prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — När i lagtexten används termerna "anställningsvillkor"och "anställningsavtal" åsyftas därmed även arbetsavtalet ochvillkoren mellan uppdragsgivare och uppdragstagare om uppdragstagarensarbetsförhållanden. Även vid tillämpningen av lagreglema om facklig vetorättär innebörden av lagen att uppdragstagare enligt I § skall Jämställas medarbetstagare. På den punkten hänvisas till specialmotiveringen till 38 §. Prop.1975/76:105 Bilaga 1 326 Enligt 1 § äger lagen tillämpning på"förhållandet" mellan arbetsgivare och arbetstagare. Till det området hör till en början alla frågor somrör anställningsviUko-ren för enskilda arbetstagare, såväl när det gällerbestämmandet av det arbete som skall utföras och andra åtaganden av arbetstagaresom i fråga om lön och annan ersättning för arbetet. Även frågor som gälleringående och hävande av anställningsavtal och frågor om påföljd i övrigt förbrott mot anställningsavtal hör till förhållandet mellan arbetsgivare ocharbetstagare. Vidare hör dit alla frågor inom området för arbetets ledning ochfördelning eller i övrigt om de förhållanden under vilka arbetet utförs. Lagens innebörd är emellertid att även frågor sombrakar betecknas som företagsledningsfrågor faller inom ramen för förhållandetmellan arbetsgivare och arbetstagare. Frågor som gäller t. ex. utvidgningeller inskränkning eller eljest omfattningen av ett företags verksamhet,omlokalisering av verksamheten, nyanläggningar och investeringar i övrigt,upptagande av nya verksamhetsgrenar eller nedläggning av någon del av verksamheten,har betydelse för arbetstagarna redan därigenom att besluten återverkar påföretagets ekonomi och därmed på arbetstagamas utsikter att behålla sinsysselsättning och trygga sin fortsatta försörjning. Detsamma gäller, om äninte alltid lika tydligt och , om beslut rörande finansiering, ominköp och försäljning, lagerhållning, reklam och liknande inom området förföretagets affärsverksamhet. Beslut som ligger inom de här angivna ramama fårockså ofta återverkningar på innehållet i arbetstagarnas arbete och deförhållanden under vilka arbetet utförs. Lagen bygger därför på att även frågorsom rör bedrivandet av arbetsgivarens verksamhet i stort skall anses höra tillförhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. Ätt det dock har ansettsböra göras vissa begränsningar i fråga om verksamheter med särskild inriktningframgår av 2 §. För den verksamhet som bedrivs av stat och kommun inom denoffentliga sektorn av arbetsmarknaden gäller vidare särskilda förutsättningar,i det att den verksamheten skall tjäna samhällets intressen och vara ettuttryck för folkets i politiska val angivna vilja. Den avgränsning av områdetför fackliga förhandlingar och kollektivavtal, som föranleds därav, genomförsi särskild lagstiftning för den offentliga sektorn. Utanför förhållandet mellan arbetsgivare ocharbetstagare faller arbetsgivarens personliga ekonomi och personligaförhållanden i övrigt, i den mån en gräns kan dras mot vad som inverkar påarbetstagamas anställning och arbetsförhållanden. När en arbetsgivare bedriververksamhet i sådan form att det inte finns någon klar gräns mellan företagetsekonomiska förhållanden och arbetsgivarens egen personliga ekonomi, t. ex. närverksamheten bedrivs av enskUd näringsidkare utan anlitande av bolagsform, kansvårigheter uppstå att i det enskilda fallet avgöra hur långt arbetsgivarens ilagen föreskrivna skyldigheter sträcker sig. Det är tydligt, att normalt inteenskilda beslut som rör arbetsgivarens hushåll eller personliga ekonomi i 1975/76:105 Bilaga 1 327 övrigtkan anses falla in under lagens tillämpningsområde som hörande tillförhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. Men beslut av meraomfattande eller långsiktig betydelse, som i och för sig kan förekomma i enprivatpersons ekonomi, kan för en arbetsgivares del ha återverkningar av sådannatur för företaget och dess verksamhet att det inte ter sig rimligt att ansedem falla utanför förhållandet till arbetstagama. Ett exempel är redan fråganom storleken av arbetsgivarens personliga inkomst av den verksamhet sombedrivs. På detta område har inte ansetts finnas någon annan möjlighet än attöverlåta åt rätlstiUämpningen att göra den avvägning som blir nödvändig. Deflesta gränsdragningsfrågor av denna art torde dock kunna lösas i samförståndmellan arbetsgivama och dera motparter på arbetstagarsidan. Arbetstagamasintresse av att lagen inte blir satt åt sidan under hänvisning till att visseller vissa frågor ligger inom området för arbetsgivarens personligaförhållanden skyddas ytterst av det skadeståndsansvar, som följer av lagbrott.Har å andra sidan en arbetsgivare i god tro och efter bästa förmåga gjort en bedömningav hur den här aktueUa gränsen skall dras i ett enskilt faU men misstagit sig,träder reglema i 60 § om jämkning av skadestånd i tillämpning. Medbestämmandelageninnehåller inte några föreskrifter om dess tilllämplighet på arbetsgivar- ocharbetstagarförhållanden med internationell anknytning. Den frågan får lösas irättstillämpningen enligt sedvanliga normer för lagkonflikter. Liksombeträffande annan arbetsrättslig lagstiftning Öfr t. ex. prop. 1973: 129 s. 229f, 1974: 88 s. 214 och 1974: 148 s. 214) bör utgångspunkten vara attmedbestämmandelagen blir tillämplig på varje arbetsplats med dominerandeanknytning till eller svenska förhållanden. Som regel gäller detta omarbetet mera stadigvarande är förlagt till eller, beträffande arbetesom utförs i annat land, om både arbetsgivare och arbetstagare är svenskarättssubjekt. Därvid bör beaktas att svenskt företags dotterföretag i utlandetnormalt inte är svenskt rättssubjekt. På sjöfartens område börmedbestämmandelagen gäUa fartyg som enUgt sjölagen är svenskt, oavsett vem somhandhar driften ombord. Även beträffande utlandsregistrerade fartyg bör lagengälla om fartyget ändå har dominerande anknytning till svenska förhållanden, t.ex. om fartyget går i trafik som regelbundet berör svenska hamnar och deanställda till övervägande delen är av svensk nationalitet. Ett riktmärke bördärvid vara om regeringen med stöd av sjömanslagen har förordnat att den lagenskall gälla ombord. De nu gjorda uttalandena tar sikte på det fallet attlagtillämpningsfrågan kommer upp vid AD. Huravida annat lands domstol kommeratt tillämpa den svenska lagen avgörs med hänsyn till de intemationelltprivaträttsliga principer som har antagits i det landet. Frågan om AD ärbehörig att ta upp tvist med internationell anknytning på medbestämmandelagensområde får bedömas enligt de internationellt processrättsliga principer som harantagits i rättstillämpningen. 1975/76:105 Bilaga 1 328 Till slut bör något beröras den nya lagstiftningenstillämpning under krig och därmed Jämförliga utomordentliga förhållanden. 1lagen (1960: 513) om beredskapstillstånd och andra författningar rörandetotalförsvarets olika områden ges föreskrifter som kan beröra den verksamhetsom normalt bedrivs på arbetsplatsema. Eventuella undantag från reglema i medbestämmandelagenblir beroende av vilka förhållanden som råder. Att här lägga fram ettgenomarbetat förslag till lösning av de antydda frågorna torde vara uteslutet.Det bör därför endast slås fast att medbestämmandelagen är avsedd för normalafredsförhållanden. Som framgår av vad som sagts under 1 § skall tillförhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare, och därmed till lagenstillämpningsområde, räknas även frågor som rör bedrivandet av arbetsgivarensverksamhet i stort och överhuvud frågor som kan sägas gälla inriktningen ochledningen av verksamheten. Detta medför bl. a. att medbestämmandelagens reglerom förhandlingsrätt och om kollektivavtal kommer att gälla frågor inom dennavida ram. På vissa områden och inom vissa särskilda slag av verksamheter kandock lagens regler om förhandlingar inte sträckas så långt. När det gäller den offentliga sektorn kräver hänsynentill den politiska demokratin och till den offentliga verksamhetens uppgift atttjäna samhällsintresset särskilda överväganden vad gäller arbetstagamasinflytande. Denna fråga behandlas i ett annat sammanhang. Men det finns liknande problem även utanför denoffentliga sektorn. Även där finns det åtskilliga verksamheter som får sininriktning och sina mål bestämda i former som ligger den politiska demokratinnära. Sådana exempel är politiska, fackliga, religiösa, kulturella ochvälgörande organi-' sationer och samfund, där det regelmässigt finns ettdemokratiskt inflytande över verksamheten. Detsamma gäller inomkonsumentkooperationen och inom andra medlemsägda företag. 1 fall av denna artskulle ett arbetstagarinflytande, som omfattade även verksamhetens mål ochinriktning, komma i koUision med andra demokratiska intressen. Denmotsättningen bör i princip lösas så att arbetstagarinflytandet inte tillåtssträcka sig över frågor om mål och inriktning som avgörs på annan demokratiskväg. Företag med opinionsbildande verksamhet, såsom press, radio ochtelevision, erbjuder också exempel på verksamheter där det av hänsyn till andraintressen än arbetstagamas bör göras en avgränsning av tillämpningsområdetför medbestämmandelagens regler. Men även i fall där det inte kan sägas, att andrademokratiska beslutandeformer bör vinna försteg framför arbetstagarinflytandeteller att viktiga hänsyn till utomståendes intressen kräver en begränsning avmedbestämmanderätten för arbetstagama, kan det under särskilda förutsättningarte sig berättigat att göra en begränsning av lagens tillämpningsområde. Det ärnär företag eller andra enskilda arbetsgivare bedriver ideell eller annan 1975/76:105 Bilaga 1 329 Men begränsningen i lagen gäller här liksom i de tidigare fallenendast frågor om mål och inriktning av verksamheten. 1 stora drag kan från fall tiU fall sägas hur långtman bör sträcka principen att frågorna om mål och inriktning för en verksamhetbör vara förbehållen andra demokratiska beslutsformer. Detsamma gäller i storadrag gränsdragningen i fråga om verksamhetsinriktningen hos pressen och i andraföretag med opinionsbildande syfte. Ätt man t. ex. utgår från att lagen intebör granda rätt till medbestämmande för arbetstagama i fråga om fastställandetav en dagstidnings politiska inriktning, innebär inte någon inskränkning närdet gäller beslut som rör ett tidningsföretags ledning och verksamhet i övrigt.Ätt sådana frågor bör i samma mån som i andra företag vara underkastade lagensmedbestämmanderättsregler synes klart. Gränsdragningen i medbestämmandelagen bliremellertid förhållandevis allmänt formulerad. De regler som har upptagits i 2 §bygger på att gränsdragningen får i de enskilda fallen utföras i enlighet meddet allmänna synsätt som ligger bakom paragrafen och som beskrivits i detföregående. Enligt 2 § undantages från lagens tillämpningsområde arbetsgivaresverksamhet som är av religiös, vetenskaplig, konstnärlig eller annan ideellnatur eller som har kooperativt, fackligt, politiskt eller annatopinionsbildande ändamål, såvitt avser verksamhetens mål och inriktning. Syftet med denna avfattning av paragrafen är början att fastslå vilka slag av verksamheter som berörs avundantagsregeln. Uppräkningen är dock inte uttömmande. Även andrajämförbaraverksamheter kan komma i fråga. Paragrafen skall vidare förstås så att detenbart är frågor som hänger samman med verksamhetens särart somblir undantagna. Med paragrafen avses främst att undanta från lagenstillämpningsområde frågor som rör fastställandet av riktlinjerna förarbetsgivarens verksamhet och som i den meningen gäller verksamhetens mål ochinriktning, t. ex. att en tidning skall ha en viss politisk hållning. Däijämteundantas sådana beslut rörande genomförandet av verksamheten som kan sägas varaomedelbart beroende av den fastställda målsättningen. Med denna metod för avgränsningen får de anställdahos ett politiskt parti inte i den egenskapen göra anspråk påmedbestämmanderätt över partiets poUtik, och motsvarande gäller för de anstäUdahos en facklig organisation eller en näringslivsorganisation eller annanintressesammanslutning. Religiösa eller kulturella sammanslutningar ellerinstitutioner är inte skyldiga att förhandla om arten av den verksamhet somskall bedrivas, så länge det kan med fog sägas att valet härvidlag mellan olikaalternativ är direkt beroende av verksamhetens särart. Press och radio ochandrajämförbara företag kan fastställa inriktningen av sin opinionsbildandeverksamhet utan ett på lagen grandat inflytande från de anställdas sida. När det gäller återkommande beslut som rör mål ochinriktning för verksamheten måste en gränsdragning göras från fall till fall.Inte sällan kan här uppkomma en nära anknytning till frågor som det kan te sigberättigat att 1975/76:105 Bilaga 1 330 arbetstagamafår inflytande över. Tänker man sig t. ex. frågor om personalpolitiken inomett tidningsföretag kan en gränsdragning exempelvis böra göras så, attutseende av chefredaktör blir en fråga som inte ligger inom lagenstillämpningsområde medan andra rekrytenngsfrågor gör det. Enligt 2 § skall ifrågavarande arbetsgivaresverksamhet i de delar som avses med paragrafen undantas frän lagenstillämpningsområde. Detta innebär att ingen av lagens regler blir tillämpligpå det undantagna området. Anspråk kan inte med stöd av lagen ställas påförhandlingar eller om information om sådan del av arbetsgivarens verksamhetsom inte faller inom lagens tillämpningsområde. Kollektivavtal med verkningarenligt lagen kan inte heller träffas om frågor som hör till det undantagnaområdet. I och för sig finns det däremot inte några hinder mot att avtalträffas utan lagens stöd mellan arbetsgivare och arbetstagarorganisation, t.ex. om rätt till information eller till överläggningar i fråga som hör tilldet undantagna området. Överenskommelser av den typen föreligger redan nu ochlagen rabbar inte möjligheten att behålla sådana avtal och ingå nya. Bestämmelsen i 3 § är avsedd att ge ledning dåfråga uppkommer om det är medbestämmandelagen eUer andra föreskrifter som skalltillämpas i en given situation. Medbestämmandelagen utgår från den vedertagnaprincipen att speciallag tar över allmän lag. Har i lag eller med stöd av lagmeddelats särskild föreskrift som avviker från medbestämmandelagen, gäller denföreskriften. Exempel på sådana föreskrifter kan hämtas frånanställningsskyddslagen, förtroendemannalagen och studieledighetslagen, ivilka det anges att överläggning i vissa fall skall äga rum innan enarbetsgivare fattar beslut som rör enskild arbetstagare, t. ex. om uppsägningav arbetstagare, omplacering av facklig förtroendeman, uppskov medstudieledighet osv. skall arbetsgivaren ha varslat ellerunderrättat den berörda kollektivavtalsbundna lokala arbetstagarorganisationenom den tilltänkta åtgärden. Dessa särskilda föreskrifter, som bl. a.innehåller regler om hur i förväg som frågan skall tas upp medarbetstagarparten, gäller alltså i StäUet för de allmänna reglerna om primärförhandlingsskyldighet i medbestämmandelagen. Det bör emellertid tilläggas attsåväl de nu berörda särskilda föreskrifterna som de motsvarande bestämmelsemai medbestämmandelagen är dispositiva. Det är aUtså möjUgt för arbetsmarknadensparter att genom koUektivavtal göra de anpassningar av de olika regelsystemensom framstår som lämpliga. Det är också möjligt att komplettera t. ex.anställningsskyddslagens varsel- och överläggningsregler med föreskrifter isådana koUektivavtal som avses i 32 § medbestämmandelagen. 1 den allmänna motiveringen har berörts att det kanbli aktuellt att på vissa punkter ge särskilda från medbestämmandelagenavvikande föreskrifter för de offentligt anställda. Ett liknande behov kanuppkomma be- 1975/76:105 Bilagal 331 träffandeandra arbetstagare, vilkas ställning i något hänseende är offentligrättsligtreglerad. Med hänsyn till att sådana föreskrifter stundom utfärdas iadministrativ ordning har 3 § utformats på det sättet att avvikande föreskrifterockså kan utfärdas med stöd av lag. Som regel torde det dock bli fråga omlagstiftning. Grandläggande reglerom statstjänstemännens rättsställning skallt. ex. enligt 11 kap. 10 § regeringsformen ges i lag. Bestämmelsen i 3 § tar sikte på avvikandespecialbestämmelser i annan lagstiftning. Det är t. ex. inte avsikten att deallmänna bestämmelsema i skadeståndslagen skall ta över de särskildaföreskrtfter som har lämnats i 54-61 §§ medbestämmandelagen. Beträffandeskadestånd för brott mot kollektivavtal som har trätt i stället för desärskilda reglerna i t. ex. anställningsskyddslagen, förtroendemannalagen ochstudieledighetslagen bör emellertid beaktas uttalandet i förarbetena tillanställningsskyddslagen (prop. 1974: 88 s. 184 ff) och föreskrtften i 14 §studieledighetslagen att det bl. a. är talefristerna i den särskildalagstiftningen som gäller även om talan grandas på kollektivavtalet. Reglernaom frister för talan om skadestånd vid kollektivavtalsbrott i 65 §medbestämmandelagen bUr t. ex. inte tilllämpliga i dessa fall. Omlagens tillämpning gäller i övrigt att arbetstagamas medbestämmanderätt utövasinom ramen av annan lagstiftning, som reglerar företagens verksamhet ur andrasynvinklar än förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. Arbetstagamasrätt till förhandling och överenskommelser mellan arbetsgivare och arbetstagareom medbestämmanderätt rubbar inte förpliktelser som åvilar företagen t. ex.enligt byggnadslagstiftningen, miljöskyddslagstiftningen, konkurrensbegränsningslagstiftningenoch annan näringsrättslig lagstiftning, skattelagstiftningen, etc. I den månkollektivavtal träffas som ger arbetstagarsidan bestämmanderätt på någotområde, där beslut nu fattas av arbetsgivaren, är det parternas sak att väljasådana former för medbestämmandet att arbetsgivaren fortfarande kan bära detansvar av denna art som åvilar honom enligt lag eller offentlig myndighetsbeslut. Det ligger i sakens natur att lösningarna här måste sökas med hänsyntill omständighetema i vaije enskik faU. En ram för utövandet av medbestämmanderätten bildasockså av sådan lag som reglerar de rättsliga former i vilka arbetsgivarensverksamhet bedrivs. I sådan lag finns ofta även regler om av vem och i vilkenordning eller under vUka föratsättningar vissa beslut skall eller får fattas.Sådana regler är ofta tvingande av hänsyn till utomståendes eller minoritetersintressen. Många exempel härpå finns i lagstiftningen om aktiebolag och ekonomiskaföreningar. Reglerna om skydd för det bundna kapitalet och om offentligredovisning är tvingande. Däri ligger att de inte kan åsidosättas genomförhandlingsöverenskommelser mellan företaget och de anställda. Inte heller fårregler i den nu föreslagna lagen tillämpas så att skyldighet enligt sådan annanlagstiftning inte kan fullgöras i föreskriven tid. Även sådana aUmännagrandsatser i hithörande lagstiftning som att ekonomisk 1975/76:105 Bilaga 1 332 föreningskall bedriva sin verksamhet enligt kooperativa principer är av tvingandekaraktär och kan inte åsidosättas genom avtal. Äktiebolagslagstiftningen innehåller också reglerom fördelningen av beslutsbefogenheterna mellan de olika bolagsorganen. Vissabeslut av gmndläggande betydelse förbehåUs bolagsstämman medan det ankommer påstyrelsen och verkställande direktören, där en sådan finns, att ha hand omförvaltningen. Revisorerna granskar styrelsens och verkställande direktörensförvaltning och bolagets räkenskaper. 1 åtskilliga frågor, som tillhör området förstyrelsens och verkställande direktörens beslutanderätt, läggeraktiebolagslagstiftningen inte några hinder i vägen för kollektivavtal,varigenom beslutanderätten helt eller delvis förs över på de anställda ellerpå företrädare för dem. Beslut kan fattas t. ex. i partssammansatta organ ellerav enbart arbetstagarföreträdare i frågor på t. ex. personalpolitikens område.Detsamma gäller om beslut på området för arbetets ledning och fördelning, t.ex. frågor om val och fördelning av arbetsuppgifter, arbetsmetoder,arbetsmätning och arbetstid. Även åtskilliga beslut som ligger på företags- ochaffärsledningsområdet, och som det annars tillkommer styrelse ellerverkställande direktör att besluta om, kan utan hinder avbolagslagstiftningens regler helt eller delvis överlåtas på arbetstagarna ellerföreträdare för dem. På vissa områden, t. ex. företagshälsovård och arbetsmiljöeller personalutbildningen, kan t. ex. träffas avtal om självbestämmanderättinom avtalade budgetramar. 1 princip torde gälla att avtal kan träffas ommedbestämmanderätt i beslut som det enligt aktiebolagslagstiftningen tillkommerstyrelsen eller verkställande direktören att fatta, under den redan nämndaallmänna fömtsättningen att medbestämmanderätten utformas så att frågan om deträttsliga ansvaret gentemot samhället och tredje man blir löst. Dennaståndpunkt skall ses mot bakgrand av att frågor om ingående av kollektivavtaltillhör styrelsens ansvarsområde. Det ligger dock i sakens natur attbeslutsdelegation inte utan åsidosättande av aktiebolagslagstiftningen kan skei sådan utsträckning att styrelsen för ett bolag i realiteten måste anses hafrånträtt sin StäUning som en sådan. Att en gräns av den innebörden måstefinnas är dock knappast något som reser praktiska problem vid tillämpning avreglerna om medbestämmanderätt för arbetstagarna. 1 princip torde å andra sidan gälla att beslut somi aktiebolagslagstiftningen förbehållits bolagsstämman inte kan överflyttas påannat beslutande organ genom kollektivavtal. Frågor om ändring avbolagsordningen, höjning eller nedsättning av aktiekapitalet, likvidation ochutseende av styrelse och revisor kan inte på grand av, avtal avgöras av någonannan än bolagsstämman. Aktiebolagslagens regler om vinstutdelning kan inteheller sättas åt sidan genom kollektivavtal i den mån dessa regler avser attskydda det bundna kapitalet eller tillförsäkra minoritet rätt tillvinstutdelning. När lagen inte föreskriver vinstutdelning torde däremot kunnatänkas en på kollektivavtal grandad facklig vetorätt mot utdelning. 1975/76:105 Bilaga 1 333 tidsjälva beslutanderätten i hithörande frågor inte kan överlåtas på företrädareför arbetstagarna, kan mindre ingripande former av medbestämmanderätt iföretaget väl tänkas. Ätt visst beslut i sista hand skall fattas av ett i lagangivet bolagsorgan hindrar inte tillämpning av den föreslagna lagens reglerom primär förhandlingsrätt och om rätt till information eller av regler i avtalav liknande innehåll. Det har ansetts kunna överlåtas åt arbetsmarknadensparter och domstolspraxis att här tills vidare forma rättsutvecklingen. I enkommande översyn av associationsrätten från de här aktuella utgångspunkternakan hithörande problem väntas bli återapptagna och ytterligare belysta. Medbestämmandelagen är som tidigare framhållitsavsedd att ersätta de centrala lagarna i den nu gällandearbetsfredslagstiftningen, dvs. MedlL, och . Dessa lagar innehåller påviktiga punkter regler som är att betrakta som skyddsregler för arbetstagarnaeller som har tillkommit i syfte bl. a. att ta tillvara intressen som liggerutanför partsförhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. Sådana regler ilagarna anses i princip vara tvingande till sin innebörd, även om detta intealltid framgår av uttryckliga bestämmelser i lagtext. På andra punkter ansesdäremot den gällande arbetsfredslagstiftningens regler vara dispositiva. Ärbetsrättskommitténvalde för sin del att föreslå en för hela den av kommittén föreslagna lagengällande regel av innehåll att avtal i strid mot lagens bestämmelser skullevara att anse som ogiltiga i den ifrågavarande delen, om ej annat angavs ilagen (5 § FKL). Kommitténs sätt att se på frågan om den tvingande resp. dispositivakaraktären hos den föreslagna lagens regler anslöt sig emellertid nära till detsynsätt som ligger bakom nu gällande lagar. Detsamma kan i stora drag säga vara fallet medmedbestämmandelagen. På en punkt skiljer sig däremot i detta hänseendemedbestämmandelagen från motsvarigheterna i kommitténs förslag. Reglerna ommedbestämmanderätt för arbetstagarna i nya former har i princip genomgåendeansetts böra göras dispositiva. I Jämförelse med kommitténs förslag har vidarevalts en något annan teknik att lösa frågan.