prop · FZ0334 · 1975-12-31 00:00:00 — Sålunda menarsocialstyrelsen all möjligheterna atl medge befrielse från reklamskallalldeles särskill skulle ge samhällets och de stora konsumenigruppernasförelrädare välbehövliga instrument med mycket stor siyreftekt. 8.7.3 Överdrivet bruk av reklam Flera remissinstanser tar uppfrågan om lagstiftning rörande överdrivet bruk av reklam lill behandling.KF-LO-TCO och i län delar reklamutredningensinställning atl frågan bör prövas i samband med den översyn avkonkurrensbegränsningslagen som f n. genomförs. KO anmäler en avvikande uppfattninghärvidlag. Sålunda finner KO atl del inom ramen för nämnda utredningsuppdragsynes naluriigt att studera reklaminiensiieten huvudsakligen utifrån synpunktenom den är ägnad atl ha konkurrensbegränsande verkan i ett eller annathänseende. KO anser emellertid att överdrivet bruk av reklam inte främst arenkonkurrenspolilisk fråga ell problem som bör angripas framför allt frånallmänt samhällsekonomisk och konsumenlpolitisk synpunkt. Medel att kommatillrätta med problemet kan vara en förhandlingslagstiftning uppbyggd enligtungefär samma principer som konkurrensbegränsningslagen ellerenförbudslagslift-ning av samma natur som marknadsföringslagen. KO anser attfrågan om möjligheter atl frän samhällets sida ingripa i syfte atl i vissa fallbegränsa reklamens volym är av sådan betydelse att den bör utredas särskillulan dröjsmål. Liknande synpunkter anförs av konsumentnämnden i . Konsumeniverkei anser inle atl del f n. är nödvändigl meden special- 1975/76:34 76 lagstiftningmot överdrivet bruk av reklam. Verkei anser alt man i framtida reformer påkonsumentområdel bör överväga alt förhandla om begränsning av reklamvoiymen därdelta är påkallat. Helt avvisande lill åtgärder på områdei är NDM,fndustriförbundei. Factu och Handelskammaren i . Härvid framhållertndustriförbundei, all reklam är elt av flera möjliga konkurrensmedel, varsvolym måsle bedömas med hänsyn till företagens totala marknadsföringsinsatseroch marknadssituationen i övrigi. En effektiv konkurrens förutsätter inle baraelt fritt val mellan olika konkurrensmedel utan även atl företagen harvalfrihet när del gäller volymavvägningar mellan de olika medlen, anserförbundei. 8.7.4Statistik och forskning om reklam Uiredningens förslag om ul by ggd statistik omreklam lill-siyrks eller lämnas ulan erinran av samtliga remissinstanser.Sålunda konslaierar KF atl den befintliga reklamstalistiken är bristfällig bl.a. så lill vida alt den helt bygger på del informationsbehov, som finns hosföretagen/an-nonsörerna. Enligl KF måste reklamstalistikens innehåll ochulformning också slyras av den information som krävs för atl granska och bedömareklamen från konsument- och samhällssynpunki. Även utredningens förslag om en förstärkning avsamhällets resurser för forskning om reklam tillstyrks i stort eller lämnasutan erinran av remissinsianserna. Härvid UamhkWer atlavsaknaden av konsumentorienierad reklamforskning har upplevis som en allvariigbrist i verkets strävanden atl utveckla formerna för en verkningsfull konsumentinformation.Verkei biträder därför förslaget om särskild resursinsats på området. Även KF delar uiredningens syn på behovet avforskning och på forskningens knytning lill konsumentpolitiken. Förbundetkänner dock viss tveksamhet inför förslaget atl via särskikiaforskningsanslag skall stå som enda huvudman för forskningen. KF menar istället att verket bör t)edriva denna verksamhet i långsiktig samverkan mednågon eller några forskningsinstitutioner. konstaterar inledningsvis atl del iSverige f n. saknas en allmän produklsäkerhetslag. Frågor om produklsäkerheloch produklkontroll tas emellertid upp i eti slort anial författningar, vilkasefterlevnad 1975/76:34 77 övervakasav ell siort anial myndigheier. Verkei har gjort en relativt ingåendekartläggning av befintlig reglering (jfr avsniil 2). Härvid konslaleras atl ellsiorl antal produkter faller utanför det reglerade området. Konsumeniverkei har inga möjligheter all med stödav lagstiftning ingripa mol farliga produkter. Verkei är i stället hänvisattill all genom överläggningar med tillverkare och importörer komma fram lillriktlinjer för säkerhet eller överenskommelser om alt bristfälliga produkterskall dras in eller ändras. Förslaghar nu lämnats som syftar till produklkontroll på områden, som berör människorsliv eller hälsa och som inte redan har specialreglerals, konstaterar verket.Varudeklarationsutredningen har sålunda föreslagit atl en beslämmelse omproduklkontroll skall ingå i en lag om varudeklaration, medan reklamulredningenhar föreslagit all molsvarande bestämmelse las in i lagen om hälso- ochmiljöfariiga varor (jfr avsnitt 3.4.2 och 7.5.3). delar inle reklamulredningensbedömning av lämpligheten alt föra en produktkonirollbestämmelse lill lagen omhälso- och miljöfarliga varor. Verkei anser att sådana produkter som leksaker,rädd-ningsväslar, hjälmar m. m. i den mån de brister i säkerhetshänseende inlenaluriigt kan föras under denna lags tillämpningsområde, eftersom lagen har enväsentligt annoriunda huvudinriktning. Del finns därför skäl att införasärskilda regler när del gäller produklsäkerhel i andra fall än vad lagen omhälso- och miljöfariiga varor omfattar, menar verkei. Vidare bör enligl verkeiuppmärksammas atl vissa produkter är otjänliga för sill huvudsakliga ändamåloch medför stora ekonomiska nackdelar för konsumenlerna. Del är därförangelägel alt en särskild lag omfattar kontroll även av otjänliga varor.Härigenom skulle elt konsumenipoliliski instrument kunna slå lill förfogandevid förhandlingar med enskilda näringsidkare. Verkei har mol bakgrund häravövervägt hur en allmän produkisäkerhetsreglering bör utformas. 9.2Förekommande brister i produktsäkerhet m. m. Konsumeniverkei har gåli igenom förekommandebrister i produktsäkerhet m. m. på områden som inte täcks av gällandelagstiftning. Härvid har en gruppering skett med hänsyn lill de olikasäkerheisriskernas art. 1 forsla hand har observerals produkler som på någolsäll kan medverka lill personskador, men även risker för skador på egendom haruppmärksammals. Uppenbara risker är enligl verkei förknippade medprodukler, som för konsumenten ger sken av att ha skyddseffekt eller ge ökadsäkerhet men som inie har sådana egenskaper. Hit hör dels produkler som intehar sådan skyddseffekl som avses, dels produkler som lätt kan förväxlas medsådana som avses ge skydd. Sådana produkler invaggar konsumenten i en falsk 1975/76:34 78 trygghetskänslaoch denne agerar eventuellt annorlunda när produkten används än annars, anförsdel. Som exempel på produktslag, där problem av denna art förekommer, nämnerverket bl. a. barnbilsiolar, utlösningsbindningar för utförsåkning med skidoroch bilbälten. Verket pekar vidare pä all det finns produkter somi viss situation kan orsaka skada på person eller egendom. En produkt som inlefungerar på del säll som användaren har länkl sig blir lätt fariig, menarverket. Sålunda kan varor framställda av olämpligt material, med för klendimension eller med olämplig ulformning i övrigi utgöra en skaderisk förbrukaren. Som exempel på produklslag, där problem av hithörande slagförekommer, nämns bl. a. motordrivna köksredskap med otillräckligaskyddsanordningar, leksaker i bristfälliga konstruktioner och lekredskap vidlekplatser samt hus-hällskemikalier med föriedande utseende, doft ellerförpackning. Ett annat exempel är diskmaskiner utan lillfredsslällandeöversvämningsskydd. Sädana kan orsaka svåra vallenskador, framhåller verkei. Säkerhetsrisker kan också vara förknippade medprodukler som i säkerhetshänseende endast är delvis reglerade. Verkei nämnerprodukler som inle får användas men väl säljas, såsom vissa cykelbelysningar,produkter som inte fär nyproduceras, såsom badbassänger på tomtmark vilka efterbeslut av statens planverk måsle vara inhägnade eller överläckia, saml produkter,som av säkerhetsskäl kan lypgodkännas av myndighel men där godkännande inte ärobligatoriskt. Utöver produkler som kan orsaka skada på personeller egendom har verket behandlat produkler, som är otjänliga för sitthuvudsakliga ändamål. Verket menar all del frän konsument- och samhällssynpunkiskulle vara önskvärt atl sådana produkler inle funnes på marknaden. Som exempelnämns dels en tvättmaskin som anses ge låg Ivälieffekl, dels en diskapparat medmolsvarande brister och som dessulom har en myckel hög energiförbrukningrelativi sett. har funnil att brister iproduklsäkerhel m. m. av de slag som här har redovisats kan delvis undanröjasgenom uppställande av grundkrav beträffande produkternas egenskaper och genomförbättrad information. När det gäller åtgärder för all komma till rättamed skadebringande produkter får mol varandra vägas den positiva effekten avökal skydd och den negativa effekten av säljreslriklioner, produktförändringarm. m., vilka kan leda till bl. a. högre priser, anför verket. Vid bedömning avskadebringande produkler bör övervägas om produkterna i fråga kan anses fylla 1975/76:34 79 ellbehov som motiverar de risker som las när produkierna används. Man måste prövaom produklens skadebringande egenskap är nödvändig för pro-dukiens funktioneller om säkerheten kan ökas utan att någon egentlig förändring behöver ske iproduktens funktionella egenskaper, anser verkei. Antalet skadefall, främst anialei svåra skador, ärav inlresse när ställning skall las lill behovel av förebyggande åtgärder.Ingripande bör dock enligl verket kunna ske redan innan olycksfall harinträffat. Verkei anför alt åtgärder mot en produkt såvittmöjligt bör bygga på grundlig information om de risker som föreligger medprodukten. Det bör bl. a. undersökas om produklens konstruktion kan ändras såatt riskerna undanröjs eller begränsas, om säkrare alternativ finns lätttillgängliga, om säkerheisrisken hänför sig lill felaktigt bruk av produktensaml i så fall om varningsmärkning eller liknande ålgärd undanröjer risken.Behovel av ingripande bör också vägas mol bl. a. de ekonomiska konsekvenser somblir följden för samhälle och konsumenier. Den grundläggande strävan bör varaatl undanröja onödiga risker. All hell undanröja alla risker lorde knap-pasi varamöjligl eller ens önskvärt, framhåller verkei. Bland de åtgärder som kan vidtas för alt ökaproduktsäkerheten nämner verket information lill konsumenlerna, bl. a. i formav märkning och bruksanvisningar. Verkei hänvisar härvid lill de förslag iämnet, som har lämnats av varudeklaraiionsuiredningen och reklamulredningen.Vidare kan överläggningar las upp med förelrädare för näringslivet i syfte altpå frivillig basis få till stånd förbättringar. viktigt inslag i deltaarbete är framlagandel av rikllinjer. Verket anser emellertid au åtgärder av del nämndaslaget behöver kompletteras. För överväganden om ingripanden mot farligaprodukler och för priorilering m. m. är del angelägel atl information om skadoroch orsakerna lill dem kan erhållas. Verket anser att elt centraltrapporisyslem för olycksfall behövs och atl förutsättningarna för alt inrättaell sådani system bör övervägas. Verkei har vidare funnil atl ingripanden för ökadproduklsäkerhel skulle underiättas om stöd härför fanns i lagstiftning. Verkeianser sålunda all lagregler bör tillskapas, som gör det möjligl all saneramarknaden frän produkler, som inle fyller de säkerhetskrav som normall börkunna siällas. 9.3.2Åtgärder avseende otjänliga produkler Problem som hänger samman med produkter, som såbrister i sina funktioner all de inle förmår fylla sill ändamål, torde lillbelydande del kunna lösas genom informationsåtgärder. Verkei finner detemellertid nödvändigt atl lagstiftningsvägen öppna möjligheter au i vissa fallkunna ingripa direkl mot saluhållandet av dylika produkler. 1975/76:34 80 Möjligheterna bör enligl verkels mening begränsastill fall där produkten är otjänlig för sitt huvudsakliga ändamål. Härigenommarkeras all åtgärder skall kunna riktas endast mol klart funklionsodugligaprodukler. Avsikten är således inle alt bedöma en varas allmänna lämpligheteller alt göra en kvaliielsprövning. Om bestämningen av begreppel otjänliga produklersätts pä en nivå, som medför att endast klart funktionsodugliga produkterförsvinner från marknaden, lorde detta inle medföra någon begränsning avkonsumenlernas och företagens handlingsfrihet eller lägga någon hämsko pånyttig produklul-veckling, anför verket. Snarare torde det vara så atlsaluhållande av otjänliga produkter leder lill reklamationer och tvister ochdärmed ökade kosmader för såväl inblandade parter som samhället. Otjänligaprodukler kan praktiskt tagel alllid förutsättas vara behäftade med väsentligafel i köprätlslig bemärkelse, vilkel skulle ge den enskilde konsumenten rättalt häva köp av ifrågavarande produkt. All otjänliga varor irols allt kansäljas beror dels till stor del på att de enskilda konsumenterna inle kännerlill eller förmår utnyttja sina köpräitsliga befogenheter, dels på attproduktens egenskaper ofta inte avslöjas förrän efter viss lids användning.Verket menar att man i sammanhängd även bör beakta samhällsekonomiska hänsyn,såsom viklen av alt kunna undvika onödigt slöseri med resurser. Vid bedömning avom en vara är otjänlig bör därför även beaktas om en vara är alldeles specielltenergikrävande och därigenom resursslösande. Bedömningen av frågan om en vara kan betraktas somotjänlig bör grunda sig på objektivt påvisbara förhållanden. Karakierisiisklför otjänliga produkter är enligt verkei att utformning eller prestanda,livslängden inbegripen, påtagligt avviker från vad som framstår som normall förifrågavarande produkttyp. Verket anser alt del i regel inte bör mötasvårigheter atl genom provningsverksamhet och jämförelser med andra varor visaalt en viss vara måste anses otjänlig. En samhällelig prövning av otiänligaprodukter blir dock under alla omständigheter en synneriigen grannlaga uppgifi.Det kan antas atl denna prövning förhållandevis sällan kommer all leda lillingripanden, konstaterar verket. föreslår atl de erforderiigabestämmelserna om produktsäkerhet och otjänliga produkter tas in i en särskildproduklsäkerhetslag. Belräffande den lagtekniska lösningen anför verkeiall del bör finnas möjligheter till snabba ingripanden för att förhindra attenskilda människor kommer till skada. Med hänsyn lill all varuutbudet ständigtförändras bör en lagstiftningsteknik väljas, som medger en smidig anpassningtill ändrade förhållanden. 1975/76:34 ,, 81 Ett sätt skulle vara all i en särskildgeneralklausul föreskriva förbud mot saluhållande av varor som vid användningenkan innebära fara för människors liv eller häfsa eller på annat sätt ärotjänliga för sitt huvudsakliga ändamål. Sådant förbud skulle enligl verkelsuppfattning meddelas av statligt organ som regeringen besiämmer. Fråga omförbud enligl generalklausulen skulle upptas efter ansökan. Ansökan skullegöras av såsom den för konsumentpolitiken i slort ansvarigamyndigheten. Denna lagstiftningsteknik har emellertid bl. a. den nackdelen auingripanden mol farliga eller otjänliga produkter mången gång skulle komma auäga rum först sedan skador i någol avseende redan uppkommii. Möjligheter altingripa med generellt verkande åtgärder mol en grupp produkter, innan skadefalluppkommii, skulle i så fall inie föreligga, anför verkei. Verkei förordar i stället en ramlag, där regeringeneller myndighel som regeringen besiämmer bemyndigas all ilillämpningsförfatlningar och föreskrifter utfärda närmare bestämmelser.Därigenom kan lagstiftningen lätt anpassas efter erfarenheter och utveckling iövrigi bl. a. inom näringslivet En ramlag utesluter inte möjligheterna au - omså erfordras - med speciallagstiftning reglera visst angelägel varuområde.Lagen är sålunda avsedd all tillämpas på produkler i den månsäkerhetsbestämmelser inte meddelats i annan författning eller av annan myndighel. Verkei framhåller atl en produklsäkerhetslag somgäller samlliga näringsidkare skulle vara konkurrensneuiral. Del lordenämligen ofta vara frivilliga snarare än obligatoriska åtgärder, som orsakarsnedvridning i konkurrensen. Frivilliga åtaganden av ansvarskännande förelagföljs erfarenhetsmässigt inte al I lid upp inom en hel bransch. Lagenföreslås i första hand administreras av . Den föreslagna lagen avser varor, som säljs avnäringsidkare direkt lill konsumenier för enskilt bruk. Utanför lagen fallersålunda bl. a. tillhandahållande av tjänster och uthyrning av lösa saker.Verkei hänvisar i dessa frågor lill pågående uiredningsarbele inom bl. a.konsumentljänslulredningen och lill alt en utvidgning av lagen bör kunnaprövas i samband med att lagen efter en viss lids erfarenhet ses över. Den grundläggande beslämmelsen i lagförslaget äratt regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer, om användning ellerförbrukning av en vara medför särskild risk för skada på person eller egendompå grund av varans egenskaper, kan föreskriva all varan fär saluhållas endaslom den uppfyller bestämda krav i fråga om innehåll eller beskaffenhet (grundkrav).Molsvarande föreslås gälla om varan är otjänlig för sill huvudsakliga ändamål.Har föreskrift om grundkrav meddelats, skall varan enligl förslagel vidsaluhållande vara lydligl märkl med uppgift om all den uppfyller kraven. Föreskriftermed stöd av lagen skall normalt inte utfärdas förrän ansvarig 6 1975/76. 1975/76:34 82 myndighelundersökt om varors produklsäkerhel kan förbättras på frivillig väg, framhållsdel. Om emellertid pä marknaden förekommer vara som vid sin användninguppenbart skulle medföra väsentiiga risker för liv eller hälsa kan behovföreligga all kunna avföra varan frän marknaden. För att undvika aumänniskor utsätts för onödiga risker är det enligt verket nödvändigt med eltinsirumeni som ger en myndighet möjlighet all utan dröjsmål se lill au varaninle säljs i dess skadebringande ulformning. Verkei föreslår därför all detblir möjligl att meddela inlerimisliski förbud alt försälja sådan vara. Genom förhandlingar med tillverkare, importör ellersäljare kan säkert i fiertalet fall rättelser uppnäs, anför verkei. Visar sigförhandlingsvägen inte framkomlig skall lagen kunna tillämpas. I vissa fall kandock skäl finnas all meddela föreskrift, även om viss förhandling har lett lillfrivillig överenskommelse. Anledningen kan exempelvis vara alt fieranäringsidkare inle omfattas av överenskommelsen. I princip kan konsumenten inte vara betjänt av enfabriksny produkt med grundkrav som avser säkerhetsaspekter (t. ex. rörande enflytvästs bärkraft) om inte den egenskapen kan förväntas beslå under skäliglid eller för angiven tid efter förvärvet, anför verket. Varor förslitsemellertid alltefter sin art och beskaffenhet. Del kan därför vara svårt allställa krav på en varas beskaffenhet efter viss tids användning. Möjlighel bördock enligl verket finnas att ställa krav på all den som säljer en begagnadvara svarar för att varan har setts över, i syfte alt upptäcka och avhjälpafel, så att varan fortfarande kan anses fylla de ursprungligen uppställdasäkerhels-kraven. Ansvarig myndighel får med hänsyn lill varan och typen avsälj-situation avgöra om behov föreligger av sådana föreskrifter och vad de börinnehålla. 9.4.3Ansvar och kontroll m. m. föreslås bli tillsynsmyndighet förden föreslagna lagen. För att undvika kompetenskonfiikler och dubbelarbete böremellertid enligt verket ett nära samarbete etableras med andra myndigheier ochorgan, såsom KO, livsmedelsverket och produklkonlrollnämnden. föreslås äga rätt alt från densom är ansvarig för varan, dvs. tillverkare, importör eller säljare, erhållaalla de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen samt att ta utvaror ur deras lager för kontroll. Myndigheten föreslås ocksä ha rätt attpåkalla handräckning av polismyndighet. 1 lagförslaget upptas även regler omatt regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer får meddelabeslämmelser om skyldighet för näringsidkare att ersätta tillsynsmyndighetskostnader för provtagning och undersökning av prov. Regler finns också omnäringsidkares sekretesskydd. Lagförslagetinnehåller inga regler om straff för den som bryter mol ut- Prop.1975/76:34 83 I stället föreslås tillsynsmyndigheten få befogenhet att meddelade förelägganden eller förbud sorn behövs för att den föreslagna lagen ellerföreskrifter som meddelats med stöd av den skall efterievas. Del föreslås allsådani föreläggande eller förbud får förknippas med vite. Verkei föreslår alt talan mot beslut om meddeladeförelägganden eller förbud skall föras hos . I dellasammanhang erinrar verkei om att en produklsäkerhetslag har näraberöringspunkter med de övriga lagar som tillämpar, nämligenmarknadsföringslagen, avialsvillkorslagen och konkurrensbegränsningslagen. Omdomstolen även får tillämpa den av reklamutredningen föreslagnainformationslagen framstår del som särskill naturligt all ocksåproduklsäkerhetslagen faller under domstolens område med tanke på del närasambandet mellan produktsäkerhetsfrågorna och varningsmärkning saml annanmärkning och information, framhåller verket. Det föreligger också ettspeciellt nära samband mellan produklsäkerhetslagen och marknadsföringslagen,då marknadsföringsåtgärder som innefattar eftersättande av säkerhetskrav ellerproduki-löfien som vilseleder om en varas ijänlighet i regel utgör otillböriigmarknadsföring. Verkei anför dock härvid att det synes naluriigt att konsumentverketsjälv uppträder som part inför domstolen i produklsäkerhetsärenden och alltsåinte KO. Besvärsrält bör enligl verket föreligga inle baraför berörda näringsidkare, någol som följer redan av allmännaförvaltningsräilsliga regler, ulan också för sammanslutningar förtillvaratagande av näringsidkar-, konsument- och löntagariniressen. Verkei framhåller i detla sammanhang alt denomständigheten au en vara uppfyller ställda grundkrav enligt föreskrift elleröverenskommelse inte får las till intäkt för all näringsidkaren under allaomständigheter skulle vara befriad från skadeståndsansvar i civilrättsligbemärkelse. Å andra sidan är del inte hell säkert alt en näringsidkare underalla omständigheter blir skadeståndsskyldig för skador härrörande från enprodukt, vilken ej uppfyller givna föreskrifter. Enligl verkei fordrashärutöver alt det kan påvisas alt varan är skadebringande just därför att deninle uppfyller kraven i föreskrifterna. Skadeslåndsbedömningen får avgörasenligl civilrätlsliga lagregler och praxis. 9.5Förhållandet till annan lagstiftning Risken för s. k. insiruktionsfel skulle kunnaminskas genom informalionsföreskrifter utfärdade med stöd av den lagstiftningom information i reklam och annan marknadsföring som reklamutredningenföreslagit, konslaierar verket. Konstruktionsfel däremot skulle angripas genomföreskrifter eller förbud meddelade i enlighet med den föreslagna produklsäkerhetslagen.Del föreligger således elt starkt samband mellan en produktsäkerhetslag och eninformationslag. Det kan enligl verket ofta bli en be- verketfinnas att ställa krav på atl den som säljer en begagnad vara svarar för allvaran har setts över, i syfte alt upptäcka och avhjälpa fel, så alt varanfortfarande kan anses fylla de ursprungligen uppsiällda säkerhetskraven.Ansvarig myndighel får med hänsyn lill varan och typen av sälj-siluation avgöraom behov föreligger av sådana föreskrifter och vad de bör innehålla. 9.4.3Ansvar och kontroll m. m. Konsumeniverkei föreslås bli lillsynsmyndighel förden föreslagna lagen. För att undvika kompetenskonfiikler och dubbelarbete böremellertid enligl verket ett nära samarbete etableras med andra myndigheter ochorgan, såsom KO, livsmedelsverket och produklkonlrollnämnden. föreslås äga rätt atl från densom är ansvarig för varan, dvs. tillverkare, importör eller säljare, erhållaalla de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen samt atl ta ulvaror ur deras lager för kontroll. Myndigheten föreslås också ha räii atlpåkalla handräckning av polismyndighet. I lagförslaget upptas även regler omatt regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer får meddelabeslämmelser om skyldighet för näringsidkare atl ersätta tillsynsmyndighetskostnader för provtagning och undersökning av prov. Regler finns också omnäringsidkares sekretesskydd.