjälp lämnas i regel efterbeslut av rättshjälpsnämnd. Sådant beslut krävs dock inle om den rättssökandeanlitar advokat eller biträdande jurist på advokatbyrå och kostnaderna förrättshjälpen inle överstiger del koslnadsbidrag som sökanden har att betala.Vid sidan av allmän rättshjälp finns rättshjälp åt misstänkt i brottmål, sominnefattar offentlig försvarare samt kostnad för bevisning vid domstol och förresa och uppehälle m.m. Denna rätlshjälpsform är exklusiv för broltmålsområdel.På moisvarande sätt är rättshjälp genom offentligt biträde en exklusiv form avbistånd i vissa ärenden om administrativa fribetsberövanden o.d., t.ex. ärendenom förpassning eller utvisning av utländsk medborgare ur rikel. Den fjärdetypen av rättshjälp, rådgivning, innefattar räll till kortare konsultationeller därmed jämförlig åtgärd i rättslig angelägenhet mot en fast mindreavgift. Rådgivning kan förekomma inom hela rällshjälpsområdel. I det nyarättshjälpssystemel har kretsen av personer som kan få rättshjälp vidgatsbetydligt. 1 fråga om andra rätlshjälpsformer än allmän rättshjälp gäller (medundanlag för viss rättshjälp ål misstänkt i brottmål) över huvud inte någonbegränsning med hänsyn lill sökandens ekonomiska förhållanden. Allmänrättshjälp får lämnas fysisk person vars beräknade årsinkomst inte överstigerell gränsbelopp som motsvarar åtta basbelopp, dvs. Vidförsörjningsbörda är gränsbeloppet högre. Bara personer i de högstainkomsiskikten saknar således lillgång lill allmän rätishjälp. Rättshjälpssystemelslår i princip inle öppet för bolag, föreningar och andra juridiska personer.Undantag gäller dock för dödsbo, som har möjlighet att få allmän rättshjälp.Näringsidkare kan endasi undanlagsvis få sådan rättshjälp för angelägenhet somrör hans näringsverksamhet. I fråga om rådgivning upprätthålls dock ingabegränsningar av nu angivet slag. Beträffande tillämpningsområdet för allmänrättshjälp och rådgivning kan ylterligare anmärkas att vissa frekventa typer avärenden (massärenden) har ställts utanför dessa former av bistånd. Ettkarakteristiskt drag i den nya ordningen är att den rättssökande har att efterförmåga själv bidra till koslnaderna för den juridiska hjälpen.Bidragsskyldigheten beräknas enligt vissa schabloner med utgångspunkt från i försiahand inkomslförhållanden och försörjningsbörda. En grundavgift utgår vidallmän rättshjälp med f.n. . Denna avgift kan efterges eller sättas nedför de ekonomiskt sämst ställda. Av andra rätlshjälpsbe-rättigade tas ut ettkostnadsbidrag enligt en stigande avgiftsskala. Den avgift som skall betalas avden rältssökande vid rådgivning uppgår f.n. till . Också denna avgift kansättas ned eller efterges om särskilda skäl föreligger. Den som beviljas rättshjälp behöver inte betala annat äneventuellt kostnadsbidrag själv. 1 övrigt betalas uppkommande kostnader advokatarvoden, kostnad för bevisning, utredningskostnader etc- av statsmedel.Centralmyndigheten för rättshjälpen, domstolsväsendets organisalionsnämnd(), har undersökt möjligheterna alt för mer frekventa ärendetyper konstrueravissa normaltaxor för beräkningen av Ju:63 Skr 1975/76:103 100 1 den taxa som har fastställts förersättning till offentlig försvarare i vissa brottmål vid tingsrätt ingår en påvisst sätt bestämd timkostnadsnorm, som f.n. är . Denna norm har i praxistagits till utgångspunkt ocksåi vid bestämmandet av biträdesersätlning i andrafall. Rättshjälp kan lämnas antingen av jurist på enskildadvokatbyrå eller av jurist på någon av de f.n. 30 allmänna advokatbyråer somhar inrättats i samband med rättshjälpsreformen. De senare byråerna har ersattde tidigare främst i landstingskommunal regi drivna rättshjälpsanslallerna. Detstår den rättssökande fritt att välja vem han vill vända sig lill. De allmännabyråerna har sålunda inte något företräde framför de enskilda. Tanken är alt debåda kategorierna av advokatbyråer skall konkurrerat ritt på lika villkor.Detta har bl.a. ansetts ägnat atl begränsa kostnaderna för rättshjälpen. De administrativa uppgifterna på rättshjälpsområdet skötsregionalt av sex rättshjälpsnämnder. De centrala tillsynsfunktionerna påområdet ankommer på . övertas de av . Hittillsvarande erfarenheter från tillämpningen av del nyarättshjälpssystemet, vilket trädde i kraft , visar enligt minmening alt detta allmänt sett har fungerat tillfredsställande. Genom reformenhar rättsskyddet förbättrats för stora grupper av medborgare. Under inledningsskedetutsattes visserligen organisationen för vissa påfrestningar genom den storatillströmningen av ansökningar om rättshjälp. Delta medförde jämförelsevissnabba utgif Isstegringar för statsverket. Medan del allmännas totala kostnadför rättshjälpen under /74 var drygt 56 milj. kr beräknas denför /76 uppgå till 90 milj. kr. De påfrestningar som det nyasystemet medfört kan i stor utsträckning karakteriseras som initialsvårigheter.Dessa har numera i allt väsentligt kunnat bemästras, men vissa problem kvarstår. Till belysande av allmänhetens efterfrågan pä de olikaformerna av rättshjälp kan nämnas följande. Antalet ärenden om allmänrättshjälp efter beslut av rättshjälpsnämnd uppgick under /74till 98.051. I av de ärenden där rättshjälp beviljats fastställdeskostnadsbidraget till högst grundavgiften . I av dessa ärendeneftergavs bidraget helt. Antalet ärenden om allmän rättshjälp utan beslut avrättshjälpsnämnd kan för nämnda tid uppskattas till 2.000. Rättshjälp genom offentligtbiträde begärdes i 986 fall. Som ett mått på antalet tilltalade med offentligförsvarare kan nämnas alt förordnande av sådan försvarare under år 1974meddelades i drygt 28.000 fall. beviljades 405personer annan rättshjälp åt misstänkt i brottmål. Rådgivningsinstitutettillämpades i omkring 25.000 fall under /74. 1 12.300 av fallennedsättes eller eftergavs rådgivningsavgiften. Det är svårt att f.n. göra någon säker prognos om denfortsatta utvecklingen. Ärenden om allmän rättshjälp har hittiUs förekommit istörre utsträckning än vad som ursprungligen beräknades. Härvid är dock attmärka att möjligheten till allmiin rättshjälp utan beslut av rättshjälpsnämndinte har utnyttjats i väntad omfattning. Även i fråga om övriga rättshjälpsformerhar man kunnat göra en liknande iakttagelse. Det gäller framför allt rådgivningoch offentligt biträde. Båda dessa rätlshjälpsformer har tillämpats i avsevärtmindre utsträckning än vad som ursprungligen beräknades. Vid rättshjälpsreformens tillkomst förutsatte riksdagenatt lagstiftningen på området skulle ses över, sedan tillräcklig erfarenhethade vunnits av dess tillämpning (JuU 1972:12 s. 30, 36, 38 och 40 saml JuU1973:1 s. 38). 101 Kommittéer: Ju: 63 om en sådan översyn aktualiserades isamband med att behandlade prop. 1974:71 medförslagom vissa smärreändringar i rättshjälpslagen. 1 det sammanhanget uttalade jag att det medhänsyn lill den korta tid som det nya systemet då hade varit i tillämpning intevar möjligt att göra någon samlad bedömning av utvecklingen på rättshjälpsområdet.I avvaktan på en sådan översyn borde endast tas upp sådana frågor där speciellaolägenheter hade visat sig föreligga (prop. s. 16). anslöt sig iprincip till denna uppfattning (JuU 1974:18 s. 7). Tanken påen allmän översyn av rättshjälpssystemet har fått ny aktualitet genom enundersökning som har företagits av . Undersökningen,vilken har redovisats i en till justitiedepartemenlet överlämnad promemoria(dnr 425.74), belyser inte bara ärendelillströmning och ärendestruktur utanockså olika problem som har gett sig till känna vid tillämpningen av den nyalagstiftningen. På grundval av en genomgång av de praktiska erfarenheterna frånrältshjälpssystemet föreslår ett antal ändringar i rättshjälpslagen.Beträffande rätlshjälpsnämndernas organisation föreslås sålunda en minskningav antalet ledamöter i nämnderna eller i vart fall en ändring i beslulförhetsreglerna.För atl förenkla handläggningen av ärenden om rättshjälp i en del fall föreslåsvidare rättshjälpsnämnd få rätt att delegera beslutanderätten i ärenden avenklare beskaffenhet till tjänsteman vid nämnden som inle är jurist. I fråga omförmånerna vid allmän rättshjälp förordas viss ändring beiräffande kostnad förexpedition vid allmän domstol. Vidare föreslås att en del förvaltningsdomstolaroch förvaltningsmyndigheter får befogenhet att fastställa ersättning tillbiträde enligt rättshjälpslagen i mål eller ärende vid domstolen ellermyndigheten. Också vissa andra mindre justeringar i lagen föreslås. Vid sidanhärav tar även upp frågor av mer allmän natur. Sålunda diskuteras olikamöjligheter att effektivisera instituten allmän rättshjälp ulan beslut avrätlshjälpsnämnd och rådgivning. Det förra institutet har kritiserats främstför att det inle fyller sitt syfte att förenkla förfarandet vid allmänrättshjälp. 1 fråga om rådgivning har rådgivningstiden ansetts vara alltförsnäv (). lämnar emellertid inte några konkreta förslag tilländringar av dessa rättshjälpsformer ulan förutsätter alt problemen görs tillföremål för ytterligare överväganden. Även reglerna om rättshjälp genomoffentligt biträde behandlas i DON:s promemoria. Enligt DON:s mening krävs f.n.inte någon ändring i gällande regler, utan dessa anses ge utrymme för enliberalare praxis än vad som är fallet. Därvid har allmänt vitsordats all behov föreligger avvissa jämkningar i rättshjälpslagen för alt råda bot på sådana mindre brister isystemet som har gett sig lill känna vid den praktiska tillämpningen. Också deav framförda propåerna om en längre gående översyn av instituten allmänrättshjälp ulan beslut av rätlshjälpsnämnd och rådgivning har vunnit gehör påde flesta håll. En del remissinstanser anser dock all ändring irådgivningsinslitutel bör göras , l.ex. genom höjning avrådgivningsavgiften. Vad har uttalat rörande rättshjälp genom offentligtbiträde har också mottagits positivt av remissinsianserna. Flertalet anseremellertid att gällande bestämmelser bör ändras för att man skall nå denavsedda effekten. SåvälDON:s promemoria som remissyttrandena över denna ger otvetydiga belägg för nu bör göra en samlad bedömning av hur rältshjälpsreformen har utfallit.Som framgår av det redan anförda är reformönskemålen i huvudsak av två slag. Åena sidan framträder ett visst behov av mindre justeringar i systemet. Dessakräver inle någon vidlyftigare Ju: 63 Skr 1975/76:103 102 undersökning för all kunna genomföras. Å andra sidan hardokumenterats elt klart behov av all se över bl.a. rätlshjälpssystemelskonstruktion i flera vikliga hänseenden. Frågor av del senare slaget påkallarmera omfattande utredningar. Enligl min mening räcker inle det nu tillgängligamaterialet för all la upp sådana spörsmål till omedelbar omprövning. Såväl DONsom det stora flertalet remissinstanser har också avvisat tanken på en genomgripanderevision av lagstiftningen på föreliggande material. Jag förordar därför altsärskilda sakkunniga tillkallas för all se över rättshjälpssystemel. Jagåterkommer senare lill frågan i vad mån vissa mindre jämkningar låter siggenomföras utan att man avvaktar en sådan allmän översyn. En given utgångspunkt för översynen är alt det rättsskyddsom avsågs med rältshjälpsreformen skall vidmakthållas. Målet bör vara allsamhällets rättshjälp i större utsträckniing än nu anpassas efler denrältssökande allmänhetens behov. Det innebär all uiredningen i försia hand börinriktas på all effektivisera de olika rätlshjälpsformerna. Härvid kommer bådedessas tillämpningsområde och innehåll i blickpunklen. Också de organisatoriskaaspekterna på rättshjälpen måsle emellertid beaktas. Det gäller inle minst fördelningenav myndighetsfunktionerna. Vad gäller rätlshjälpssystemels konstruktion vill jagförst nämna att huvudformen allmän rättshjälp liksom bör utgöra dengrund på vilken systemet bör vila. Vid sidan härav bör rättshjälp ål misstänkti brottmål och rättshjälp genom offentligt biträde vara två vikligabeståndsdelar i systemet. Särsldlt beiräffande den senare rällshjälpsformen böremellertid undersökas förutsättningarna för en något vidare lillämpning avinstitutet genom en ändring av reglerna om hur prövningen av bilrädesbehovelskall ske (jfr JuU 1974:18 s. 13). I sammanhanget kan erinras om all statensinvandrarverk 1974 inkommen skrivelse har hemställt om ändring irältshjälpslagen rörande offentligt biträde i avlägsnandeärenden. En av de viktigaste frågorna för de sakkunniga blir atl laställning lill om institutet allmän rättshjälp ulan beslut av rätlshjälpsnämndalltjämt bör beslå. Nära samband härmed har spörsmålet hur rällshjälpsformenrådgivning skall vara utformad. All vissa ändringar måsle ske i dessa delar ärenligt min mening uppenbart. För rådgivningens del lyder erfarenheterna på altsyftet med denna typ av bistånd inle blir tillfredsställande tillgodosett mednuvarande regler. Flertalet enklare juridiska förfrågningar och därmedjämförliga åtgärder hinner inle slutföras inom den lidram som den nuvarandefasta avgiften om medger. Den rältssökande får alltså inte den åsyftaderättshjälpen. Härtill kommer all den som meddelar rådgivning i vissutsträckning åsamkas förlust av verksamheten, eftersom rådgivningstidernatenderar alt sträckas ut. Detta drabbar i försia hand de allmännaadvokatbyråerna, vilka svarar för två tredjedelar av alla rådgivningar enligträttshjälpslagen. Men del minskar naturligtvis även de enskilda byråernasbenägenhet atl meddela sådan rådgivning och därigenom allmänhetens möjlighetalt få hjälp. Institutet allmän rättshjälp utan beslut av rätlshjälpsnämndsyftade till att förenkla förfarandet i rällshjälpsärenden.Rällshjälpsnämnderna skulle befrias från all ta befattning med ärendena, sålänge kostnaderna täcktes av den enskildes kostnadsbidrag och rättshjälpenföljaktligen inte medförde några kostnader för det allmänna. Nödvändigagarantier mot missbruk ansågs ligga i atl rättshjälp fick lämnas av endasiadvokat eller biträdande jurist på advokatbyrå och all biträdesersätlningen,där den inle fastställdes av domstol, kunde komma all prövas avrätlshjälpsnämnd. 103 Kommittéer: Ju: 63 som eftersträvades med rätlshjälpsinstitutet haruppenbarligen inte uppnåtts vid lagens hittillsvarande lillämpning. Antaletärenden som har handlagts i denna ordning har blivit ganska litet. En viktigförklaring härtill är atl koslnadsbidragen i regel är myckel låga. Vid översynen bör de sakkunniga överväga olika alternativlill ändring av de nu behandlade rättshjälpsformerna som leder tiU attlagstiftarens ursprungliga intentioner bättre tillgodoses. En möjlighet är altersätta båda instituten med en ny rätlshjälpsform som är bättre anpassad tillallmänhetens behov av bistånd i enklare ärenden än de tvä nuvarande typerna.De sakkunniga bör dock vara oförhindrade atl föreslå även andra lösningar. Debör även överväga en höjning av den fasta avgifien vid rådgivning för atteffektivisera detla institut. Också den närmare ulformningen av institutet allmänrättshjälp efter beslut av rätlshjälpsnämnd bör granskas av de sakkunniga.Erfarenheterna av nuvarande regler lyder på alt vissa ojämnheter itillämpningen inle har kunnat undvikas. Vad gäller tillämpningsområdet börbl.a. undersökas om nuvarande regel såvilt avser näringsidkares möjlighet altfå rättshjälp bör vidmakthållas. F.n. gäller all allmän rätishjälp inle fårlämnas näringsidkare i angelägenhet som har samband med hans näringsverksamhet,om inte särskilda skäl föreligger för rättshjälp med hänsyn till hansekonomiska förhållanden eller sakens beskaffenhet. Redan vid rällshjälpslagenstillkomst diskuterades i vad mån näringsidkare borde komma i åtnjutande avallmän rättshjälp i angelägenhet som hade samband med hans näringsverksamhet.Undantagsregeln tillkom för atl undvika slötande konsekvenser av alt rättsligaangelägenheter i näringsverksamhet ställdes utanför rättshjälpenstillämpningsområde. Frågor om rättshjälp åt näringsidkare har under den tidrältshjälpslagen har varit i krafl prövats i ell stort antal fall. Som harframhållits vid riksdag (JuU 1974:18 s. 10) har det härvid uppståttåtskilliga gränsdragningsproblem. En omprövning av nuvarande regel kräver emellertidalt hänsyn tas till främst de principiella aspekter som kan läggas på frågan.En annan fråga beiräffande tillämpningsområdet för allmän rättshjälp är om deni lagen inskrivna begränsningen i fråga om massärenden leder till elt heltändamålsenligt resultat. Undanlagsvis kan inträffa atl dessa ärenden ärrällsligl myckel komplicerade och således i och för sig av sådan art alträttshjälp skulle kunna vara befogad. Det förtjänar övervägas om inte möjlighetbör öppnas atl i vissa faU medge rättshjälp i sådana siluationer, l.ex. iinskrivningsärenden vid domstol. Självfallet måste en beslämmelse häromutformas så atl den hindrar missbruk. Någon omprövning av undantagetbeträffande upprättande av självdeklaration bör inle ske i detta sammanhang. De sakkunnigabör vidare överväga om förmånerna vid allmän rättshjälp i tillräcklig gradtillgodoser de anspråk på bistånd som kan ställas i skilda hänseenden. Önskemålom vidgad rätishjälp har framsläUts bl.a. i remissyttrandena över och avser l.ex. rese- och uppehålls-kostnad för föräldrar vidinställelse i samband med läkarundersökning enligl 21 kap. 10 § föräldrabalken.Del bör undersökas om anledning tiU komplettering finns i delta och liknandehänseenden. Därvid bör beaktas atl reglerna om förmånerna bör utformas så atlbätlre förutsällningar skapas för uppgörelser ulan rättegång. Det speciellaspörsmålet om förmånerna bör omfatta också kostnadsansvaret för motpartsrättegångskostnad bör dock inte behandlas av de sakkunniga. Vid rällshjälpslagens tillkomst diskuterades omrättshjälpen borde omfatta även kostnad för särskiU förordnad skiftesman vidbodelning med Ju: 63 Skr 1975/76:103 104 anledning av äktenskapsskillnad eller boskillnad. Så blevemellertid inle faUel. Med hänsyn lUl det av uttalade önskemålet atlrättshjälpssystemel bör kompletteras med bestämmelser, enligt vilka ersättninglill skiftesman i princip betalas av allmänna medel (JuU 1972:12 s. 31 och1974:18 s. II),har inomjuslitiedepartemenlel gjorts en närmare undersökning av frågan. Resultatet avundersökningen har redovisats i en särskild departementspromemoria. Den enskildes koslnadsbidrag vid allmän rättshjälp kan somjag tidigare redovisat nedsättas eller efterges om särskilda omständigheterföreligger. Av DON:s promemoria framgår att koslnadsbidragel i av ärendenafastställts till högsl grundavgiften . av ärendena eftergavsgrundavgiften helt. Man kan visserligen inle på nu föreliggande underlag medfog hävda all kostnadsbidraget eftergivits eller nedsatts i icke avseddomfattning, men en viklig uppgift för de sakkunniga blir atl undersöka denpraxis som utvecklats vid uttagandet av koslnadsbidrag. De sakkunniga börvidare utarbeta förslag till kontrollrutiner och klara rikllinjer för de falldå koslnadsbidragel bör nedsättas eller efterges. De sakkunniga bör också ägna uppmärksamhet åt hur självaförfarandet bör vara utformat vid de olika slagen av rätishjälp. Kravet påenkelhet bör ges en framträdande plats. Dubbelarbete och onödig pappershanteringbör undvikas. Vad gäller allmän rätishjälp bör särskilt prövas omföreskrifterna om beräkning av koslnadsbidrag kan förenklas. Det bör exempelvisövervägas om en längre gående schablonisering i fråga om beräkningen kaninföras. De sakkunniga bör också vara oförhindrade att pröva om de nuvarandereglerna om kosttiadsbidrag i sakligt hänseende är lämpligt utformade. Ävenrutinerna vid s.k. slutreglering i rätlshjälpsärende bör ses över. Som jag har påpekat tidigare bör översynen också berörarättshjälpens organisation. Härvid finns anledning utgå från atlrättshjälpsnämnderna även i fortsättningen skall svara för handläggningen av del av alla rättshjälpsärenden. Det gäller bl.a. ärenden där behovet avkostnadskontroll talar för att nämndernas kapacitet tas i anspråk. Det är ävennaturligt atl rätlshjälpsärende, som inle blir föremål för handläggning avannan myndighet, handläggs av rätlshjälpsnämnd. I fråga om rättshjälp i mål ochärenden i andra fall bör emellertid övervägas, om inte rätls-hjälpsfrågorna ividgad ulslräckning kan överlåtas på den myndighet som har hand omsakprövningen i målet eller ärendet. Redan nu svarar vissa domstolar föravgörandet av åtskilliga rättshjälpsfrågor. har föreslagit alt befogenhetenbeiräffande prövning av biträdesarvoden sträcks ut till en del andramyndigheler, huvudsakligen förvaltningsdomstolar. Enligt min mening bör desakkunniga med ledning av vad jag sagt nu överväga hur prövningen avrältshjälpsfrågor på lämpligaste säll skall fördelas mellan rätlshjälpsnämndoch andra myndigheter. De sakkunniga bör vara oförhindrade all härutöver ocksåla upp andra frågor rörande rättshjälpens organisation. Utredningsarbetet bör bedrivas skyndsamt. Som framgått avden tidigare redovisningen har kostnaderna för rättshjälpen stigitjämförelsevis snabbt. Jag har tidigare anförl att uiredningen bör lämna förslagsom bl.a. syftar till alt förenkla och därmed förbilliga rättshjälpen. Genomsådana åtgärder bör det bli möjligl att hålla det allmännas kostnader för rättshjälpenpå en rimlig nivå. De förslag som uiredningen framlägger och som har ekonomiskakonsekvenser skall åtföljas av kostnadsberäkningar. Som jag har berört kan vissa av de frågor sombehandlas i DON:s 105 Kommittéer: Ju:64 promemoria behöva tas upp till omedelbar behandling. Jagavser alt ta ställning till frågan i vad mån sådana spörsmål liksomden nämnda frågan om rättshjälpen bör omfatta kostnad för skiftesman vidbodelning bör behandlas i särskild ordning. Vid undersökningen av hur den nuvarande ordningen harfungerat och hur rättshjälpen skall vara utformad i fortsättningen bör desakkunniga samråda med . Utredningen har hållit ett sammanträde. Utredningensarbete beräknas pågå . 64.1975 års polisutredning (Ju 1975:08) Tillkallade enligt regeringens bemyndigande den 26 juni1975 för att utreda polisens uppgifter, utbildning och organisation m. m. (sePost- och Inrikes tidn. Ordförande: , J. ., statssekreterare T. , borgarråd ,, ombudsman, led. av , ., redaktör, led. avriksdagen , Hans E., folkskollärare, led. av Polstam, K. ÄkeS., kriminalinspektör, led. av , ., borgarråd Experter: , ., polismästare (fr.o.m. den1 ) , E. , polismästare (fr.o.m. )Erstam, , länspolischef (fr.o.m. den ) , N.Tore, länsöverdirektör (fr.o.m. ) , . G.,rikspolischef (fr.o.m. ) , , kansliråd (fr.o.m.den 1 oktober 1975) Wendin, , förbundsordförande (fr.o.m. den 1oktober 1975) Sekreterare: , A. , departementsråd sekreterare: , N. ,informationssekreterare (fr.o.m. ) Lokal: , Fack, 103 10 , tel.763 10 57 (Alpsten), 763 10 54 (Carisson) Ju: 64 Skr 1975/76:103 106 Direktiv (anförande av statsrådet till prolokollvid regeringssammanträde ): I del moderna samhället fyller polisen många funktioner.Vid sidan av sin primära uppgift att förebygga och bekämpa brotl, skall den gemänniskorna service och hjälp i skilda hänseenden och angelägenheter. Polisensverksamhet är väsentlig för den allmänna välfärden, framför allt i fråga omtrygghet och ordning. Fram låg ansvaret för polisen ochpolisverksamheten i huvudsak på kommunerna. Fr. o. m. detta år överlog statendelta ansvar.