prop · FZ03209 · 1975-12-31 00:00:00 — Den snabbasamhällsutvecklingen och den därmed sammanhängande högalagsiiftningsaktivitelen skapar särskilda behov av en samordnad granskning somfrämjar enhetlighel och konsekvens i lagstiftningen, - Sedan den obligatoriskalagrådsgranskningen avskaffades har konsliluiionsulskottei undersöktomfattningen och inriktningen av lagrådsremisserna. Undersökningarna visar attdel under de senasle åren Prop.1975/76:209 215 sketten drastisk minskning! Sålunda varanlalet till lagrådeiremitterade lagförslag 68, 1971 29, 1972 12, 1973 15 och 1974 II stycken.Enligt förbundets mening är den redovisade utvecklingen uppseendeväckande. Delär därför av slor vikt att en utredning av del slag fri- ochräitigheisutredningen anger kommer till slånd, - Vad gällerlagrådsgranskning i della speciella fall anser förbundel dessutom en sådangranskning vara väsenilig mol bakgrund av den krilik som från vissa hållriktats mot den av utredningen föreslagna lagprövningsrätten. En obligalorisklagrådsprövning kan nämligen förväntas ytterligare förstärka rättssäkerhetenvid lagstiftning som berörde medborgerliga fri- och rättigheterna genom altminska antalet fall då en lagprövning aktualiseras, - Enligl förbundets meningkan det - om en utredning kommer till stånd - anses to-lerabelt all frågan omlagrådsprövning hålls öppen under en begränsad lid. En förutsättning härförmåsle dock vara alt den ovan redovisade utvecklingen beträffande antalet tilllagrådet remitterade lagförslag inte fortsätter. Positiva till att ulan särskild utredning i RF förain en bestämmelse om obligatorisk lagrådsgranskning av förslag till lagar sombegränsar de medborgerliga fri- och rättigheterna är regeringsrätten, ,hovrätten Jör , en ledamot i kaniniarrällen I ,, juridiska jäkulleten vid universiiei, jyraledamöter i i , konintunfullmäkiige i Vä.xjö kommun(majoriteten), fem ledamöter i länsslyrelsen i , JO ,nio ledamöter i Svenska konimunjörbundels styrelse. Sveiiges advokatsamjund.Sveriges Jiikyrkoråd, kvinnojörbund, moderaia sanUingspanieis kvinnoförbund.Inlernationella , svenska avdelningen, och Medborgarrättsrörelsen. Frågan om lagrådsgranskning har i fiera yttrandensammankopplats med frågan om lagprövningsrätlen. Genom en ordning med obligalorisk lagrådsgranskningav lagförslag, som innebär inskränkningar i de medborgeriiga fri- ochrättigheterna, vinner man enligl hovräti i prakliken ell inle oväsentligtskydd för dessa. Av särskild belydelse skulle vara all behovei av enefterföljande lagprövning skulle minska. Hovrätten ser av dessa skäl avgörandefördelar med obligalorisk lagrådsgranskning på här berörda områden. Med hänsyntill alt även en minoritet inom vederbörande riksdagsutskott har rätt attpåkalla lagrådels hörande bör gälla, alt underlåtenhet alt inhämta lagrådetsytirande inte bör betraktas som sådani förfarandefel som kan i sig föranledaalt en lag icke tillämpas av domstol. Hovrätten anmärker att ulredningensargumentering mot obligatorisk lagrådsgranskning(s, 110)-som väsentligeninnebär förord för en ny ulredning - synes svag. Ett samspel beträffande lagförslag som siklar lillinskränkning i fri- och rättighet mellan de politiska organen och lagrådetsåsom företrädare för rättskipande myndigheter kan enligl hovrätten Jör VästraSverige vara ett Prop.1975/76:209 216 medelatt stämma samman uppfattningen om tolkningen av grundlagen. Därmed skullerisker för konflikter vid lagprövningsrättens utövande kunna ytterligarebegränsas. Önskar man "Judiciell kontroll" överlagstiftningsverksamheten på fri-och rätligheisområdena bör denna enligt JOWennergren sättas in på det förberedande stadiet i form av lagrådsgranskning.Dels från denna rätts-skyddssynpunkt, dels med hänsyn till de kvalificerade ochkomplicerade rättsliga frågeställningar som lagstiftning om fri- ochrättigheter kommer att ge upphov till, anser all lagrådsgranskningbör göras obligalorisk för sådan lagsliftning. Utredningen har som riktmärkeuppställt all reglerna i grundlag om fri- och rättigheter skall utformas så så långt möjligt undgår juridiska tvister om deras innebörd. Tyvärr lär manenligt inle kunna komma så långt i detta hänseende. Man bör integöra sig några illusionerom möjligheterna att på ett otvetydigt sätt formuleragrundsatserna. sagt varje ord ger rum för ol i ka meningar om innebörden.Vilka olika företeelser är t, ex, att hänföra under begreppen möte, demonstration,religion, åskådning, opinionsyttring? En grundlagsreglering av fri- ochrättigheter måste oundvikligen föra med sig en mängd nya juridiska tolkningsfrågoroch komplicera rättssystemet. Det äremellertid en olägenhet som är värd sitt pris, Sverigesadvokatsamjund finner inte det av ulredningens majoritet framförda skälet föruppskov med lagstiftning i denna fråga bärkraftigt. Enligt regeringsformen idess nuvarande lydelse skall ett lagråd finnas, och ingen har - samfundetveteriigt - tänkt sig att den kommande utredningen skulle ha till uppgift attöverväga ett avskaffande av lagrådet. Om alltså lagrådet kommer att äga beståndäven , vilket samfundet förutsätter, bör till dess granskning iförsta hand hänskjutas sådana lagförslag i vilka inskränkningar i medborgarnasgrundlagsfästa fri- och rättigheter ifrågasätts. På lagar med sådant innehållmåsle de största krav siällas med avseende på lagstiftningsproduktens kvalitet,varför en obligalorisk granskning från , lagrådets sida enligt samfundetsmening ler sig ofrånkomlig. Fyra ledamöler i i länerinrar om all en tredjedel av ledamöterna i ett utskott enligl 4 kap, 10 tjriksdagsordningen kan få lill slånd lagrådsyltrande, Utskoltsmajoritelen kandock motsätta sig minoritetens önskan, om den skulle finna att det dröjsmålmed ärendets behandling som är förenat med lagrådsgranskningen skulle ledalill avsevärt men. För den händelse regeringen anser alt ell lagförslag ejinnebär någon inskränkning i de medborgeriiga fri- och rättigheterna finnssåledes inte någon oinskränkt rätt för minoriteten att få till ståndlagrådsyttrande, -De fyra ledamöterna ifrågasätterom inte del av majoritetenföreslagna grundlagsskyddet bör förslärkas ytteriigare genom alt ge en vissminoritet i ett utskott, förslagsvis en tredjedel, en oinskränkt rätt attbesluta om en lagrådsremiss. Härigenom skulle den fördelen uppnås alt, om enbetydande politisk minoritet i frågasätter ett lagförslags överensstämmelsemed grundlag och begär 1975/76:209 217 lagrådsremiss,lagrådets yttrande skulle finnas tillgängligt vid den fortsatta behandlingen,Desynpunktersom framförts av lagrådei skulle därvid kunna beaktas iriksdagsdebatten. Den invändningen att ärendets behandling kan bli försenadgenom ell sådant förfarande färanses nierän väl uppvägasav kravei på att frågorav delta slag blir omsorgsfullt belysta. Faran för all lagrådei härigenomskulle komma att politiseras är mindre trolig. Eventuellt kommer dessarbetsbörda all ökas något, vilkel dock inte kan anses vara ett avgörande hinder.En ulökningav antalet ledamöter får i så fall övervägas. Genom domsiolarnaslagprövnings rätt, lillsammans med en utökad möjlighet att inhämta lagrå-detsyttrande, blirden rättsliga kontrollen starkare. Utredningens ställningstaganden beiräffandefrågorna om e n allmän likhelsgrundsats, förbud mot särbehandling på grund avåskådning och förbud mol särbehandling på grund av ras m, m, godtas ellerlämnas utan erinran av flertalet remissinstanser, bl, a, ,, i och . Del förbud mot särbehandling på grund av bl, a,politisk åskådning som uiredningen föreslår kan enligl fåbelydelse i den pågående diskussionen om förhållandel mellan majoritets- ochminoritets-företrädare i kommuner och landstingskommuner. Förbundet konstateraratt föreliggande förslag till enhetlig kommunallag i betänkandet (SOU 1975:41)demokrati inte innehåller några beslämmelser som reser lagliga hinderför minoritetens handlingsfrihet, 1några yttranden kommenteras utredningens ställningstaganden närmare. Juridiska Jåkulieien vid Lunds universitetdiskuterar de föreslagna diskrimineringsförbudens räckvidd. Först och främslförbjudes, påpekar fakulteten, diskriminering endast på vissa grunder,nämligen åsikter, tillhörighet lill minoritet och kön. Vid en jämförelse med deinlernatonella konventionerna saknar man sådana grunder som social härkomst,förmögenhel, börd eller ställning i övrigi, (Se även nu gällande RF 1:8, somnämner samhällsställning och förmögenhet,) Någol hinder uppställes alltså inlemol särbehandling av enskilda på grund av att de är exempelvis fastighetsägare,hyresgäster, anställda eller näringsidkare. Fakulteten vill inte påyrka någonutvidgning av diskrimineringsförbuden, vilken förmodligen skulle vara förenadmed stora formuleringssvårigheter, ulan nöjer sig med att peka på problemet, -Vidare märkes att de diskrimineringsförbud, som föreslås, har mycket olikaräckvidd. Förbudet mot åsiktsdiskriminering (13 t; 2 st,) gäller endast vidrättighelsbegränsningar, medan förbuden mot minoritets- och könsdiskriminering(17 och 18 tjtj) sträcker sig över hela normgivningsom-rådet och sålundaegentligen spränger den ram, som anges av kapiielrubriken. Prop.1975/76:209 218 Denbegränsade räckvidden av förbudet mot åsiktsdiskriminering medför, fortsätterfakulteten, att del inle finns någol.grundlagshinder mol åsiklsdiskrimineringexempelvis vid utformningen av del slalliga stödet lill kulturlivet. Det finnssäkert goda skäl som talar för en viss begränsning av förbudels räckvidd. Delskulle Ju vara för myckel begärt all staten, när den understödjertidningsutgivning och föreningsliv, skulle vara tvungen att lämna positivt stödäven åt antidemokratiska riktningar. Man kan dock fråga sig, om del inle skullevara möjligt all utsträcka förbudet mol åsiktsdiskriminering till alt gällaför ytterligare några betydelsefulla områden. Ett sådani förbud skulle varaönskvärt exempelvis i fråga om det slalliga stödet lill forskningen. Juridiska Jäkulleten vid universiiei villlill 2 kap, I7ij anmärka, att några sakliga skäl icke anförts för all förkortalistan över otillåtna diskrimineringsgrunder. Listan bör enligl fakulteten haden fullständigare lydelse som återfinnes i I kap, 8 tj andra punkien, JK tar upp ulredningens uttalande beträffandediskrimineringsförbuden i 2 kap, 17 och 18 tjt;, all de i.törsta hand riktarsig lill normgivaren. Därmed anlyds all de också gäller de verkställandeorganen, är enligt JK naturiigtvis riktigt i så måtto alt myndigheternaär skyldiga alt i sin rättstillämpning följa lagar och författningar. Mendärutöver innefattar, enligt JK, de båda paragraferna inle någol förbud förmyndighelerna att låta sina avgöranden infiuerasav omsländigheler som däravses, Enligl ulredningens inening innebär del påpekade förhållandet intenågon lucka i regelsyslemel. Utredningen an.ser nämligen all beslämmelserna inuvarande I kap, 8 t; RF (första punkten) om all domstolar ochförvaltningsmyndigheter i sin verksamhet skall iakttaga saklighet och opartiskhetutgören lillräcklig garanti. Denna uppfaltning är sä bestämd alt uiredningen t,o, m, föreslår all del nuvarande förbudet (i I kap, 8 tj andra punkten) molsärbehandling på grund av personliga förhållanden, såsom tro, åskådning, rasetc, skall upphävas, - Den valda lösningen har enligl JK:s mening vissabrister. Förbudet mot diskriminering kommer knappast till klart ullryck enbarigenom kravei på saklighet och opartiskhet (i I kap, 9 t; enligl ulredningensförslag), Skyddel för de fri- och rättigheter som anges i 2 kap, 17 och 18 ijtjkommer med den valda tekniken all delvis regleras i I kap,, vilkel slrider molutredningens förslag i övrigi, Slulligen innebär förslaget en vissinkonsekvens såtillvida som diskrimineringsförbudel enligl 2 kap, I7ij kommerall få en olika innebörd för myndigheterna och lagstiftaren. Lagstiftarenförbjuds att särbehandla i missgynnande riktning. Myndigheterna förbjuds altsärbehandla över huvud t.igel. - JK:s sluis-als blir att förbuden i 2 kap, 17och 18 tjtj bör kompletteras så att de generellt också gäller myndighelerna, Idelta syfte kan båda paragraferna förslagsvis inledas med "Lag eller annanföreskrift eller domstols eller förvaltningsmyndighets beslul får ej innebära --- ", Detta kräverviss ytterligare justering av 18 tj. Ändringarna i 18 t; synesinte behöva föranleda ändring även i den föreslagna 2, i övergångsbestämmelserna. 1975/76:209 219 Svenska samernas rikstörbundförklarar all riksförbundet inte delar ulredningens uppfattning att svensklagstiftning inte diskriminerarsamerna, eftersom den centrala"samelagsliftningen" - renbeleslagarna - vilar på endar-winistisk/rasistisk grund. Detta framhölls av riksförbundet iremissyttrande över belänkandel Lagsliftning motrasdiskriminering (SOU 1968:68), Till ytterligare belysning av detta hänvisarriksförbundet till ett ullålande av professor den 19 september1975 om darwinismens påverkan på renbeleslagstiftningen, ingående i SamernasVita Bok 111:1 och 111:2, Ulredningens förslag lill förbudmol särbehandling på grund av kön hälsas med tillfredsställelse eller godtas aven majoritet av remissinsianserna, bl, a, , INorrbonens län, Landsiingsförbundei, Centralorganisationen /SR, FredrikaBremer-Förbundet och . Förbudet skulle enligt /SRbidra till att stärka jämställdheten mellan män och kvinnor och innebära attalla oavsell kön skall ha lika rättigheter, möjligheter och ansvar, , som principiella uppfattningen att det medborgerliga ansvaret förtotalförsvaret skall vara lika för kvinnor och män, kräver en könsneutraluttagning till tjänstgöring inom totalförsvaret. Förbundet kan därför inle accepteraatt värnpliktsbestämmelserna undantas från förbudet mol könsdiskriminerandelagstiftning. Delegationen Jör jämställdhetmellan män och kvinnor lar inte ställning till om ell förbud i grundlag motlagsliftning som särbehandlar könen är önskvärt. Delegationen inskränker siglill all uttala all den beträffande den föreslagna skrivningen i 2:18 RFförutsätter att paragrafen inte hindrar alt regeringen vidtar positivasärålgärder för att främja jämställdhet mellan könen. Regeringen bör allisåinle vara beroende av delegeringsbeslut från för all kunna meddelaföreskrifter som medger begränsning i förbud mot särbehandling på grund av kön, , hovränen för VäslraSverige (majoriteten) och rekommenderar alt bestämmelsen somförbjuder särbehandling på grund av kön i 2 kap, 18 tj i förslaget utgår.Juridiska jäkulleten vid unlversitei (majoriteten) finner all del i 2kap, 18 tj föreslagna allmänna undanlaget från grundlagsregeln motkönsdiskriminering - "om föreskriften ej syftar till alt åsladkommajämställdhet mellan män och kvinnor" - är så obestämt och kan ges en såvittomfattande innebörd att huvudstadgandet om förbud mol könsdiskrimineringdärigenom blir värdelöst och ulan reellt innehåll. Enligt liovrän rör det sig härom ell aktuellt och angelägel problemkomplex som är föremål för statsmakternasoch de politiska partiernas uppmärksamhet på olika sätt. All i dagens lägeutforma en tillfredsställande grundlagsregel i ämnet är en utomordentligt svåruppgift, som lar ses mot bakgrunden av bl, a, att tanken på en generell lag motkönsdiskriminering har avvisats. Hovrätten finner inte all ulredningens förslagtill 2 kap, 18 tj RF inne- Prop.1975/76:209 220 fattarnågon nöjaktig lösning. Snarare kommerdelatlskapasvårigheleränall lösa problem,1 själva verket kommer bestämmelsen med den föreslagna formuleringenprogramstadgandena nära, framgår också av ulredningens molivering, därdet sammanfattningsvis anförs (s, 118) att förslagel förutsätts "verka somett slarkt stöd i de strävanden mot ökad jämställdhet mellan män och kvinnorsomnu pågår på samhällslivets alla områden". Bestämmelsen i 18 ij iir, enligt Itovräiien förVästra (majorileien), med den övergångsreglering som föreslås, tämligeninnehållslös. Vill man gå längre än till ett målsättningssladgande lorde engenomgång och översyn av gällande föreskrifter som innebär särbehandling varaofrånkomlig. Bestämmelsen i 18 ijärf ö, oklar. Del är sålunda säkeriigen intesärdeles lätt att avgöra om en åtskillnad ärdirekl eller indirekt orsakad avbiologisk skillnad,-Temporara eller mera varaktiga avvikelser föratt ökajämställdheten bör knappast få förekomma. hänvisar till sitt yttrande 1975-06-23lill statsrådsberedningen med anledning av promemorian (Ds Ju 1975:7) lillfrågan om lagstiftning mol könsdiskriminering, Skolöverslyrelsen uttalade där,all huvudprincipen bör vara, all man är återhållsam med lagstiftning mot könsdiskriminering,förbudslänkande hindrar nämligen understundom den smidighet i åtgärder somsamhällsutvecklingen kräver, Skolöverslyrelsen ansåg, att man i lagar ochförordningar och andra bestämmelser i stället skulle uttrycka sig positivt, -finner i konsekvens härmed, att en föreskrift om jämställdhetmellan män och kvinnor endasl bör intas i 1 kap, 2 tj och all 18 ij således börulgå, Hoyrätislaginannen i hovränen jör VästraSverige är ense med hovrättens majoritet om att bestämmelsen i 18 t; omsärbehandling på grund av kön är tämligen innehållslös om man beaklar även denföreslagna övergångsregleringen. Ettavgörande fel liggerenligl i altbestämmelsen, synbariigen på grund av alltför högt ställda ambitioner frånulredningens sida, tarsiklepåall särbehandling på grund a v kön. Delta hargjortdel nöd vändigt all ta in förbehåll dels med lanke på föreskrifter med syfteatt åstadkomma jämställdhet, dels med tanke på föreskrifter orsakade"direkt" av biologiska skillnader. Båda dessa förbehåll inbjudertill argumentering i rättsliga termer i frågor som mera hör lill den politiskasfären. Del prakliska problemet - nu och som kanöverblickas-är att förebygga all kvinnor missgynnas på grund av sitt kön. Deltaproblem kan lösas genom en bindande grundlagsregel, Närdet någongång i en avlägsen framtid kan finnas behov alt i grundlagen skydda männen moldiskriminering, lär det också finnas tid att överväga hur denna reglering börulformas. På grund av det anförda föreslår att 18 t; ersattes med etti 17 1; inarbetat förbud mol föreskriflersom innebäratt kvinnlig medborgaremissgynnas på grund av sitt kön. Ett så avfattat diskriminalionsförbud tordeknappast behöva förses med övergångsbe-slämmelser(jfr bet, s, 479 och 482),mån nu gällande bestämmelser kan sägas innebära missgynnande a v kvinnorpågrund av kön kan de säkeriigen upphävas. Prop.1975/76:209 221 Beiräffande utformningen av 1 kap, 9 tj i utredningensförslag (motsvarigheten lill 1 kap, 8 tj RF) Töresiär ,datainspektionen,.juridiska fakulteten vid . industriförbundoch svenska avdelning all ävensådanaorganvilkaenligt11 kap.6 tj tredje styckei regeringsformen anförtrotts förvaltningsuppgift sominnefattar myndighetsutövning skall iakttaga saklighet och opartiskhet i dennasin verksamhel. vid föreslår etttillägg till 1 kap, 9 tj av följande lydelse: "Detsamma gäller kommunerliksom bolag, föreningar, samfälligheter och stif lelser i den månförvaltningsuppgifter anlorlrotis eller överlämnats åt sådana organ," Enligl svenska avdelningbör även regeringen i del löpande förvaltningsarbetet omfattas av förevarandeparagraf anser alt stadgandet även skall rikta sig tillkommunala organ. Juridiska JakuUeten vid Lunds universitetframhåller att de föreslagna diskrimineringsförbuden inte är"heltäckande". De hindrar inle vissa former av åsiklsdiskrimineringoch inte heller särbehandling på grund av t, ex, viss yrkeslillhörighet.Föreskrifter av sådan innebörd blir myndigheterna skyldiga att följa. Det blirdärför enligt fakulteten missvisande alt, som utredningen föreslår, i enförkortad sista paragraf i I kap, fastslå myndigheternas skyldighel attiakttaga saklighet och opartiskhet, ulan att det på något sätl anlydes alldenna skyldighet kan upphävas genom föreskrift i lag eller förordning, 5 Det materiella skyddet för opinionsfriheterna Ulredningens utformning av förslaget till skydd föropinionsfrihelerna kommenteras utförligt av JK som yttrar: Utredningens förslag innebär att ett grundlagsskyddför rättigheterna skapas bl.a. genom att särskilda villkor uppställs förbegränsningar av dem, t.ex. tillgodoseende av vissa ändamål. Denna metodsläller särskill stora krav på klarhet och distinktion i formuleringarna.Fördel försia måsle redan rättigheterna erhålla lill innehåll och omfånglydliga definitioner så all man kan fastslå om en tänkt lagstiftning medförintrång i en viss rättighet eller inie. Delta bereder särskilda problem i frågaom de positiva opinionsfriheterna eftersom dessa lill sina yttringar går ivarandra. Sålunda innebär utövandet av t, ex, mötesfriheien ochdemonstraiionsrätten meningsyttringar likaväl som utövandet avyttrandefriheten, ligger f ö, redan i begreppen möte och demonstration.Dellagande i ell demonstrationståg är sålunda ett utiryck för att man anslulersig till de tankar etc, som åsyftas med demonstrationen. Här må erinras allenligt ulredningens förslag definitionen av yttrandefriheten även skallupplaga uttryckande av tankar och känslor. Vidare ligger i utövandet avmötesfriheten också ett inhämtande av informaiion, varför denna rättighetdelvis sammanfaller med informationsrätten. Prop.1975/76:209 222 Behovet av särskiljande definitioner rättigheteremellan är särskill stort om - såsom uiredningen föreslår - olikainskränkningsregler skall gälla opinionsrättigheterna emellan. Utredningensynes genom en del resonemang vilja manövrera därhän att en och sammalagsliftning inte skall anses drabba' mer än en rättighet. Jag anser deltasynsätt konstlat. Man kan inte blunda för att en lagstiftning i realiteten kaninkräkta på fiera rättigheter och undkomma svårigheterna genom moiivuttalandenav innebörd att ett visst ingrepp icke skall eller icke bör anses drabba enviss rättighet. Med ulredningens metod får man lätt en skev bild avrättigheternas innebörd och skydd, I delta sammanhang vill jag också framhålla,att utövandet av mötesfriheten, demonstraiionsrätten, yttrandefriheten ochinformationsrätten ofta ingår som led i ett sammanhängande föriopp. Uteslutetär då inle att ett intrång, som direkl riktar sig möten länk i denna kedja,mereller mindre automatiskt, indirekl också kränker de andra rättigheterna. Men utredningens metod all skapa skydd genomuppställande av begränsningsändamål ställer slora krav inle bara pådefinitionerna av de skilda rättigheterna. Ännu viktigare är att degrundlagsregler som inskränker fri-och rättigheterna blir klara ochheltäckande. Del gäller inte endast att bereda möjlighet till framtidainskränkningar lagstiftningsvägen utan också att skapa täckning åt redanuifärdade författningar, framför alll inom strafflagstiftningen. Det kan redanhär konstateras att uiredningen knappasl helt lyckats med alt finna i dessahänseenden hell tillfredsställande formuleringar. Detta torde till viss delbero på del antydda förhållandet att uiredningen lycks vilja i princip hänföraellvarl intrång till allenast en rättighet. Som exempel kan nämnasuniformsförbudel, som utredningen i valet mellan olika möjligheler förklararsig närmast vilja anse som inirång i yttrandefriheten. Jag återkommer härlilllängre fram, Kravei på klara regler gäller inle minst med tankepå all domstolar och andra myndigheter föreslås skola erhålla uttryckliglagprövningsräli. Vissa av de begränsningsregler som utredningen föreslår är avden beskaffenhet all del slarkl måste betvivlas om de lämpligen kan ulgöragrund för den rättsliga prövning som lagprövningen innebär. Jag åsyftar härreglerna i 2 kap, 13 t; och 14 t; sista stycket. Särskilt gäller kritikenbestämmelsen i förslnämnda paragraf att en "begränsning aldrig får sträckasig så långl att den ulgör ett hot mol den fria åsiktsbildningen såsom en avfolkstyrelsens grundvalar," Denna bestämmelse har snarare karaklär av ettprogramstad-gande än en (bindande) rättsregel. Del är i varje fall svårt altförstå hur en myndighei vid sin lagprövning skall kunna beakla denna regel utanatt ge sig in på politiska bedömningar.