prop · FZ03209 · 1975-12-31 00:00:00 — Utredningen förklarar att straff som endast syfiar lill atttillfoga den straffade lidande klart strider mot nutida humanitär uppfattning.Ett förbud mot kroppsstraff kan ses som en moisvarighei till förbudet i RF motdödsstraff. Utredningen påpekar vidare att ett sätl att kringgå ett förbud mottortyr är att med hjälp av medicinsk påverkan bryta ned motståndskraften hosden som man önskar få uppgifter av. För att hindra ett sådant kringgående avförbudet bör delta omfatta också medicinsk påverkan i syfte att tvinga framuppgifter. Dessutom bör grundlagen förbjuda att medicinsk påverkan används föratt tysta obekväma personer. Utredningen har också undersökt om del nuvarandegrundlagsskyddet mot husrannsakan kan förstärkas. Utredningen påpekar atträlten till utgören avde klassiska fri-och rättigheterna och att dennahar kommit till utiryck i bestämmelsernaom skydd mot husrannsakan, varmedförstås undersökning av hus, rum ellerslutet förvaringssiälle,oavsett om densker i en bostad eller vilket syftet med åtgärden är. Husrannsakan och liknande inirång från detallmännas sida i hus, rum eller slutet förvaringssiälle kan enligt gällanderätt förekomma i ett förhållandevis stort antal fall. Det nämns atthusrannsakan är ett straffprocessueUt tvångsmedel som kan fylla olika syftenoch att liknande intrång kan ske t, ex, för utmätning, taxeringsrevision,kontroll enligl alkohollagstiftningen, tillsyn enligt datalagen, inspektion avsärskilt fariig verksamhet och hälsovårdsiindamål. Vidare har främsl polisen enmera allmän befogenhet att tränga in i sådana utrymmen som här avses för attlösa tjänsteuppgift. Utredningen har funnit att bestämmelser om dylika intrånginle Prop.1975/76:209 58 Enligt uiredningen fyller de åtgärder av nu angivetslag som förekommer på många olika lagstifiningsområden en rad syften, som kanfastställas mer eller mindre noga. Som utredningen anfört i fråga omrörelsefriheten och skyddet för kroppslig integritet är det därför inte möjligtatt med tillräcklig grad av klarhet ange vilka syften som sådana intrång fårfylla. Inte heller kan del komma på tal all i RF föreskriva något särskilt förfarandeför riksdagsbeslut om inskränkningar i skyddel. En sådan särskildrättssäkerhets-garanti som domstolsbeslut om husrannsakan och liknande intrånggår, säger utredningen, inte att fiirena med gällande rätt, 1 sammanhangeterinras dock om all en ulredning ser över reglerna om husrannsakan på t, ex,tia-ningsredaklioner. Utredningen anser i stället att de särskildadiskrimineringsförbuden skall gälla också i fråga om husrannsakan och liknandeintrång. Därmed vinns ett skydd mot att sådana åtgärder används för politiskeller rasistisk förföljelse. Vidare föreslår utredningen att förbudet motinskränkningar som hotar den fria åsiktsbildningen får omfatta också häravsedda inirång. Husrannsakan eller liknande intrång skall dessutom inle fåanvändas uiöver vad som i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsynlill ändamålet med ingreppen. Utredningen förklarar alt dess förslagtillgodoser den synpunkten att skyddet för kroppslig integritet och skyddel mothus-rann,sakan bör vara lika utformade med hänsyn till svårigheten att dra gränsenmellan kroppsvisitation och husrannsakan. Slutligen föreslår utredningen altgrundlagsregeln ges en mera vittomfattande lydelse genom att skyddet uttryckligenanges gälla inle blott husrannsakan utan även andra liknande intrång, sommindre väl låter sig inrymmas! Rälten till förtrolig kom m'u n i k a t i o n ärenligt utredningen av liknande slag som den "negativa"yttrandefriheten. Det har därför ansetts angeläget att förstärkagrundlagsskyddet också fördenna rättighet, Uiredningen nämner alt lagstiftning som innebärinskränkningar i rätten lill förtrolig kommunikation sådan denna f n, beskrivsi RF främst gäller två situationer, nämligen dels intrång i brev-, post- ochtelegramhemligheten, dels avlyssning av telefonsamtal. Sådana inskränkningarförekommer i gällande rätt i form av beslag på skriftliga handlingar ochtelefonavlyssning till förebyggande och beivrande av brott. Vidare kan s, k,brevcensur lillgripas för kontroll av meddelanden till och från personer som ärberövade friheten. Eftersom begränsningar av skyddel för förtroligkommunikation förekommer som straffprocessuelll tvångsmedel är del enliglutredningen inte möjligt att precisera de ändamål för vilka sådana begränsningarskall få ske, Uiredningen har också avvisat tanken att föreskriva att i förstahand telefonavlyssning, som IU förekommer endasl i några få fall, fårske medstöd endast av lag, som beslutas med kvalificerad majoritet. Att införa ettdylikt krav på särskilt förfarande fördetta enda fall anser utredningenuteslutet. Utredningenföreslår därlör all samma grundlagsskydd lar gälla som för Prop.1975/76:209 59 t,ex, skyddet mot husrannsakan, med vilkel rätten lill förtrolig kommunikationhar samband. De särskilda diskrimineringsförbuden skall således gälla ocksåhär, vilkel får till följd bl, a, att telefonavlyssning inte får ske enbart pågrund av någons politiska uppfattning. Vidare får inskränkningar i rättighetenaldrig gå så långt att den fria åsiktsbildningen hotas eller gå utöver vad somi ett demokratiskt samhälle är nödvändigt för att tillgodose ändamålei med dem. Slutligen bör grundlagsskyddet enligl ulredningensmening göras både klarare och mera omfatiande. Med hänsyn til! teknikensulveckling sägs en utvidgning framstå som angelägen. Utredningen påpekar attbandinspelningar, videogram och över huvud tagel meddelanden, som inle ärskriftliga men som ändå överbringas i en sådan form att de kan bli föremål fört. ex. beslag, nu faller uianför skyddet, om de inte befordras med post. Inteheller skyddar RF f n, mot t, ex, sådan fotografering eller filmning avmeddelanden som inte kan sägas utgöra intrång i förbindelse. Av mera formellnatur är den anmärkningen mot 2 kap, 3 ij RF att telefonavlyssning kan ansesfalla både under inirång i teleförbindelser och under hemlig avlyssning.Utredningen föreslår på grund av det som har anförts att rätten tillförtrolig kommunikation anges som skydd mot undersökning av brev, postellerändra försändelser och mot hemlig avlyssning eller upptagning av andraförtroliga meddelanden. Förening av arbetstagare samt arbetsgivare ochförening av arbetsgivare äger enligl 2 kap. 5 ji RF rätt att vidta fackligastridsåtgärder, om annat inte följer av lag eller avtal. 7.2 Fri-och rättighetsutredningens förslag Utredningen framhåller inledningsvis att defackliga friheterna, främst strejkrätten, har ansetts utgöra enväsentlig del av de medborgerliga fri- och rättigheterna. Vad som, merapreciserat, skall inrymmas under begreppet fackliga friheter kan emellertidenligt utredningen diskuteras. Det påpekas att flera av de politiska fri- ochrättigheterna, såsom föreningsfriheten, församlingsfriheten ochyttrandefriheten, har grundläggande belydelse för skyddet av den fackligaverksamheien. Med facklig frihel ,som ett begrepp skilt från de politiska fri-och rältigheterna avser utredningen arbetstagares och arbetsgivares möjligheleratt i förhållande lill varandra åtnjuta särskilda rättigheter som inte gäller iandra förhållanden. Del förutsätts då att man på arbetstagarsidan uppträderkollektivt, dvs, alt det skall vara fråga om en sammanslutning av arbetstagare.Som exempel Prop.1975/76:209 60 påfackliga friheter i denna mening nämns rälten till fackliga stridsåigärder ochden fackliga förhandlingsrätten. Utredningen förklarar att den i detta sammanhangockså, utan att det rör sig om rent fackliga friheter, har övervägt frågorna omrätt att på arbetsplatserna bedriva agitation och propaganda samt anordnamöten och om rätt att organisera sig fackligt och politiskt. Utredningen nämner att förhållandena på arbetsplatsernaoch inom arbetslivet över huvud är föremål för slorl intresse, både från denallmänna opinionens sida och från lagstiftarens. Lagstiftning beiräffandearbetarskydd, anställningstrygghet och facklig förtroendemans ställning påarbetsplatsen nämns som exempel påolika resultat som avsatts härav. Denledande tanken bakom den pågående omdaningen av de rättsliga förhållandena iarbetslivet sägs vara strävan att stärka arbetslagarnas inflytande över sinarbetssituation. Grundläggande belydelse för arbetstagarnas inflytande iframtiden har enligl utredningen de frågor som har behandlats avarbetsrätts-kommittén i betänkandet Demokrati på arbetsplatsen (SOU 1975:1),Framför allt sägs detta gälla arbeisrältskommitténs förslag lill ny utformningav den fackliga förhandlingsrätten, enligt vilkel denna- med ord hämtade frånutredningens direktiv - blir "så vidsträckt att förhandlingar kan inledasi alla frågor påolika beslutsnivåersorn det är angelägel fördeanställdaattfåinflytande på", Mol denna bakgrund har utredningen funnit naturiigtatt överväga om flera fackliga friheter än nu kan-och lämpligen bör-skrivas ini grundlag. Den fackliga frihet som finns inskriven i RF-rätten alt vidtafackliga stridsåigärder - kan enligl vad utredningen har funnit inteförstärkas. Utredningen erinrarom att gällandearbetsrättsliga regler innebäratt denna frihet för vissa situationer inskränks, t, ex, att fredspliktuppstår, både genom föreskrift i lag och genom frivillig överenskommelsemellan parter på arbetsmarknaden. Att någorlunda kort beskriva alla de ändamålför vilka inskränkningar i rätten att vidla fackliga stridsåigärder farbeslulas eller avtalas om sägs inte vara möjligt. Bl, a, med hänsyn lill detpågående reformarbetet inom arbetsrätten har utredningen inte heller funnitanledning att föreslå ändring av den nu gällande formuleringen av rätten attvidta fackliga strids-åtgärder, Uiredningen understryker att en grundprincip förden svenska arbetsrätten är all intressemotsättningar mellan arbetstagare ocharbetsgivare i försia hand skall lösas genom fackliga förhandlingar. Del kandärför med de utgångspunkter som utredningen har synas ligga nära till handsall i RF föra in en regel om skydd för rätten att förhandla i fackliga frågor.Emellertid inställer sig här svårigheter. Utredningen påpekar att den fackligaförhandlingsrätten haren viss innebörd och omfattningenligi gällande rält, enannan enligt arbeisrättskommitléns förslag och en tredje enligl det förslagsom avgivils av företrädarna för LO och TCO inom arbelsrättskommiiién. Om enbestämmelse om rält till fackliga förhandlingar skall införas i grundlagen ,måste den självklart vara anpassad lill de regler om facklig förhandlingsrättsom vanlig lag kommer alt innehålla när grundlagsregeln iräder i kraft. Prop.1975/76:209 61 Hurdessa regler då kommeratt vara ulformade kan man inte säkert vela. Redan på grund av del omöjliga i att klart angevilken innebörd rätten till fackliga förhandlingar skulle ha i grundlag harutredningen därför varit tvungen att avstå från att föreslå att en sådan rättnu skrivs in i RF. På liknande sätt som med den fackligaförhandlingsrätten förhåller del sig enligt utredningen med ett annatregelkomplex som har föreslagils bli infört i grundlagen, nämligen rät t att påarbetsplatserna bedriva agitation och propaganda samt anordna möten.Utredningen erinrar om att även frågan om sådan rätt överiämnals tillarbetsrättskommittén. Också när det gäller rätten att på arbetsplatsernabedriva agitation och propaganda samt anordna möten har utredningen därförvarit tvungen att avstå från att föreslå en grundlagsregel redan med hänvisningtill att det pågår ett reformarbete, vars resultat man inte kan förutse. Detsammagäller med hänsyn till pågående försöksverksamhet delfrågan om värnpliktigasrätt lill politisk verksamhet på sina arbetsplatser, dvs. Vad slutligen avser förslagen alt i grundlag införaenregel om rät t för en var att organisera sig fackligt och politisktframhåller utredningen att del skydd regeln avses ge i de mest väsentligahänseendena redan finns. Skyddet finns i försia hand i grundlag genom RF:sregel om föreningsfrihet, som ger skydd mol ingrepp från del allmänna. Somframgått av avsnitt 5.2 föreslår utredningen att grundlagens skydd beträffandeföreningsfriheten skall förstärkas så att möjlighet öppnas att ingripa endastmot förening av militär art eller mot förening med rasförföljelse påsittprogram. Skyddet gentemot det allmänna för föreningsfriheten beträffandefackföreningar och alla politiska föreningar utom sådana som nyssnämntsblirdärmed undantagslöst. Vidare finns skydd gentemot enskild, såvittgäller förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare, i lagen (1936:506)omförenings-ochförhandlingsrätt. Utredningen påpekar att föreningsrättsskyddet i densistnämnda lagen av arbelsrältskom-mittén föreslås i stort sett oförändrat bliöverflyttat lill den nya lag som kommittén föreslår. Utredningen förklarar att den mot denna bakgrundinte har velat ge sig i kast med all försöka utforma en grundlagsregel omföreningsfrihet som ger skydd också mot enskild. Utredningens ställningstagande i denna del innbärsammanfattningsvis att den har avvisat tanken på att nu bygga ut ett skydd igrundlag för fackliga friheter m, m, redan med hänvisning till pågåendereformarbete och andra laglekniska hinder. Men den grundläggande frågan ärenligt utredningen om det över huvud taget kan anses lämpligt all införaytterligare sådana regler i grundlag. Utredningen nämner att dess ordförandeför att få den frågan belysi har vänt sig lill företrädare för de tre fackligahuvudorganisationerna LO, TCO och /SR, 1 en gemensam skrivelse lillutredningen har LO:s och TCO:s jurister förklarat, att man från dessa organisationerssida inte önskar ytteriigare grundlagsregler av den typ som Prop.1975/76:209 62 hardiskulerals i della kapitel, Samma uppfallning har framförts i en skrivelsefrån /SR, Enligt 8 kap. 1 tj fjärde styckei RF skall enskildvara tillförsäkrad ersättning enligt grunder som bestäms i lag för det fall atthans egendom tas i anspråk genom expropriation eller annat sådant förfogande. 8.2 Fri-och rättighetsutredningens förslag Utredningen erinrar om alt den nuvarandebestämmelsen om ersättning vid expropriation elc, föreslogs av ett enigtkonstitutionsutskott i samband med RF:s tillkomst och att detta förslag tillsitt sakliga innehåll hell gick tillbaka till ett likaså enhälligt förslag avgrundlagberedningen. Utredningen förklarar att det enligl dess mening inleflnns någon anledning att gå ifrån den sålunda manifesterade enigheten iförevarande hänseende. Skyddets tyngdpunkt sägs ligga däri, att ersättningsgrundernainte får bestämmas på annal sätt än genom lag. Det är enligt utredningensjälvklart all sådan lag inle ges den innebörden att expropriation får ske motsymbolisk ersättning. Utredningen föreslår att grundlagsregeln i 8 kap, 1 ijfjärde styckei RF behålls oförändrad men flyttas till 2 kap, RF. 9 Särskildarättssäkerhetsgarantier i grundlag 9.1 Gällande rätt De regler i 11 kap. RF som syftar till attsäkerställa framför alll domstolarnas självständighet kan också ses somrättssäkerhetsgarantier. I RF finns emellertid därutöver vissa regler somdirekt lar sikte på all skydda den enskildes rättssäkerhet. I 8 kap. I ijtredje styckei föreskrivs sålunda förbud mol retroaktiv strafflagstiftning. 111 kap. 1 ij andra stycket andra meningen finner man ett förbud mot tillfälligadomstolar och i 11 kap, 3 ij andra styckei återfinns en regel om rätt tilldomstolsprövning av frihetsberövande. Förbudet mot retroaktiv strafflagstiftning hargetts den utformningen alt lag eller annan föreskrift inle får innebära altstraff eller annan brottspåföljd skall kunna ådömas för gärning som inte varbelagd med brottspåföljd, när den förövades, eller all svårare brottspåföljdskall kunna ådömas för gärningen än den som var föreskriven då. Detsamma skallenligt en ultrycklig regel gälla också i fråga om förverkande eller annansärskild rättsverkan av brotl. Förbudet mot tillfälliga domstolar innebär attdomstol inte får inrättas för redan begången gärning och inte heller för visstvist eller i övrigt för visst mål. 1975/76:209 63 I bestämmelsen om rätt till domstolsprövning av frihetsberövandesägs att den som av annan myndighet har berövats friheten med anledning avbrott eller misstanke om brolt skall kunna få saken prövad av domstol utanoskäligt dröjsmål, Detsammagäller om svensk med borgare av annan anledningharblivit omhändertagen tvångsvis. Försistnämnda fall föreskrivs emellertid altprövning av nämnd skall likställas med domstolsprövning,om nämndenssammansättningärbestämd i lag ochord föranden i nämn-den skall vara eller ha varit ordinariedomare. Ingen av de nu nämnda reglerna öppnar någonmöjlighet lill undanlag i vanlig lag, 9.2Fri- och rättighetsutredningens förslag Utredningen har i sitt arbete behandlat frågorna omde nu föreliggande särskilda rällssäkerheisgarantierna i grundlag kan utvidgassaml om ytterligare garanlier av liknande slag bör föras in i RF, Såvitt gäller förbudet mot retroaktivstrafflagstiftning säger uiredningen inledningsvis att detta - åtminstonegenom ana-logisk lagiillämpning - träffar också straffliknande administrativapåföljder såsom skattetillägg, restavgift och förseningsavgift enligt olikaskalteför-faltningar, överiastavgift etc. Utredningenpåpekar att det i den nuvarande bestämmelsen i 8 kap, 1 ij iredje slyckel RFsaknas motsvarighet lill den regel i artikel 15 i FN-kon-ventionen som sägeratt om efler brottets begående ny lag stiftas som föreskriver ett lindrigaresiraff den skyldige skall komma i åtnjutande härav. Att samma regel i principgäller i framgår emellertid som utredningen påpekarav 5 iJlagen(1964:163)om införandeav . Denna paragraf föreskriveremellertid också att den nu nämnda regeln inte skall gälla när det är fråga omen gärning som under viss lid varil strafföelagd på grund av då rådandesärskilda förhållanden. Här avses t, ex, broll mol ransoneringsföreskri fler:straff för sådant brott avskaffas, när själva ransoneringen upphör, menanledningen är inle - som vid andra fall av avkriminalisering - att man fått enändrad syn på slraffvärdheten av denna gärning utan endast förändrade yttreförhållanden. Om man kategoriskt föreskrev att en efler gärningen beslutadstrafflindring eller avkriminalisering skulle räknas en gärningsman lill godo,skulle del, framhåller uiredningen, åtminstone i slutskedet av enransoneringstid vara fritt fram för brott mot ransoneringsbestämmelserna,någolsom uppenbarligen inteärönskväri, Uiredningen förklarar att grundlagen därförendast - på sätt nu sker - hell kan förbjuda tilllämpning av ny lags svårarepåföljd, Ur politisk synvinkel sägs detta också vara den mest väsentligaaspekten på frågan om strafflags tillämplighet i tiden. Avslutningsvistillfogas, att den fria tolkning som måste vara lillålen beträffande eninternationell konvention avsedd att kunna godtas av i princip alla världensstater är klart olämplig när det gäller att tolka inhemsk lag och grundlag ibe- Prop.1975/76:209 64 Att i RF införa en regel som den i utan attuttryckligen ange att den har undantag, börenligt utredningen därför inte ske. Utredningen förklanir att det kan synas ligga näratill hands att överväga att utvidga förbudet mot retroaktiv strafflagstiftningtill att avse ett förbud mot retroaktiv lagstiftning över huvud. Ett generelltförbud mot retroaktiv lagstiftning upprätthålls emellertid inte i svensk rättpå något enskilt rättsområde utanför straffriUten. En annan sak är enligtutredningen att retroaktivitet har ansetts som regel böra undvikas på vissarättsområden, framför alll på förmögenhets- och skatterättens områden.Utredningen erinrar i sammanhanget om ett av godtaget uttalande avKU (KU 1974:60) att man beträffande retroaktiv lagstiftning (påandrarättsområden än straffrätten) kunde ställas inför svåriösta avvägningsproblemsamt att det våren angelägen uppgift för såsom lagstiftareattnoggrant pröva hithörande frågoroch därvid sträva efter en sådan lösning avproblemen som bäst tillgodoser såväl den enskildes rättsskydd som detsamhällsintresse som kunde motivera avsteg från den allmänna principen på dettaområde. Utredningen förklarar att den självfallel delaruppfattningen att retroaktiv lagstiftning på förmögenhets- och, framför allt,skatterättens områden som huvudregel bör undvikas. Medborgarna har ettberättigat anspråk på att kunna planera sina förhållanden utifrån gällanderätt. Utredningen förklarar att den med utgångspunkt från sistnämndarättsområde har övervägt att införa ett förbud mot retroaktiv skaltelag och motannan retroaktiv lagstiftning enligt 8 kap, 3 ij RF, dvs, föreskrifter omförhållandel mellan enskilda och det allmänna, som avser ingrepp i enskildaspersonliga eller ekonomiska förhållanden. Som har nämnts upprätthålls detemellertid inte ens på de angivna rättsområdena något undantagslöst förbud motretroaktiv lagstiftning. Tungt vägande skäl har på dessa områden ansetts kunnamedge avsleg från huvudregeln att reiroaktivitet bör undvikas. Att i lagtextmed någon grad av precision ange förutsättningarna för när sådana avsteg fårmedges har utredningen inle funnit möjligt. Till del sagda sägs komma problemet alt avgöra vadsom skall förslås med att en lag är tillbakaverkande eller har retroaktivverkan. Utanför straffrättens område är det ofta oklart och föremål för delademeningar vad som skall anses vara en retroaktiv verkan av en lag. Utredningenhar funnii all del inle är möjligt all i en kort grundlagsregel klargöra vadsom skall menas med retroaktiv verkan av en lag på områden utanförstraffrättens. Utredningen erinrar i sammanhanget om diskussionen för några årsedan beiräffande reiroaktivitet i samband med införandet av aA'srätt för utomäktenskapligabarn. Somliga menade då med utgångspunkt från tiden för barnets födelse attden nya lagen var retroaktiv. Andra hävdade motsatsen och gjorde gällande alttidpunkten för arvlåtarens död alltid är avgörande för nya arvsreglerstillämplighet. Enligt utredningen faller även inom området förlagstiftning enligt 8 kap, 3 ij RF föreskrifter, av vilka en del harifrågasatts och andra kan ifrågasättas 1975/76:209 65 vararetroaktiva till sin verkan. Som exempel nämns att det på vissa håll har gjortsgällande att det är fråga om retroaktiv verkan om man genom ett beslut enligtallmänna prisregleringslagen (1956:236)inför förbud för tidenefter denna dag att överskrida det pris som gällde den medanandra hävdar att det här endast gäller en beräkningsnorm, som också skullekunna uttryckas på annat sätt. Utredningen erinrar slutligen om att t, ex,föreskrifter om anmälnings- och uppgiftsskyldighel för enskild i princip tillhörden lagstiftning som avses i 8 kap, 3 ij RF, Sådan skyldighet att lämnauppgifter, som behövs för samhällsplaneringen, avser naluriigen oftaförhållanden i förfluten tid. Det skulle därför vid införandet av en nyföreskrift om uppgiftsskyldighet kunna hävdas att denna är retroaktiv till dendel den avser förhållanden i förfluten tid. Utredningen förklarar att den med hänsyn till detanförda inte har sett det möjligt att föreslå någon utvidgning av detretroaktivitetsförbud som finns i RF, Utredningen understryker däremot vadriksdagen uttalade , nämligen att det är viktigt all har sinuppmärksamhet på hithörande frågor och prövar dem noggrant. Utredningen påpekar att regeln om förbud mottillfälliga, eller om man så vill retroaktiva, domstolar kan ses som enprocessuell motsvarighet till regeln om förbud mot retroaktivstraffiagstiftning. Utredningens förslag innebär att denna regel kvarståroförändrad. Grundenför att statuera en rätt till domstolsprövning av frihetsberövanden ärenligtutredningen alt en sådan sedan gammall anses utgöra en särskildrältssäkerhetsgaranli. Det sägs alt det från denna utgångspunkt kan förtjänaövervägasom rätlen till domstolsprövning kan utvidgas lill alt gälla ävenandra fall då enskilda blivit föremål för ingripande från administrativmyndighets sida. Ut redningen erinrar emellertid om att ett grundlagsstadgandeom en generell domstolskontroll över förvaltningen inte skulle vara förenligmed gällande svensk rätt.