prop · FZ03204 · 1975-12-31 00:00:00 — Enligt MMU kan dock en politisk bedömning iåtalsfrågan vara värdefull i en del fall. Grundlagen föreslås därför gemöjlighet all i vanlig lag föreskriva att regeringens tillstånd skall krävasför allmänt ätal för tryckfrihetsbrott av visst slag, MMUföreslär en särskild föreskrift (12 kap, 1 S andra slycket MGL) om riksdagensombudsmans tillsyn och rätt att föra talan i frågor som avses i MGL, EnligtMMU:s mening saknas det anledning att i grundlag ge bestämmelser om vem somskall utfärda och återkalla utgivningsbevis. Sådana beslämmelser, liksomföreskrifter om ansökans innehåll saml om förutsättningar för utfärdande ochåterkallelse av bevis, bör i ställes ges i vanlig lag, MMU uttalar att del börövervägas att de uppgifter, som enligl 5 kap, 5 och 6 SS TF åvilarjustitieministern, anförtros patent- och registreringsverket, Positivahelhetsomdömen om MMU:s förslag rörande tillsyn och ålal m. m. lämnas av Sveahovrätt och Föreningen . Slopandet av den särskildaövervakningen genom justitieministern och tryckfrihetsombuden tillstyrks avhovrätten över och , kommunstyrelsen I , ,tryckfrihetsombuden och samt Svenska iryckeriföreningen.Kungl. förklarar sig inte vilja motsätta sig förslaget men erinrarom att den nuvarande ordningen med tryckfrihetsombud innebär ett värdefulltstöd för arkivbiblioteken vid fullföljandet av deras åligganden alt åsladkommasä fullständiga samlingar som möjligt av tryck som framställs i landet. Juridiskafakulteten vid har ingen erinran mot förslaget att ansvaretatt vaka över efterievnaden av grundlagen skall frångå justitieministern.Fakulteten förordar däremot att tryckfrihetsombuden skall finnas kvar.Fakulteten erinrar om alt MMU framhäller att systemet sä Prop.1975/76:204 86 tillvida är föga effektivt att ombuden inle har möjlighet att granska skrifternasinnehåll. Det kan emellertid hävdas, anser fakulteten, alt värdet i systemetmed granskningsexemplar ligger icke så mycket i att brottsliga skrifterupptäcks utan fastmer i att det skapar en utmärkt förutsättning för attfastställa preskriptionstiden. Den mera formella kontrollen av tryckår o, d, ärväl heller icke helt utan värde. De av MMU föreslagna preskriptionsreglerna ärväl fullt rimliga, men beträffande tryckt skrift kan svårigheter uppkomma attbevisa tidpunkten för preskriptionstidens början. Fakulteten föreslär därföratt det gamla systemet för tryckta skrifter i huvudsak bibehålls med denmodifikationen att justitiekanslern blir tillsynsmyndighet i stället förjustitieministern. Troligen kan rationaliseringar göras i fråga om tryckfrihetsombudensanlal. Motförslaget att slopa skyldigheten att lämna granskningsexemplar har ingenerinran gjorts under remissbehandlingen. Förslagetatt JK skall vaka över efterlevnaden av grundlagen godtas uttryckligen avJuridiska fakulteten vid som inte heller har nägon erinranmot att JK skall vara åklagare i mäl vid yttrandefrihetsdomstol, om denne såsomförutsätts i motiven även i fortsättningen skall kunna delegera uppgiften tillannan åklagare. Vissa kommunikationsproblem torde uppkomma påförundersökningsstadiet, om ledningen av förundersökningen utövas frånStockholm, men ledningen kan väl ocksä delegeras till lokal åklagare, och i denmän så bedöms icke böra ske torde somliga brolt vara av den karaktär attförundersökningsledaren icke alltför ofta behöver ingripa. I verkligtallvariiga fall, såsom vid vissa högmålsbrott, torde man fä räkna med att byråchefhos justitiekanslern eller rent av denne själv måste leda förundersökningen påplatsen för brottet. Därest förundersökning i landsorten leds från ,kan svårigheter särskilt befaras i fråga om myckel brådskande åtgärder, såsomanhållningsbe-slut. Med nutida och framtida möjligheler tilltelekommunikationer synes svårigheterna dock kunna bemästras, JK-utredningenuttalar som sin mening att det inte föreligger något hinder av ptincipidl ellerpraktisk art mot att tillsynen över efterievnaden av den föreslagna grundlageni första hand skall utövas av JK. Det synes fastmer lämpligt att tillsyns-ochåtalsfunktionerna förenas och läggs på denne. Enligt MMU:s mening (s. 307) kani vissa fall en politisk bedömning vara värdefull, varför det enligt grundlagenbör vara möjligt att i lag föreskriva att regeringens tillstånd skall fordrasför allmänt åtal för yttrandefrihetsbrott av visst slag. Kommittén delar dennauppfattning. Å andra sidan bör regeringen ha möjlighet att ta initiativ tillåtal eller andra rättsliga åtgärder genom att överiämna handlingarna angåendeett ifrågasatt yttrandefrihetsbrott till JK. JK:s ställning i sådant fall börnämligen enligt kommittén bedömas på samma sätt som då eljest ett ärendeÖveriämnas till JK för åtgärd, t. ex. för eventuellt åtal mot ämbetsman förbrott i ämbetet. Det torde ligga i sakens natur att JK regelmässigt kommer attväcka ätal när han fält ett 1975/76:204 87 sädantuppdrag och att han måsle ha mycket starka skäl för att underiäta det. -1 mälangående överskridande av yitrandefrihetsgränser är i allmänhet ej fråga ombevisfrägor utan rena omdömesfrägor, yttrar kommittén. JK torde efter enanmodan frän regeringen i praktiken inte komma alt vägra att väcka ätal i annalfall än dä någon formell förutsättning härför brister. Prövningen av de rentlagliga förutsättningarna för åtal bör självfallet självständigt göras av JK.Kommittén anser sålunda att den praxis som gällt i förhållandet mellanjustitieministern och JK, när justitieministern överlämnat etttryckfrihetsärende till JK, bör gälla beträffande JK:s ställning gentemotregeringen, när regeringen initierat ett ärende angående ifrågasattöverskridande av yttrandefriheten. Kommittén anser att vad den nu har anfört omJK:s slällning gentemot regeringen torde gälla utan alt i den föreslagnamassmediegrundlagen erfordras någon särskild reglering härom. Kommittén äremellertid av den uppfattningen all det vore av värde att detta förhållandemellan regeringen och JK tydligare än vad som skett i betänkandet klarladesgenom fortsatta motivuttalanden. Kommittén avser att i sitt slutliga betänkandenärmare behandla frägan om JK:s lydnads-förhällande gentemot regeringen.Kommittén tillstyrker i övrigt vad som föreslagits beträffande JK:s uppgifierenligl den föreslagna grundlagen, RÅ diskuterar frägan omåtalsrätten i yttrandefrihetsmål mot bakgrund av MMU:s förslag rörandemeddelarskydd och anonymitet, som mottas positivt av RÅ, Denne päpekar att JK:sbefattning med detta slags mål är historiskt betingad och var en naturiiglösning dä JK var förtroendeämbetsman och tillika utövade den högstaåklagarfunktionen, JK har numera inte en förtroendetiänst utan är anställdmedelst fullmakt erinrar RÅ, JK är heller inte högste allmänne åklagare, frägan om det är en rationell och behövlig ordning att ha en uppdelningmellan RÅ och JK i fråga om åtalskompelensen. Som en jämförelse kan nämnas atti våra nordiska grannländer beslutanderätten i åtalsfrågor är samlade hos enmyndighet. Man bör vidare enligl RÅ ha i minnet att MMU:s förslag på ett parpunkter innebär en genomgripande förändring av gällande rätt. Justitieministernstillsyn över tryckfriheten slopas och det tillskapas en ny rättegångsform, Idet hänseendet föreslås inrättandet av en ny specialdomstol. Denna fär ensamkompetens i alla mål som rör överträdelser av yttrandefriheten och dessarbetsformer anpassas till vad som gäller för övriga allmänna domstolar.Upphävandet av justitieministerns tillsynsplikt och inrättandet av en ny rättegångsordningtalar för att man inte längre bibehåller den nuvarande ordningen i fråga omåtalsrälten, I enlighet med de anförda synpunkterna anser RÅ tiden mogen attöverfiytta åtalsbefogenheterna i yttrandefrihetsmäl till RÅ, För detta talaräven praktiska skäl. Om åtalsrätten i yttrandefrihetsmål och allmänna brottmålåvilar en och samma myndighet, kan man uppnå en smidig anpassning till olikaprocessformer i den mån de konkurrerar. Vid kompetenskonfiikter öppnar reglernaom åtalsunderlåtdse en möjlighet att i större utsträckning än vad MMU:sförslag medger Prop.1975/76:204 88 undvikakompetenskonflikter mellan yttrandefrihetsälal och allmänt åtal Även polisensoch åklagarnas arbete kan underiättas, I vissa fall kommer det att varanödvändigt med förundersökning vid ätal som anställs vidyttrandefrihetsdomsiolen. Det ter sig naturiigt att dessa förundersökningarföljer samma regler som brottsutredningen vid allmänt åtal och att RÅ därför ikraft av sin ställning som högste allmänne åklagare har möjlighet att utövatillsyn, t, ex, genom överprövning av åtalsbeslut eller av åtgärder underutredningens gång, I det här sammanhanget måste enligt RÅ:s mening hänsyn tasäven lill alt straffprocessuella tvångsmedel kan användas vidyttrandefrihetsbrott och andra överträdelser av grundlagen. Härom ges vissaregler i lagförslaget, bl, a, i fråga om åklagares rätt att verkställa beslag.Denna rätt ersätter tryckfrihetsombudens behörighet att förordna om beslag. mån särskilda föreskrifier inte ges i grundlagen, gäller allmänna straffprocessuellabestämmelser. Med tanke pä nu anförda och liknande synpunkter synes det varatill fördel om åtalsbefogenheterna enligt grundlagen generellt överflyttas tillRÅ. Även med en sådan ordning är inte sagt att även tillsynsplikten behöveröverflyttas. En lämplig lösning förefaller RÅ vara att denna utövas av JK ochatt JK i förekommande fall överiämnar ärendet till RÅ för ålalsprövning. Enligt7"C0. 's mening faller det sig naturiigare att RÅ skall vara den som vakaröver efterievnaden av denna grundlag och fungerar som åklagare i mål vidyttrandefrihetsdomstolen och föreslår därför denna ändring. Sveahovrätt ställer frågan, om det inte kan vara ändamålsenligt inte minst frånpolitisk synpunkt att lägga avgörandet i fråga om medgivande lill allmänt åtalför tryckfrihetsbrott i visst fall hos justitieministern och inte hosregeringen i dess helhet. Förslaget,att j ustitiem i nistern inte längre skall utfärda och återkalla utgi v n ings be v is för periodisk skrift, har inte rönt någon gensaga vidremissbehandlingen. 7.1Utvidgning av det grundlagsskyddade området till andra skrifter än tryckta Tryckfrihetsförordningen(TF) är tillämplig på skrifter som är tryckta, dvs. framställda i tryckpress (Ikap, 5 S TF), Som skrift räknas karta, ritning eller bild, även om den inteåtföljs av text. Någon närmare definition av begreppet tryckpress ges inle, ochTF har tillämpats också på sädana nya tryckmetoder som offsettryck. Däremotfaller andra metoder för mänga-faldigande av skrifter utanför TF:stillämpningsområde, exempelvis stencilering och fotokopiering. Föratt anses som tryckt skrift skall skrift vara utgiven (1 kap, 6 S TF), Medutgiven förstås utlämnad till salu eller för spridning på annat sätt. Prop.1975/76:204 89 Ettundantag från denna regel finns dock. Myndighets tryckta handlingar skall inteanses utgivna, om de skall hållas hemliga. AttTF är tillämplig endast pä skrifter som är tryckta och inte pä skrifter som ärmångafaldigade på annal sätt har ansetts otillfredsställande.Enligt 1912 framlagt förslag till TF skulle till tryckt skrift hänförasvarje skrift som blivit mångfaldigad genom tryckpress eller därmed jämföriigtmedel. Frågan om en utvidgning av begreppel tryckt skrift övervägdes också isamband med tillkomsten av TF. De skäl som då åberopades mol en sädanutvidgning var dels att det behövdes en klar gränsdragning med hänsyn tilltillsyns- och ansvarsbestämmelserna, dels att den tekniska utvecklingen intehade nått därhän att TF:s tillämplighet tvunget mäste utsträckas pä detta sätt. (MMU) föreslår nu att som tryckt skrift skall anses skrift som framställs itryckpress eller mångfaldigas genom stencilering, ljuskopiering eller liknandetekniskt förfarande. Tanken bakom förslaget är att inle det tekniskaframställningssättet som sådani ulan de möjligheter att ge spridning ätskrifter som typiskt är förbundna med ett visst framställningssätt skall varaavgörande för om en skrift faller under grundlagens skydd eller inte.Tillämpningen av denna princip leder lill att exempelvis vanligaskrivmaskinskopior faller uianför grundlagen. Föralt utvidgningen av begreppet tryckt skrift inte skall medföra en alltförlångtgående tillämpning av grundlagen föreslår MMU att skrift, som harmångfaldigats på annat sätt än genom tryckning, skall falla under grundlagenendast om den innehäller vissa uppgifter, nämligen om vem som har mångfaldigatden samt om ort och år för mångfaldigandel. Därigenom kan den, som framställeren stencilerad skrift, genom att ange dessa uppgifter på skriften ellerutesluta dem välja om skriften skall åtnjuta det särskilda grundlagsskyddeteller inte. Periodisk skrift, för vilken utgivningsbevis gäller, skall dockenligt förslaget alltid falla under grundlagen. Somtryckt skrift skall enligt förslaget inte anses s. k, tillfälligheistryck, dvs,visitkort, blanketter, adresskorl, etiketter, förpackningstryck, bruksanvisningaro, d. Liksomenligt TF skall enligt förslaget tryckt skrift, för att anses som sådan, varautgiven. att nägon ändring är avsedd föreslär MMU det tillägget att skriftanses utgiven dä den har utlämnats för spridning "bland allmänheten". Bestämmelsernai grundlagen om tryckt skrift skall enligt förslagel äga motsvarandetillämpning på sådan trådsändning som mottas i form av skriftligt meddelande,t. MMU:sförslag att med tryckta skrifter jämställa skrifter som mångfaldigas genomstencilering, ljuskopiering eller liknande lekniskt förfarande och sominnehäller vissa uppgifter har mottagits mycket gynnsamt av remissinstanserna.De invändningar som görs avser i alll väsentligt detaljer i förslagel. Visskrilik riktas sålunda mot att begreppet "tryckt skrift" får beteckna Prop.1975/76:204 90 ocksåskrift som inle är tryckt. Från några håll uttalas tveksamhet över förslagetskonsekvenser för myndigheters handlingar, som t, ex, foiokopieras och ärförsedda med sådana uppgifter att de enligt förslaget anses som irycklaskrifter. Föregen del anserjag det myckel angeläget att tryckfrihetslagslifiningen blirtillämplig inte bara på skrifter som framställs genom tryckning utan ocksä päskrifter som mångfaldigas genom andra metoder som såvitt gäller resultatet kanjämföras med tryckning, Ulvecklingen av tekniken alt mångfaldiga skrifter harlett lill alt den gräns, som TF drar mellan tryckta skrifter och andra, intelängre ter sig lika motiverad som lidigare. Såsom MMU har framhållit är det förden enskilde medborgarens rätt att utnyttja grundlagens skydd av storbetydelse att andra och billigare framställningsmetoder än tryckning kananvändas. Man skulle med vissl fog kunna hävda att den tryckfrihet, som TFtillerkänner varje svensk medborgare, har mist en del av sitt innehåll tillföljd av att tryckningen har blivit så dyr att den ligger utanför fiertaletsekonomiska möjligheter men att den återställs genom den föreslagnautvidgningen, 1del följande föreslår jag alt den nuvarande tillsynsorganisationen för trycktaskrifter skall avskaffas. Därmed försvinner ocksä skyldigheten alt avlämnagranskningsexemplar av tryckt skrift. Med dessa förändringar bortfaller ellskäl som har anförts mol alt TF:s tillämpningsområde vidgas (se SOU 1947:60 s,58), Motdenna bakgrund förordar jag i likhet med MMU att TF görs tillämplig även påandra skrifter än tryckta. MotMMU:s förslag att endast skrifter, som är framställda genom vissa lekniskaförfaranden, skall jämställas med tryckta har ingen erinran gjorts underremissbehandlingen, Ävenjag ansluter mig till förslaget. Detta innebär allskrifter som mångfaldigas genom maskinskrift inte faller under grundlagen. Sådanatekniska förfaranden som mångfaldigande av skrift genom upprepade utskrifterav samma text på en dators radskrivare och utskrift hos fiera mottagare avinnehållet i irådsändning lår anses vara att jämställa med kopiering med hjälpav skrivmaskin, lät vara att de är mer effektiva. Dessa förfaranden skiljer sigfrån sådana lekniska förfaranden som tryckning och stencilering genom att deinte på samma sätt tillåter framställning på en gång och på ett ställe av ettflertal exemplar av en skrift. De tekniska förfaranden som jag här talar om harinte heller i vårt land fått något större användningsområde. Teknikenär visserligen stadd i snabb utveckling, men den har ännu inte nätt dithän attnågot påtagligt behov av ett grundlagsskydd har uppkommit. Enligt min åsikttalar alltså övervägande skäl för alt TF nu inte görs tillämplig på skriftersom har mångfaldigats pä sätt som har sagts. Jag vill dock betona all delsnart kan bli aktuellt att på nytt pröva denna fräga. Sålunda torde det varanaturligt att den utredning, som enligl vad jag har förutskickal skall fä tilluppgift alt utarbeta Prop.1975/76:204 91 ettnytt förslag till grundlag, uppmärksammar denna fråga, bl, a, i samband medgränsdragningen mellan tryckt skrift och radioprogram. Visskritik har som nämnts riktats mot förslagel alt begreppel "trycktskrift" skall innefatta andra skrifter än tryckta. Enligt min mening börultrycket tryckt skrift liksom beteckna skrift som har framställts itryckpress med den innebörd detta uttryck har f n. Även tryckning t, ex, ioffsetpress bör alltså inbegripas, Nägon lämplig sammanfattande benämning försådana skrifter, som börjämställas med tryckta, eller för alla skrifter, som TFbör vara lillämplig pä, står inte lill buds. Jag föreslår därför alt TF görstillämplig på skrift som har framställts i tryckpress samt - i princip - påskrift som har mångfaldigats genom stencilering eller därmed jämställtförfarande. OmTF görs lillämplig ocksä på skrifter som har mångafaldigats på annat sätl ängenom tryckning, är frågan om alla sådana skrifter skall falla under grundlageneller om någon eller några särskilda förutsättningar skall vara uppfyllda föratt sä skall bli fallet, MMU anser en avgränsning ofrånkomlig och diskuterarolika vägar att åstadkomma denna. Tanken all upplagans storlek eller ettansökningsförfarande skall bli bestämmande avvisas av utredningen som istället stannar för att låta grundlagens tillämplighet bli beroende av attvissa uppgifier sätts ul på skriften. Ingenremissinstans har haft någol all invända mot MMU:s uppfattning all TF inleskall vara tillämplig på alla skrifter som framställs genom stencilering ellerdärmed jämställt förfarande. Även jag vill ansluta mig till denna uppfattning.Sådana skrifter har i en hell annan utsträckning än tryckta användningsområdensom ligger utanför dem som tryckfriheten skall ge skydd åt. Detta gäller bl, a,flertalet allmänna handlingar som fotokopieras i ell anlal exemplar men ocksåt, ex, många enskilda handlingar som genom stencilering mångfaldigas förspridning i en trängre krets. Närdel gäller frägan hur en lämplig avgränsning av TF:s tillämplighet påstencilerade och därmed jämställda skrifter skall åstadkommas är som MMU harangivit olika lösningar länkbara. Enligt min mening bör man vid valet mellandessa lösningar fästa avgörande vikt vid att man lätt kan konstatera om enskrift faller under TF:s skydd eller inte. Så mäste exempelvis polisen veta,om den fär ta en skrift i beslag på grund av att denna innehåller någotbrottsligt, är inte tillåtet beträffande tryckt skrift, och detsamma börgivetvis gälla stencilerade och därmed jämställda skrifter, som skall falla undergrundlagen. Att en skrift är tryckt är förhållandevis lätt att konstatera.Motsvarande ledning ger inte t, ex, en fotokopia. Den kan lika gärna vara detenda exemplaret som ett av ett flertal. Det behövs därför någol som utmärkeratt en skrift, som är mångfaldigad genom exempelvis foiokopiering, faller underTF, Alt upplagan har viss storlek uppfyller inle ett sådani krav. Inte hellerett ansökningsförfarande är ur denna synvinkel lämpligt. 1 stället bör det avsjälva skriften framgå att Prop.1975/76:204 92 denfaller under TF. Den bör med andra ord innehålla något som ulvisar att sä ärfallet. Ettsäll all utmärka att en stencilerad eller fotokopierad skrift faller under TFär att låta skriften innehålla ett särskilt tecken eller en särskild symbol.Denna lösning har avvisats av MMU men förspråkas av JK, En annan möjlighet, somär den MMU har stannat för, är all skriften skall ange vem som har mångfaldigatden saml var och vilket år detta har skett. Ett flertal remissinstanser hartillstyrkt denna lösning. De uppgifter som det här gäller är sådana som enliglTF skall åsättas tryckt skrift. Jag vill erinra om att denna skyldighet hängersamman med tillsynen över tryckta skrifter och kan sägas ulgöra enförutsättning för systemet med det särskilda ansvaret för innehåller i trycktskrift. Förs även stencilerade och därmed jämställda skrifter in under TF:sskydd, är det enligt min mening både rimligt och naturiigt att dessa uppgifterockså skall finnas på sådana skrifter. Till skillnad från vad som gäller förtryckta skrifter bör det i fråga om den nytillkomna gruppen av skrifter iallmänhet göras till en förutsättning för att TF skall vara tillämplig attuppgifterna är utsatta på skriften. Jag ansluler mig alltså i princip tillMMU:s lösning. Emellertidär förslaget att TF skall vara tillämplig pä skrift som är mångfaldigad genomstencilering eller därmed jämställt förfarande, om skriften innehåller uppgiftom vem som har mångfaldigat den samt var och när detta har skett, inte helttillfredsställande. Som några remissinstanser har anmärkt innehäller handlingarsom har mångfaldigats hos myndigheter och företag ofta uppgifl på myndigheteneller företaget, dess adress och datum. Det skulle därför kunna uppstå tvekanom en sådan skrift faller under TF, Jag har i det föregående understrukitvikten av att man lätt kan avgöra om TF är lillämplig på en skrift eller inle.Jag anser därför att ytteriigare någon uppgift skall tas med i en stencileradeller därmed jämställd skrift föratt denna skall falla under TF, Eftersomstencilerad ellerdärmed jämslälld skrift skall vara mångfaldigad för att TFskall vara tillämplig på den, är del enligt min mening naturligt all uppgifthärom skall tas med i skriften. Denna uppgift saknar visserligen moisvarigheihos irycki skrift, men man kan på grund av själva framställningssättet utgåfrån att sådan skrift har blivit mångfaldigad. Någon saklig skillnad iförhållande till MMU:s förslag innebär det knappast att uppgiften skall sältasut. Deljag nu har anfört om stencilerade och därmed jämställda skrifter har lagilsikte på sådana skrifter i allmänhet. Det finns emellertid anledning attbehandla sådana skrifter på ett särskill sätt, om de är periodiska. UtvidgasTF:s tillämplighet till andra framställningssätt än tryckning, anser jag attdel inte finns anledning alt behandla periodiska skrifter olika alltefter derasframställningssätt. Det synes därvid lämpligt alt, som MMU hargjort, låta detvara bestämmande att utgivningsbevis gäller för stencilerad eller därmedjämslälld skrift. Jag föreslår därför i likhei med MMU att under TF alltidskall falla stencilerade och liknande skrifter, för vilka gällerutgivningsbevis. Prop.1975/76:204 93 Sammanfattningsvisföreslår jag alltså att TF skall vara tillämplig - förutom på skrift framställdi tryckpress - även på skrift som har mångfaldigats genom stencilering ellerdärmed jämställt förfarande, om antingen ulgivningsbevis gäller för skrifteneller skriften är försedd med beteckning, som utvisar all den är mångfaldigad,saml i anslulning därtill tydliga uppgifter om vem som har mångfaldigatskriften och om ort och år för mångfaldigandet, 1 sistnämnda fall bör delsålunda krävas att uppgifterna är sammanhållna på sådant sätt att del framgåralt avsikten med anteckningarna just varil att TF skall bli tillämplig, MMU:sförslag såviii gäller s, k, tillfälligheistryck har i vissa hänseendenkritiserats av remissinstanserna. För egen del finner jag all bärande skäl attnu överge gällande ordning inte föreligger. Jag anser sålunda att dylika tryckalstertills vidare liksom f n, bör falla under begreppet tryckt skrift. Detta hindrargivetvis inte att de i visst hänseende kan särbehandlas i TF, Inte heller ärjag beredd alt föreslå någon ändring beiräffande bestämmelsen i 1 kap, 6 S TFatt irycki skrift, för all anses som sådan, skall vara utgiven, dvs.