prop · FY0330 · 1975-12-31 00:00:00 — nörerunder ledning av en till lokaliserad del av Petrosvvedes organisation.Som ett första led inleds seismiska mätningar . I händelse av positiva resultat i form avkommersiellt utvinningsbar olja kommer ett svenskt-egyptiskt bolag att svaraför exploatering och produktion. Petroswede disponerar därefter upp tiU ca 52 %av producerad råolja för täckning av nedlagda prospekteringskostnader,produktionsinvesteringar samt vinst. Petroswede är f. n. enda utländska part iavtalet. Bolaget är dock oförhindrat att senare överlåta viss andel tUl annanintressent i syfte att reducera egen risk och egna åtaganden. Ettpreliminärt avtal har vidare träffats med ett internationeUt konsortiumangående förberedelser för ansökan om koncession på den irländska kontinentalsockeln,där vissa block väntas komma att utbjudas . Härutöverhar vissa preliminära samarbetsavtal av liknande natur träffats. Förhandlingarom nya koncessioner pågår i konkurrens med andra intressenter. SammanfattningsvisframhåUer Petroswede att bolaget beslutade insatskapital av 100 milj.kr. verksamhet disponerats för prospektering underåren 19751978 dels genom bundna åtaganden i ingångna avtal dels som reserv föraktuella men ännu inte definhiva ytterligare projekt dels föradministration av verksamheten. I den mån igångsatta projekt i framtidenresulterar i utvinningsvärda fynd kan produktionsinvesteringar tillmiljardbelopp samt en väsentligt utbyggd organisation komma att aktualiseras. Petroswedeframhåller att den höga riskfaktorn i förening med stora kostnader forprovborrningar medför att företag engagerade i prospektering strävar efterriskspridning i ekonomiskt och geografiskt hänseende. Bolagets planeradeverksamhet inom nuvarande kostnadsram innebär en viss men starkt begränsadriskspridning. Enligt bolagets uppfattning är 100 milj. kr. för prospekteringutomlands ett blygsamt belopp, särskilt vid jämförelser med insatser från vissaandra industrinationers sida. Finansieringenav prospekterings- och utvinningsverksamheten sker normalt i två steg. Underprospekteringsfasen, då insatsema sker med betydande risk, krävs i principsjälvfinansiering, vilket innebär att upplåning på kapitalmarknaden förtäckning av kostnader för seismiska mätningar och provbormingar som regel inteär möjlig. Ett intressant undantag utgör , där staten sedan år 1970tUlskjuter av "riskkapitalet" vid prospektering i formav lån till olika pro- Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 203 jekt.Om det inte sker något fynd avskrivs lånet för vederbörande projekt, medan ifall av produktion återbetalning sker på gynnsamma villkor. Exploatering av klartverifierade, lönsamma fyndigheter har som regel kunnat finansierashuvudsakligen på det för likartade investeringsprojekt gängse sättet genomupplåning. Säkerhet har därvid utgjorts av resp. fyndighet som sådan ikombination med garantier tiU långivare på den intemationella kapitalmarknaden. PetroswedeframhåUer att svensk andel i råoljeproduktion kan uppnås även genom förvärv avintresse i konstaterade fyndigheter, som endera bragts i produktion eller somstår inför exploatering . OUka möjligheter tUl sådanaförvärv har studerats av Petroswede på grundval av anbud av olika slag. Iprincip kräver varje sådant engagemang betydande kapitalinsatser, vare sigformen utgörs av direkta produktionsinvesteringar i nya fält, köp av företagmed produktion i drift eller finansieringsstöd och garantier som motprestationtill köpavtal avseende andel av framtida råoljeproduktion. Petroindustriutredningenslägesrapport (Ds I 1973: 5) Petroindustrin i en inventering, somavgavs , utgör en sammanfattande redogörelse för detinventeringsarbete som utredningen dittills hade utfört. Med begreppetpetroindustrin avses i rapporten anläggningar för raffinering av råolja ochvidareförädling av petroleumfraktioner och naturgas, dvs. oljeraffinaderieroch petrokemisk industri. I det följande redovisas främst de delar av rapportensom är av intresse från energipolitisk synpunkt. I rapporten angesinledningsvis att petroindustrin sysselsatte ca 3 000 personer.Saluvärdet av produktionen uppgick till ca . ochförädlingsvärdet till ca 700 milj. kr. Petroindustrin utgör således en litendel av hela industrin i , endast i fråga om antalet sysselsattaoch i fråga om förädlingsvärde. Såväl produktions- somsysselsättningsmässigt har emellertid branschen fått en kraftigt, absolut ochrelativt, ökad betydelse . 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet I finns femraffinaderier som ur importerad råolja framställer olika petroleumprodukter.Kapaciteten anges i följande upp-stäUning: Shell-Koppartrans,BP, 4,7 5,0 2,6 0,3 0,2 Nynäs-Petroleumsraffinaderier i och producerar huvudsakligen asfalt. Ett nyttraffinaderi är under byggnad, nämligen vid i , somägs av () och med vardera 50 %.Raffinaderiet avses komma att tas 1975 med en kapacitet av 8,3 mUj.ton råolja . Ar1970 sysselsattes 950 personer vid de fem raffinaderierna. Produktionenssaluvärde var detta år . och förädlingsvärdet 330 milj. kr. AvSveriges totala industriproduktion svarar raffinaderierna för ca 1 %.Oljeraffinering är en mycket kapitalintensiv produktion, vilket belyses av attförädlingsvärdet per sysselsatt uppgick tiU nära , medangenomsnittet för industrin som helhet var . Största kostnadspostenutgör råvarorna som svarar för av saluvärdet. Landetsförsörjning beträffande olika oljeprodukter belyses i följande tabell. Tabell 6.1 försörjning med oljeprodukter är 1972 Irapporten konstateras att självförädlingsgraden dvs. förhållandet mellaninhemsk förädUng och förbmkning är särskilt låg för övriga 1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 205 drivmedel samt för petrokemiska råvaror, som i tabellen avser gasbensin (nafta). I rapporten ges vissa närmare uppgifter om importen. Tabell 6.2 Petroleumimporten procentuellt fördelad påländerområden 1960 1965 1970 1972 m. m. Total volym milj. m' varav råolja % Det konstateras att importens sammansättning skiljer sigåt mellan de olika områdena. Importen från utgörs till övervägande delav råolja med som främsta leverantörsland. Importen från Västeuropautgörs i huvudsak av produkter. , , ochStorbritannien är viktiga leverantörer. Importen från utgörsfrämst av sovjetisk tung eldningsolja. I rapporten redogörs härefter för planerade utbyggnader avraffinaderier i enligt de ansökningar om koncession resp.lokaliseringstillstånd som förelåg för rapportens avgivande.Shell-Koppartrans har ansökt om tillstånd att få öka den tillåtna produktionskapacitetenfrån 4,7 till 13 milj. ton råolja . BP har ansökt om tillstånd för enökning från 5 till 15 milj. kr. Från föreligger enansökan om att öka kapaciteten vid bolagets asfaltraffinaderi i från0,3 till 1,6 milj. ton . Slutiigen har begärt tillstånd att iförsta hand öka den årliga råoljeförbrukningen vid anläggningen från 7 milj.ton enligt den ursprungliga koncessionen till 8,3 milj. ton samt att därefterkomplettera raffinaderiet för en årlig förbrukning av 10 milj. ton. Vidare nämns i rapporten att studeratmöjligheterna att förlägga ett nytt raffinaderi tiU intill detnuvarande raffinaderiet. Kapaciteten avses enligt planerna byggas ut i tvåetapper om vardera 5 milj. ton. Utredningen anför följande synpunkter på svenskoljemarknad mot internationell bakgrund. Den svenska oljemarknaden, som utgör av denglobala oljekonsumtionen, har kännetecknats av en snabb expansion. Även produktionenfrån raffinaderierna i har ökat. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 206 duktionenutgör emellertid en efter internationella förhållanden relativt sett Uten delav den totala konsumtionen av oljeprodukter efter fär-digstäUandet avScanraff 50 ä . I och med att raffinaderikapaciteten är koncentrerad tillVästkusten, har detta bl. a. medfört att och Mälardalentill övervägande del försörjs med oljeprodukter från utlandet. Innebörden avnu kända planer på en ökning av raffineringskapaciteten är att koncentrationentill ytterligare accentueras. Irapporten framhålls att beroende av utländska multinationella företagär stort. Det största enskilda företaget på den svenska marknaden är BP med enmarknadsandel på . De båda europeiska multinationellaföretagen (BP och ) hade tillsammans av den svenskamarknaden mot de amerikanska multinationella företagens . De svenskaföretag, som också engagerar sig inom raffinaderisektorn (Nynäs och OK),svarade för . Vidareframhålls att utvecklingen har medfört en ny situation påden internationella oljemarknaden. OPEC-länderna har fört en aktiv och i stortsett enhetlig och framgångsrik politik för att dels öka producentländernasersättning för den olja som utvinns inom deras områden, dels successivt övertaen allt större andel av de internationella oljebolagens anläggningar ochföretag i producentländerna. Detta innebär bl. a. att successivt allt störrekvantiteter råolja kan finnas disponibla antingen för inköp av de traditionellainternationella företagen eller för nationella oljeföretag i konsumentländerna,som har ökat i antal. Oljeföretagens funktion somdistributörer och innehavare av raffinaderikapacitet torde dock i båda fallenäven bU av väsentlig betydelse. En konsekvens av de högre ersättningarnatill producentländerna och deras disposition av en allt större andel av råoljankan bli att de i ökad omfattning och olika former kan komma att intressera sigför raffinaderiutbyggnader i det egna landet m. m. Somett annat nytt inslag i bilden anges de väsentliga kvantiteter av olja ochnaturgas som kan komma att utvinnas från och angränsande farvatten.Vissa beräkningar tyder på att produktionen från ifrågavarande områden år 1985kan komma att motsvara av totala oljekonsumtionen i . Av änstörre betydelse kan då fyndigheterna bli för länderna kring . Rapportenhänvisar till att man, mot bakgrund av den internationella utvecklingen ochefterfrågeökningen, långsiktigt bör räkna med en knapphet i utbudet av råoljajämfört med efterfrågan. Om utvecklingen går i denna riktning måste detta förländer som påverka planeringen av utbyggnad och lokalisering avpetroindustrin. En utbyggnad av raffineringskapaciteten kan ske iråoljeländerna eller i an- Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 207 knytningtill de stora konsumentområdena. Från konsumentländernas synpunkt brukar den sistnämndalokaliseringen allmänt anges som mest fördelaktig, till stor del beroende påatt det är mer ekonomiskt att transportera råolja än produkter, antingentransporterna sker med fartyg eller rörledning. Dessutom hävdas ofta attraffinaderier i konsumentländerna är mer flexibla vad gällerproduktsammansättningen. Frågan om var lokaliseringar kan komma att ske fåremellertid antas till stor del komma att bestämmas av nationella ambitionerUksom av finansieringsmöjligheter i producent- och konsumentländer. Irapporten framhålls att fördelningen mellan dessa alternativ inte kanfömtsägas. Irapporten framhåUs slutUgen att ett alternativ med import av naturgas iväsentiig grad måste komma att påverka utformningen av de framtidaraffineringsenheterna. Med hänsyn till ovissheten om möjligheterna att få tillstånd en sådan import har dock utredningen ansett det naturligt att i förstahand analysera oljeförsörjningens utformning utan något inslag av naturgas. Genomtilläggsdirektiv fick petroindustriutredningen i uppdrag att medförtur behandla frågan om den fortsatta raffinaderiutbyggnaden. Med anledningdärav avgav utredningen delrapporten (Ds I 1974: 7)Petroindustrin i alternativa raffinaderilägen. Delrapporten äravsedd att tjäna som underlag för en samhällsekonomisk bedömning av olikautbyggnads- och lokaliseringsalternativ. Idelrapporten hänvisas inledningsvis till att flera ytterligare expansionsplanerinom raffinaderiindustrin har presenterats sedan utredningens tidigarelägesrapport lades fram. Lokaliseringsprövning enligt 136 a § byggnadslagen harsåledes begärts dels av för ett nytt raffinaderi istorleksordningen 10 milj. ton råolja vid i Lysekilskommun, dels av för ett raffinaderi med en kapacitet av 6 milj.årston i . Utgångspunktför utredningens beräkningar av marknadsutrymmet är en prognos för efterfråganpå oljeprodukter som redovisas i ett högalternativ, 37 milj. ton, ochett lägalternativ, 28 milj. ton. Det understryks att prognosvalet inte innebärnågon värdering av realismen i prognoserna. Produktionen vid raffinaderier år1980 anges till 28 milj. ton, vilket inrymmer nuvarande raffinaderier inkl.Scanraff samt ett tänkt tillskott från ett ntt raffinaderi eller från utbyggnadav befintUga raffinaderier med totalt 8,5 milj. ton. Tillskottet motsvararproduktionen från ett raffinaderi med en kapacitet av ca 10 milj. årston vidnormalt ut- 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 208 nyttjande.Vid ett sådant tillskott skuUe självförädlingsgraden utgöra ,beroende på valet av efterfrågeprognos. Irapporten redovisas en prövning av konsekvenserna av ett produktionstillskottav nämnda storlek antingen från ett enda läge, varvid ett kustläge förutsätts,eller från två lägen. 1 det senare fallet kalkyleras med såväl två kustiägensom en kombination av ett kust- och ett inlandsläge. Beräkningar har gjorts försåväl tillbyggnader som nybyggnader samt för både konventionella raffinaderiermed bensinproduktion och specialraffinaderier med inriktning på produktion avpetrokemisk råvara, dvs. I rapporten framhålls att utrymmet förraffinaderiexpansion utöver vad som antagits förefaUer begränsatsåvida inte en stor export av vissa produkter, främst bensin, eftersträvas.Vidare framhålls att utbyggnad av ett specialraffinaderi kan komma att fyllaett behov på den svenska marknaden bl. a. med hänsyn till den petrokemiskaindustrins expansionsplaner. Irapporten understryks att vissa effekter av raffinaderiutbyggnader är svåra attvärdera i monetära enheter. Som ett exempel härpå anges flexibilitet i fråga omförsörjningen med olika råoljor. Det påpekas att kostnaden för råolja f. o. b.uppgår till grovt räknat . per ton, jämfört med . per ton förråoljefrakti . per ton för raffinering och . per ton fördistribution. Detta innebär att ett raffinaderi som av marknads- ellertransportskäl har mindre valmöjligheter i fråga om inköp av råoljor kanpåföras ytterst betydande merkostnader. Detframhålls att den samhällsekonomiska bedömningen av olika lokaliseringsalternativmåste ta hänsyn till såväl de direkta resursinsatserna för produktion ochtransporter som konsekvenser i fråga om miljöpåverkan, samhällsinvesteringaroch inverkan på den yttre miljön. Beträffanderåoljetransporter anges i rapporten en kostnadsdifferens mellan västkust- ochostkustläge av ca . per ton till fördel. Därvid har antagitsomlastning i . Denna kostnadsfördel skulle minska vid en försörjningav raffinaderiet med råolja från . Som tänkbart alternativ tillfartygstransport av råolja från till Ostkusten anges transport irörledning. Beräkningar som utredningen låtit utföra tyder på att 9 milj. tonråolja skuUe kunna transporteras i ledning mellan ochNynäshamn för ca . Det framhålls dock att förutsättningarna föratt genomföra ett sådant projekt inte studerats närmare. Beträffandeprodukttransporter anförs att en lokaUsering tiU ostkust eller inland vilketsenare fömtsätter rörledning för råolja ger väsentligt lägre kostnader änvästkustalternativen om landets totala försörjning beaktas. Prop.1975: 30 Bilaga 1 Industridepartementet 209 1rapportens avsnitt om produktionskostnader pekas bl. a. på stordriftsfördelarnavid raffinering. I vissa fall kan inte obetydliga fördelar vinnas genomutbyggnad av ett befintligt raffinaderi. Det framhålls dock attkostnadsuppskattningar på grund av materialets karaktär är osäkra. Sammanfattningen avtransport- och produktionskostnader ger om rörledningstransport av råoljautesluts till resuhat att en utbyggnad av befintligt raffinaderi i Brofjordenmed hela kapacitetstillskottet skulle ge det gynnsammaste resultatet. Därefterkommer utbyggnad i eller nybyggnad i . OstkustlägenaNynäshamn, , och Tunaberg hänförs till en tredje grupp. Till sammagrupp hänförs kombinationen av utbyggnad med specialraffinaderi i Brofjordenoch konventionellt raffinaderi i . Alla andra kombinationer beräknasge högre kostnader. Skillnaden i årskostnad för det fördelaktigaste och detminst fördelaktiga av de redovisade alternativen uppgår till ca 90 milj. kr. Om rörledningstransport avråolja fömtsätts blir utbyggnad i fortfarande gynnsammast. Däremotförbättras situationen för ostkustlägena och för inlandslägena ochBorlänge. Även här gäller att en fördelning av produktionstillskottet på tvåorter ger högre kostnader. I rapporten redovisas ävengenomgångar av miljöpåverkan och effekter på sysselsättning ochsamhällskapital av raffinaderilokalisering. Någon kvantitativ jämförelse avdessa faktorer vid olika lägen sker inte. Däremot redovisas vissa kvalitativajämförelser. Dessa innebär att ostkustlägena ter sig något fördelaktigare änlägena på . Det understryks starkt att någon sammanvägning avkostnadsdifferenser och effekter på miljö och samhällskapital inte kan göras. I rapporten redovisasvissa allmänna slutsatser från utredningens sida. Eftersom utredningen haft iuppdrag att ge underlag för beslut i de aktuella lokaliseringsärendena harutredningen särskilt ansett sig böra kommentera sådana lägen för vilkaansökningar föreligger, dvs. , , och Oxelösund.Alternativa inlandslägen samt Tunaberg och blir inte i detta sammanhangaktuella. En reell prövning av dessa alternativ torde därför bli aktuell förstför projekt som eventuellt kan komma i fråga . Irapporten understryks att beslut om viss tillståndsgivning i dagens läge måstegrundas på råoljetillförsel sjövägen. Utredningens beräkningar rörandetransporter av råolja i rörledning har inte genomförts så långt att beslut omviss lokaUsering kan baseras på antaganden om sådan transport. Äventransportfrågan utgör sålunda ett hinder för att nu ta upp inlandslägen tillslutiig bedömning. Irapporten framhålls att skillnaderna i årskostnader för vissa av de aktuellalokaliseringsalternativen är betydande. A andra sidan är belop- 14 Riksdiieen 1975. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 210 pennärmast margineUa om man jämför med den totala kostnaden för våroljeförsörjning ca . vid nuvarande priser. Sistnämndaomständighet kan gör att alternativ, som kan anses medföra en förbättring avförsörjningstryggheten, från samhällsynpunkt kan vara acceptabla, även om deskulle ha relativt sett höga årskostnader. Vidarepåpekas att en alltför stor koncentration till t. ex. eller Brofjordeneller en utbyggnad av ett raffinaderi till storleksordningen 15 eller 20 milj.ton kan medföra särskilt stora försörjningsrisker resp. företagsekonomiskarisker vid allvarliga driftsstörningar. En koncentration kan möjligen ocksåfrån försvarsberedskapssynpunkt inge betänkligheter. uppfattning bör en utbyggnad på raffinaderisidan primärt tjäna atttillgodose den svenska marknadens behov. En aiman utgångspunkt har varit attstörre trygghet bör skapas för tillförseln av råolja och produkter, vilketallmänt har ansetts kräva att samhället får en bättre kontroll och överblicköver försörjningsläget i olika situationer. Detta synes i första handaktualisera frågan om en ökad statiig insyn eller direkt statligt engagemang isåväl råoljehandeln som prospekterings-verksamheten. Därvid är det enligtutredningen viktigt att inköpskäUor-na sprids och riskfördelningen därmedförbättras. Långsiktiga ramavtal med producentländerna är värdefulla och börvidareutvecklas. Man får utgå ifrån att en stor del av deninternationella oljehandeln även i fortsättningen kommer att handhas av destora internationella bolagen. Detanförda kan enligt utredningen även utgöra motiv för att staten direktengagerar sig i utbyggnader eller med sina styrinstrument bevakar att man viden utbyggnad får tillgodosett viktiga svenska försörjningsbehov som exempelvisen utbyggnad av petroindustrin skulle skapa i fråga om gasbensin. Ett direktengagemang kan innefatta samverkan med andra nationella företag eller medinternationella företag. Möjligheternaatt förverkliga de angivna ambitionerna bör enligt utredningens mening varavägledande för det beslut i raffinaderifrågao som skall träffas. Detta gäller iall synnerhet som de lokaliseringsfaktorer som redovisats i rapporten enligtutredningens bedömning inte entydigt pekar mot någon viss lösning. Vidare kan med beaktande av den svenska målsättningen i frågan om svavelpolitiken önskemål om användning av den nya tekniken för avsvavling av tjockolja kommaatt aktualiseras. Om den petrokemiska industrin på byggs ut börenligt utredningens uppfattning stor tyngd läggas på att dess råvaruförsörjningtill väsentlig del tryggas genom inhemsk produktion. Detta talar för enförläggning av ny raffinaderikapacitet till . Om andra skälanses tala för ostkustförläggning kan en fördelning Prop.1975:30 Bilagal Industridepartementet 211 tänkassom innebär ett produktionstillskott på med produktion avpetrokemisk råvara som väsentligt inslag och en utbyggnad på medinriktning på bensinproduktion. 1975:30 Bilagal Industridepartementet 212 Idet följande redovisas uppgifter beträffande bränslen, som i princip kananvändas som substitut för oljeprodukter. Uppgifterna har hämtats bl. a. urEPU:s betänkande. Kolanvänds i numera huvudsakligen för metallurgiska ändamål. Praktiskttaget hela behovet importeras. Även en eventuell framtida användning avnaturgas i torde kommit att baseras på import. Inhemskabränslen svarar för endast av den totala energitillförseln i Sverige.Härav utgör den övervägande delen avfallslutar m. m. inom skogsindustrin. Möjlighetertill ökad användning av inhemska bränslen utgör ett viktigt led iförsörjningsberedskapen på energiområdet, som hör till handelsdepartementetsansvarsområde. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF) handharförberedelsser för produktion av bränslen och drivmedel ur inhemska råvarorvid en avspärrning. Detotala kolreserverna i världen är betydande. KoltiUgångarnas storlek harbehandlats i avsnittet 2.2. Den årliga världsproduktionen av kol uppgår f. n.till ca 2,5 mUjarder ton. Koletförbrukas tUl största delen i produktionsländerna. Världshandeln med kolomfattar endast av produktionen. Störstbland producentländerna är med en produktion om 541 milj. tonår 1972 samt och vars produktionsvolymer detta år var avnästan samma storlek. I har , och enbetydande produktion, 151, 116 resp. 102 milj. ton . Förentastaterna har den största kolexporten, 53 milj. ton . I övrigt dominerasvärldshandeln av , och Asutra-lien. Dessa länders export år1972 uppgick tUl 35, 29 resp. 24 milj. ton. Kolförbränningger enligt stora och i dagens läge svårhanterliga effekterfrån miljövårdssynpunkt. De negativa effekterna av förbränning av olja och isynnerhet naturgas är mindre enligt verkets bedömning. Koleldningliksom oljeeldning medför utsläpp av svaveldioxid. a. lågsvavligt polsktkol är från denna synpunkt jämförbart med olja svavelhalt.Kolförbränning alstrar mer kväveoxider än oljeförbränning. Vidare medförkoleldning stoftutsläpp, som dock kan begränsas i större anläggningar. Kolinnehåller vidare bl. a. olika tungmetaller som frigörs vid förbränning. 1975: 30 Bilaga1 Industridepartementet 213 Kolskiljer sig från eldningsolja i mUjöhänseende vidare genom en relativt storaskhalt som orsakar deponeringsproblem. Transporten av kol till sjöss är relativtriskfri från mUjövårdssynpunkt. Däremot medför upplag och bandtransport av koldammproblem. Koletstillbakagång under har framför allt berott påkostnadsskäl. Brytning och övrig hantering av kol kräver stora insatser avarbetskraft och kapital. Utvinning, transport och raffinering av olja hardäremot kunnat ske tUl så låga kostnader att det varit möjligt attmarknadsföra oljan tiU i stort sett oförändrade löpandepriser varigenom kolet konkurrerats undan. Investering i och drift avförbränningsanläggningar är vidare kostsammare för olja än för kol. Detsenaste årets förändringar på oljemarknaden har lett till ett påtagligt ökatintresse för kol. I de största västeuropeiska producentländerna Storbritannienoch väntades tidigare, trots kraftigt statligtstöd till kolindustrin, sjunkande produktion.