prop · FZ0352 · 1975-12-31 00:00:00 — Utredningen föreslår därför att ombudsmännen skallha tillsyn över statliga och kommunala myndigheter och inrättningar,tjänstemän och andra befattningshavare vid dessa myndigheter och inrättningarsamt över annan som innehar tjänst eller uppdrag, varmed följermyndighetsutövning såvitt avser denna hans verksamhet. Med"inrättningar" åsyftar utredningen t.ex. museer, skolor,sjukvårdsinrättningar, kommittéer och nämnder. Av de offentliga uppdragstagarnakommer med den valda avfattningen - förutom de som utövar offentlig myndighet -endast de som är så nära knutna till den statliga eller kommunalamyndighetsorganisationen att de kan sägas vara befattningshavare vidmyndigheterna att stå under JO:s tillsyn. Vad beträffar krigsmän föreslårutredningen att officerare och annat befäl av lägst över-furirs grad samt annankrigsman som innehar motsvarande tjänsteställning skall stå under JO:s tillsyn. Liksom skallenligt förslaget JO:s tillsyn inte omfatta regeringen, ellerkommunala församlingar eller ledamöter av dessa organ och inte heller JK.Åtskilliga organ som är underställda undantas likaså från JO:s tillsyn. Utredningensförslag innebär att allmänna inrättningar som faller utanför Prop.1975/76: 52 13 denstatliga och den kommunala förvaltningsorganisationen inte skall omfattas av JO:stillsyn i vidare mån än verksamheten innefattar myndighetsutövning. bör JO inte ingripa mot lägre befattningshavare medosjälvständig verksamhet, om det inte påkallas av särskilda skäl. Fören redogörelse för remissyttrandena över förslag hänvisar jaghär som i det följande till KU.s betänkande 1975/76:22. 3.4 Riksdagensbeslut med anledning av förslag Riksdagenhar anslutit sig til) förslag angående avgränsning av JO:s tillsynsomräde(KU 1975/76:22, rskr 27). De av föreslagna bestämmelserna omtillsynsområdet återfinns med vissa formella jämkningar i 2 ij i den avriksdagen beslutade nya lagen med instruktion för justitieombudsmännen. JK-utredningenförklarar att JK:s tillsynsområde har betydelse i två hänseenden, nämligendels för frågan om mot vilka JK kan rikta inspektioner, dels för bedömande avmot vilka han kan ingripa i anledning av klagomål. tar JO-utredningensförslag om utformning av tillsynskretsen för JO som utgångspunkt för endiskussion om avgränsningen av JK:s tillsynsområde. JK-utredningenkonstaterar att ändamålet med JK:s tillsynsverksamhet enligt uttalanden iutredningens direktiv för framliden i hög grad bör vara att genom inspektionerav myndigheter tillgodose allmänhetens rättssäkerhetsintressen. mening bör JK i större mån än JO rikta sin uppmärksamhet mot attden offentliga verksamheten fungerar väl, även bortsett frånrättssäkerhetssynpunkter i snäv bemärkelse. Med hänsyn bl. a. härtill framstårdet enligt utredningen som lämpligt att beskriva området för JK:s tillsyn så,att den primärt.omfattar myndigheter och inrättningar som ingår i denoffentliga förvaltningsorganisationen. JK-utredningeninstämmer i ett uttalande av om att myndighetsutövning typisktsett är den offentliga verksamhet som mest påtagligt rör de enskildamedborgarna. Det är enligt ändamålsenligt att JK hartillsyn över var och en som utövar offentlig myndighet, såvitt avser denna hansverksamhet. JK bör emellertid ha möjlighet att ingripa även mot sådanaoffentliga befattningshavare som inte utövar myndighet. Härför åberoparutredningen bl. a. att ett syfte med JK:s tillsyn också är att tillgodose den offentligearbetsgivarens intresse av korrekt tjänsteutövning. JK-utredningendiskuterar utförligt i vad mån JK skall utöva tillsyn inom den kommunalasektorn. Beträffande ledamöter i de beslutande försam- Prop.1975/76: 52 14 lingarnaförklarar utredningen att lämpligheten av att JK griper in i den kommunalasjälvstyrelse som utövas av dessa församlingar starkt kan ifrågasättas. Detfår enligl utredningen också anses obehövligt att ge JK tillsyn Över debeslutande församlingarna. Utredningen föreslår alltså att dessa församlingaroch deras ledamöter i fortsättningen inte skall omfattas av JK:s tillsyn. Vaddärefter gäller övriga offentligrättsliga kommunala organ liksom befattningshavarevid dessa anser utredningen det väl motiverat att JK:s tillsynsbefogenheteromfattar den verksamhet som särskilt har anförtrotts kommunerna och somombesörjs av t. ex. barnavårdsnämnder, nykterhetsnämnder och byggnadsnämnder.Med hänsyn till svårigheterna att dra någon hållbar och för den enskildebegriplig gräns mellan olika slag av verksamhet förordar utredningenatt hela kommunalförvaltningen skall stå under JK:s tillsyn. Härmed kommer,påpekar uiredningen, JK:s tillsyn att omfatta även befattningshavare som saknardisciplinansvar. Utredningen föreslår emellertid också en bestämmelse om atl JKvid tillsyn över kommunala myndigheter skall beakta de former i vilka denkommunala självstyrelsen bedrivs. Såvitt gäller JK:s tillsynöver de offentliga uppdragstagarna ansluter sig till den avgränsningsom för JO:s del har föreslagits av . Uppdragstagare bör alltsåvara underkastade JK:s tillsyn - förutom när de utövar offentlig myndighet -när de är så nära knutna till den statliga eller kommunalamyndighetsorganisationen att de kan sägas vara befattningshavare vid myndighet.Inte heller beträffande tillsynen över allmänna inrättningar och samhällsägdabolag, föreningar eller stiftelser avviker från JO-utredningensmotsvarande förslag. Detta innebär att JK:s tillsyn utanför området förmyndighetsutövning skall avse endast den rent statliga eller kommunalaförvaltningsorganisationen. Ocksånär det gäller att ange de särskilda undantagen från tillsynskretsen är JK-utredningenav samma mening som . tillägger att JO givetvisinte bör stå under JK:s tillsyn. Samrhanfattningsvisinnebär förslag att JK:s tillsynsområde skulle komma attsammanfalla med JO:s, sådant delta har angivits av JO-uirednihgen. 3.6JK:s remissyttrande över promemorian JKansluter sig i stort till utredningens förslag till avgränsning av JK:s lillsynsområde.Han ifrågasättef emellertid om inte metoden att ange både de offentliga organenoch de därtill knutna befattningshavarna innefattar en onödig dubblyr ochförordar att tillsynsoitirådet anknyts till den på visst sätt beskrivnaoffentliga verksamheten. Genom en sådan metod skulle man kunna komma till rättamed vad som enligt JK är en särskild svaghet i JO- och JK-utredningarnasförslag, nämligen avgränsningen av de offentliga uppdragstagare som bör ståunder JO:s och JK:s tillsyn. Enligt JK ger det Prop.1975/76: 52 15 föreslagnauttrycket "'befattningshavare"" inte den klarhet som behövs idetta sammanhang. JKtar särskilt upp frågan om JK:s tillsyn över organ. Han konstateraratt, i den mån JO inte har tillsyn över ett organ, JK inte hellerbör ha det. Frågan gäller här närmast om JO bör vara exklusivt tillsynsorgan.En möjlighet som enligt JK annars ligger nära till hands är i varje fall att JKi regel överlämnar ärenden som berör organ till JO. JK anmärker attett specialfall utgör ärenden enligt valutalagen. Somjag redan angett är det ännu för tidigt att ta ställning på tillfrågan om JK:s tillsynsbefogenheter. Ett sådant ställningstagande bör anstå tilldess har lagt fram sitt slutliga förslag. Vad saken nu gäller äratt provisoriskt anpassa reglerna om JK:s tillsynsområde till den nyaansvarsordning som skall gälla för de offentliga funktionärerna från kommandeårsskifte. har fattat beslut om hur JO:s tillsynsområde skallbestämmas för framtiden. Jag finner det naturiigt att de provisoriskaföreskrifterna om JK:s tillsyn i princip får samma innehåll som motsvarandebestämmelser för JO:s del. Mitt ställningstagande innebär att jag i detväsentliga ansluter mig till förslag i promemorian. .I ett hänseende vill jag emellertid förorda en avvikelse mellan JK:s och JO:s lillsynsområden.Jag syftar på tillsynen över riksdagsförvaltningen. JK är alt se som enregeringens förtroendeman vid kontrollen av att den offentliga verksamhetenutövas lagenligt och korrekt. Det är inte väl förenligt med annars tillämpadeprinciper att en regeringen underställd ämbetsman övar tillsyn över riksdagensmyndigheter och tjänstemän. Med hänsyn härtill och då det från saklig synpunktfår anses fullt tillräckligt atl riksdagsförvaltningen är underkastad tillsynföreslår jag att organ och till dem knutna tjänstemän ochuppdragstagare helt undantas från JK:s tillsyn. Medden begränsning som följer av det sagda föreslår jag alltså att JK;s tillsynfr.o.m. ingång skall avse statliga och kommunala myndigheter-variingår de av utredningarna särskilt nämnda inrättningarna - tjänstemän och andrabefattningshavare vid dessa myndigheter samt annan som innehar tjänst elleruppdrag varmed följer myndighetsutövning, såvitt angår denna hans verksamhet.Undantag bör göras - förutom för riksdagsförvaltningen - för regeringen,statsråd och ledamöter av beslutande statlig eller församling. I frågaom befäl vid försvarsmakten bör vidare tillsynen begränsas i enlighet med vadsom skall gälla beträffande JO:s kontroll. Vadjag har sagt nu innebär inte att jag förordar att reglerna om JK:s tillsynsområdeskall lagfästas i sin helhet. Till denna fråga återkommer jag i ett följandeavsnitt. 1975/76: 52 16 Angåendedet ansvarssystem som gäller för offentliga funktionärer fram till utgången avår 1975 hänvisas till redogörelsen i avsnitten 2.1 och 3.1. I 12 kap. 8 ijregeringsformen stadgas att åtal för brott i utövningen av tjänst såsom ledamotav högsta domstolen eller regeringsrätten väcks i högsta domstolen av JO ellerJK. Enligl samma paragraf för JO eller JK talan i högsta domstolen också om attskilja eller avstänga någon av de nämnda domarna från tjänsten och om attunderkasta dem läkarundersökning. Härutöver finns i RF inle någon bestämmelseom JK:s befogenheter. Enligt 4 S JK-instruktionenär JK under regeringen särskild åklagare i fråga om ämbetsansvarigs brott itjänsten. Är brottet av ringare beskaffenhet, får justitiekanslern i ställetför att väcka åtal låta bero vid vunnen rättelse eller vad som i övrigt harförekommit. Genomden beslutade reformen beträffande offentliga funktionärers tjänsteansvar harsom förut framhållits det strafföara området inskränkts i betydande grad. Detsärskilda ämbetsbrottet tjänstefel har avskaffats, liksom ämbetsstraffenavsättning och suspension. Att domstol i brottmål ändå kan besluta att skiljavissa offentliga uppdragstagare från uppdraget är också nämnt i det föregående. Tjänsteförsummelser,främst sådana som inte är strafföara, sanktioneras för en betydande krets av deoffentliga tjänstemännen genom ett författ-ningsreglerat disciplinansvar. Enstatlig tjänsteman kan enligt 18 ij statstjänstemannalagen åläggasdisciplinpåföljd, om han uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter vad somåligger honom i hans tjänst och felet inte är ringa. Disciplinpåföljder ärvarning och löneavdrag under , men kollektivavtal kanträffas om andra påföljder. En statlig tjänsteman fårenligt 22 ij statstjänstemannalagen också avskedas i disciplinär ordning, omhan har begått brottslig gärning varigenom han har visat sig uppenbarligenolämplig att inneha sin tjänst. Även när en tjänsteman annoriedes än genombrott har gjort sig skyldig till grov tjänsteförseelse, varigenom han harvisat sig uppenbariigen olämplig att inneha sin tjänst, kan han avskedas.Detsamma gäller om tjänsteman, som av myndighet har ålagts disciplinpåföljd,därefter i anställning hos samma myndighet åter har gjort sigskyldig till tjänsteförseelse och därigenom visat sig uppenbariigen olämpligatt inneha sin tjänst. Avskedande får inte grundas enbart på omständighet sommyndigheten har känt före avskedandet. Förfarandetvid åläggande av disciplinpåföljd eller avskedande skall in- Prop.1975/76: 52 17 ledasgenom att tjänstemannen genom en skriftlig anmaning bereds tillfälle attskriftligen eller muntligen yttra sig om vad som åberopas mot honom (24 ij statstjänstemannalagen).Om tjänsteman inte efter förseelsen har erhållit sådan skriftlig anmaning,får han inte åläggas disciplinpåföljd (21 ij tredje stycket nämnda lag). Beslutandeorgan beträffande disciplinpåföljd och avskedande, liksom i fråga omåtalsanmälan, avstängning och läkarundersökning, är i allmänhet den myndighetunder vilken tjänstemannen lyder (37 i; statstjänstemannalagen). I fråga omvissa högre tjänster prövas fråga om disciplinpåföljd och avskedande av ensärskild nämnd bestående av fem ledamöter. Beslutav disciplinmyndighet om disciplinpåföljd, avskedande eller avstängning kaninte överklagas i administrativ väg. Tjänsteman som är missnöjd meddisciplinmyndighets beslut kan i stället från den dag hanerhöll del av beslutet väcka talan vid domstol om ändring i detta (53 ij statstjänstemannalagen).Talan mot beslut om avstängning enligt 27 ij statstjänstemannalagen är dockinte inskränkt till . Tvisten prövas i regel direkt av arbetsdomstolenmen skall i vissa fall i första instans tas upp av tingsrätt (2 kap. 2 ij,jämförd med 1 ij lagen 1974:371, senast ändrad 1974:1092, om rättegängen i arbetstvister).1 det senare fallet kan talan fullföljas till arbetsdomstolen. Bestämmelsersom motsvarar de nu redovisade gäller också för de kommunaltjänstemän somomfattas av kommunaltjänstemannastadgan (se 18-24 och 56-57 iJS). Utanför dentjänstemannarättsliga regleringen av disciplinansvar och avskedande fallerdäremot större delen av de kommunala arbetstagarna samt de offentligauppdragstagarna. De kommunala tjänstemännen har i de fiesta fall ett ikollektivavtal reglerat disciplinärt ansvar. Hittillsbeslutade bestämmelser om ämbetsansvarsreformen innehåller inte någrabestämmelser om JK:s eller JO:s ställning i disciplinärenden. JO-utredningenföreslår att JO även fortsättningsvis skall ha befogenhet att väcka åtal, närbefattningshavare som står under hans tillsyn har gjort sig skyldig till brotti sin tjänsteutövning. Utredningenförordar vidare att den rätt att anmäla tjänsteman till disciplinmyndighet somJO redan har skall kvarstå såväl beträffande tjänstemän för vilka ett förfatlningsregleratdisciplinansvar kommer att gälla som för övriga, dvs. JO bör enligl utredningen kunna utnyttja denna befogenhetdels för att få tjänstemannen ålagd disciplinpåföljd, dels for att få enuppenbart olämplig tjänsteman avskedad eller avstängd från utövning avtjänsten. JO föreslås vidare få befogenhet att bryta den tvååriga preskriptionsom gäller för det förfaitningsreglerade disciplinansvaret genom att utfärdaskriftlig anmaning till tjänstemannen att yttra sig om vad som åberopas mothonom. 1975/76: 52 18 Medhänsyn till risken för att en disciplinmyndighet i vissa fall ser alltför välvilligtpå en underställd tjänstemans handlingsrätt är det enligt utredningen önskvärtalt del finns en möjlighet att få detta handlingssätt bedömt av ett heltutomstående organ. Utredningen anser därför att JO bör ges sådan ställning i disciplinförfarandetatt han i sista hand kan bringa en disciplinmyndighets beslut under domstolsprövning. Utredningen föreslår sålunda att JO skall få befogenhet att föratalan mot beslutet inför domstol i civilprocess, på ungefär samma sätt som enarbetstagare kan föra talan mot arbetsgivarens beslut om disciplinär påföljd.Sådan talan skall som tidigare nämnts normalt föras vid arbetsdomstolen.Domstolen föreslås få möjlighet att på talan av JO utdöma disciplinpåföljdeller skärpa disciplinpåföljd, om det är påkaUat från allmän synpunkt. Vidareföreslås domstolen få befogenhet att på talan av JO besluta om avskedande elleravstängning, om myndighetsutövning är förenad med tjänsten samt tjänstemannenhar begått brott för vilket är stadgat fängelse eller däröver och hangenom brottet har visat sig uppenbarligen olämplig att inneha tjänsten. Eftersomdet förfaitningsreglerade disciplinansvaret enligt ansvarsreformen begränsas tillstatstjänstemän och kommunala tjänstemän som är underkastade kommunaltjänstemannastadganföreslår utredningen att befogenheten att föra talan mot arbetsgivarmyndighetensbeslut skall gälla endast inom detta tjänstemannaområde samt för innehavare av prästeriigtjänst. Beträffande de kommunalanställda tjänstemän som inte omfattas av det författningsregleradedisciplinansvaret anser utredningen det inte möjligt att rubba det avtalsgrundadesystemet genom att tillåta JO att föra talan mot disciplinbeslut. 4.4Riksdagens beslut med anledning av förslag Riksdagenhar i fråga om JO:s ställning och befogenheter i disciplinprocessen i detväsentliga följt förslag. I det till grund för beslutetliggande betänkandet från KU framhålls att den syn som präglar de nya reglernaom ansvar i offentlig tjänst, nämligen att fel i tjänsten i princip skallbetraktas som avtalsbrott, inte innebär att det allmännas intresse av attoffentliga funktioner fullgörs på ett från rättssäkerhetssynpunkt riktigt sätthar fallit bort. Det förtjänar också nämnas att utskottet även förklarar attdet kan finnas anledning att i ett senare sammanhang ta upp frågan om JO:sställning och sanktionsbefogenheter till förnyat övervägande men atterfarenheterna av hur ämbetsansvarsreformen kommer att verka för JO:s vidkommandeförst bör avvaktas. Påett par punkter innebär emellertid beslut avvikelser från vad JO-utredningenhade föreslagit. Sålundahar JO enligt det antagna utskottsförslaget (7 >j första stycket lagen medinstruktion för justitieombudsmännen) tillagts en allmän befogenhet att föratalan vid domstol mot disciplinmyndighets beslut enligt Prop.1975/76: 52 19 tjänstemannaförfattningom disciplinansvar, avskedande eller avstängning på grund av brott ellertjänsteförsummelse. Talerätten är alltså inte såsom enligt utredningens förslagbegränsad till fall då JO har initierat ärendet hos disciplinmyndigheten. Vidareframgår av andra stycket i nämnda lagrum att JO är tjänstemannens motpartvid domstolen, när det är denne som har sökt ändring i beslut omdisciplinansvar, avskedande eller avstängning. En förutsättning för JO:spartsställning i detta fall är dock att myndighetens beslut har kommit till efteranmälan av JO. Talerätten är här liksom enligt paragrafen första stycketbegränsad till det författningsreglerade disciplinansvarsområdet. Fråganom JO:s befogenhet att uppträda som svarande i tvist vid domstol omdisciplinansvar hade inte uttryckligen berörts av men däremot,för JK:s vidkommande, av (se avsnitt 3.5). Av KU;s betänkandeframgår att beslut har sin grund i det förhållandet att det kanantas att det i de åsyftade tvistemålen i allmänhet är en inom gjordutredning som har legat till grund för disciplinmyndighetens avgörande. JK-utredningenförutsätter att JK såsom särskild åklagare skall få väcka åtal när person somstår under hans tillsyn har begått brottslig gärning i sin tjänsteutövning. mening bör JK vidare på motsvarande sätt som har föreslagitsbeträffande JO av , få rätt att anmäla en försumligbefattningshavare för disciplinär åtgärd. Utredningen anser även att JKlikaledes bör erhålla befogenhet att bryta preskriptionen för disciplinpåföljder. LItredningenanser också att JK bör ges möjlighet att, om disciplinmyndighet intehandlägger ett ärende mot en befattningshavare tillfredsställande, i någon formföra frågan vidare eller på annat sätt påverka handläggningen. Utredningenförklarar emellertid att den hyser betänkligheter mot den lösning som för JO:sdel har föreslagits av . Som ett provisorium bör dock den ordningsom beslutar för JO:s vidkommande tilllämpas även beträffande JK. JK-utredningenförutsätter att systemet såvitt angår JO utformas i huvudsakligöverensstämmelse med förslag. ifrågasätter isammanhanget om inte JK bör fä föra talan även mot sådant beslut av disciplinmyndighelsom inte har initierats av honom. BeträffandeJK:s ställning i disciplinprocessen uppställer följande tvåfrågor. 1.I vissa fall kommer talan av JK mot disciplinmyndighets beslut att föras vidtingsrätt. Bör JK i dessa fall kunna föra talan mot tingsrätts dom, om dennagår honom emot? Prop.1975/76: 52 20 2.Bör JK generellt - ensam eller jämte annan - vara det allmännas representant idisciplinprocessen'' Om frågan besvaras nekande, bör övervägas om inte JK ivart fall skall ges partsställning när befattningshavare för talan motdisciplinmyndighets beslut som har fattats efter anmälan av JK. Utredningenbesvarar den första frågan jakande. Beträffande den andra frågan erinrarutredningen om att enligt en beslutad ändring av 10 ij kungörelsen(1965:465) om vissa statliga kollektivavtal (kollektivavtalskungörelsen,paragrafen ändrad 1975:575, jfr prop. 2 s. 4 och InU 4)avtalsverket eller myndighet som avtalsverket bestämmer företräder staten somarbetsgivare i sådan tvist rörande statstjänsteman som skall handläggas enligtlagen om rättegången i arbetstvister, dock inte när tjänstemannen är anställdhos eller någon av myndigheter. Kommun företräds imotsvarande fall av vederbörande kommunala organ, påpekar utredningen. Medhänsyn till att ställning sålunda har tagits till frågan om vem somföreträder staten i arbetstvister anser sig utredningen på nuvarande stadiuminte vilja föreslå någon generell befogenhet för JK att företräda den offentligearbetsgivaren i tvister om disciplinpåföljd, avskedande eller avstängning.Emellertid finner utredningen det mest följdriktigt att JK ges partsställningnär tjänsteman för talan mot disciplinmyndighets beslut som har fattats efteranmälan av JK. Denna partsställning bör utesluta andra ställföreträdare för denoffentlige arbetsgivaren. Samma exklusiva partsställning bör enligt utredningenges JK när tjänstemannen i ett disciplinärende som ursprungligen har initieratsav JK för talan mot tingsrätts dom eller när JK i sådant mäl vill överklagadomen. 4.6JK:s remissyttrande över promemorian JKfinner det angeläget att han för att rätt kunna fullgöra sina uppgifter harmöjlighet inte bara att väcka åtal utan också att initiera disciplinförfarandemot felande funktionärer och atl åtminstone i vissa fall dra en disciplinfrågaunder domstols prövning. Han är emellertid kritisk till det närmare innehålleti del förslag om taleriitt som har lagt fram. JK skisserar föregen del en annan lösning av frågan om JO:s och JK:s sanktionsmedel. Hanförklarar emellertid att förslaget inte kan anses genomförbart till den 1januari 1976. Vid sin närmare granskning av förslag vänder sigJK mot synsättet att han skulle företräda det allmännas arbetsgivarintresse,när han agerar på disciplinområdet. Vad JK har att tillgodose i sintillsynsverksamhet är den enskildes rättssäkerhetsintressen och det allmännas intres.seav att lagar och förordningar upprätthålls och att den offentliga verksamhetenbedrivs korrekt. JK betonar att dessa intressen gör sig gällande också på det avlalsregleradedisciplinområdet. Av syftena med JK:s tillsyn följer, att ett disciplinmål ivilket JK är part inte kan betraktas som en arbetstvist och handläggas i denordning som gäller för en sådan. Därför krävs särskilda regler för JK:sagerande Prop.1975/76: 52 21 Vissa av dessa bör införas genast, andra kan anstå i väntanpå utredning. Enhetliga lösningar för JO och JK bör eftersträvas. Sammanfattningsvisförklarar att han är mycket kritisk mot förslag i nuaktuell del. Skall detta genomföras, är det att se som en nödlösning, somsnarast bör ersättas av andra regler. JKanser det i och för sig helt självklart att han bör få föra talan också molsådant beslut av disciplinmyndighet som han inte själv har tagit initiativ till. Vaddärefter angår de två frågor om JK:s ställning i disciplinprocessen som JK-utredningenhar ställt, instämmer JK i utredningens slutsats att han, efter att ha hänskjutitett disciplinärende till tingsrätts prövning, skall kunna föra talan mottingsrättens dom. Beträffande frågan om det allmännas partsrepresentation iövrigt i disciplinmål uttalar JK att han anser det självklart att JK alltidbör inta partsställning, när han uppträder i disciplinprocess, vare sigdisciplinärendet har initierats av honom eller inte.