prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — vid i anför attföratsättningama för ARK:s lagförslag i viss mån har rabbats genom att dennuvarande konstruktionen i lagen har behållits vid avskaffandet avämbetsansvaret. Samma påpekande görs av , som också anför attskillnaden mellan förbud mot avtal och ogiltighet av avtal synes vara hårfin.Eftersom den föreslagna regeln dessutom torde leda tUl ett mera kompliceratförvaltningsförfarande med störte risker för missförstånd och gränsproblem,instämmer i reservationen. Både ochLandstingsförbundet anser att den nuvarande lagkonstraktionen bör behållas. SAV delar reservantens uppfattning att den föreslagna lagkonstraktionen kanmedföra komplikationer och motsättningar i förhandlingsarbetet genom attavtals- och förhandlingsrätten inte som skulle vara begränsad till frågorsom förhandlingsparterna vid förhandlingstillfället vet att de förfogar över.SAV menar också att om det anses lämpligt att tvister rörande frågor som äravtalsförbjudna i sak skall handläggas på samma sätt som övriga tvister, såtorde detta kunna genomföras utan att en formell avtalsbestämmelse täcker dessafrågor. SÖ kan för sin del inte finna annat än att den föreslagnakonstruktionen med en ogiltighetsregel är teoretiskt svårgripbar och till sinakonsekvenser tvivelaktig. Ätt i avtalsbarheten i princip inrymma frågor somparterna faktiskt inte förfogar över synes SÖ vara en onödig eftergift åt ettteoretiskt betraktelsesätt vilken komplicerar den praktiska verkligheten.Konstraktionen kan förutses leda tiU svårigheter i förhandlingsverksamheten ochinföra ett osäkerhetsmoment i rådande avtalstUlstånd. Arbetsgivaren kan enligtSÖ:s mening bli nödgad att när som helst göra gällande att viss bestämmelse igällande avtal skall anses ogUtig, t. ex. på grand av beslutad ändring iverksamheten. SÖ, som anser alt den nuvarande konstraktionen ger bättreföratsättningar för att skapa klarhet om gränser för det avtalsbara området,ansluter sig tiU reservationen på denna punkt. Ett par remissinstanser diskuterar vissa särskildafrågor med anknytning tiU frågan om lagkonstraktionen. AD pekar liksom ARK påatt den grundregel som ligger bakom den nuvarande konstraktionen av 3 § StjL 1975/76:105 Bilaga 2 48 hängersamman också med regleringen i 10 § av statstjänstemännens arbets- ochlydnadsplikt. Ett fasthållande vid det nuvarande betraktelsesättet på detoffenfliga anställningsförhållandet synes enligt AD i konsekvensens namn krävaatt lagstiftningen om arbets- och lydnadspUkten inom det avtalsförbjudnaområdet kvarstår oförändrad. Enligt JK skall statliga och kommunala organ intebehöva föra talan inför AD för att få garantier för att den offentligaverksamheten skall kunna upprätthåUas och inte heller ha att vid sådan tvistinför AD vara nödsakade att bevisa att en viss verksamhet eller åtgärd åliggermyndighet. Det synes JK vara tUlfyllest att, såsom stadgas i 52 § StjL,parterna har möjlighet att vid tvist inom det avtalsförbjudna området ta uppöverläggningar med varandra. SO pekar också på att enligt ARK:s förslag mycketstora krav måste ställas på arbetsgivarens bevisning, om han vUl åberopaogiltighetsregeln. hävdar att det är en tung bevisbördasom enligt förslaget läggs på kommunerna. Det torde finnas många frågor somklart hör samman med "myndighets verksamhet" men där det är svårt attförebringa bevisning om att det föreligger avgörande hinder för verksamhetensbedrivande. Förbundet hävdar också att konmiunema måste ha tolkningsföreträde ifråga om myndighets verksamhet. I anledning av förslaget att tvister om detavtalsbara områdets avgränsning skall prövas av AD anför förbundet att andramöjligheter att lösa sådana tvister måste undersökas. menaratt omfattningen av myndighels verksamhet inte kan få bli ett bevisbördeproblempå det sätt ARK föreslår och att arbetsgivaren måste ha tolkningsföreträde.Däremot stryker /SR under att den part som hävdar att en vissavtalsbestämmelse skall omfattas av den föreslagna ogUtighetsregeln ocksåskall bära bevisbördan i tvist om regelns tUlämpning. Liksom reservantenAldestam förutsätter generaltullstyrelsen att tvister i avtalsförbjudna frågor,som rör arbetstagares förhållande till arbetsgivaren, skall styras tUl AD. Styrelsenanser också att begränsningen i förhandlingsrätten så långt det är möjligt börkompenseras med en överläggningsrätt och enöverläggningsskyldighet. Vid utformningen av bestämmelser därom kan enligtstyrelsen den av ARK förordade lydelsen av 12 och 13 §§ FKL tjäna tillledning. Lantbruksstyrelsen ansluter sig i fråga om prövningen av tvister omdet avtalsbara områdets avgränsning m. m. tUl reservationen. SJ föreställer sigatt den föreslagna lagtexten innefattar förbehåll för statens beslut i fråga omverksamheten bara i materieUt hänseende och således inte omfattar bestämmelserom formerna för sådana beslut. Är denna iakttagelse riktig, så vUl SJ härtiUanmärka att den statliga beslutsmekanismens utformning och funktion utgör enallmänt medborgerlig angelägenhet och därför hittUls inte ansetts böraunderkastas arbetsrättsUg reglering. avstyrker ARK:s förslag ifråga om skadestånd för brott mot koUektivavtal, eftersom en sådan påföljd isammanhanget ter sig verklighets- Prop.1915/16:105 Bilaga 2 49 främmande.Ett sådant tillvägagångssätt bör enligt hovrättens mening inte tillämpas på denoffentliga sektom, i synnerhet inte när det gäller tvingande lagbestämmelsersom avser att skydda intressen utanför förhållandet mellan arbetsgivare ocharbetstagare. Flera remissinstanser, däribland ,, arbetarskyddsstyrelsen och i Stockholmslän, anser att frågan om förbud och ogiltighetsregel kräver ytterligarebearbetning och utredning. Fråga har uppkommit om gränsen mellan lag ochförordning på KtjS område. Enligtnuvarande ordning upptar KtjL i dess lydelse fr. o. m. motsvarighettiU föreskrifterna i StjL bara i fråga om KtjL:s tiUämpnmgsområde (1 §), avtalstillämpningsområde och avtalsförbud (2 §), arbetskonflikter (35 §§) ochsärskUd överläggning (7 §). Andra frågor på det kommunala området m. m. lämnasi KtjL över för reglering i annan offentligrättslig ordning resp. förreglering i avtal. Detta gäller också sådana offentliga tjänster som varken ärstatliga eller rent kommunala, t. ex. vissa tjänster hos aUmänförsäkringskassa. I praktiken har regleringen av de egentiigakommunaltjänstemännens arbets- och anställningsvUlkor i viss utsträckning skettgenom tjänstereglementen, som antas ensidigt av arbetsgivaren men som grundaspå överläggningar och överenskommelser som står förhandlingar och kollektivavtalnära (jfr prop. 1965: 60 s. 118 och 119). Förden del av det icke-statliga tjänstemannaområdet som är statiigt lönereglerad främst det kommunala skolområdet finns bl. a. i KtjS motsvarigheter tUlövriga föreskrifter i StjL. KtjS innehåller dessutom föreskrifter som svararmot dem i StjS. Det innebär att för lärare m. fl. gäller en offentligrättsligreglering med i huvudsak samma avgränsning av avtalsområdet och innehåll iövrigt som den reglering som gäller för statstjänstemän. Men många frågor, somför statstjänstemännens del regleras i lag, regleras alltså för lärarna m. fl.i stället i administrativ författning. KtjS omfattar efter regeringens förordnandeoffentliga tjänster av skilda slag och vid olika myndigheter och inrättnmgar.Som exempel på regeringsbeslut, varigenom KtjS helt eUer delvis har gjortstUlämplig, kan nämnas förordnanden angående viss personal vid och vid intemationella fredsforskningsinstitut, 1§ kungörelsen (1967: 87) med vissa bestämmelser om tjänstemän hos allmänförsäkringskassa (1 § ändrad : 463), 15 § stadgan (1968: 146)angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda (stadgan 4 1975/76.1 saml. 1975/76:105 Bilaga 2 50 omtryckt1972:456, 15 § ändrad : 1152), förordnande angåendeMargarethahemmet, förordnande i regleringsbrev angående tjänsteman hosStiftelsen och hös Stiftelsen , 23 §privatskolförordningen (1967: 270, 23 § ändrad senast 1975:454), 5a §folkhögskoleförordningen (1958:478, 5a § ändrad : 398), 10 kap. 4 §skolförordningen (10 kap. 4 § ändrad : 269), 54 § förordningen omkommunal och staflig vuxenutbildning (54 § ändrad : 362), 2 a §kyrkomusikerstadgan (1950: 375, 2 a § ändrad : 1193), 16 a § stadgan(1961: 210) för elevhem inom det obligatoriska skolväsendet (16 a § ändradsenast 1975: 1200), 2 § förordningen med vissa bestämmelser om anställning sompräst (2 § ändrad : 957), 7 § förordningen (1975: 337) om tjänstersom lärare vid skolväsendet i kommun, förordnanden angående tjänstemän hosSvenska språknämnden och hos samt 1 § reglementet(1960: 322) för skogsvårdsstyrelserna (1 § ändrad : 855). Det kannämnas att vissa föreskrifter i KtjS är undantagna i de författningar som rörskolan och kyrkan, främst de som rör tjänstetillsättning och vikariat. Istället har särskUda bestämmelser härom tagits in i resp. författning.Exempelvis i skolförordningen sägs dessutom att KtjS i övrigt skall gälla"på det sätt som följer" av förordningen. Detta innebär givetvis enbetydelsefull inskränkning i KtjS tillähiplighet. ARK sätter i fråga, om det inte är motiverat atttydligare än f. n. göra klart att alla frågor, som reglefas i KtjS och som harmotsvarighet i StjL, skaU höra till det avtalsförbjudna området (SOU 1975:1 s.670). Vissa av dessa frågor, t. ex. frågan om rätten att ha bisysslor (16 §KtjS), faUer utanför punkten c i 2 § KtjL och kan enligt ARK inte heUer utanvidare fogas in under avtalsförbudet i fråga om myndighets verksamhet (punktenb i samma lagrum). Ett klarläggande kunde nås genom att föra överföreskrifterna i fråga från KtjS till lag. ARK riktar vidare principiellainvändningar, delvis av statsrättsUg natur, mot den nuvarande lagstiftningsteknikenpå KtjS område. I betänkandet föreslås därför att ett antalföreskrifter i KtjS förs över tiU KtjL. Därvid skaU enligt förslaget dock sestill att dessa föreskrifter liksom f. n. bara omfattar sådana statiigtlönereglerade tjänster beträffande vUka regeringen har meddelat förordnande omföreskrifternas tUlämpnmg (1 § KtjS, förslaget till 1 § första stycket andrapunkten KtjL). Därmed åsyftas, som framgår av väd har sagts, lärartjänsternam. I fråga om dessa tjänster skall sålunda KtjL enligt ARK:s förslag tiUstora delar svara mot StjL. På motsvarande sätt skäll återstående föreskrifteri KtjS svara mot StjS. Detta skall gäUa även vid ett genomförande av förslageti de avsnitt som innebär att åtskiUiga para- 1975/76:105 Bilaga2 51 graferi nuvarande StjL och KtjS skall upphävas och att en paragraf i StjL (8 §) skaUföras över tiU StjS. ARK har dock inte ansett sig böra föreslå någongemensam lagstiftning för statliga, kommunala och andra offentliga tjänstemäneller andra arbetstagare. Under remissbehandlingen har de nu upptagnalagtekniska frågoma i motsats tUl frågan om konstruktionen av 3 § StjL resp.2 § KtjL uppmärksammats bara i mycket begränsad mån. Detta har skett i anslutningtUl de särskilda bestämmelsema. Yttrandena i denna del redovisas därförsenare. Någon allmän erinran mot förslaget har således inte gjorts. 5.1 Rätt tillavtalsförhandling och annan förhandling Enligt4 § FFL äger arbetsgivare eller förening av arbetsgivare, på den ena sidan,samt förening av arbetstagare, på den andra sidan, påkalla förhandling rörandereglering av anstäUningsvUlkoren ävensom rörande förhållandet i övrigt mellanarbetsgivare och arbetstagare. Påkallas förhandling är motparten skyldig attträda i förhandling i frågan. I FFL görs inte något undantag härvidlag för detoffentliga området. Förhandlingsrätten omfattar inte frågor som träffas avavtalsförbudet i 3 § StjL eller 2 § KtjL (SOU 1965: 60 s. 116, jfr avsnitt 4).Den offentiige arbetsgivaren har i sådana frågor en ovillkorlig rätt attbesluta om och genomföra de åtgärder han finner lämpliga, utan att han förstbehöver träda i förhandling med arbetstagarsidan. Uppkommermellan den offentiige arbetsgivaren och arbetstagarför-enmg tvist om viss frågaomfattas av förhandlingsrätten eller inte, kan frågan enligt 6 § andra stycketlagen (1920: 245) om medling i arbetstvister (6 § ändrad : 507)underställas AD:s prövning efter anmälan av förlikningsman. Finner AD attfrågan är förhandlingsbar, kan domstolen förelägga och utdöma vite förföfhandlingsvägran. Part kan också väcka talan inför AD med yrkande omfastställelse av förhandlingsskyldighetens omfattning. Någon talan om fullgörandeav förhandlingsskyldigheten är däremot inte möjlig f. n., om annat inte följerav kollektivavtal. ARK föreslår att förening på endera arbetsgivar-eller arbetstagarsidan skall ha rätt att påkalla förhandling med förening påmotsidan rörande viUkor varom koUektivavtal kan träffas eller eljest rörandeförhål- Prop.1975/76:105 Bilaga 2 52 landesom avses med FKL. Sådan rätt skall tUlkomma förening av arbetstagare även iförhållande tUl arbetsgivare, hos vilken medlem i föreningen är eller varitarbetstagare, liksom arbetsgivare i förhållande tUl sådan förenmg (11 § FKL).KoUektivavtal skall enligt förslaget kimna träffas om vUlkor rörande arbetetoch lön eller annan ersättning härför samt vUlkor i övrigt rörande förhåUandetmellan arbetsgivare och arbetstagare (20 § FKL). ARK föreslår vidare attarbetsgivare som är bunden av kollektivavtal skaU vara skyldig att förhandlamed lokal sammanslutning av arbetstagare som påkaUar sådan förhandling även ifråga som arbetsgivaren enligt avtal äger slutligen bestämma över. Därvid skallarbetsgivaren vara skyldig att avvakta med beslut eller annan åtgärd i frågantUls förhandlingen har slutförts, om sådant uppskov skäligen kan krävas avhonom (12 § FKL). Iakttar inte arbetsgivaren sin uppskovsskyldighet, inträderenligt förslaget skadeståndsansvar (45 §). Avser arbetsgivaren alt fatta besluteller eljest vidtaga åtgärd som medför viktigare förändring av drifts- ellerarbetsförhåUandena eller av anställningsförhållandena i övrigt, skall hanenligt förslaget vara skyldig att själv ta initiativet tUl lokal förhandlinginnan åtgärder vidtages (s. k. primär förhandlingsskyldighet, 13 § FKL). Idessa frågor föreslås arbetsgivarens uppskovsplikt vara absolut. Skulle vid förhandling enligt 12 eller 13 § FKL bliklart att förhandlingsfrågan är av rättslvists natur, kan parterna övergå tillfackliga förhandlingar enligt 11 §. I dessa fall föreligger inte enligtförslaget någon uppskovsskyldighet (SOU 1975: 1 s. 291). I den reservation som avgetts av ledamöternaEdlund, och (LO/TCO-reservationen) föreslås att områdetför den primära förhandlingsskyldigheten skall utvidgas och att vid oenighetmeUan de lokala parterna förhandlingsfrågor skall kunna lyftas upp tUl centralförhandling. Uppskovsskyldigheten bör enUgt reservationen gälla generellt vidalla slags förhandlingar och det bör i sista hand ankomma på arbetstagarsidanatt avgöra om beslut skall anstå eller inte. Enligt ARK bör reglema i 1113 §§ FKL i principviima tiUämpning fullt ut även för den offenfliga sektoms del (SOU 1975:1 s.674). Syftet med den vidgade avtalsfriheten enligt FKL är enligt ARK att inomdenna sektor möjliggöra samma på förhandlingar och avtal byggda system somenligt förslaget skall kunna utnyttjas inom den privata sektom. Några rättsligaskäl synes inte kunna åberopas mot att den nya förhandlingsrätten får instegpå det offentliga tjänstemannaområdet. En annan sak är att det för t. ex. denståtlige arbetsgivaren kan uppstå praktiska problem när lokala förhandlmgarenligt de nya reglema i 12 och 13 §§ skall fullgöras, t. ex. i frågor som rörarbetets ledning eUer fördelning. Dessa problem, som inrymmer bl. a. frågan ombehovet av decentraU-sering av förhandlingsverksamheten m. m., är emellertidenligt ARK sådana som får antagas bli lösta i samråd med vederbörande fackligaorganisationer. Prop.1975/76:105 Bilaga 2 53 ARK gör också en del mera principieUa övervägandenför den offentliga sektoms del. ARK konstaterar att den offentiigearbetsgivaren inte har förhandlingsskyldighet i de frågor som omfattas avavtalsförbudet i 3 § StjL eller 2 § KtjL. Genom att det avtalsförbjudna områdetenligt förslaget tUl ändring i de nämnda lagama kommer att avsevärt begränsaskommer utrymmet för tillämpningen av förhandlingsrätten automatiskt att vidgasi motsvarande mån. Om man följer ARK:s förslag att byta ut konstraktionen medavtalsförbud i tjänstemannalagama mot en OgUtighetsregel (jfr avsnitt 4.3),inträder enligt ARK ytterligare en utvidgning av förhandlingsrättensomfattning. Givetvismåste, menar ARK, den offentiige arbetsgivaren ha rätt att avböja förhandlingsom åsyftar att nå ett avtal som strider mot en tvingande regel i StjL ellerKtjL. Detsamma gäller, fortsätter ARK, helt naturligt tvingande lagstiftnmgsom äger tillämpning på den privata arbetsmarknaden. En facklig organisationtorde enligt ARK inte vara tvungen att ställa upp tUl förhandlingar som åsyftaratt nå avtal om t. ex. kortare semestertid än den som stadgas i den häratinnantvingande semesterlagen. Däremot medför den nya konstraktionen med en enkelogiltighetsregel inte någon begränsning av den offentiige arbetsgivarens förhandlingsskyldighet,när fråga uppkommer om han på rätt sätt tillämpat en tvingande bestämmelse itjänstemannalagstiftningen. Detsamma gäller tvist om tillämpningen av t. ex. deuppsägningsregler i LAS tiU vUka 29 § StjL hänvisar. Även beträffande sådantvist kommer förhandlingsskyldighet att föreligga, menar ARK. Avsikten synesdock inte vara att denna förhandlingsskyldighet skall avse avtalsförhandlingenligt 11 § FKL utan bara förhandling enligt 12 eUer 13 § FKL. ARKslår vidare fast att utbytet av avtalsförbud mot en ogiltighetsregel i och försig inte medför att den offentiige arbetsgivaren får förhandlingsskyldighetvid utövandet av rätten enligt 3 § StjL eller 2 § KtjL att bestämma övermyndighets verksamhet. Från allmänna statsrättsliga utgångspunkter skulle detockså te sig främmande, om eller regeringen skulle vara underkastadförhandlingsskyldighet innan den fattade beslut som enUgt gmndlagen ankommerpå den att avgöra. Teoretiskt gör sig samma synsätt gällande även när denämnda högsta statsorganen genom delegering som alltid kan återkallas överlämnat beslutanderätten tiU underordnad myndighet. Det anförda äger enligtARK tillämpning även i fråga om de kommunala församlingamas beslutanderätt.Eftersom den nya förhandlingsskyldigheten enligt 12 och 13 §§ FKL tar sikteäven på frågor beträffande vUka arbetsgivaren har att fatta beslut, vare sighan hör hemma inom den enskilda eller inom den offentUga sektom, kommeremellertid de nya förhandlingsrättsreglema i FKL formellt att omfatta även defrån avtalsområdet undantagna frågoma om myndighets verksamhet. Med hänsynhärtill föreslår ARK 1975/76:105 Bilaga2 54 attbestämmelsema i 1113 §§ FKL inte skall gälla i fråga som omfattas avavtalsförbudet i 3 § StjL och 2 § KtjL. I 1416 §§ FKL föreslås vissa regler om påkallandeav förhandling, skyldighet att instäUa sig vid sådan förhandling m. m. och rätttiU ledighet för att deltaga i förhandling. I denna del hänvisas tiU bU. 1(avsnitt 4.2). Ifråga om informationsplikten på det offentliga området finns anledningatt återkomma i följande avsnitt. RemissutfaUet i fråga om ARK:s förslag omförhandlingsrättens utformning på den offentliga sektorn har inte varitentydigt. Visserligen sätts syftet med förslaget att så långt möjligtgenomföra samma regler på det offentliga som på det privata området inteifråga av någon instans. SAV sätter däremot ifråga om inte statstjänstemännensmed- . bestämmande i stället borde kunna utformas så att beslutsprocessen hosmyndighetema blir mindre omständlig och personalkrävande än vad som skullefölja av ett genomförande till alla delar av ARK:s förslag. SAV erinrar om departiella reformer på den statliga sektom som genomförts successivt undersenare år och den försöksverksamhet som förekomnut i olika personalpolitiska frågor.SAV pekar på möjligheten att genom fortsatta partiella reformer och fortsattförsöksverksamhet och med beaktande av de särskilda förhållandena inom denstatliga sektom finna former för ett medinflytande för de statligt anstäUda somsvarar mot vad som kan komma att råda inom andra delar av arbetsmarknaden. Deanställdas organisationer vill i allmänhet gå längre i försöken att öka deanställdas möjligheter att vinna inflytande över sina anställnings- ocharbetsförhållanden. i understryker för sindel det angelägna i att löntagama får ett vidgat medinflytande i frågor som rörderas anställnmgsförhållanden. sätter dock i fråga om den nyaförhandlingsrätten i praktiken tillför arbetstagarsidan något mer än en vagtutformad rätt till samråd. Försvarets civilförvaltning menar att förslaget fåranses ligga i linje med de anspråk som den enskUde arbetstagaren numeraställer på arbetslivet. Om statUga myndigheter i sin personalrekrytering skallkunna konkurrera med företag inom det privata näringslivet på någorlunda likavHlkor, är det därför av stor vikt att den offenfliga sektorn tillvaratar ochutvecklar de nya krav och förväntningar som ställs på en moderaarbetsorganisation. Enligt civUför-valtningens mening skapar ARK:s förslagmöjligheter härtUl. CivUför-valtningen pekar dock på att det gäUer enramlagstiftning, vars reeUa innehåll kommer att utformas i kommandekollektivavtal. Det möter därför svårigheter att i alla delar överblicka vadlagförslaget kommer att innebära i praktisk tUlämpning, menarcivilförvaltningen. Även ÖB ställer sig i princip bakom tanken på ett vidgatlokalt inflytande för de an- Prop.1975/76:105 Bilaga 2 55 stäUda.Denna uppfattning har redan kommit tUl uttryck i försvarets planerings- ochekonomisystem, framhåUer ÖB. PostverketframhåUer att det föreslagna laginnehåUet i 12 och 13 §§ FKL för postverketsdel inte kommer att på något avgörande sätt ändra de nuvarande förhållandena.Genom den policy med hög samrådsfrekvens som utvecklats kommer dessa nyaskyldigheter för arbetsgivaren alt i praktiken nära svara mot det nuvarandeöverläggningsförfarandet. Verket delar ARK:s uppfattning om den primäraförhandlingsskyldighetens omfattning. Även menar attden ordning med samråd som föreslås i 13 § FKL iakttas . På detkommunala området sker således inte någon väsenflig förändring i anställningsförhållandenautan att hänsyn tas till de anställdas synpunkter. Förbundet finner detsjälvklart att dessa synpunkter bör utgöra del av beslutsunderlaget vidviktigare förändringar rörande arbetsförhållandena. RRV pekar på attbestämmelsema i 1113 §§ FKL har fått en central ställning i förslaget. Genomreglerna om förhandlingsrättens innebörd och omfattning har ARK velattiUförsäkra arbetstagarsidan ett inflytande över beslutsprocessen i företag ochmyndigheter. Häremot finns enligt RRV ingenting att invända i och för sig. Dekonkreta bestämmelser som ARK föreslagit innehåller emellertid vissaoklarheter som RRV anser vara en följd av ARK:s uttalanden i motiven till ifrågavarandestadganden. Dessa oklarheter bör undanröjas i det fortsatta arbetet pålagförslaget, framhåller RRV. ÖB motsätter sig yrkandet i LO/TCO-reservationenalt förhandlingar enUgt 12 och 13 §§ FKL skall vara "reellaförhandlingar". Om med detta avses förhandlingar med rätt att vid oenighetomöjliggöra beslut eller t. o. m. vidta strids-åtgärder, är det enligt ÖB ett klartavsteg från den nuvarande arbetsrätten som kan få allvarliga följder förförsvarsmakten. ÖB instämmer i ARK:s förslag i denna del. Domänverkettillstyrker ARK:s förslag till lagtext. Det inrymmer enligt verket erforderligamöjligheter att utveckla förhandlingsrätten på grundval av de erfarenheter somkommer att erhållas. Verket uttalar dock en viss oro för att nödvändiga beslutfördröjs genom förhandlingar. Lagförslagets omfattning för arbetsgivarnasprunära förhandlingsskyldighet anser domänverket vara tillräcklig och välavvägd. Inte heller i har i princip någonväsenflig erinran mot den utvidgade ordningen med förhandlingar ochkoUektivavtal för statstjänstemännens del. De offentUganställdas organisationer ansluter sigtUl den mening som uttalats i LO/TCO-reservationen om att arbetsgivarnasprunära förhandlingsskyldighet bör utvidgas.