prop · FY0319 · 1975-12-31 00:00:00 — Del är enligl kommittén istället arbetsgivarens behov av atl kunna använda apparaturen som kan varagrunden liU att elt förbud inle bör eftersträvas. Kommillén anser emellerlidatl del inle är prakiiski möjligl all i en lagtext precisera de situationer ivilka delta behov skaU ges företräde framför de anslälldas anspråk påinlegriietsskydd. Del synes inte heller vara lämpligt all i lagtext uttala allell förbud inle gäller avlyssning i övervakningssyfte. Kommittén anser sig inleheller kunna förorda en beslämmelse av innehåll all endasi avlyssning som skermed de anställdas samtycke är tillåten, eftersom en sådan regel skulle göraarbetsgivaren i alltför hög grad beroende av den enskUde arbetslagaren. Kommitténs förslag i denna del ansluter sig därför lill entanke som har framförts från arbetstagarehåll och som går ul på all del skallöverlåtas å parterna på arbelsmarknaden all Iräffa överenskommelse om desituationer i vilka avlyssning bör få ske. En sådan lösning gör del möjligl allbeakta förhållandena på den enskilda arbetsplatsen. Enligt kommilléns meningbör överenskommelse om rätt atl använda avlyssnings- och inspelningsapparaturkunna träffas inle endasi genom kollektivavtal eller andra centralt slutnaavtal ulan även i det enskilda tjänsteavtalet. Hithörande frågor bör ocksåkunna regleras genom beslul på särskUda sammankomster mellan arbetsgivare ochde anslälldas representanter. 1 de flesta fall torde överenskommelserna kunnagöras förhållandevis kortfattade och aUmänt hållna. Enligl kommitténs mening föreligger alltför storasvårigheter alt länka sig liknande avtal även beträffande anbringande avavlyssnings- och inspelningsapparater på arbetsplatser. Kommillén anser det vara en naturlig konsekvens av desssålunda gjorda ställningstagande atl även frägan om de anställdas rält attanvända leknisk apparatur i tiänslen regleras i avtal. Sådan apparatur kanmissbrukas till men för andra anställda och för arbelsgivaren. I den mån apparaturenanvänds i strid med avtal mellan arbelsgivare och anställda bör straff kunnafölja på gärningen. Kommitlénsförslag är inte enhälligl på denna punkt. En reservant, , är i ochför sig positiv liU etl ökal integritetsskydd inom arbetsplatser, men menar altdel krävs mera ingående överväganden av problemels aUa aspekter än demkommittén har presterat för atl en godtagbar lösning av denna svåra fråga skallkunna nås. Reservanten anser alt kommUténs lösning inle är alltigenomgodtagbar. Man bör enligt hans mening bl. a. söka undvika all i dellasammanhang kriminalisera åtgärder som ulgör konlraklsbrotl. Den föreslagnabeslämmelsen kan vidare få inte avsedda konsekvenser för avtalsförhandlingarnamellan parterna pä arbetsmarknaden. Genom sin existens kan beslämmelsen skapaetl övertag för den ena parlen och elt molsvarande underläge för den andra.Även om avlalslinjen har sina förtiänster anser reservanten, att det ärlämpligare atl söka finna någon annan form för all åsiadkomma elt ökal inlegritelsskyddinom arbetsplatser eller också all avslå därifrån. Vid sammankomster lill vilka allmänhelen inte ägertillträde bör det enligl kommittén i princip vara förbjudet för enskilddeltagare alt spela in på band vad som avhandlas eller all på annat sätt beredautomstående möjlighet alt åhöra vad som förekommer. Från prakliska synpunktertorde del vara tillräckligt att ordföranden vid sammanträdel har rätt attbeslula om bandupptagning och annal bruk av leknisk apparatur. Vid ell speciellt slag av sammankomster, nämligenpresskonferenser. har deltagarna däremot ell pålagligl behov av atl kunnaanvända bandspelare för atl registrera vad som sägs. Detla förhållande får densom anordnar en presskonferens anlas vara medveten om. Det är därför enliglkommittén naturligt alt utgå ifrån att han samtycker till alt bandspelare fåranvändas. Han måste emellertid ha rätt all i speciella faU förbjudasådan användning. Vad därefter gäller sådana sammankomster som allmänhelenhar tillträde till bör enligl kommittén de närvarande ha rätt att användabandspelare och andra tekniska hjälpmedel för att lyssna tUl och ta upp vad somförsiggår. Offentligheten innebär att de närvarandes behov av inlegriietsskyddär Utet. Om apparaturen används på ett störande sätt eller om begagnandet utgörett led i en kränkning av en upphovsrätt, bör dock som åtgärden kunnabeivras. Enligl kommitténs mening gör sig nämnda synpunkterinte gällande med samma styrka i fråga om sammankomster som anordnas avmyndigheter och som är öppna för allmänhelen. Kommittén nämner här som exempelrättegångsförhandlingar. Även om offentlighetsprincipen i detla falltillgodoser rättssäkerhetens iniresse kan den ibland komma all stå i strid medönskemål från parter och vittnen. 1 viss mån tillgodoses sådana önskemål genombestämmelser om atl förhandlingen kan hållas inom stängda dörrar. Denavvägning som har skett genom dessa bestämmelser har emellerlid inleförelagils med beakiande av alt vad som förekommer kan las upp med hjälp avleknisk apparatur. Enligl gäUande rätt lorde vem som helst få spela in enrättsförhandling på band, om det kan ske ulan alt förhandlingen störs. mening kan denna frihet vara diskutabel från intcgriletsskyddssynpunkl.Frågan hur emellertid åtskilliga aspekter utöver denna. En ändring bör därförövervägas i större sammanhang. Kommittén avstår därför från att lägga framförslag i denna del. 5.3.3 Regler om åtal Kommittén erinrar om alt hemfridsbrotl och olaga intrångsom inle är grovt får åtalas av åklagare endasi om målsäganden anger brottetlill ålal eller ålal finnes påkallat ur allmän synpunkl. av skälen bakomdenna bestämmelse är att ett åtal kan ge en publicitet som strider motmålsägandens inlressen. En lagbestämmelse som syfiar lill alt skydda den enskildesintegritet bör enligt kommittén inle lillämpas så alt den enskildes integritetkränks på annal sätt. 1 förevarande sammanhang bör därför hänsyn i storutsträckning tas till målsägandens intresse. Mot bakgrund härav föreslårkommittén alt samma villkor skall gälla för åtal i fråga om olovlig avlyssningsom i fråga om hemfridsbrotl och olaga intrång. Kommittén behandlar också frågan om ersällning för lidandelill följd av att den personliga integriteten har kränkts genom olovligavlyssning. Kommittén framhåller därvid alt ideell skada av det slag som delhär kan vara fråga om enligt svensk räll ersätts endast i undantagsfall.Lidande till följd av nu aktuella integritetskränkningar kan enligt kommitténvållas såväl när den integritelskränkande handlingen begås som vid en senarelidpunkl, när den kränkte får vetskap om gärningen. I det senare fallet orsakaslidandet närmast av all den kränkte inle vet vad gärningsmannen har fält redapå. kan vissa fördelar vara förknippade med en ordning som innebär altden kränkte får rätt lill ersättning, också om man bortser från den preventivaeffekt som en sådan regel skulle kunna ulöva vid sidan av straffhotel. För denkränkte torde del också framstå som rättvist att han får någon kompensation fördet lidande som har vållats honom genom en brottslig gärning. Viktigast är dockenligt kommitténs mening atl en regel om att ideell skada ersälls sannoliktkommer att göra den kränkte mer intresserad av atl gärningen beivras än omendast straff skulle utkrävas. Det finns därför enligt kommittén skäl att antaatt en beslämmelse om räll lill skadestånd kommer att öka de straffrättsligabestämmelsernas effektivitet och bidra till att hålla tillbaka den illegitimaanvändningen av avlyssnings- och inspelningsapparater. Mol all tillerkänna den kränkte rätt lill skadestånd talarenligt kommittén främst att det kan vara mindre tUltalande atl den enskildeutan alt ha åsamkats nägon förlust får ersättning, därför att någon har begåttbrott mot honom. Kommittén anser dock inte, med stöd av erfarenheterna från målom ärekränkning, att farhågor i denna riktning är väl grundade. Del torde inleheller bli särskilt svårt för domstolarna alt i pengar uppskatta den kränkteslidande. På grundval av dessa överväganden finner kommittén, atlden som utsätts för olovlig avlyssning bör få räll till skadestånd för detlidande som kan ha vållats honom genom avlyssningen. Kommittén föreslår därförall en bestämmelse härom införs genom atl ett nylt Iredje siycke läggs till 6kap. 3 § strafflagen. Efiersom frågor om olovlig telefonavlyssning enligl 4kap. 8 § BrB lämnas ulanför kommilléns förslag, anser kommittén inle alt skälföreligger alt ulvidga skadeslåndsbestämmelsen till all omfatta även sådanavlyssning. 5.5 Användning av integritetsfarlig apparatur ibrottsbekämpande syfte Kommitténs tidigare redovisade förslag om straff förolovlig avlyssning riktar sig i princip inle endast mot enskilda utan även motåtgärder från polisens och andra samhällsorgans sida. Det skulle emellertidenligt kommittén ibland kunna tänkas vara befogat alt myndigheterna får rättatt använda avlyssnings- och inspelningsapparalur i sill arbeie på samma sätt som i fråga om telefonavlyssning, även om dedärigenom kränker annans integritet. Det kan exempelvis göras gällande attiniresset av alt allvarliga brott beivras i varje fall väger så tungl, allhänsynen till integriteten bör få vika. 1 främmande lagstiftning finns ocksåexempel på undanlag från inlegrilelsskyddel till förmån för myndigheternasbrottsbekämpande verksamhei. Kommittén erinrar här till en början om att det har saltsi fråga om användningen av avlyssningsapparatur är etl så effektivt vapen motbrottsligheten att del enbart av detta skäl kan vara berättigat alt göraintrång i inlegrilelsskyddel. Förelrädare för har i dennadel förklarat för kommillén all sådan apparatur kan vara etl viktigt hjälpmedeli polisverksamheten. Kommillén måste därför ulgå från alt etl undantagslöstförbud i särskilda fall kan länkas komma att lägga hinder i vägen för elteffektivt polisarbete. A andra sidan kan det enligt kommittén hävdas att värdetav ett absolut skydd för integriteten måste betecknas som större än den vinstsom kan uppnås genom atl man kan utreda en del brott som eljest skulle förbliouppklarade. Företrädarna för har inle heller önskalsärskilda regler om rätt för polisen atl använda inlegrilelsfarlig apparatur.Sädana regler skulle nämligen kunna rubba medborgarnas förtroende för polisenoch andra myndigheter. Kommittén finner mol bakgrund härav inte tillräckligaskäl föreligga atl föreslå någol särskilt undantag för polis eller andramyndigheler med avseende på rälien alt använda inlegrilelsfarlig apparatur. Vid detta ställningstagande finns det enligt kommillén såmycket nnndre skäl all ge privatdetektiver eller enskilda en molsvarande rätt.Det kan dock enligt kommittén tänkas undanlagsfall i vilka gärningen kan ansesvara begången i nödvärn och således inte föranleda ansvar. I detta avsnitt tar kommittén upp frågan omförutsättningar för särskilda näringsrällsliga åtgärder mol akustisk apparatur.Syftet med sådana åtgärder skulle då vara atl försvära användningen av sådanapparatur på sätt som skadar den personliga integriteten. Resultalel kan bli enförslärkning av del straffrättsliga skyddet. De näringsrällsliga åtgärder somnärmasl kan komma i fråga avser enligl kommittén imporl, lillverkning,försäljning och innehav. En förutsättning är att ålgärderna kan vidtasgenerellt. Om undantag måste tillåtas i slor utsträckning, kan effekten blialltför uttunnad. För bedömningen av denna fråga är det enligt kommittén avstörsta vikt i vad mån ifrågavarande apparatur också har nyttigaanvändningsområden. En ytterligare förutsättning är atl man i praktiken kanåstadkomma en tillräcklig kontroll av bestämmelsernas efterlevnad. Det måste iannal fall befaras alt respekten för dem inte kommer alt kunna upprätthållas. En genomgång av de olika apparaternas användningsområdenger enligl kommittén vid handen, alt en näringsrätlslig lagstiftningmed del syfte som här är aklueUt skulle bli svårhanterlig och få ringa effekt ifråga om förstärkare, högtalare, hörtelefoner, bandspelare och transislorrelän.TV-kameror och laser måste å sin sida bedömas vara så exklusiva apparater, attdet framstår som föga angelägel att genom näringsrättsliglagstiftning försöka hindra evenluella missbruk av dem. Kommittén finner detdäremoi motiverat all undersöka om sådan lagstiftning kan komma i frågabelräffande mikrofoner, radiosändare och telefonadaplrar. Möjlighelerna till ennågorlunda effektiv kontroll av efterlevnaden träder dock här i förgrunden. Kommillén uppehåller sig i delta sammanhang försl vid desträvanden som medförl alt man fått allt mindre format påmodem elektronisk apparatur och de ökade risker della för med sig i fråga omanvändning för hemlig avlyssning. Kommittén kommer sammanfattningsvis framtill atl mikroformalet är fördelaktigt ur såväl lekniska som kommersiellasynvinklar. Även om produktens litenhet underlättar dess användning iillegitimt syfte, ulgör alllså litenheten i och för sig inle lillräckliganledning all vidta näringsrällsliga åtgärder mol produkten. I fråga om mikrofoner framhåller kommittén all de kananvändas i många sammanhang och atl del inle är möjligl all ange någrasärskilda användningsområden. Till följd härav måste del anses uteslutet attvidta näringsrättsliga åtgärder som generellt riktas mot mikrofoner.Belräffande vissa typer av mikrofoner ligger det möjligen annorlunda till.Kommittén nämner här mikrofoner med kamouflerande hölje och s. k.spikmikrofoner. Kommittén anser emellerlid alt det skulle vara alltför läll attkringgå elt eventuellt förbud som lar sikle enbart på dessa lyper avmikrofoner. Någon effektiv kontroll är därför inte möjlig. Vad därefier gällerljudkikare och mikrofoner med parabolisk reflektor så har dessa speciellaanvändningsområden. Med hänsyn härtill kan näringsrällsliga ålgärder i och försig tänkas. Alt konlrollera jusl dessa apparater är emellertid inte särskiltangeläget. Dessulom sätts dessa apparater samman av komponenter som är lälllillgängliga i handeln. I pressen har också redan förekommii beskrivning på hursammansättningen skall gå till. En lagstiftning skulle tiU följd härav bli svåratl övervaka. Kommittén drar därför den slulsalsen att del f. n. inte hellerfinns skäl alt föreslå någon näringsrätlslig lagstiftning beträffande denna typav apparatur. Telefonadaplrar kan tänkas bli använda på ett fulltlegitimt sätt. 1 sådana fall kan emellertid även andra tekniska hjälpmedelbegagnas. Risken för att telefonadaplrar kan komma all missbrukas kan därförenligl kommittén i och för sig utgöra skäl för atl näringsrällsliga ålgärderbör vidtas mol dem. Konstruktionen är emellertid så enkel att vem som helst kantillverka en adapter. Det måste till följd härav anses utsiktslöst all försökauppnå en sådan effektiv kontroll över tillverkning, import och innehav avtelefonadaplrar. Endasi beträffande den kommersiella försäljningen, som ärberoende av reklam lör den utbjudna varan, kan sådana ålgärder väntas få någoneffekt. Enligt kommitléns mening föreligger emellertid inte lillräckliga skäl för alt i så begränsadomfattning ingripa särskilt mot telefonadaplrar. Redan i gällande rätt finns vissa näringsrällsligabestämmelser beträffande radiosändare. Från inlegritetsskyddssynpunkt är detockså angeläget atl en effektiv kontroll kan åstadkommas just i fråga omradiosändare. Denna typ av apparater måste nämligen anses vara särskilt farligför den enskildes pcsonliga integritet. Radiosändare är sålunda lälta atl döljaoch behöver inte vara dyra atl skaffa. Det är mol bakgrund härav enliglkommillén önskvärl från integriletsskyddssynpunkt all näringsrätlsliga åtgärderkan vidtas beträffande alla slag av radiosändare oavsett deras storlek. Detlorde inle heller finnas några andra krilerier som är lämpliga när del gälleratl försöka särskilja beslämda typer av radiosändare som särskilt farliga.Varken radiosändarens hölje, frekvensområde eller andra tekniska omständigheterkan i della fall användas som säkra kännetecken. Radiolagen föreskriver i sin nuvarande lydelse altradiosändare inle får innehas ulan särskilt tillstånd. Kontrollen avefterlevnaden ligger i första hand på , som också prövar frågor omtillstånd för annan än stailig myndighet. Det får antas att möjligheterna fördenna kontroll främsi har sin grund i den kommersiella försäljningen och den isamband därmed förekommande annonseringen. Samlidigl som kommittén betonar detangelägna i all kontrollen görs så effektiv som möjligt konstaierar denemellerlid också alt gällande bestämmelser på denna punkl är behäftade medvissa brister. Tvekan har sålunda uppstått om radioiagens förbud molinnehav ulan tillstånd av radiosändare avser även innehav av sändare som saknarmikrofon, batteri och antenn eller vilken på annat sätt är ofullständig.Försäljning förekommer av sådana ofullständiga radiosändare liksom avbyggsatser lill radiosändare och av komponenter för lillverkning av sändare. Även ofullständiga radiosändare, byggsatser ochkomponenter utgör enligl kommillén en fara för den personliga integriteten,fastän faran då inle är lika påtaglig som när det gäller helt funktionsdugligasändare'. Del får därför anses föreligga elt praktiskt behov av alt kravet påtillstånd utvidgas lill dessa varor. Frågan är emellerlid om en sådanutvidgning kan kontrolleras. Belräffande komponenter anser kommittén detta intevara möjligt. Läget är ett annat i fråga om byggsatser, eftersom denkommersiella försäljningen av sådana måste ske med angivande av vad som kanframställas med hjälp av byggsatsen. Delta förhållande medför att etl förbudmot innehav utan tillstånd av byggsats för tiUverkning av radiosändare iväsenllig omfattning kan kontrolleras, fastän det eljest kan vara svåri altavgöra om en anhopning av komponenter utgör en byggsats. Enligl kommitténs mening bör mot bakgrund härav iradiolagen tas in en bestämmelse som anger alt för rätt till innehav avbyggsats för lillverkning av radiosändare krävs alt man har tillstånd tillinnehav av den fullständiga radiosändare som kan framställas av byggsatsen. har sagt om byggsats bör enligt dess uppfattning gälla även i frågaom ofullständig radiosändare. Kommittén föreslår därför alt radiolagen avfallasså all det klarl framgår, atl tillslåndstvångel också gäller innehav avofullständig radiosändare. Med detta begrepp avses sändare som visserligen inteär komplett men som likväl företer de väsentliga kännetecknen på en fullständigradiosändare. Enligt kommitténs uppfattning föreligger inte någonanledning att befara all den sålunda föreslagna utvidgningen av dettillståndspliktiga området skall behöva medföra några betydande administrativaolägenheter för . Vid nuvarande prövning i tillståndsärenden synes denaktueUa radiosändarens tekniska kvaliteter och frekvensområde saml sökandensbehov av radiosändare vara utslagsgivande. Dessa grunder bör enligt kommitténsmening gälla även i fortsättningen. Prövningen bör emellertid dessutom ske medutgångspunkt i en bedömning av risken för missbruk av sändaren lill men förannans inlegrUet. Del är enligt kommittén inte möjligt atl närmare angeriktlinjer för denna bedömning. Man torde sålunda inte kunna fästa avgörandevikt vid radiosändarens konstruktion. Sökandens person och hans avsikt medinnehavet kommer därför atl vara av slor betydelse vid prövningen. Erfarenhetenfår visa i vad mån närmare föreskrifter för prövning kan ochbehöver utfärdas. Enligl kommilléns mening är del önskvärl all en kontrollav rälten till innehav kan sällas in redan när en sändare förs in i landel. Förall della skall kunna ske krävs en ordning som innebär att endast den som hartillstånd lill innehav av radiosändare har räll alt importera radiosändare,ofullständig radiosändare eller byggsats för lillverkning av radiosändare. Kommittén framhåller i detta sammanhang att ett eventuelltsådant förbud mol import ulan tillstånd inle torde vara oförenligt med Sverigesåtagande enligt och . Efiersom förbudet är avsett endast somelt komplemenl till förbudet att i ulan tillstånd inneha de angivnavarorna, kan importförbudet nämligen inte anses som en diskriminering mellanolika länder eller som en förtäckt restriktion i handeln. Kommillén föreslår mot bakgrund härav elt förbud motimport av radiosändare, ofullständig radiosändare samt byggsals förlillverkning av radiosändare. En ny beslämmelse av innehåll att endast den somhar tillstånd till innehav av radiosändare får lill rikel föra in dessavaruslag bör sålunda tas in i radiolagen. Överträdelse av denna nya bestämmelsebör medföra påföljd enligl lagen (I 960:41 8) om straff för varusmuggling. I de tillstånd angående innehav av radiosändare som numeddelas för radioleverantörer föreskriver atl sådan sändare får avyttrasendast om tillståndshavaren förvissar sig om att förvärvaren i sin tur har tillstånd till innehavet. Enligt kommilléns mening bördenna melod användas generellt. Var och en som säljer en radiosändare börsålunda kunna ådra sig straffansvar i fall han underlåter atl förvissa sig omatl förvärvaren har erforderligt tUlstånd. Även i delta hänseende börofullständig radiosändare och byggsats för tillverkning av radiosändarejämställas med en funktionsduglig sändare. Kommittén framhåller vidare alt förden händelse det i förevarande sammanhang undantagsvis skulle komma upp frågaom förverkande av del överlåtna föremålet, bör möjlighet finnas härtill. För att en straffbestämmelse skall bli tillräckligteffektiv, är det enligt kommillén nödvändigl att underiätla åklagarensskyldighet alt bevisa att avyitraren har underlåtit att förvissa sig om attförvärvaren hade tillstånd. Detla kan ske genom all den sistnämnde åläggs allvisa alt förvärvaren hade tillstånd. För atl underiätla fullgörandet av dennabevisbörda bör uifärda tillstånd i två exemplar. I radiolagen börvidare las in en tvingande beslämmelse enligl vUken det åligger förvärvaren atlpå begäran av överiåiaren överlämna ett exemplar av tillslåndet till denne. Mot denna bakgrund föreslår kommittén en bestämmelseenligl vUken den som överlåter radiosändare, byggsats för tillverkning avradiosändare eller ofullständig radiosändare och inte kan visa atl förvärvarenhade tillstånd enligt 2 § radiolagen skall dömas enligt vad i 9 § radiolagenstadgas. Eftersom förverkande ibland kan vara en lämplig rättsverkan av brottetföreslås också bestämmelser därom. I viss utländsk lagstiftning förekommer förbud som riktarsig inte endasi mot överlåtelse vidare utan även mol uthyrning eller annanupplåtelse av begränsad rätt till sådan sändare. Kommittén erinrar om allsyftet med sistnämnda förbud i viss mån redan är tillgodosett enligt gällanderätt genom att radiolagen med innehav av radiosändare jämställer atl någonanvänder sådan sändare. Upplålaren kan ibland också göras ansvarig sommedhjälpare till olaglig användning av radiosändare. Kommillén finner i deltasammanhang inle skäl föreligga till längre gående ålgärder. Enligt kommittén är det angeläget att de sålundaföreslagna ändringarna i radiolagen kan träda i kraft så snart som möjligl. Detfinns emellertid då behov av vissa övergångsbestämmelser. Förslagen innebär jubl. a. den nyheten all det i fortsätiningen kommer alt krävas tillstånd förrätten att inneha byggsals för tillverkning av radiosändare. Den som förelagens ikraftträdande har förvärvat sådan byggsats bör vid sådant förhällanderimligen beredas en frist alt utverka erforderligt tillstånd. Fristen börbestämmas så alt vederbörande både hinner få ansökan prövad och, om den avslåshinner avyttra eller på annat sätt göra sig av med byggsatsen. Samma hänsyn börenligt kommittén visas den som före ikraftträdandet har träffal avtal omförvärv av byggsals. Det nu sagda gäller enligt kommittén även i fråga omofullständig radiosändare i den mån förslagel i denna del kan anses innefaltaen utvidgning av gällande rätts innebörd. Den föreslagna bestämmelsen om förbudi vissa faU mot import av radiosändare m. m. torde enligl kommitténs mening inle behöva föra med sig några övergångssvårigheter.Radiosändare, ofuUständig radiosändare eller byggsals bör sålunda kunna tas iförvar av tullmyndighet, om importören inte kan visa alt han har erforderligttilllstånd. Härigenom får importören tillfälle att skaffa tillstånd.