prop · FZ03182 · 1975-12-31 00:00:00 — Den senare verksamheten avses byggas upp genom överföring av PA-rådetsinformations-och dokumentationsavdelning. De anslag som,fordras för denna personalstyrkaberäknas till ca 6 milj. kr. Ibetänkandet diskuteras vidare möjligheten att bygga ut den beteendevetenskapligaarbetslivsforskningen inom universitet och högskolor genom att inrätta fastaforskar- och lärartjänster, inriktade på sådan forskning. Med hänsyn till detpågående arbetet i för arbetsvetenskaplig utbildning ochforskning begränsar sig utredningsmannen tiU att starkt betona behovet avresurser för beteendevetenskaplig arbetslivsforskning inom universitet ochhögskolor. Ibetänkandet konstateras att arbetarskyddsfonden är "samhällets centralaorgan för programarbete och anslagsfördelning för den forskning som avserindividen i arbetet". Fondens ansvarsområde anges böra innefatta även debeteendevetenskapliga aspekterna inom angivna forskningsområde. Fonden bör m.a. o. vara ett sammanhållande organ för all forskning rörande individensproblem i arbetslivet. Utredningsmannen betonar dock , att det ärangeläget att arbetslivsforskningen även framgent skall kunna finansieras ochbedrivas också av andra organ såsom statens råd för samhällsforskning,riksbanksfonden, expertgrupper och styrelsen förteknisk utveckling. Flertaletremissinstanser däribland LO, TCO och SAF har reagerat positivt på förslaget ominrättande av ett . Ett tiotal remissinstanser bl. a. statskontoret, RRV och avvisar förslaget med hänvisning tillmöjligheterna att anknyta den tänkta verksamheten till någon redan existerandeinstitution. Över lag ställer man sig positiv tUl en ökad satsning på beteendevetenskapUgforskning och understryker universitetens roll i sammanhanget. Många anser avgränsningenav det tänkta institutets verksamhetsområde liksom relationerna tiU detnuvarande ofullständigt utredda och oklara. Arbetarskyddsstyrdsenstödjer tanken på att ett fristående institut Prop.1975/76:182 13 inrättasmen anser sig inte kunna ta närmare ställning, eftersom det material somutredningen redovisar är allt för ofullständigt. Arbetarskyddsfondens styrelsestödjer utredningens förslag men framhåller att fonden inte utan enförstärkning av sina resurser kan vidga sin verksamhet. Statskontoretstödjer förslaget att styrelsen för arbetarskyddsfonden skall få ettprogramansvar för det aktuella forskningsområdet. Däremot kan statskontoretinte tillstyrka att ett särskilt inrättas.RRV förordar att en anknytning av den föreslagna forskningen tillarbetarskyddsstyrelsen i första hand prövas. UKÄhar till sitt remissvar bifogat yttranden från universiteten i , ,, och , tekniska högskolan i , , högskolan i , samt organisationskommittén för högre tekniskutbildning och forskning i övre . UKÄ tiUstyrker utredningens förslagoch menar att det forsknings- och utveckUngsarbete som avses bedrivas i detföreslagna institutets regi i största möjliga utsträckning bör förläggas tillinstitutioner vid universitet och högskolor. LOansluter sig i stort till förslaget men har invändningar att anföra på fleraviktiga punkter. Det föreslagna institutet bör företrädesvis finansieras heltav statliga medel, staten bör i styrelsen företräda ett allmäntsamhällsintresse snarare än staten som arbetsgivare, och vidare bör PA-rådetinte få några andra relationer tUl det föreslagna institutet än andrakonsultföretag. PA-rådetliksom rådets anställda instämmer i utredningens förslag och understrykervikten av att ett nära samarbete etableras mellan rådet och det föreslagnainstitutet. Även SAF ansluter sig till förslaget och föreslår att förhandlingarupptas mellan staten och och dess huvudmän angående formerna för denförändring som förslaget innebär för . och ansluter sig i stort tillutredningens förslag men anför avvikande synpunkter bl. a. vad gällerstyrelsens sammansättning. TCO instämmer i utredningens förslag i alla delar. Förslagetatt inrätta ett fristående godtas av flertalet remissinstanser, däribland LO, SAF ochTCO. Ett tiotal remissinstanser av vilka kan nämnas statskontoret, RRV ochSOFI avstyrker förslaget och pekar på att utredningen inte på ett tillfredsstäUandesätt utrett möjligheterna tiU en anknytning tUl redan existerande statiigverksamhet på det sätt utredningsdirektiven anger. Somalternativ pekar statskontoret och Forum för participationsforsk- 1975/76:182 14 ningpå anknytning till . RRV och föreslår anknytning tUlarbetarskyddsstyrelsen. vid Stockholmsuniversitet förordar en anknytning till arbetarskyddsfonden. Andra förslag äratt låta universiteten och högskolorna utföra forskningen. Vadgäller inriktning av institutets verksamhet anser flera remissinstanser, attutredningen inte på ett tillfredsställande sätt behandlat forskningsområdets avgränsning.Göteborgs universitets samhällsvetenskapliga fakultet anför exempelvis attutredningen saknar en klargörande diskussion av forskningsområdets angränsningaroch förhållandet mellan grundforskning och utvecklingsforskning. Arbetarskyddsfondensstyrelse anser att arbetet bör inriktas på individen och närmiljön medandäremot arbetsmarknadsforskning och individens problem på arbetsmarknaden intebör ingå. UKÄ framhåUer det föreslagna institutets starkt tUlämpningsinriktadekaraktär och anser därmed att det bör kunna vara ett gott komplement tilluniversitetsforskningen. vid universitetanser att verksamheten även bör innefatta arbetslivets makroaspekter ochrelationer meUan makro- och mikroaspekter. Flera remissorgan,däribland statens personalnämnd, arbetarskyddsfondens styrelse och , pekarpå svårigheten att skilja mellan problemlösande samt problemgenererande och problembelysandeforskning. LO anser att den problemlösande forskningen skall vara instUutets huvuduppgift,men att detta inte utesluter insatser även av problembelysande och problemgenererandeart. Forum för participationsforskning motsätter sig utredningens uppdelning imikro- och makroforskning och förordar en helhetssyn och en mellan olika nivåerintegrerad forskning. Majoritetenav remissinstanserna godtar förslaget att staten och SAF gemensamt skall stiftadet föreslagna institutet och gemensamt stå för finansieringen. Flera anseremellertid den valda lösningen betänklig. för samhällsforskninganser att det är en allvarlig brist i betänkandet att man inte analyserat deproblem som hänger samman med att parterna i institutet skall syssla medkontroversiella och för parterna ytterst vitala frågeställningar, sombesluten om institutet ligger hos parterna själva. LO anför att det med tankepå institutets karaktär hade varit att föredra att staten finansierarverksamheten i sin helhet. SAF:s medverkan kan medföra att institutets integritetifrågasätts. LO kan därför endast med tvekan acceptera förslaget och föratsätterdå att statens bidrag blir minst dubbelt så stort som SAF:s. Fleraremissinstanser riktar kritik mot förslaget att institutet skaU ledas av enstyrelse med representanter för staten genom statens personalnämnd ochstatsföretagens förhandlingsorganisation samt för SAF och arbetstagarorganisationerna.Arbetarskyddsstyrelsen anför att ett bredare ansvar för verksamheten bör kommatill uttryck genom att statliga Prop.1975/76:182 15 myndigheteringår i styrelsen. Även vänder sig mot att staten inte företräds i sinegenskap av representant för aUmänintresset. LO, och Forum för participationsforskningför fram samma synpimkt. De båda kommunförbunden anför med hänvisning till denkommunala arbetsmarknadens omfattning och betydelse att även den kommunalasektorn bör bli företräd i institutets styrelse. UKÄ och flera av universitetsfakulteternakräver att även universitetsforskningen blir företrädd i institutets styrelse. Beträffanderelationerna till universitetsforskningen anför UKÄ att institutet i störstamöjliga utsträckning bör förlägga utvecklingsprojekt tilluniversitetsinstitutionerna. Flertalet av universiteten understryker vikten avett nära samarbete mellan institutet och den forskning och utbildning sombedrivs vid universiteten. Samma uppfattning framförs av bl. a. statenspersonalnämnd och . LO och stödjer utredningens förslag om attforskare skulle kunna dela tjänster mellan institutet och universiteten. LOinstämmer Uksom flera andra remissinstanser i förslaget att ge utrymme förpraktiker från företag och fackliga organisationer att delta i projektarbetetvid institutet. Arbetarskyddsfondensstyrelse betonar vikten av att den informations-och dokumentationsverksamhetsom inletts av fullföljs, men betonar också särskilt Önskvärdheten avatt institutet aktivt kan verka för att sprida kännedom till arbetslivet omresultat från forskningsprojekt. Fonden anser också det angeläget attinstitutet genom uppdragsverksamhet får en kontinuerlig anknytning till detpraktiska arbetslivets behov av forskning och utredningar. menar att konsultarbete är en väsentlig del i att föra utforskningsresultat och att det därför är angeläget att institutet etablerarett nära samarbete med bl. a. konsultorganisationer. Ingenjörsvetenskapsakademienanför att institutet bör hållas skiljt från den konsultverksamhet som i dagbedrivs av , medan däremot bl. anser attkombinationen av forskning och konsultation har varit en styrka hos PA-rådetoch att den även bör upprätthållas i institutet. Samma uppfattning förs framav , personal m. fl. SAF understryker behovet av överföringav forskningsresultaten genom konsultation och utbildning. Institutet börbyggas upp så att denna samverkan säkerställs. LO instämmer i det värdefulla iatt utvecklingsarbetet förs ut till de berörda i arbetslivet, och att detta kanske i form av uppdrag av konsultkaraktär. De specieUa relationer meUan å enasidan och liknande organisationer med partsrepresénta-tion i ledningenoch det föreslagna institutet förutsätter emellertid enligt LO:s mening attvissa krav från löntagarsidan uppfyUs. LO åsyftar därvid inte barakonsultorganets ledning och allmänna politik utan främst vilken typ av uppdragsom prioriteras samt i vilken' grad de anställda 1975/76:182 16 och deras fackUga företrädare kan utöva inflytande överkonsultuppdragens utformning och utveckling. LO anser inte att PA-rådetskonsultverksamhet är så avvikande från andra konsultföretags att det kan ansesutgöra grund för att ge speciella relationer till institutet på detsätt som utredningen föreslår. storlek och utformning anför att en omedelbar eller snarrekrytering av 35 forskare är olämplig ur långsiktig synpunkt då det skullekunna få tiU följd att den universitetsbaserade forsknings- ochutbildningsverksamheten berövas en allt för stor del av forskarna med intresseför tillämpad problemlösande arbetslivsforskning. Liknande synpunkter framförsav samrådsgruppen för arbetsveten- ' skaplig utbildning och forskning samtnågra universitetsfakulteter. finner den föreslagna bemanningen otiUräckligmed hänsyn till de stora forskningsbehoven och förutsätter att anslagensuccessivt ökas. Arbetslivsforskning vid universitet och högskolor I betänkandet berörs allmänt behovet av utbyggnad avresurserna för arbetslivsforskningen vid universitet och högskolor, men utanatt något konkret förslag lämnas. De remissinstanser som kommenterat synpunkternaStäUer sig positiva. Flera remissinstanser, däribland UKÄ, flertaletuniversitetsfakulteter, statens råd för samhällsforskning, , LO, SAF ochTCO ansluter sig tUl behovet av utbyggnad av universUetsforsk-ningen på det aktueUaområdet. Därvid framhåller flera fakulteter att ett centralt organ inte fårutformas så att det utarmar universiteten på kvalificerad personal inom Områdetsamt att det föreslagna institutet bör samverka med universitetsforskningen pålämpligt sätt. Flertalet av de remissinstanser som tagit upp frågan omarbetarskyddsfondens programansvar, ställer sig positiva till att fonden tilldelasett ansvar för den beteendevetenskapliga arbetslivsforskningen. Till dessa hörAMS, styrelsen för teknisk utveckling och TCO. Arbetarskyddsfondens styrelseinstämmer i utredningens förslag i detta stycke men ställer sig tveksam tillatt vidga ansvarsområdet till alla de fält som utredningen föreslår. Eneventuell utvidgning av verksamheten kan inte ske utan en förstärkning avfondens resurser. Även AMS och instämmer i det lämpliga att vidga fondensprogramansvar och pekar därvid på att parterna på arbetsmarknaden ärrepresenterade i dess styrelse. LO ansluter sig till utredningens förslag menunderstryker att fondens ansvarsområde inte får utvidgas så långt att desskaraktär av en mot de aktuella arbetsmiljöproblemen inriktad forskningsfond gårförlorad. Inom fondens verksamhetsområde bör falla problem som rör teknologi,organisation och administration med hänsyn till individens hälsa ochmöjligheter till arbetstillfredsställelse samt relationerna mellan Prop.1975/76:182 17 individer,individ och grapp samt mellan grupper. Utanför programansvaret bör fallaarbetslivets makrostruktur, arbetsmarknadens funktionssätt, intresseorganisationemasamt rent individinriktade frågor. Motinnehållet i förslaget i denna del uttalar sig arbetarskyddsstyrelsen,arbetsmiljöutredningen och . Arbetsmiljöutredningenställer sig tveksam tiU att arbetarskyddsfonden tilldelas uppgifter utanfördet nuvarande ansvarsområdet. 5 Föredraganden 5.1 Inledning Arbetslivetsvillkor har stått i centrum för reformarbetet. Flera nya lagarhar beslutats av . Ett genomgående drag i detta reformarbete ärbetoningen av arbetsmarknadsparternas centrala roll. Vidare stärks de fackligaorganisationernas ställning i flera avseenden. Regeringen har tillriksdagen överlämnat en proposition om medbestämmande i arbetslivet. Förslagetinnebär att möjligheter öppnas för ökat personalinflytande på alla nivåer iföretag och myndigheter. Denföreslagna lagstiftningen syftar främst till att främja kollektivavtal om medbestämmandeför de anställda. Arbetstagarinflytandet skall enligt förslaget kunna görasgällande i aUa frågor som rör förhållandet mellan arbetsgivare ocharbetstagare, dvs. såväl frågor om arbetsledning som frågor om företagsledning.Arbetstagarorganisationerna föreslås få rätt att använda fackUga stridsåtgärderom kollektivavtal om medbestämmande inte kommer tiU stånd (kvarlevandestridsrätt).' Enannan viktig nyhet är att de fackliga organisationerna får tolkningsföreträdei tvist om arbetsskyldighet och inflytandeavtal och att en begränsning sker avarbetsgivarens tolkningsföreträde i lönetvister. Vidare förstärks de fackligaorganisationernas stäUning i frågor, som inte har reglerats i kollektivavtal,genom nya förhandlingsrättsregler och bestämmelser om förbättrad informationom arbetsgivarens verksamhet. Arbetsrättskommitténframhåller i sitt utredningsbetänkande (DsA 1975: 11) Information ochutbildning kring arbetsrättsreformen att en vidsträckt demokratisering av dettaslag kräver en aktiv medverkan av så många som möjUgt. Jag delar dennauppfattning. En sådan medverkan kan inte komma tUl stånd utan goda kunskaperom innebörden av lagar och avtal. Men det behov av information och utbildningsom den nya lagstiftningen ger upphov till begränsar sig inte till kunskaper omlagen och de därpå grundade avtalen. Det berör också i hög grad de sakfrågorlagen syftar till att ge de anställda inflytande över. Frågor om företagetsledning liksom frågor om arbetets ledning och fördelning har i höggrad varit förbehållna arbetsgivarparten. 1975/76:182 18 trädaresom nu med stöd av lag och avtal skall delta i beslutprocessen på skilda nivåermåste få möjligheter att sina kunskaper. Detta, innebär i regelinte att de fackliga företrädarna skall skaffa sig samma kompetens somföretagets specialister, utan att de skall få möjligheter att på ett effektivtsätt företräda de anställdas intressen. För detta behövs förutom kännedom omden fackliga politiken även en allmän insikt i sakfrågorna. Man kan utgå frånatt stor vikt kommer att fästas vid in-. flytandet i frågor som berör denenskildes direkta arbetssituation. Nya och vidgade uppgifter kommer att läggaspå de lokala fackliga organisationema. För att en utveckling med ökatinflytande skall kunna drivas vidare är det också nödvändigt att praktiskaerfarenheter från reformarbetet samlas och förs vidare genom en fortgående informalions-ochutbildningsverksamhet i de fackliga organisationernas regi. Ilandet finns drygt 200 000 företag. Ungefär hälften av dessa har mer än enanställd. Därutöver finns ett stort antal offentliga myndigheter. Heltnaturligt återfinns merparten av de anställda i de större företagen ochmyndigheterna. Även om huvudparten av arbetsgivarna har få anställda behöveräven de information om den nya arbetsrättsliga lagstiftningen och dessåterverkningar på förhållandena i företagen. AllaanstäUda måste ges en översiktlig information om arbetsrättsreformen. De somskall medverka i en eller annan egenskap vid utövande av arbetstagarinflytandebehöver utbildning för att kunna fylla de uppgifter som kommer att åvila dem.Ungefär var tionde fackföreningsmedlem har ett eller flera fackliga uppdrag,vilket innebär att det finns ca-300 000 fackliga förtroendevalda i landet. Detberäknas att mer än 60 000 förtroendemän nyväljs . Dennya lagstiftningen har sin grund i fackUga önskemål. Det är därför naturligtatt de fackliga organisationerna ges huvudansvaret för den information ochutbildning som reformen kräver. Detta ändrar självfallet inte arbetsgivarensansvar för att dennes företrädare i såväl företag som myndigheter får deninformation och utbildning som behövs. Jagdelar också utredningens uppfattning att staten bör ta på sig vissa informationsuppgifteri samband med att fattar beslut om den föreslagna lagstiftningen ommedbestämmande. Kostnaderna för informations- och utbildningsinsatserna bör ienlighet med vad utredningen föreslår huvudsakligen bäras av produktionen. Jagkommer att förorda en höjning av arbetarskyddsavgiften för att delvis täckakostnaderna härför. Finansministernhav tidigare denna dag och industriministern kommer senare denna dag attförorda att regeringen beslutar om lag om styrelserepresentation för deanställda (prop. 1975/76: 169 samt prop. 1975/76: 166). Jag kommer efter samrådmed chefen för och chefen för industridepartementet attförorda en ytterligare 1975/76:182 19 höjningav arbetarskyddsavgiften för 19771979 för att bidra till täckande av kostnademaför den utbildning reformen kräver. De förändringar inomarbetslivet som kan väntas bli en följd av den föreslagna lagstiftningenställer även krav på ökade insatser för forskning och utveckling. Främst börbelysas frågan om hur produktionen skall organiseras för att stå iöverensstämmelse med de demokratiska principer som lagförslaget bygger på.Problemen berör såväl företags och myndigheters organisation i stort somarbetsfördelningen mellan enskilda anställda och grupper av anställda. Den nya lagstiftningen ommedbestämmande i arbetslivet avser att bana väg för mer demokratiska sätt attleda och fördela arbetet samt för att organisera arbetet inom företag ochmyndigheter. Genom de möjligheter till inflytande som lagen avses ge skall deanställda i högre grad själva kunna påverka arbetsinnehåll ocharbetsorganisation. Detta förutsätter att de anställda får stöd av en aktivforsknings- och utvecklingsverksamhet. Det gäller såväl att finna nya formerför hur arbeten skall utformas och organiseras som att finna lämpliga metoderför att genomföra dessa förändringar. Den partsgemensamma försöksverksamhetmed företagsdemokratiska förändringar som har bedrivits på skilda avtalsområdensedan slutet av har visat på många hinder för en sådan utveckling. Men det gäller inte baraatt finna nya vägar för att organisera arbetet. Med detta måste även följaändrade metoder för planering, styrning och kontroll. Budget- ochresultatredovisning liksom rapportering, uppföljning och utvärdering avproduktions- och personalförhållandena kan behöva förändras. De fackligaorganisationerna behöver underlag för ställningstaganden när det gäller t. ex.arbetstidens förläggning och val av löneformer. Huvuddelen av detforskningsarbete jag här har berört har utförts inomhögskoleorganisationen. Det är angeläget att denna forskning tillförs ökaderesurser. Förslag i detta syfte har förelagts under detta riksmöte.I likhet med den sakkunnige som har avgivit betänkandet (SOU 1973: 55)Beteendevetenskaplig arbetslivsforskning samt huvuddelen av remissinstansernaanser jag att det därutöver behövs en särskild organisation förarbetslivsforskning. Den bör inriktas på arbetsmarknadsparternas behov avpraktiskt inriktat forsknings- och utvecklingsarbete. Kostnaderna härför börliksom vad gäller information och utbildning bäras av produktionen. framhåller att information och UtbUdningsinsatsernakring arbetsrättsreformen måste ges en vid spridning. Jag delar dennauppfattning. Det räcker inte att man når 1975/76:182 20 barade arbetsgivare som redan har visat intresse för en förnyelse av förhållandenapå arbetsplatserna och de arbetstagare som redan är aktiva och intresserade. Endemokratisering kräver aktiv medverkan av flertalet anställda såväl män somkvinnor. Vad som behövs är en kraftig breddning och utveckling av den fackligainformationen och utbildningsverksamheten, med sikte inte enbart på att i ettövergångsskede omsätta den arbetsrättsliga reformen i praktiken utan på attskapa förutsättningar för en långsiktig och fortlöpande utveckling avdemokratin i arbetslivet. Statsmakterna har ägnat ökaduppmärksamhet åt information kring nya lagar och andra samhällsfrågor av meraallmän betydelse. har omfattande informationsinsatsergjorts i syfte att snabbt sprida kunskap om nya lagar eller andra reformer avstörre vikt. Inte minst gäller detta de senaste årens reformer på arbetslivetsområde. Då har också förekommit omfattande informationsinsatser iarbetsmarknadsorganisationernas regi, delvis med stöd från samhället. Jagdelar kommitténs uppfattning, att information om reformen bör spridas genom enstatlig informationskampanj. Organisationerna på ar betsmarknaden måste dock,som arbetsrättskommittén påpekar, påta sig huvuddelen av informationen kringarbetsrättsreformen. Den stora täckning de fackliga organisationerna har påden svenska arbetsmarknaden utgör en garanti för spridning till det storaflertalet berörda. Med hänsyn till de fackliga organisationernas planer påinformation och utbildning anser jag att informationsinsatserna frän statenssida bör begränsas. Parternasinformations- och utbildningsinsatser. De fackliga organisationerna har liksomde större studieförbunden redan hunnit långt i sin planering av kommandeinformations- och utbildningsinsatser beträffande arbetsrättsreformen. Inomsåväl LO som TCO och /SR avser man att organisera konferenser på lokal,regional och central nivå i syfte att informera och förbereda senareutbildningsverksamhet. Informations- och studiematerial av olika karaktärkommer att utarbetas. Somjag har understrukit måste den fackliga informationen och utbildningsverksamhetenskapa förutsättningar för en långsiktig och fortlöpande utveckling avdemokratin i arbetslivet. Uppgifterna ter sig än större om man tar hänsyn tillatt antalet förtroendevalda kan väntas växa med den ökade verksamheten på inflytandeområdet,i synnerhet på det lokala planet i företag och förvaltningar. Omsättningenbland fackligt förtroendevalda uppskattas inom fackförbunden till årUgen,vilket ställer krav på information till och utbildning av ständigt nytillkommandefackliga representanter. Arbetsrättskommitténframhåller att arbetsgivaren eller dennes företrädare inte enbart kan förlitasig på den allmänna kunskap som kan vinnas genom t. ex. den statUga informationsoin planeras. Prop.1975/76:182 21 avarbetsgivaren och dennes företrädare ter sig sålunda också som en viktiguppgift, framför allt i ett inledande skede. SAF:sledamöter och expert i kommittén har framhållit att det finns risk för onödigakonflikter om partsvis utbildning med ideologiskt grundade synpunkterprioriteras. Därigenom skulle reformens genomförande försvåras. SAF:srepresentanter förordar i stället gemensam utbildning för parterna.