prop · FY034 · 1975-12-31 00:00:00 — ,., direktör (fr.o.m. ) , E. ,undervisningsråd , , byråchef , sekreterare (fr.o.m. ) , . K., f.d.förbundsordförande , B. O. , avdelningschef , K. , byrådirektör Bitr.sekreterare: , ., departementssekreterare , ,förste byråsekreterare (fr.o.m. ) Reuterswärd, ,departementssekreterare , se riksdagsberätlelse In 29. 507 Kommittéer: : 13 Kommitténhar - hållit 13 sammanträden. Kommitténhar avgelt betänkandet (SOU 1974:79) Utbildning för arbete. Uppdragetär därmed slutfört. 13.Yrkesskadestatlstlkutredningen (S 1972:04) Maj:ts bemyndigande för utredning angåendeyrkesskadestatistikens utformning m. m.: Experter:Eriksen, , byråchef , , professor , ,ombudsman Ulfward,E. , överingenjör (fr.o.m. ) , . S.,avdelningschef Sekreterare:Lagerlöf, K. , forskningsassistent , C. ,departementssekreterare Bitr.sekreterare: , ., forskningsassistent Lokal;, , Fack, 103 20 , tel. växel 763 1000 () Direktivenför utredningen, se riksdagsberättelse S 23. Tilläggsdirektiv(anförande av statsrådet till statsrådsprotokollet den 29 november1974): Maj:ts bemyndigande har en särskild utredningsmantillkallats för att närmare utreda yrkesskadestatistikens framtida ulformningm. m. Utredningsarbetets huvudsakliga syfte är atl, sedan betydelsen avyrkesskadestatistiken för yrkesskadeförsäkringens del minskat, tillgodoseangelägna önskemål om sådana förbättringar av statistiken att den blir välägnad som underlag för bedömningar och ställningstaganden när det gällerinsatserna för en tillfredsställande arbetsmiljö. I samband härmed skall ävenvissa andra frågor såsom yrkesskadestalistikens administration, angelägenhetenav en snabb redovisning av uppgifter om inträffade yrkesskadefall, m.m.utredas. Enligt direktiven bör enutgångspunkt för utredningsarbetet vara, att statistiken t. v. bör ha ihuvudsak" oförändrad omfattning i fråga om personkrets ochyrkesskadebegrepp. Inom yrkesskadeslatisliken används samma yrkesskadebegreppsom inom yrkesskadeförsäkringen. A:13 Skr 1975:4 508 grundaspå de skadeanmälningar som arbetsgivarna har att avge vid inträffad yrkesskada,dvs. sådana olycksfall och yrkessjukdomar som medfört rätt till sjukpenningeller ersättning enligt lagen om yrkesskadeförsäkring. Yrkesskadestalistikenomfattar således förutom olycksfall endasi sjukdomar som kan konstateras ha etldirekl samband med särskilt avgränsade förhållanden i arbetsmiljön. Dennabegränsning i den statistiska informationen om olika former av ohälsa som kanha ett samband med arbetsmiljön har under senare lid kommil att framstå somotillfredsställande. Man har för sjukdomar över huvud taget alltmera kommittill den uppfattningen att vid uppkomsten av sjukdom flera faktorer inverkarmer eller mindre och kan ge effekter efter kortare eller längre tid.Vid uppkomsten av åtskilliga sjukdomar har det visat sig att arbetsförhållandeneller arbetsmiljö är en bidragande faktor lill sjukdomens uppkomst. Mot dennabakgrund finner jag det angeläget att bredda informationen om sådana former avohälsa som kan ha sin orsak i förhållandena i arbetsmiljön. En komplettering avyrkesskadestatistiken med andra informationskällor blir därvid nödvändig. Somexempel på kompletlerande informationskällor kan nämnas olika slag av medicinalstatistik och socialförsäkringsstatislik. Jag vill också erinra om den anmälningsskyldighet för läkare som skrevs in i arbetarskyddslagen i samband med reform på arbetsmiljöområdet. Innebörden är att läkare som i sin verksamhet får kännedom om sjukdom som kan ha samband med arbete skall göra anmälan härom till arbetarskyddsmyndigheterna. Beslämmelsen syftar till att förbättra arbetarskyddsmyndigheternas bedömningsunderlag beträffande Avbetydelse i detta sammanhang i varje fall på något är vidaredet arbete som pågår för utveckling av en informationssystem påmiljövårdsområdet. Motdenna bakgrund är det enligt min mening angeläget att direktiven föryrkesskadeslalistikutredningen vidgas. Jag förordar att utredningen får iuppdrag att också undersöka i vilken utsträckning det är möjligt alt genomolika former av tillgänglig statistik eller annan redovisning av sjukdom ellerohälsa, som kan ha samband med arbetet men som inte är yrkessjukdom iyrkesskadeförsäkringslagens mening, förbättra underlaget för åtgärder påarbetsmiljöns område. Utredningen bör i denna fråga samråda medarbetarskyddsstyrelsen, och . Ensärskild fråga som jag anser bör beröras i sammanhanget gälleryrkesskadestatistikens begränsningar beträffande personkretsen. Det ärangeläget att yrkesskadeslalistikutredningen efter samråd medarbelsmiljöutredningen lar upp och bedömer möjligheterna att ge den statistiskaredovisningen sådan inriktning att den förmedlar information beträffande iprincip samma personkrets som väntas bli omfattad av en ny lag om arbetsmiljön.Jag förordar att uppdraget för yrkesskadeslalistikutredningen vidgas även idetta hänseende. Utredningenhar - hållit sex sammanträden.Utredningens arbete beräknas pågå . 509 Kommittéer: : 15 14.Utredningen (In 1973:01) om politisk propaganda på arbetsplatser Maj:ts bemyndigande för alt undersöka undervilka förutsättningar och i vilken omfattning politisk informationsverksamhetoch propaganda förekommer pä arbetsplatser m. m. Utredningsman:Sigeman, ., forskardocent , , docent , . E., fil. , 752 20 , tel. /148316 (), . Box 512, 75120 , tel. växel018/15 54 00 (Sigeman) Särskildadirektiv har ej meddelats. Utredningenhar - hållit tolv sammanträden.Utredningen beräknas slutföra sitt arbete . 15.Utredningen (S 1973:03) angående lokaler för arbetarskyddsstyrelsen m.m. Maj:ts bemyndigande för att utarbeta förslagtill byggnadsprogram för lokaler för arbetarskyddsstyrelsen m. m.: Ordförande:Lönngren, D. , farm. dr Ledamöter:Ahlqvist, G. , avdelningschef , , avdelningschef , CarlWerner E., byråchef , , byggnadsråd Vasseur, . E.,laboratoriechef Experter:Arrhenius, N. ., docent , Bo R., professor , .,professor Sekreterare:Holmberg, Bo E. G., t.f. Särskilda direktiv har ej meddelats. Utredningen har - april 1974hållit 9 sammanträden. Utredningen har avgett betänkandet (Ds A1974:3) . Uppdraget är därmed slutfört. 16.1974 års semesterkommitté (A 1974:01) Tillkallade enligt Kungl. Maj:ts bemyndigande den 1 mars1974 för att företa en allmän översyn av semesterlagstiftningen (se Post- ochInrikes tidn. Ordförande: , H. , f.d.förbundsordförande Ledamöter: , fil. mag. , K.Bertil J., förbundssekreterare , . W., direktör , ., departementssekreterare, led. avriksdagen , P. , ombudsman , . E., direktörKarlsson, H. K. , ombudsman , , avtalssekreterare Experter: Grönwall, , departementsråd (fr.o.m. den1 ) , . Å., t.f. kansliråd , ,avdelningsdirektör , ., chefsjurist , , försäkringsdomare (t.o.m. den 27november 1974) Wikrén, R. O. , hovrättsassessor (fr.o.m. den 28 november1974) Sekreterare: , , hovrättsassessor(fr.o.m. ) Grönwall, , departementsråd (t.o.m. den 30september 1974) Lokal 13, 3 tr.. Postadress: ,Fack, 103 10 , tel. växel 763 22 94 (sekreteraren) Direktiv (anförande av statsrådet tillstatsrådsprotokollet ): 511 Kommittéer: ; 16 Denlagstadgade semestern, som enligt den första semeslerlagen utgick , har 1951 och 1963 ökat om årel. Vid sidan av förlängningen av semestern har den allmännaarbetstiden under successivt nedbringats till högst 40limmar . Arbetstagarnahar gett till känna ett fortsatt intresse av att ta ut en del avstandardhöjningen i form av ökad fritid. En viktig orsak till alt arbetstidsfrågornai dag är aktuella är också strävandena att skapa jämställdhet i samhällslivetmellan män och kvinnor. Som uttryck härför kan man se bl. a. att i sitt handlingsprogram pekat på behovet avåtgärder med inriktning på att efter hand förkorta den allmänna arbetstidentill och . Därvid har betonats bl. a. denkortare arbetsdagens betydelse för möjligheterna att förena förvärvsarbete medomsorger om barn och med andra aktiviteter av t. ex. politisk och facklignatur. En rapport om arbetstiden, som har godtagits avlandssekretarialel inom (), utmynnar i attfackföreningsrörelsens långsiktiga målsättning i arbetslidsfrågan bör vara enarbetsvecka , fördelade med . Med avseende på dennärmaste framtiden framstår emellertid enligl rapporten bl. a. en ytterligareförlängd semester och vissa andra semesterfrågor som mest angelägna. Lösningenpå spörsmålen om arbetstiden måste i huvudsak sökas efter avvägningar främsimellan olika sätt för arbetstagarna att ta ut en möjlig standardförbättring.Avvägningarna kan gälla exempelvis kontantlöne-förmåner, fritid, vissa socialaförmåner och delvis också arbetsmiljöförhållanden. Det är de fackligaorganisalionernas sak att avgöra när man vill aktualisera frågor av detta slag. LOhar i skrivelse begärt att en utredning om förlängning avden lagfästa semestern skall komma till stånd. har () gjort framställning i frågan utifrån de äldrearbetstagarnas synpunkt. Ifråga om semesterledighet gäller f. n. att många arbetstagare genom avtal ärtillförsäkrade en längre semester än . För stora grupper gäller dockden lagstadgade semestern. LO ser det som etl allmänt rättvisekrav attskillnaderna i semesterförmåner utjämnas mellan olika kategorier avlöntagare. Därvid framhålls alt många av dem som har den kortaste semestern pågrund av påfrestande arbetsförhållanden är i störst behov av en längre semester. LO:s skrivelse avser intebara semesterns längd utan även andra betydelsefulla förhållanden som rörsemesterlagstiftningen. I stor utsträckning är det också här fråga ombedömningar av samhällsekonomisk art där arbetstagarnas uttryckta prioriteringarmåste tillmätas stor vikt. a. tas upp frågorna om en lagstadgadminimisemester för i princip alla arbetstagare och om en förstärkt semesterlön.Sådana spörsmål har berörts också i TCÖ:s nyssnämnda framställning. Genomen tillkallad utredningsman pågår f. n. en översyn av vissa frågorrörande lagstiftningen om semester (semesterulredningen, S 1972:03). Enligtdirektiven skall undersökas lämpligheten av lagändringar i syfte alt nå enharmonisering med de övriga nordiska ländernas semesterlagstiftning samtklarläggas vilka lagändringar som behövs för att skall kunna ratificeraden konvention om semester (nr 132) som antogs vid internationellaarbetsorganisationens () allmänna konferens . Den pågående översynenav semesterlagstiftningen sker även med A:16 Skr 1975:4 512 hänsyntill de erfarenheter som tillämpningen av lagstiftningen i övrigt har gettupphov till sedan den trädde 1963. En viktig fråga som omfattas avutredningsuppdraget gäller semeslertätten för dellids- och korttidsanställda.Översynen innefattar också en förutsättningslös prövning av motiven för ensärlagsiiftning för dem som i sitt arbete utsätts för joniserande strålning. Medhänsyn till att grundläggande frågeställningar rörande semester nu haraktualiserats från fackligt håll, bör enligt min mening utredningsarbetetvidgas lill att omfatta en allmän översyn av semesterlagstiftningen. Samtidigtbör formerna för utredningsverksamheten ändras. Jag förordar att särskildasakkunniga tillkallas för att verkställa en sådan översyn. Bland de sakkunnigabör ingå företrädare för och för arbetsmarknadens parter. Desakkunniga bör utreda förutsättningarna att förlänga denlagstadgade semestern . Enligtden nuvarande semesterlagen (1963:114) skall semestern läggas ut i ettsammanhang, om inte överenskommelse om annan ordning träffas med arbetstagareneller semestern är längre än . I sisinämnda fall får semesternförläggas till två perioder, av vilka den ena skall utgöra minst fyra veckor.Olika förslag rörande uttag av en femte semestervecka har nämnts i debatten.Bl. a. har fört fram tanken på attarbetstagaren bör har möjlighet att spara en intjänad femte semestervecka längre tids sammanhängande ledighet. De sakkunniga bör undersöka olikalösningar med avseende på utformningen av en fem-veckorssemester. I anslutninghärtill bör hela frågan övervägas om att förbättra arbetstagarnas möjlighelertill inflytande när det gäller semesterförläggningen. Enligtnuvarande lag har arbetstagare rätt att få semester med lön på grund av och iviss schematisk relation till det arbete som han under ett kalenderår(kvalifikationsår) har utfört för arbetsgivarens räkning. Semestern skall ominle annat avtalas utgå under årel efter kvalifikations-året. Dennagrundläggande konstruktion medför att full semester är garanterad den som haftarbete, främst heltidsarbete, hos arbetsgivaren under i stort sett hela kvalifikationsåret.Däremot kan den gällande ordningen under vissa omständigheter leda till starktbegränsade semesterförmåner eller inga semesterförmåner alls för särskildagrupper på arbetsmarknaden. I samband med semesterutredningens direktiv harredan nämnts de deltids- och korttidsanställda. Det finns emellertid ocksåprobelm för ny- och återinträdande på arbetsmarknaden. Dessa kan, om de inteavtalsvägen uppnår ett bättre läge, få vänta avsevärd tid innan de kommer iåtnjutande av semesterförmåner. Vidare kan arbetstagare, som bytt anställning,under samma förutsättning gå miste om semesterledighet ianslutning till övergången. Sådanabegränsningar i semestertätten som här har nämnts kan från skildautgångspunkter te sig oriktiga. Den gällande semesterregleringen som delvisbygger på förhållanden och bedömningar som låg till grund årssemesterlagar lider i vissa avseenden av en stelhet som gör attbestämmelserna inte fungerar genomgående tillfredsställande. Den ökade rörlighetenoch förhållandena i övrigt på arbetsmarknaden har bidragittill atl framhäva dessa nackdelar. En viktig uppgift för de sakkunniga blirdärför att närmare undersöka behovet av och möjligheterna att förbättrasemesterrätten för olika kategorier av arbetstagare som med gällande reglerinte får semesterförmåner som svarar mot 513 Kommittéer: : 17 vadde enligt nu rådande allmän uppfattning bör ha. Utredningen bör överväga enårlig minimisemester för i princip alla arbetstagare. En annan möjlighet somkan bidra lill att lösa vissa problem och därför kan behöva undersökas närmareär att ändra kvalifikalionsåret så att det sammanfaller med semesteråret. Dennaordning gäller redan för statliga och vissa andra tjänstemän enliglkollektivavtal. Utgångspunktenför reglerna om semesterlön i semesterlagen är att arbetstagaren undersemestern skall bibehållas vid de inkomster som han annars erhåller för sittarbete hos arbetsgivaren. Det är självfallet en förutsättning förarbetstagarens möjligheter att utnyttja rätten till semesterledighet att haninte behöver avstå från sin normala inkomst . Syftet medsemesterledigheten är emellertid inte enbart att tillgodose arbetstagarensbehov av vila. För att fritiden skall kunna upplevas som meningsfull måstesemestern kunna utnyttjas till rekreation och avkoppling. Många arbetstagarehar goda möjligheter att använda semestern på elt tillfredsställandesätt. Andra arbetstagare måste dock fortfarande avstå från detta av ekonomiskaskäl. LO har aktualiserat tanken på en förstärkt semesterlön. De sakkunniga börkunna närmare kartlägga behovet av att förbättra arbetstagarnas ekonomiskamöjligheter att utnyttja semesterledigheten. Frågan om förstärkning avsemesterlönen skall dock ses i ett mera allmänt lönepolitiskt sammanhang ochfår i enlighet med praxis i lönefrågor i vanlig ordning tas upp vid förhandlingmellan arbetsmarknadens parter. Liksomhittills bör arbetsgivarna svara för kostnaderna för semesterlön och annansemestergottgörelse. En utvidgning av semesterförmånerna efter de linjer somhar berörts i det föregående kan dock kräva förändringar iutbelalningsordnirtgen. Vid den prövning som de sakkunniga i så fall kommer inpå kan de erfarenheter som finns av system med semesterkassor behövaundersökas. Deuppgifter som framgår av semesterutredningens direktiv bör tas över av desakkunniga. Vad gäller internordisk harmonisering av lagstiftningen börinriktningen fortsättningsvis vara oförändrad så långt del är möjligt medhänsyn till de nya utgångspunkter för utredningsarbetet som har nämnts i detföregående. De sakkunniga bör söka inhämta upplysningar om och hålla kontaktmed reformsträvandena på semesterområdet i de andra nordiska länderna. Även erfarenheleroch bedömningar på del internationella fältet i övrigl kan vara av intresse. Utövervad jag här har berört bör det stå de sakkunniga fritt att ta upp sådanaspörsmål som aktualiseras under arbetets gång och som faller inom ramen för enallmän översyn av semesterlagstiftningen. Utredningsarbetet bör bedrivasskyndsamt. Kommitténhar hållit fem sammanträden. har i studiesyfte besökt och . Kommittén beräknasslutföra sitt arbeie . 17.Sysselsättningsutredningen (A 1974:02) Maj:ts bemyndigande för att utreda frågan om denlångsiktiga sysselsättningspolitiken (se Post- och Inrikes tidn. den 26 mars1974): A:17 Skr 1975:4 514 Ordförande:Sandberg, ., förbundsordförande Ledamöter:Beckius, , kanslichef , G. , förbundsdirektör ,, utredningschef , , lantbrukare, led. av riksdagenEriksson, B. , direktör , , docent , ., fil.kand., led. av Meidner, ., fil. , sekreterare, led. av , L. , professor , K.Bertil, generaldirektör , Hans E., direktörsassistent , , partisekreterare, led. av , ., ombudsman, led.av Åsling, ., lantbrukare, led. av , ,förste ombudsman H., civilekonom (fr.o.m. ) Almryd,Hans G. B., pol. mag. (fr.o.m. ) , ,förbundsordförande (fr.o.m. t.o.m. ) Breidensjö,, ombudsman (fr.o.m. ) , . R., bitr.direktör (fr.o.m. den 24 sepiember 1974) , ., kansliskrivare (fr.o.m.den 24 september 1974) Daimar, , fru (fr.o.m. ), G. , landstingsråd (fr.o.m. ) , StigG. E., agronom (fr.o.m. ) , ., fru(fr.o.m. ) Hjelmkvist, . R., kansliråd (fr.o.m. den24 sepiember 1974) , , fru (fr.o.m. ), ., fru (fr.o.m. ) , ,fru (fr.o.m. den 24 sepiember 1974) Kahlin, . G., direktör (fr.o.m. den24 ) , E. , departementsråd (fr.o.m. den 24 september1974) , , t.f. statssekreterare (fr.o.m. t.o.m.den 14 oktober 1974) Leimar,A. ., avdelningsdirektör (fr.o.m. ) , GullanB. K., ulredningsassislent (fr.o.m. den 15oktober 1974) , ,andre förbundsordförande (fr.o.m. ) , ., utredningssekreterare (fr.o.m. den 24september 1974) , , verkställande direktör(fr.o.m. den 15 , A. , ombudsman (fr.o.m. den 24 september1974) , ., laboratoriebiträde (fr.o.m. den 15oktober 1974) , ., ombudsman (fr.o.m. den 24 september1974) , ., generaldirektör (fr.o.m. den 24september 1974) Platin, , utredningssekreterare (fr.o.m. den 24september 1974) , Bo I. K., f.d. förbundsordförande (fr.o.m. den24 september , G. ., avdelningschef (fr.o.m. den 24september 1974) Axel, avdelningschef (fr.o.m. den 24september 1974) , ., utredningschef (fr.o.m. den 15 oktober1974) , , departementsråd (fr.o.m. den 24september 1974) Wiilén, S. (), förskollärare (fr.o.m. den24 september , S. 1. , sjuksköterska (fr.o.m. den 24september 1974) , , direktör (fr.o.m. den 24 sepiember1974) , ., departementssekreterare (fr.o.m. den 24 Östlundh, , departementsråd (fr.o.m. den 24september 1974) Sekreterare: , ., sekreterare (fr.o.m. den1 ) sekreterare: , K. , byrådirektör(fr.o.m. ) , ., förste forskningssekreterare(fr.o.m. ) , ., byrådirektör (fr.o.m. den 24september 1974) , ., departementssekreterare (fr.o.m. den 1november 1974) , ., kanslisekreterare (fr.o.m. den 24september 1974) Guteland, A. , fil. lic. (fr.o.m. ), ., departementssekreterare (fr.o.m. den ) Lokal: , 4 tr., 111 51 , tel.växel 763 1000 Direktiv (anförande av statsrådet tillstatsrådsprotokollet ): Arbetets värde för individ och samhälle Arbetet och dess villkor formar en väsentlig del avmänniskans liv. Arbetet är ett medel för att skapa en god materiellförsörjning. Men arbelel har också elt egenvärde som en väg till socialgemenskap. Arbetet svarar mot grundläggnade mänskliga behov att utveckla och berikatillvaron. A:17 Skr 1975:4 516 Arbetetsvillkor bestämmer många andra fundamentala villkor för individen. Materiellaomständigheter, hälsa, fritidsmöjligheler, delaktighet i politiskt och fackligtarbete, familje- och bostadsförhållanden alla dessa faktorer är i varierandegrad förbundna med de villkor som råder i arbetslivet. Godasysselsäilningsförhållanden innebär aktivt dellagande i samhällsprocessen ochen allmänt stabil livssituation. Arbetslöshet kan omvänt leda lill minskadsjälvkänsla och försämrad ekonomisk situation. Detta kan i sin tur ledatill ytterligare svårigheter att komma lillbaka till arbetslivet. Rätten tillarbete måste därför vara en avgörande utgångspunkt för det poliliskareformarbetet. Ävenför samhället som helhet är individens dellagande i arbetslivet av avgörandebetydelse. Etl samhälle med full sysselsättning skapar bestående produktivavärden och kan garantera människorna välfärd. I ett samhälle som accepterararbetslöshet uppslår slora materiella och sociala klyftor med isolering ochfrämlingskap mellan olika grupper som följd. Varje annan samhällsordning änden, som bygger på den fulla sysselsättningen, betyder att levnadsbetingelsernaförkrymps och att mänskliga resurser förslösas. Såvälrälten till arbete som villkoren i arbetslivet är centrala områden för politiskverksamhei. Om människan inte kan påverka utformningen av och innehållet i sittarbete, upplevs arbetet som ett tvång att på andras villkor möjliggöra den egnaförsörjningen. Därför är del ett nödvändigt krav, att de arbelande själva skallha inflytande på utformningen av sina arbetsvillkor, sin arbetsuppgift ocharbetsmiljö, om arbetet skall ges mening och kunna berika människorna. 2.Samhällets växande ansvar för sysselsättidngen Utifråndenna syn på arbetets roll för den enskilde och samhället har statsmakternalagit ett växande ansvar för åtgärder, som ger sysselsättning åt en ökandeandel av personer i aktiv ålder. Strävan har varit att utjämna sociala ochekonomiska skillnader mellan individer, grupper och regioner. Krspolitikeni början av 1930-lalet innebar genombrottet för en aktivsysselsättningspolitik. Efterhand kom en bred ipinion att accepterauppfattninge, att staten aktivt skall ingripa i det ekonomiska livet för attbekämpa arbetslösheten. Parallelltmed att arbetsmaknadsförhållandena förbättrades växte ambitionerna alt beredaarbete åt fler och all finna vägar att förena full sysselsättning meden balanserad ekonomisk utveckling. I betänkande Fackföreningsrörelsenocb den fulla sysselsättningen (1951) hävdades, atl den ekonomiska politikenmed generella medel inle ensam kunde lösa målkonflikten mellan fullsysselsättningoch stabilt penningvärde. Idet regeringsförslag, som låg till grund för beslut om riktlinjernaför arbetsmarknadspolitiken (prop. 1966:52, SU 1966:107, rskr 1966:251),underströks 'att arbetsmarknadspolitiken utgör... en viktig gren av denekonomiska politiken. Dess mål är att åstadkomma och bevara full, produktiv ochfritt vald sysselsättning. Detta mål nås inte en gång för alla. Fullsysselsättning kan tryggas endast genom åtgärder, som ständigl anpassas tillsituationens krav. Ambitionerna att ge medborgarna möjlighet till meningsfullsysselsättning har vuxit och ansträngningarna måste ökas ytterligare.' 517 Kommittéer: : 17 Under1960-talet utvecklades de arbetsmarknadspolitiska medlen i flera olikariktningar och gavs starkt ökade resurser. Stöd till såväl geografisk somyrkesmässig rörlighet arbetsmarknadsutbildning, flyttnings- och startbidrag fick en betydande roll tillsammans med skyddad sysselsättning och mertraditionella arbetslöshelsbekämpande åtgärder som beredskapsarbeten. Tillgrund för denna politik låg en strävan all öka valmöjligheterna för människornapå arbetsmarknaden och alt underlätta rekryteringen till förelag medstabil sysselsättning och god lönebetalningsförmåga. Undersenare år har ambitionerna i arbetsmarknadspolitiken ytterligare höjts. Det harinte enbart gällt att bereda sysselsättning ål dem, som öppet efterfrågatarbete. Strävan har också varit att förändra stualionen för dem, som varit doltarbetslösa. Även på andra sätt hararbetsmarknadspolitiken fått en mer genomgripande karaktär. En rad åtgärderhar sålunda vidtagits förattfåföretagen att anpassa sin efterfrågan, så attdenna bättre stämmer med de arbetandes förutsättningar i stället för atlensidigt kräva en anpassning hos de arbetssökande.