prop · FZ03105 · 1975-12-31 00:00:00 — En utgångspunkt för kommitténs förslag på dettaområde är att i princip varje fråga som rör förhåUandet mellan arbetsgivare ocharbetstagare skall kunna tas upp tUl förhandlingar och regleras ikoUektivavtal, det må sedan gäUa frågor som rör företagets produktion,affärsledningen eller arbetsledningen eller något annat (11 och 20 §§ FKL).Mot denna bakgmnd föreslår kommktén på förhandlingsrättens område nya reglersom syftar tUl att ålägga koUektivavtalsbunden arbetsgivare att förhandla medsin lokala motpart i koHektivavtalet före beslut eller åtgärder i frågor på bl.a. företagslednings- och arbetsledningsområdena. 1 viktigare fall skallarbetsgivaren ha skyldighet att själv ta initiativ tUl förhandlingar, s. k.primär förhandlingsskyldighet (13 § FKL), och i andra fall skall han förhandlapå begäran av arbetstagarparten med skyldighet i princip att skjuta upp beslut 1975/76:105 Bilaga 1 8 elleråtgärd till dess förhandlingen slutförts. Till dessa regler om förhandlingsskyldighetför koUektivavtalsbunden arbetsgivare ansluter i kommitténs förslag en regelom skyldighet för sådan arbetsgivare att fortlöpande håUa den lokala motpartenunderrättad om den aUmänna produktionsmässiga och ekonomiska utvecklingen iföretaget liksom om de allmänna riktlinjerna för personalpolitiken (18§). Blandförhandlingsrättsreglema i förslaget finns också en allmän regel om skyldighetför förhandlande part att på begäran av motpart ge denne upplysningar ochmaterial som parten förfogar över och som erfordras för en riktig bedömning avförhandlingsfrågan (17§). På koUektivavtalsrättens område har kommittén stäUtupp förslag tUl vissa gmndläggande regler i syfte att bana väg förkoUektivavtal om rätt till medbestämmande för arbetstagama (26 och 34 §§). Närsedvanliga kollektivavtal om löner m. m. sluts skall enligt 26 §, om detpåkallas av den avtalsslutande arbetstagarparten, i avtalet tas in regler ominflytande för arbetstagarsidan i frågor beträffande arbetets ledning ochfördelning, ingående eller hävande av arbetsavtal och påföljder vidavtalsbrott. Till skillnad från förhandlingsrättsreglema omfattar 26 § sålundainte frågor som ligger på området för företagsledningen. Till regeln i 26 § knytersig regler i 34 § om s. k. kvarlevände stridsrätt. Dessa har i huvudsak deninnebörden att fredsplikt inte skall gäUa för avtal om löneroch allmänna anstäUningsvUlkor i frågor av den art, som anges i 26 §, omarbetstagarsidan har påkallat avtal om inflytande men någon uttryckligavtalslösning inte kommit till stånd. Ett viktigt syfte bakom de här senastnämnda reglerna är att det skall vara möjligt för arbetstagarparten att självbestämma i vilken takt och omfattning anspråk skall stäUas på vidgning avarbetstagarnas inflytande. Ett ytterligare förslag på koUektivavtalsrättensområde, vilket hör samman med de regler som syftar till att vidga arbetstagamasinflytande, är en regel i 27 § FKL som är avsedd att begränsa det s.k. tolkningsföreträdei arbetsskyldighetstvister som arbetsgivaren har enligt nu tUlämpad praxis hosAD. Regeln innebär i princip att arbetsgivarsidan skall vara skyldig att tainitiativ till lösning av tvister i frågor som hör till området för arbetetsledning och fördelning genom förhandlingar och rättegång, med den verkan avunderlåtenhet att ta sådant initiativ att arbetstagarpartens mening i tvistenblir gäUande. Även utanför ramen av de regler som direkt syftartill att vara en lösning av kommitténs huvuduppgift, att genom lag gelöntagarorganisationerna stöd i deras strävanden att vidgaarbetslivsdemokratin, har kommittén föreslagit åtskilliga ändringar i ochtillägg till den nu gällande arbetsfredslagstiftningen. SärskUt förekommersådana förslag, delvis av djupgående betydelse, på fredspliktens och denkoUektivavtalsrättsliga skadeståndsrättens områden. I andra delar innebärförslaget däremot i det väsentliga ett överförande av nu gällande regler tiUden föreslagna nya lagen. Exempel härpå är föreningsrätten och reglema ommedling i arbetstvister. Kommitténsförslag är inte enhäUiga. Åtskilliga reservationer och sär- Prop.1975/76:105 Bilaga 1 9 skildayttranden har avlåtits av olika ledamöter i kommittén. Bland dem kan särskiltnämnas en gemensam reservation av de två företrädama för LO och . Däri ansluter sig reservanterna till gmnd-satsen att lagstiftningeni princip skall syfta tUl att vidga arbetstagarin-flytandet genom förhandlingaroch koUektivavtal men framställer krav på skärpningar av snart sagt allakonmiittémajoritetens förslag tUl regler i detta syfte. Till de krav på sådanaskärpningar som framstäUs av re-servantema hör krav på utvidgning av denprimära förhandlingsskyldigheten och förstärkning även i övrigt avförhandlingsrätten enligt 12 och 13 §§ FKL, bl. a. genom att arbetstagarna gesrätt att förhandla även centralt i sådana fall som avses med paragraferna,krav på utvidgning av till-lämpningsområdet för 26 och 34 §§ till att omfattaäven företagsledningsfrågor och krav på mera långtgående regler tUlarbetstagarsidans förmän på området för det s. k. tolkningsföreträdet. Särskiltpå det senare området framstäUs liknande krav även av andra ledamöter ikommittén. 1 det följande skall först översiktligt redovisasvad remissinstansema haft att säga om den allmänna uppläggningen ochinriktningen av kommitténs förslag och om förslagets tekniska utformning m. m.Därefter kommer förslagen att redovisas mera i detalj i särskilda avsnitt somföljer dispositionen av lagförslaget. Remissinstanserna stäUer sig i princip genomgåendepositiva tiU gmnd-tanken i kommittéförslaget att de anstäUda skall ges ökademöjligheter att påverka förhåUandena i arbetslivet. Uppfattningarna går däremotisär när det gäUer hur långt arbetstagarnas inflytande skall sträcka sig ochhur lagstiftningen bör vara utformad för att bäst främja sina syften. 1 vissa remissyttranden utvecklas ingåenderemissinstansemas gmndläggande syn på hithörande frågor. LO anför att organisationens yttersta målsättningär att förverkliga demokratins idéer om frigörelse. Jämlikhet och soUdaritetinom alla delar av samhäUet. Av den första paragrafen i framgåratt organisationen skall verka för en samhäUsutveckling på gmndval avpolitisk, social och ekonomisk demokrati. Den politiska demokratin,medborgarrätten, fortsätter LO, är självklar. Väsentliga delar av densociala demokratin har befästs. I den situationen framstår det som alltmerorimligt att löntagarna inte effektivt kan påverka förhåUandena på sinaarbetsplatser, av vUka de är beroende för sin försörjning och sin framtid.Demokratin är inte delbar. Även den ekonomiska demokratin måste förverkligas.Rätten att påverka vUlkoren för det egna livetpch arbetet har ett egenvärde.Men Prop.1975/76:105 Bilaga 1 'O denekonomiska demokratin är också ett instmment för förändringar. Med ekonomiskdemokrati kan produktionen organiseras så att varje löntagare kan kännatrygghet till liv och hälsa och trygghet mot godtycklig behandling. Samtidigtkan varje löntagare ges ökade möjligheter till egna initiativ ochpersonlighetsutveckling. Löntagarnas krav på makt har av arbetsgivarna i regelbemötts med effektivitetsargument. borde det, enligt LO:s mening, dockstå klart för alla att ökad makt för löntagarna snarare är ett medel att höjaeffektivitet och produktion. Ingen behärskar arbetet bättre än den som utfördet. Genom ett demokratiskt inflytande över produktionen skuUe hela den fondav kunskap och erfarenhet, som finns hos löntagarkoUektivet, bättre kunnautnyttjas. LO:s syn på arbetet innebär att arbetet är gmnden för all välfärdoch att kapitalet är resultatet av allas samlade arbetsinsatser. Det är alltsåarbetet som skall grundlägga rätten till medbestämmande utan att ytterligarebehöva legitimeras med äganderätt. Reformeringen av arbetsrätten måste syftatill att stärka arbetets, löntagarnas StäUning på arbetsplatserna. Den skallge de fackliga organisationerna bättre möjligheter att i förhandlingar hävdamedlemmarnas intressen. Den skall också ge arbetstagarna reella möjligheteratt sluta avtal i frågor där arbetsgivaren tidigare, i kraft av §32, haftensam beslutanderätt. Organisationen hävdar vidare att kapital och arbete intefår betraktas som Jämbördiga produktionsfaktorer utan att det mänskliga arbetetmåste sättas främst. Trots att reformeringen av arbetsrätten är ett viktigtbidrag till den ekonomiska demokratin betonar LO vidare, att den bara utgör endel av ett stort reformarbete. Förändringar av de arbetsrättsliga förhåUandenaoch förändringar av inkomst- och ägarstmkturen måste ses som två kompletterandeinstmment for förverkligande av ekonomisk demokrati. Det räcker inte, anför LO,med att kunna påverka det som nära och berör den egnaarbetssituationen. På måste demokratiseringen också gälla maktenöver produktionsapparaten. LO framhåUer att den vidare målsättningen,ekonomisk demokrati, inte kan uppnås med enbart fackliga medel.ProduktionsförhåUandena bestämmer allas livsvillkor. Därför måste allamänniskor ha rätt att som medborgare genom samhället, som löntagare genom defackliga organisationema och som konsumenter genom sina organisationer vara medoch bestämma över produktionens inriktning och omfattning. Varken behovet av enövergripande planmässig hushåUning eller hänsynen till konsumentintressena kananses stå i strid med behovet av ökat fackligt inflytande inom ramen för enreformerad arbetsrätt. Dessa tre vägar för demokratiskt inflytande skallsnarare ses som nödvändiga komplement till varandra. Det finns inte någonanledning att tro, framhåller LO, att den fackliga rörelsen skuUe överge sittsamhäUsansvar tUl förmån för en hänsynslös facklig intressepolitik, som skuUestå i strid med ett vidare samhäUsintresse. Formerna för jöntagan'nflytande inom den offentligasektorn är enligt LO en fråga som kräver särskild uppmärksamhet. Prop.1975/76:105 Bilaga 1 11 problemethur medbestämmanderätten skall utformas för att inte komma i konflikt med denpolitiska demokratin. 1 princip måste avtalsfriheten vika för den politiskademokratin. Men detta får inte betyda att inte i princip alla arbetsrättsligaregler skall gälla över hela arbetsmarknaden. Endast frågan om myndighetsmålsättning och inriktning bör undandras avtalsreglering. LO fästeruppmärksamheten på att likartade avvägningar måste göras inom folkrörelser ochandra organisationer. Medlemmama måste där ha en självständig rätt attfaststäUa organisationens målsättning, inriktning och stadgar. Inom dessa ramarbör däremot de anställda i organisationen ges samma rätt som övriga löntagaretill medbestämmande. Organisationerna, främst folkrörelserna, bör ha störremöjlighet just genom sin demokratiska förankring att ge medbestämmandet inom fastställdaramar ett verkligt innehåU. LO övergår härefter till att teckna hur debatten omföretagsdemokratin skjutit fart och vilka kravsom framställts inom organisationen på ett fackligt reformprogram. Det har idessa sammanhang betonats att inflytandet måste ge omedelbara och synligaresultat i den enskildes vardag. Rätt till samråd är därför inte nog.Programmet måste syfta till en vidsträckt medbestämmanderätt. Det måste vidarebygga på de kunskaper och erfarenheter som arbetstagarna har. Men lagstiftningenfår inte utformas så att den låser utvecklingen mot demokrati i företagengenom att på olika sätt begränsa området för det fackliga inflytandet.Lagstiftningen måste göras så rymlig att den banar väg för en kontinuerligutveckling mot allt större löntagarinflytande. Formerna för inflytandet måstevara sådana att var och en kan bli delaktig. En vidgning av den enskildesfrihet och självständighet är ett väsentligt mål. De inflytandeformer manväljer måste emellertid också vara sådana att fackföreningsrörelsens fria ochoberoende stäUning garanteras. Detta bör ske genom att de traditionellafackliga metoderna, kollektivavtal genom förhandlingar, sätts i centmm. Demokratiseringen i arbetslivet måste, betonar LO,bäras upp av de fackliga organisationema. En stark förankring av samhäUsarbeteti folkrörelserna är inte något hot mot demokratin utan i stäUet en fördjupningoch en vidareutveckling. Att öppna nya möjligheter för de fackliga organisationernaatt effektivare hävda arbetarnas intressen gentemot arbetsgivarna måste därförvara en bättre metod för medbestämmande än-att i detalj reglera inflytandet ilag. De anstäUda skall själva genom sina organisationer kunna avgöra i vUkentakt, i vUka frågor och i vilka former man vUl ha medbestämmande. LO anser attlagen måste vara utformad så att organisationema ges möjligheter att bestämmadetta från fall tUl fall. TCO redovisar inledningsvis i sitt yttrande denverksamhet som bedrivits inom organisationen för att öka deanstäUdas och deras organisationers möjligheter tUl inflytande påarbetsplatserna. I det arbetet har slagits fast att syftet med demokratiseringav arbetslivet är att vidga 1975/76:105 Bilaga1 12 denenskilda människans möjligheter tUl inflytande i frågor som är väsentliga förhenne på arbetsplatsen. Detta medför krav på en utvidgning av det demokratiskamönstret inom alla sektorer. Inflytandet över den ekonomiska utvecklingen hardärvid en väsentlig betydelse. För den anstäUde är frågan om att kunna utövainflytande på den egna arbetssituationen mest näraliggande och påtaglig. Föratt kunna påverka beslutsprocessen måste de anstäUda få information omföretagets verksamhet men också ha möjlighet att påverka företaget som helhet.Flertalet frågor är av den arten att de anstäUda direkt berörs av de beslutsom fattas. Det gäUer bl. a. i frågor om produktionens inriktning,inskränkningar och utvidgningar i produktionen, ekonomiska frågor,lokaliseringsfrågor, centralisering eller decentralisering. En avgörandebetydelse har företagets personalpolitik. 1 sammanhanget har enligt TCO också stor betydelsetillmätts frågan om det inflytande ägare och anställda skall kunna utöva iföretaget. Det har sagts att ägare och anstäUda ingår som huvudintressenter iföretagets verksamhet. har inflytandet från ägarsidan genom dessföreträdare varit klart dominerande, särskilt vad gäller rätten att besluta omverksamhetens inriktning samt att leda och fördela arbetet. Tiden haremellertid kommit att mera allvarligt än ta upp frågan om JämstäUdhetmellan ägarin-tresset och de anställdas intresse. Arbetsgivarens nuvarande rättatt ensam leda och fördela arbetet kan därför inte bestå obeskuren. Endemokratisering måste innebära en annan fördelning av inflytandet och andramöjligheter för de enskilda anstäUda och gmpper av anställda, som stårutanför beslutsprocessen, att medverka i denna. Åtskilliga åtgärder blir här avbetydelse. En reformering av förhandlingsrätten måste upplösa det automatiskasamband mellan skilda frågeområden som ligger i att avtalen om löner ochallmänna anstäUningsvUlkor medför i praktiken total fredsplikt. Varje avtalmåste få sin egen giltighetstid och det skall vara en fråga för parterna att nåöverenskommelser om koppling av två eller flera avtal till varandra. Frågor sominte reglerats i avtal måste förbli öppna i den meningen att de inte fallerunder fredsplikt därest partema inte träffat överenskommelse härom.Arbetsgivaren förlorar därvid möjligheten att under löpande avtalsperiodensidigt genomföra förändringar i arbetsorganisation och beträffandearbetsformer. Avgörande för en demokratisering blir, framhåUerTCO vidare, de avtal som träffas rörande de anstäUdas insyn och inflytande. Ettinflytandesystem måste ha former, i vilka de anstäUda direkt eller genom valdarepresentanter kan aktivt medverka. Förhandlingsrätten måste i princip omfattaalla anstäUnings- och arbetsvillkor. Man kan inte dra gränser mellan olikakategorier av frågor, redan därför att förberedelser, beslut och verkställigheti skilda frågor berör flera delar av verksamheten och påverkar deanstäUda och deras uppgifter oavsett var i företaget de återfinns. Förändringarpå ett område får regelmässigt konsekvenser på ett eller flera andra. Prop.1975/76:105 Bilagal 13 SAF betonar att ett effektivt arbetande näringslivutgör fömtsättningen för ekonomiskt framåtskridande och därmed också för godaarbetsvillkor. Det är också fömtsättningen för att företagsdemokratin skallkunna bevaras och utvecklas. Den föreslagna arbetsrättsreformen måste tahänsyn tiU det gmndläggande effektivitetskravet och därvid tillgodose vissagmndsat-ser. Besluten i företagen måste fattas på ett sätt som befrämjareffektiviteten. Härför krävs samspel mellan företagsledning, arbetsledning ochövriga anstäUda. Detta samspel kan inte ersättas av ensidiga vetorättsreglereller externa fackförbundsbeslut. Den löpande produktionen måste kunna fortgåoavsett att olika meningar i konkreta fall gör sig gäUande beträffandeangelägenheten av visst arbete eller beträffande tolkningen av viss avtalsbestämmelse.Inflytanderegler till förmån för arbetstagarsidan måste förbindas medmotsvarande regler om ansvar. bör som vara ettuttryck för en träffad överenskommelse och en därav följande fredsplikt. Avsärskild betydelse är också att den arbetsrättsliga lagstiftningen utformas såatt den kan tUlämpas vid de mindre företagen utan särskilda svårigheter.Reglema måste vara enkla och göra det möjligt för dessa företag att bestå ochutvecklas. Redan det lagförslag som kommiftémajoriteten stäUtsig bakom innehåller enligt SAF punkter som knappast är förenliga med de härangivna gmndläggande kraven. Den reservation som avgetts av löntagarrepresentanternastrider helt mot dessa krav. SAF säger sig av flera skäl ha en positiv syn påmedinflytande för arbetstagama. I första hand beror det på erfarenheten, attinflytandet kan leda tUl bättre beslut genom att beslutsunderlaget blir bättre.Medinflytandet kan även medföra ökad motivation då det gäller att förverkligabesluten. Det är likaså SäF:s erfarenhetatt medinflytande i lämpliga former kan förbättra trivsel ocharbetstillfredsställelse. Även därigenom påverkas effektiviteten indirekt genomatt frånvaron och personalomsättningen minskar. Lika uppenbart är emellertid,understryker SAF, att effektiviteten i företagen kan hämmas avmedinflytandeformer som innebär en trög beslutsprocess och som inte på ettändamålsenligt sätt är anpassad till förhåUandena på den enskildaarbetsplatsen. En allvarlig brist i kommitténs förslag är, enligt SAF:s mening, att kommittén inte pånågot sätt sökt att till det ökade inflytandet för den fackliga organisationenknyta några däremot svarande skyldigheter. SAF anser att i det fall då denlokala arbetstagarparten kan komma att i kraft av sin rätt till medinflytandeagera så att företagets intressen totalt sett skadas, måste såsom enbalanserande faktor finnas möjlighet att utkräva ansvar i form av skadestånd.Det positiva i kommitténs förslag ligger, enligt SAF, i alt man vill slå vaktom koUektivavtalet och på den gmnden utveckla de anstäUdas inflytande iföretagen. Det betänkliga är att man löper risken att på politisk väg fåfaststäUt ett fackligt inflytande som kan äventyra de gmndläggandefömtsättningarna för det svenska arbetsmarknadssystemet. SAF syftar då pålöntagarreservanternas förslag och 1975/76:105 Bilaga 1 14 dendebatt som har utgått därifrån. Arbetet för ökat medinflytande ochmedbestämmanderätt kan enligt SAF leda till betydelsefuUa vinster men ocksåtill svåra förluster för den totala effektiviteten. Vilketdera som kommer attbli fallet beror i hög grad på hur medinflytande- och medbestämmandefrågornabehandlas av de medverkande parterna. Lagstiftningen anger inom vilka ramar dehar praktiska handlingsalternativ. Tenderar lagen att styra företagensförhåUande i detalj blir valfriheten ringa. Innehåller den å andra sidandispositiva regler öppnas möjligheter till olika system och lösningar. Underalla förhåUanden måste enligt SAF handlingsfriheten inom lagstiftningens ramvara tillräcklig för att kravet på så stor effektivitet som möjligt skall kunnatillgodoses. Lagar och koUektivavtal bör endast ge de vida ramama ochfärdriktningarna. Ingrepp dämtöver centralt eller på förbundsplanet i detenskilda företagets organisation och verksamhet riskerar, framhåUer SAF, attskada denna nödvändiga individualitet. De synpunkter som framförs av SAF får stöd , Föreningen ,Bankinstitutens arbetsgivareorganisation samt . SFO stöder förslagets allmänna syfte att genomlagstiftningsåtgärder främja en fortsatt och helst påskyndad demokratisering avarbetslivet. Inriktningen bör vara att i första hand åstadkomma ett verkligtarbetstagarin-flytande på områden som berör den enskilde arbetstagaren nära ochdagligen. Enligt SFO:s mening skall därför lagar och på dem byggda avtal iförsta hand kunna tillgodose krav som gmndas på förhåUandena vid respektiveföretag. SFO framhåller att det är de anställda i företaget som med dennautgångspunkt normalt representerar sakkunskap och erfarenhet påarbetstagarsidan. Den aktuella lagstiftningen måste därför, anför SFO, vara enramlagstiftning som lämnar tillräckligt utrymme för företags-anpassadelösningar av inflytandefrågorna. SFO påpekar att utvecklingen i riktning motökad demokrati i företagen och ökat inflytande för de anstäUda f. n. skerefter flera huvudlinjer. En utvecklingslinje är förstärkning av arbetstagarnasinflytande genom utökad förhandlings- och avtalsrätt enligt det förevarandeförslaget. En annan linje representeras av den pågående försöksverksamheten medarbetstagarledamöter i företagens styrelser och en tredje synes vara på väggenom utredningsinitiativ beträffande s. k. löntagarfonder, som kan leda tUlatt de anstäUda erhåUer ökat inflytande på en mera traditionell väg viaägarrollen. SFO anser att det i ett mera långsiktigt perspektiv synes nödvändigtatt principiellt ta stäUning till om någon av dessa utvecklingslinjer skall fåförsteg. För dagen vill SFO endast peka på att den i och för sigeftersträvansvärda involveringen av arbetstagarna och deras fackligaorganisationer i företagens ledningsfunktioner med säkerhet kommer att ledatill oklarhet beträffande parternas roller och ansvar i företaget. För att destora inbördes olikheterna mellan skilda företag skall kunna beaktas och ettökat individuellt inflytande tillgodoses är, enligt SFO:s mening, de centralafackliga organisationernas instäUning av avgörande Prop.1975/76:105 Bilaga 1 15 betydelse.SFO anser att det är väsentligt att de centrala organisationerna inte självatar hand om det ökade inflytandet utan att de i första hand stöder ochbiträder den lokala fackliga verksamheten. SFO anför vidare att många avorganisationens medlemsföretag har pekat på de risker som ligger i att det,med både företagsledningens och de fackliga organisationernas goda minne,utvecklas en förhandlingselit som tar hand om de reella avgörandena, vilketskuUe kunna leda till att beslut som berör det dagliga arbetetfattas vid förhandlingsbordet istäUet för på arbetsplatsen. Ett sätt attförebygga detta kan enligt SFO vara att arbetstagarinfly-tandet integreras medverksamheten i företagets reguljära arbetsorganisation. SFO:s erfarenheterfrån det pågående utvecklingsarbetet inom organisationens område tyder på attde bästa resultaten i företagsdemokratiskt hänseende kan nås genomföretagsanpassade system, där man bygger in arbetstagarinflytandet påöverenskomna punkter i företagets normala beslutsprocess. SFO menar att dennametod att på ett naturligt sätt integrera arbetstagama och deras lokalafackliga organisationer på olika nivåer i företagets ordinarie beslutssysteminnebär väsentliga fördelar både beträffande de anställdas möjligheter tiUreellt inflytande och i fråga om företagets effektivitet. Liknande synpunkterframförs a\ juridiska fakulteten vid , som anser att detfrån samhäUets synpunkt borde vara att föredra såsom medel för medinflytandeatt de anställda gavs rätt att genom sina företrädare direkt delta ibeslutsprocessen i företagen på olika nivåer, medan det borde vara mindrelämpligt, att inflytandet åstadkommes genom att arbetstagarsidan underkoUektivavtalets giltighetstid skall kunna hindra, försena eller försvåraproduktionen.